bet · H101UU2 · 2013-12-04 00:00:00 — Utskottet tillstyrker regeringens förslag i budgetpropositionen att biståndsramen för internationellt utvecklingssamarbete fastställs till av den beräknade bruttonationalinkomsten (prop.yrk. Utskottet konstaterar att detta innebär att det s.k. enprocentsmålet upprätthålls under hela regeringsperioden . Medlen för biståndsinsatser beräknas uppgå till nära . Utskottet avstyrker förslag om en dramatisk minskning av biståndsramen till av BNI, vilket beräknas motsvara en krympning av ramen för utgiftsområde 7 med . Likaså avvisar utskottet förslag om att , i och med att enprocentsmålet är uppnått, ska slå fast ett enprocentsgolv som inte får underskridas. I budgetpropositionen redovisar regeringen kostnader i statsbudgeten som ingår i biståndsramen på av beräknad bruttonationalinkomst, men som återfinns under andra utgiftsområden och som klassificeras som bistånd enligt /Dacs kriterier (ofta benämnda avräkningar). I den inledande delen av detta betänkande sammanfattas uppgifter i budgetpropositionen om avräkningarna . har avräkningar gjorts från biståndsramen. över tiden har antalet avräkningar för olika ändamål ökat. Avräkningarnas procentuella andel av biståndsramen har varierat som en trendmässig ökning kan konstateras. Andelen avräkningar från biståndsramen uppgick , , och . I årets budgetproposition beräknas avräkningarna 2014 uppgå till av biståndsramen. Utskottet välkomnar att regeringen i budgetpropositionerna successivt har byggt ut redovisningen av avräkningar. På utskottets begäran har också, som framgått ovan, under beredningen av detta ärende lämnat kompletterande information om bl.a. avräkningar. I motioner kritiseras avräkningar, däribland sådana som avser kostnader för mottagande av asylsökande. Utskottet konstaterar att de aktuella kostnaderna, som ingår som en del av biståndsramen, avser mottagande av asylsökande från låg- och medelinkomstländer i . Kostnader för flyktingmottagande i har avräknats från biståndsramen, och detta står i överensstämmelse med Dacs riktlinjer. Modellen för att beräkna kostnaderna har utvecklats , bl.a. för att verksamheten har förändrats. för en human och solidarisk flyktingpolitik, och de människor som flyr till och söker asyl på grund av krig eller krigsliknande situationer, förföljelse eller förtryck ska få en rättssäker prövning enligt gällande regelverk. Bakgrunden till att avräkningarna för flyktingmottagande ökat är större flyktingströmmar till följd av den svåra situationen i exempelvis , och . Under beredningen av detta betänkande fick utskottet , som framgått tidigare i betänkandet, information från , kabinettssekreterare på , och , statssekreterare för biståndsfrågor, med medarbetare om kostnader inom andra utgiftsområden än utgiftsområde 7 som ingår i biståndsramen. Därefter har lämnat skriftlig information till utskottet som i fråga om avräkningar redovisar uppgifter om utrikesförvaltningens förvaltningskostnader, mottagande av asylsökande och skuldavskrivningar. Utskottet noterar att /Dac i granskningen 2013 av utvecklingssamarbete () anser att , i linje med sina åtaganden om transparens och öppenhet, bör granska vad Dac benämner in-donor costs1[ Med in-donor costs avses kostnader som stannar i givarlandet och som inte utgör ett flöde till ett annat land eller organisation. De kostnader som Dac vanligtvis innefattar i begreppet in-donor costs avser mottagande av flyktingar, administrativa kostnader, forskning i givarlandet, informationsinsatser i givarlandet och indirekta studentkostnader. I avräkningarna från biståndsramen ingår både vissa kostnader som räknas som in-donor costs och ett antal kostnader som inte kan klassificeras som in-donor costs, t.ex. bidrag till EU:s gemensamma bistånd och bidrag till vissa FN-organs budget som belastar andra utgiftsområden än utgiftsområde 7. ], och då särskilt sådana in-donor costs som avser flyktingar, och tydligt och offentligt förklara hur dessa kostnader beräknas och vilka skälen är för eventuella ökningar eller minskningar. Utskottet konstaterar att in-donor costs innefattar vissa kostnader som avräknas från biståndsramen. Utskottet ställer sig bakom regeringens beräkning av de kostnader som ingår i biståndsramen men som återfinns under andra utgiftsområden och konstaterar att dessa ligger i linje med /Dacs riktlinjer för vad som kan räknas som bistånd. anser utskottet att regeringen bör överväga de rekommendationer som lämnats i den nämnda granskningsrapporten från Dac. Avräkningarna för att beräkna utrikesförvaltningens förvaltningskostnader för internationellt utvecklingssamarbete byggde på en schablonmässig beräkning. Under större delen av fastställdes avräkningsbeloppet i förhandlingar mellan och . /2004 låg s.k. verksamhetsindikatorer till grund för bedömningen av storleken på utrikesförvaltningens administration av utvecklingssamarbetet. –2012 användes en beräkningsmodell med viktade procentsatser utifrån en indelning i kategorier efter landfokusering. När modell infördes aviserade regeringen en översyn . Rekommendationerna i översynen ledde till förändringar i metoden att beräkna vilka av utrikesförvaltningens förvaltningskostnader som ska ingå i biståndsramen, vilket bl.a. medfört att tidigare schabloninslag har övergetts. Den nya modellen för att beräkna förvaltningskostnaderna innebär att en bedömning görs av andelen biståndsverksamhet på varje enskild utlandsmyndighet och att ett tydligare tillvägagångssätt används för att beräkna kostnaderna för gemensamt verksamhetsstöd. Utskottet anser i likhet med vad som framförs i en motion att det inte ska göras avräkningar från biståndsramen för finansiering av lönekostnader för statsrådet eller statssekreteraren för internationellt utvecklingssamarbete. Den modell för att beräkna förvaltningskostnaderna för utrikesförvaltningens internationella utvecklingssamarbete som infördes innebär att det inte görs några avräkningar från biståndsramen för att finansiera lönekostnader för statsrådet eller statssekreteraren för internationellt utvecklingssamarbete. När det gäller motionsförslaget om att information om avräkningar ska lämnas inom ramen för Openaid-initiativet erinrar utskottet om införandet 2010 av transparensgarantin i biståndet, som innebär att alla allmänna handlingar och all offentlig information om biståndet aktivt ska göras tillgänglig på internet. Informationen ska göra klart när, till vem och varför biståndsmedel har betalats ut, och vad resultatet blev. Regeringen avser att höja ambitionsnivån ytterligare genom att ställa högre krav på användbarhet i utvecklandet av webbplatsen . Sida kommer att få ett uppdrag med denna inriktning. I fråga om redovisning av avräkningar genom hänvisar utskottet i övrigt till sitt ställningstagande till motsvarande förslag i förra årets budgetbetänkande 2012/13:UU2. Utskottet redogjorde där för utvecklingsarbetet när det gäller Openaid och konstaterade att regeringens åtagande om transparens i biståndsflöden gäller alla kostnader som ingår i biståndsramen. Med anledning av motionsförslag anser utskottet att utgångspunkten för skuldavskrivningar ska vara skuldhållbarhet och en god reformpolitik. ska skuldavskrivningar riktas mot de fattigaste och mest skuldtyngda länderna. För att en skuldavskrivning ska innebära ett effektivt utnyttjande av medel för fattigdomsbekämpning är det viktigt att den baseras dels på en analys av skuldens hållbarhet, dels på att det aktuella landet för en politik som främjar tillväxt och fattigdomsbekämpning. Utskottet vidhåller därmed sin uppfattning som framfördes i betänkande 2012/13:UU2 med anledning av motionsförslag med motsvarande inriktning. I ett motionsförslag föreslås det att ska verka för ett flertal begränsningar i Dacs regelverk som anger vad som får räknas som bistånd. Utskottet konstaterar att Dac genom enhälliga beslut slår fast det regelverk som anger vad som får räknas som offentligt utvecklingsbistånd (). Huvudsyftet med är att bidra till ekonomisk utveckling och välfärd. Enligt uppgift till utskottet driver regeringen i Dac inte förändringar i den riktning som föreslås i den aktuella motionen, vilket utskottet ställer sig bakom. Bland annat i diskussionerna om de globala utvecklingsmålen och den framtida utvecklingsfinansieringen har vissa länder önskat se över definitionen av begreppet . Förespråkare för en sådan översyn anser att denna skulle innefatta överväganden om att vidga ODA-begreppet så att detta också innefattar innovativ finansiering. anser i likhet med en grupp länder att det är viktigt att värna om ODA-definitionen och understryker vikten av ökad transparens. bör nya finansieringsinstrument och mekanismer stimuleras, mätas och följas upp, dock utan att ingå i ODA-begreppet. Internationella åtaganden om stöd till utveckling, finansiering för utveckling De internationella biståndsströmmarna minskade 2012 . Detta slås fast i FN:s MDG Gap Task Force Report 2013, som följer upp genomförandet av millenniemålen. minskade biståndet , vilket motsvarar en nedgång till nära från året innan. Huvudskälet till reduktionen var enligt ekonomiska åtstramningar i länder inom EU. Det bilaterala biståndet till de 49 minst utvecklade länderna sjönk 2012 som det skedde en neddragning av bilaterala biståndsströmmar till söder om . Även det multilaterala och humanitära biståndet och biståndet till kustlösa (landlocked) utvecklingsländer minskade. Utskottet erinrar om att de internationella åtagandena om stöd till utveckling förutom ODA-volymer också innefattar andra frågor, vilket även lyfts fram i . Där konstateras i fråga om marknadstillträde att FN:s medlemsstater har lovat att skapa ett öppet, rättvist regelbaserat, förutsägbart och ickediskriminerande multilateralt handels- och finansiellt system. Doharundan har dock inte avslutats och åtagandet har inte uppfyllts. Inte heller har åtaganden från G20-gruppen infriats om att ta bort protektionistiska åtgärder som vidtagits med anknytning till den globala finansiella krisen och om att de minst utvecklade länderna ska få tull- och kvotafritt tillträde till de utvecklade ländernas marknader för sin export. Det internationella samfundet har inte uppfyllt sina löften om att på ett allsidigt sätt genom nationella och internationella åtgärder ta itu med frågan om skuldhållbarhet för att möjliggöra långsiktig hållbarhet. Enligt uppföljningsrapporten om millenniemålen har inte heller internationella åtaganden infriats om att göra det möjligt att i utvecklingsländer få tillgång till nödvändiga mediciner till överkomligt pris. Att göra ny teknologi tillgänglig – och då särskilt informations- och kommunikationsteknologi – är ytterligare ett internationellt åtagande som enligt inte har infriats. Av rapporten framgår att det utöver bistånd från traditionella givarländer även lämnas stöd till utvecklingsinsatser från en rad andra kanaler och givare. Exempelvis uppgick bidragen från privata frivilligorgan 2011 till nära . rapporterade ett bistånd på till andra länder och lämnade mer än . , , , och är enligt rapporten länder som inte rapporterar sitt bistånd men som förmodas lämna betydande bidrag till utvecklingsinsatser. Utskottet konstaterar att överenskommelser under + 20-konferensen om hållbar utveckling och möten därefter i bl.a. FN, G8, G20 och Världsbanksgruppen betonat behovet av att finna sätt att stärka global utveckling och minska fattigdom på både traditionell väg och via nya innovativa metoder och partnerskap. Utskottet upprepar sin uppfattning, som framförts i en rad budgetbetänkanden, att det är angeläget att främja internationella biståndsströmmar och betonar på nytt att EU och unionens medlemsstater måste förverkliga sina biståndsåtaganden. Utskottet har under beredningen av detta betänkande tagit del av kommissionens meddelande Årsrapport om genomförandet av Europeiska unionens utvecklings- och biståndspolitik 2012 (KOM(2013) 594). I rådsslutsatser som antogs med anledning av årsrapporten konstaterade rådet (utrikes frågor) att EU som helhet är världens största givare av offentligt utvecklingsbistånd, med ett gemensamt bistånd som uppgick till . Detta motsvarar en minskning från till av EU:s bruttonationalinkomst (BNI). Utvecklingsbiståndet från enbart EU:s medlemsstater minskade från till , eller från till av BNI. Fyra medlemsstater – , , och – lämnade ett bistånd på eller högre. Bland övriga medlemsstater var det 12 som ökade sitt bistånd i nominella termer medan 15 medlemsstater minskade biståndet. Kommissionens beräkningar visar att det skulle behövas ytterligare för att EU och dess medlemsstater skulle uppnå åtagandet om ett bistånd på av BNI 2015. Utskottet konstaterar att i sina slutsatser från mötet den 7–om EU:s fleråriga budgetram för perioden –2020 gjorde följande ställningstagande när det gäller unionens offentliga utvecklingsbistånd: En viktig prioritering för medlemsstaterna är att respektera EU:s formella åtagande att kollektivt bidra av BNI till det officiella utvecklingsbiståndet , dvs. ett avgörande steg för att uppnå millenniemålen. Europeiska unionen bör därför som en del av detta åtagande eftersträva att säkerställa att av dess totala externa bistånd –2020 räknas som officiellt utvecklingsbistånd enligt den gällande definitionen som fastställts av för utvecklingsbistånd. Rådet (utrikes frågor) upprepade i slutsatser vikten av att mobilisera utvecklingsfinansiering från innovativa finansieringskällor, inhemska källor och offentligt utvecklingsbistånd. Rådet uttryckte också allvarlig oro över ODA-nivåerna och pekade ut åtgärder för att höja medlemsstaternas ambitionsnivå. I rådsslutsatserna uppmanades EU:s medlemsstater att vidta realistiska och verifierbara åtgärder för att svara upp mot de åtaganden respektive land har gjort för perioden . Rådet uppmanade också alla andra internationella aktörer när det gäller finansiering för utveckling att höja sin ambitionsnivå. Utskottet framhåller med anledning av ett motionsförslag om kapitalflykt och skatteflykt att den viktigaste källan för utvecklingsfinansiering är inhemska skatter och annan nationell resursmobilisering. Därför är det angeläget att och EU fortsätter att främja utformandet av system för skatteuppbörd och agerar för att internationella överenskommelser och regelverk mot kapitalflykt och skatteflykt utvecklas. har FN:s millenniemål gett vägledning för globala och nationella ansträngningar att utplåna fattigdomen. Det åtagande som FN:s medlemsländer gjorde genom millenniemålen sträcker sig . lämnade utlåtande /13:UU18 Granskning av kommissionens meddelande om ett ramverk för global utveckling . Där behandlades kommissionens meddelande KOM(2013) 92 Ett anständigt liv för alla: Att avskaffa fattigdomen och ge världen en hållbar framtid, som innehöll förslag till unionens ingångsvärden inför förhandlingarna i FN om global utveckling i form av ett gemensamt . Innan utskottet lämnade sitt utlåtande ägde en överläggning rum med den dåvarande biståndsministern om kommissionsmeddelandet och FN:s millenniemål efter 2015. Utskottet instämde i utlåtande /13:UU18 i stort med den inriktning som föreslagits i meddelandet. Enligt utskottet bör utvecklingsdagordningen bygga vidare på millenniemålen och slutdeklarationen från + 20 (om hållbar utveckling) och beakta behovet av klimatåtgärder för både utsläppsminskning och anpassning. Vidare bör utvecklingsdagordningen fokusera mer på kvalitet och sambandet mellan olika mål och ge uttryck för en samstämmighetspolitik. Det är angeläget att ta fasta på alla länders ansvar för att bidra till en hållbar utveckling. Utskottet valde att i utlåtande /13:UU18 särskilt fokusera på frågor om miljö och klimat, demokrati och mänskliga rättigheter samt främjande av jämställdhet och kvinnors roll i utveckling. Dessa områden är enligt utskottet grundläggande förutsättningar för att stimulera utvecklingens drivkrafter. Kommissionen framhåller i sitt svar (K(2013) 5795) på utlåtande /13:UU18 att lämnat värdefulla synpunkter när det gäller prioriteringen av konfliktdrabbade och sviktande stater, särskilt spridningen av små och lätta vapen samt okontrollerad vapenhandel. Kommissionen kommenterar i svaret till även betydelsen av SRHR-frågor och rättigheter för hbt-personer, som understryks i utlåtandet. I svaret noterar kommissionen att rådet (allmänna frågor) i slutsatser gett vägledning om vilken typ av prioriteringar EU kommer att inrikta sig på i framtagandet av nya utvecklingsmål och att rådet då använt ett kraftfullt språk i frågor om SRHR och därtill hörande rättigheter. FN:s Millenniemålspanel, där den dåvarande biståndsministern ingick, överlämnade sin slutrapport : Eradicte Poverty and Transform Economies through Sustainable Development till FN:s generalsekreterare. Därefter antog rådet (allmänna frågor) rådsslutsatser om det övergripande ramverket för utvecklingsagendan . Utskottet anser i likhet med regeringen och i överensstämmelse med vad som framförs i en motion att vi måste sträva efter att nå de nuvarande millenniemålen och att de nya internationella utvecklingsmålen måste ha en högre ambitionsnivå och gälla för alla länder. I motionsförslag framhålls att utvecklingsagendan bör prioritera vatten och sanitet och uppmärksamma samband mellan olika utvecklingsmål samt lyfta fram jordbruksutveckling och tillgång till livsmedel. Utskottet anser i likhet med motionärerna att dessa beståndsdelar bör finnas med i den nya utvecklingsagendan och konstaterar att dessa återspeglas i de redan nu gällande millenniemålen, som är ömsesidigt samverkande. Utvecklingsagendan efter 2015 ska bygga vidare på erfarenheterna av de nuvarande millenniemålen. I förslag som lagts fram från exempelvis FN:s Millenniemålspanel ingår ett flertal mål och indikatorer om bl.a. vatten, sanitet, hälsa, utbildning, jämställdhet, jordbruksutveckling och livsmedelssäkerhet. Sambandet mellan olika mål understryks. Pågående globala samtal om den mer övergripande agendan efter 2015 inkluderar också frågan om utvecklingsfinansiering. Utskottet välkomnar att kommissionen belyser en rad aspekter på detta i meddelande : mot en bred och integrerad strategi för finansiering av fattigdomsutrotning och hållbar utveckling (KOM(2013) 531), som publicerades . I meddelandet, som behandlas i faktapromemoria 2012/13:FPM152, poängteras att största delen av finansieringen för utveckling i låg- och medelinkomstländer kommer från inhemska offentliga resurser och privat finansiering. Av den sammanlagda finansiering som finns tillgänglig för utveckling utgör i de minst utvecklade länderna och enbart i medelinkomstländer. Utskottet konstaterar att det inte enbart är mer finansiering till stöd för utvecklingsländerna som behövs utan också effektivare finansiering. Inom EU sker en process som syftar till detta. Genom exempelvis kommissionens meddelande En agenda för förändring (KOM(2011) 637), som behandlades av utskottet i förra årets budgetbetänkande (bet. 2012/13:UU2), togs steg mot effektivare finansiering. Kommissionen understryker i meddelande KOM(2013) 531 vikten av policy och innovation, flexibilitet på landnivå, ansvar och prioriteringar. Där betonas att synergier måste eftersträvas mellan olika policymål och finansiella flöden och att bör riktas till låginkomstländer. Vidare understryker kommissionen att aktuella finansieringsförhandlingar måste länkas samman med processen för att ta fram ett ramverk för hållbar global utveckling som ska gälla efter 2015. Nya överenskommelser bör enligt kommissionen bygga på Monterreyöverenskommelsen om utvecklingsfinansiering (2002), Dohadeklarationen (2008) och slutdokumentet från högnivåmötet om biståndseffektivitet i (2011). Utskottet välkomnar en diskussion om olika sätt att stimulera ett ökat resursflöde till låg- och medelinkomstländer och är i likhet med regeringen generellt positiv till de principer som föreslås i meddelandet. Enligt 10 kap. 3 § budgetlagen (2011:203) ska regeringen i budgetpropositionen lämna en redovisning av de resultat som har uppnåtts i verksamheten och i förhållande till de mål som har beslutat. Redovisningen ska vara anpassad till utgiftsområdena och vara utformad som ett underlag för beslut. Bestämmelsen i budgetlagen utesluter inte att resultatredovisningar även lämnas i andra sammanhang, exempelvis i skrivelser. Resultatredovisningen i budgetpropositionen görs mot målen för utgiftsområdets underindelningar i Internationellt utvecklingssamarbete och Reformsamarbete i , som enligt regeringens och utskottets förslag ska upphöra att gälla . har regeringen redovisat biståndets resultat inom utvalda teman i årliga skrivelser till . Skrivelserna har behandlats i utskottets budgetbetänkanden (bet. 2009/10:UU2, bet. 2010/11:UU2, bet. 2011/12:UU2 och bet. 2012/13:UU2). Utskottet framförde i betänkande 2011/12:UU2 att det vore värdefullt med en mer utvecklad resultatanalys som skulle kunna ligga till grund för omprioriteringar och omprövningar i utvecklingssamarbetet. För att möjliggöra detta kunde det enligt utskottet vara nödvändigt att minska ambitionerna i fråga om årlig resultatredovisning och se över styrprocesserna så att resultatanalyser i större utsträckning kan användas som underlag i den strategiska styrningen. Utskottet kvarstår vid denna uppfattning. I årets budgetproposition redovisar regeringen ett urval av resultat av biståndet. Enligt regeringen finns det flera fördelar med att göra en övergripande resultatredovisning i budgetpropositionen för att på ett tydligt sätt göra kopplingen till regeringens föreslagna budget på samma sätt som för andra utgiftsområden. Utskottet noterar att regeringen överväger att, som ett komplement till resultatredovisningen i budgetpropositionen, vid behov göra fördjupade resultatredovisningar till i särskilda skrivelser. Där skulle regeringen kunna redogöra för mer långsiktiga resultat och effekter i exempelvis vissa sektorer, regioner eller över . Utskottet värdesätter redovisningen i budgetpropositionen av resultaten av det bilaterala och multilaterala biståndet utifrån ett antal tematiska områden: kvinnors och barns hälsa, demokrati och mänskliga rättigheter, miljö och klimat, utbildning, tillväxt samt humanitärt bistånd och konflikthantering. Områdena representerar finansiellt stora delar av det bilaterala och multilaterala biståndet. Redovisningen inkluderar även resultat som uppnåtts inom EU-biståndet, genom biståndsfinansierad verksamhet som bedrivs av andra myndigheter och det statliga bolaget . I sin bedömning av biståndets resultat använder regeringen bl.a. myndigheters och multilaterala organisationers årsredovisningar, svenska och internationella utvärderingar, uppföljningar, analyser samt forskning. Det är enligt utskottet positivt att budgetpropositionen belyser problem och möjligheter kring resultatredovisningen liksom åtgärder som vidtagits eller planeras för att åstadkomma förbättringar i redovisningen av resultat. Utskottet har tidigare i betänkandet behandlat motionsförslag om ökad öppenhet när det gäller avräkningar från biståndsramen. Utskottet konstaterar att regeringen i resultatredovisningen i budgetpropositionen (prop. 2013/14:1 utg.omr. 7) anger utfallet i fråga om avräkningar. Där framgår också att redovisningen för kostnader och resultat för mottagande av asylsökande återfinns i budgetpropositionen inom utgiftsområde 8 Migration och att utrikesförvaltningens förvaltningskostnader redovisas inom utgiftsområde 1 . Övriga avräkningar som t.ex. bidrag till vissa FN-organ, redovisas under ett flertal andra utgiftsområden. Det finns inga fastställda indikatorer som regeringen använder sig av för att bedöma utgiftsområdets måluppfyllelse. För att framöver kunna göra en bättre bedömning av måluppfyllelsen kommer regeringen att undersöka möjligheterna att, i likhet med andra bilaterala och multilaterala givare, använda sig av några utvalda och internationellt överenskomna indikatorer som stöd för att följa upp det bilaterala och multilaterala biståndet.