bet · H001SkU17 · 2013-03-12 00:00:00 — I motion 2012/13:Sk262 av (M) anförs att om ska vara världsledande inom framtidens transportsystem krävs det att vi prioriterar forskning och utveckling kring miljövänliga och effektiva transporter. Möjligheten till skattesubvention för forskning och utveckling kring miljöbilar och framtidens klimatsmarta transportlösningar bör ses över. I motion 2012/13:Sk292 av (FP) anförs att på vägen från uppfinnarens eller entreprenörens idé till att det finns ett fungerande företag krävs tillgång till kapital. Regeringen bör därför utreda möjligheten för entreprenörer och företagare att göra avdrag för sina utvecklingskostnader mot tjänsteinkomster. I motion 2012/13:Sk300 av (FP) framförs att det finns ett behov av ett tydligare regelverk som anger att marknadsmässiga avtal mellan två eller flera parter där alla inblandade anser att de tjänar på avtalet är sponsring. I motion 2012/13:Sk410 av Per Åsling (C) föreslås att regeringen i det fortsatta arbetet med att främja utveckling och dynamik i småföretag utreder och prioriterar möjligheten att införa en generell skatterabatt för utgifter för FoU i småföretag. I kommittémotion 2012/13:N210 av m.fl. (V) yrkande 2 föreslås att det införs avdrag för forskning och utveckling (FoU) för små och medelstora företag. Utredningen för gåvor till forskning och ideell verksamhet (SOU 2009:59 ) lade fram ett förslag om avdragsrätt för gåvor till vissa godkända gåvomottagare. Utredningen föreslog en avdragsrätt för både fysiska och juridiska personer. Regeringens förslag om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet som lämnades i samband med budgetpropositionen (prop. 2011/12:1) innebar att skattereduktion inte kan ges till juridiska personer eller omfatta gåvor till forskning. Däremot omfattas gåvor till indirekt främjande vetenskaplig forskning. De nya reglerna om skattereduktion för gåvor till ideell verksamhet trädde i kraft (bet. 2011/12:FiU1, rskr. 2011/12:32, SFS 2011:1269, 1271 och 1272). Ändringen innebar att bestämmelserna i 16 kap. 9 § inkomstskattelagen justerades så att det framgår att avdrag ska göras inte bara för forskning och utveckling som, i enlighet med tidigare rättstillämpning, har eller kan antas få betydelse för den huvudsakliga verksamheten, utan också för forskning och utveckling som har eller kan antas få betydelse för verksamheten i övrigt. som avdrag fortfarande beviljas för forskning och utveckling som har samband med företagets kärnverksamhet ger den nya bestämmelsen företag även rätt till avdrag för annan forskning och utveckling som de har ett rimligt intresse av vid en helhetsbedömning som beaktar alla aspekter av företagets verksamhet. , som bl.a. ska belysa skattereglerna för forskning och utveckling, föreslog i delbetänkandet Skatteincitament för forskning och utveckling (SOU 2012:66) att det ska vara möjligt att i vissa fall få nedsättning av arbetsgivaravgifter för personer som arbetar med forskning och utveckling. Reglerna tas in i ett nytt kapitel i socialavgiftslagen (2000:980). Förslaget bereds inom . Vidare aviserade regeringen i budgetpropositionen 2012/13:1 att ett investeraravdrag kommer att införas för att stimulera tillgången på kapital för mindre företag. Ett förslag till lagstiftning skickades på remiss till Lagrådet . Utskottet anser inte att det behövs något tillkännagivande om det fortsatta arbetet vad gäller frågan om skatteincitament för forskning och utveckling eftersom denna fråga redan uppmärksammats av regeringen. I fråga om sponsring inom kulturområdet förutsätter utskottet, liksom tidigare, att regeringen beaktar de skäl för en tydligare reglering som framförts i ett tidigare betänkande (bet. 2011/12:SkU14). Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet de motionsyrkanden som behandlats i detta avsnitt. Enskild näringsidkares personliga friskvård Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om att utvidga avdragsrätten för personalvårdsförmåner till att omfatta enskilda näringsidkares personliga friskvård. Som skattefria personalvårdsförmåner räknas förmåner av mindre värde som riktar sig till all anställd personal och som består av enklare åtgärder för att skapa trivsel i arbetet eller liknande eller lämnas på grund av sedvänja inom det yrke eller den verksamhet som det är fråga om (11 kap. 11 och 12 §§ IL). Möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård räknas hit. Avdragsreglerna omfattar inte sådana utgifter för friskvård som en enskild näringsidkare har för egen räkning. Vissa andra slag av förmåner som är skattefria för anställda, t.ex. företagshälsovård, förebyggande behandling eller rehabilitering, kan dras av även om de utnyttjas personligen av en enskild näringsidkare. Avdragsrätten gäller utgifter för t.ex. rehabilitering som är nödvändig för att näringsidkaren ska kunna fortsätta sin verksamhet. Om utgifterna däremot inte är av denna karaktär, blir de i skattehänseende i princip att betrakta som ej avdragsgilla privata levnadskostnader för näringsidkaren. I motion 2012/13:Sk259 av m.fl. (M) begärs en översyn av reglerna för personalvårdsförmånerna i syfte att utvidga dessa till att även omfatta enskilda näringsidkares personliga friskvård och så att reglerna inte diskriminerar någon med anledning av bolagsform. Utskottet har vid upprepade tillfällen, , avstyrkt motionsyrkanden om avdrag för enskilda näringsidkares privata friskvård. Utskottet har framhållit att reglerna om skattefrihet för personalvårdsförmåner är avsedda för anställd personal, vilket innebär att en enskild näringsidkares personliga friskvård inte omfattas. Vissa andra slag av förmåner som är skattefria för anställda, t.ex. företagshälsovård, förebyggande behandling eller rehabilitering, kan dras av även om de utnyttjas personligen av en enskild näringsidkare. Avdragsrätten gäller utgifter för t.ex. rehabilitering som är nödvändig för att näringsidkaren ska kunna fortsätta sin verksamhet. Om utgifterna däremot inte är av denna karaktär blir de i skattehänseende att betrakta som ej avdragsgilla privata levnadskostnader för näringsidkaren. Dras avgifterna av i företaget kan detta leda till uttagsbeskattning. I vilka fall detta aktualiseras avgörs från fall till fall i rättstillämpningen. Utskottet vidhåller sin tidigare inställning och finner inte skäl att rikta något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionen. Utskottet avstyrker därmed motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om tillkännagivanden om ändringar i beskattningen av boendet. Den statliga fastighetsskatten på småhus och bostadsdelen i hyreshus ersattes av en fastighetsavgift (prop. 2007/08: 27, bet. 2007/08:SkU10, rskr. 2007/08:90). För småhus bestämdes fastighetsavgiften till per värderingsenhet, dock högst av taxeringsvärdet. Fastighetsavgiften för bostadsdelen i hyreshus bestämdes till per bostadslägenhet, dock högst av taxeringsvärdet. Fastighetsavgiften ska räknas upp med utvecklingen av inkomstbasbeloppet. Uttaget av fastighetsavgift har begränsats för pensionärer och personer som får sjuk- eller aktivitetsersättning (prop. 2007/08:156, bet. 2008/09:SkU3). Genom beslut (prop. 2009/10:33, bet. 2009/10:SkU15) utvidgades systemet med fastighetsavgift fr.o.m. så att det även omfattar fastigheter med småhus som saknar byggnadsvärde, dvs. hus för vilka värdet understiger , och tomtmark för småhus som är bebyggd med småhus på ofri grund, t.ex. bostadshus på en tomt som arrenderas. Utvidgningen finansieras genom att taket för uppskovsbelopp sänktes . Innehav av hyresbostäder utgör näringsverksamhet, vilket utöver fastighetsavgiften medför en löpande konventionell beskattning i form av skatt på näringsverksamheten. Medel som sparas eller sätts av för framtida underhåll beskattas . I det system för beskattning av näringsverksamhet som gällde före skattereformen 1990 fanns ett flertal möjligheter att bilda obeskattade reserver, och vissa näringsidkare hade möjlighet att på ett mer omfattande sätt skattemässigt jämna ut sina inkomster. Det system för beskattning av näringsverksamhet som infördes genom skattereformen byggde på sänkta skattesatser och marginalskatter med generöst utformad allmän reserveringsmöjlighet, numera i form av periodiseringsfond, och kraftigt inskränkta reserveringsmöjligheter i övrigt. Vid beräkning av näringsverksamhet kan avdrag göras för avsättning till periodiseringsfond. Enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i svenska handelsbolag får göra avdrag med högst av inkomsten. Juridiska personer får göra avdrag med högst . Regeringen tillsatte en utredning som har haft till uppgift att analysera marknaden för uthyrning av bostäder och lämna underlag för ställningstaganden till hur den kan utvecklas. En viktig utgångspunkt för utredningen var att villkoren för de olika boende- och upplåtelseformerna ska vara så likvärdiga som möjligt. Utbud och efterfrågan ska inte styras av att staten på ett omotiverat sätt gynnar eller missgynnar någon särskild form. En annan utgångspunkt var att förutsättningarna för att de befintliga bostäderna utnyttjas effektivt bör förbättras (dir. 2011:108). Vidare måste det bli mer attraktivt att äga och förvalta hyresfastigheter. Utredningen presenterade sitt delbetänkande Enklare för privatpersoner att hyra ut sin bostad med bostadsrätt eller äganderätt (SOU 2012:25). Betänkandet har därefter behandlats på . I budgetpropositionen (2012/13:1) lade regeringen fram lagförslag om privatuthyrning av bostäder. Förslaget innebar att ändringar görs genom en ny lag som gäller när en privatperson hyr ut en egen bostadsrättslägenhet, ägarlägenhet, villa eller annat ägt boende. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande Att hyra, från en rätt för allt färre till en möjlighet för allt fler (SOU 2012:88) . I kommittémotion 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 2 anförs att genom olika beslut i har den skattemässiga neutraliteten mellan bostadsformerna urholkats. Det är angeläget att ingen upplåtelseform diskrimineras. Förändringar av skattereglerna inom boendesektorn bör vara föremål för breda, blocköverskridande uppgörelser. I kommittémotion 2012/13:C421 av m.fl. (MP) yrkande 2 föreslås att fastighetsavgiften i studentkorridorer slopas. I motion 2012/13:Sk433 av (MP) anförs att rättvisa måste skapas avseende beskattningsregler för de olika upplåtelseformerna. Alla tidigare bidrag till hyresrätter har försvunnit som boende i bostadsrätt är subventionerat. I motion 2012/13:Sk435 av (MP) föreslås att bostadsbolagen blir skyldiga att liksom bostadsrättsföreningar inrätta underhållsfonder. Dessa underhållsfonder bör bli skattefria för hyresfastigheter. Samma motionär lyfter i motion 2012/13:C353 yrkande 2 fram förslag för att stärka hyresrätten. Skatteneutralitet måste uppnås mellan de olika upplåtelseformerna varför bostadsbolag måste få möjlighet att avsätta fritt i underhållsfonder för hyresrätter på villkor som avspeglar villkoren för ägda boenden. I motion 2012/13:Sk215 av (SD) föreslås att man underlättar långsiktigt underhåll av hyreshus genom att möjliggöra skatteavdrag för avsättningar till underhållsfond och tydliggöra utgifterna för underhåll. Samma motionär lyfter i motion 2012/13:C362 yrkande 1 fram behovet av åtgärder för att komma till rätta med bristen på studentbostäder. För att stimulera byggandet av studentbostäder bör dessa klassificeras som elevhem där fastighetsavgift inte tas ut. I partimotion 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkande 25 föreslås skattemässig neutralitet mellan bostäder med olika upplåtelseformer. är hyresrätten missgynnad. Fastighetsskatten för hyreslägenheter och studentlägenheter bör därför slopas helt. Detta skulle också innebära en sänkt boendekostnad för hyresgästerna. När det gäller motionsförslagen om olika ändringar i beskattningen av boendet vill utskottet framhålla att de målsättningar som har formulerats för bostadspolitiken bl.a. utgår från att det är viktigt med en mångfald av boendeformer. Flera av de skatteförändringar för bostadssektorn som beslutats sedan regeringsskiftet har förbättrat de boendes skattemässiga situation. Skatteuttaget för egnahem, bostadsrätter, kooperativa hyresrätter och andra hyresrätter har sänkts. Enligt utskottets mening är det av mycket stor vikt att samtliga upplåtelseformer ges goda skattemässiga villkor. Denna uppfattning delas också av regeringen som tillsatte en utredning som hade till uppgift att analysera marknaden för uthyrning av bostäder och lämna underlag för ställningstaganden till hur den kan utvecklas. Utredningen lämnade sitt slutbetänkande Att hyra från en rätt för allt färre till en möjlighet för allt fler (SOU 2012:88) . Betänkandet bereds i . Eftersom åtgärder för att främja hyresrättens ställning ingår i regeringens reformambitioner är utskottets uppfattning att det inte behövs något tillkännagivande till regeringen i dessa frågor. Motionsyrkanden om ändrat skatteuttag för hyreshus med studentbostäder avslogs av i samband med behandlingen av budgetpropositionen . Utskottet konstaterade då att fastighetsavgiften för hyreshus med studentbostäder beräknas på samma sätt som för andra hyreshus, dvs. utifrån antalet bostadslägenheter. Vad som menas med bostadslägenhet knyter an till definitionen av bostadslägenhet i jordabalken, och därför behövs det inte någon egen definition för uttag av fastighetsavgift, vilket skulle kunna medföra särskilda gränsdragningsproblem vid tillämpning av skattereglerna. Fastighetsavgiften torde dessutom i många fall kunna bestämmas till ett lägre belopp än nuvarande per bostadslägenhet, eftersom avgiften är begränsad till högst av hyreshusets taxeringsvärde. Den generellt sänkta beskattningen av bostäder i hyreshus har på detta sätt fått genomslag även för hyreshus med studentbostäder. Det ska också tilläggas att det höjda schablonavdraget vid andrahandsuthyrning bl.a. syftar till att stimulera utbudet av bostäder till studenter. Vidare har regeringen tillsatt en utredning Översyn av beskattning av hyresrätter och vissa andra boendeformer (dir. 2012:32). Utredningen ska se över beskattningen av bostäder som upplåts med hyresrätt, bostadsrätt i oäkta bostadsföretag eller kooperativ hyresrätt. Kommittén ska bl.a. lämna förslag på förbättring av den skattemässiga ställningen för bostäder som upplåts med hyresrätt. Sammantaget finner utskottet därmed inte skäl till något tillkännagivande i denna fråga. Utskottet har vid tidigare behandling av olika motionsförslag om utbyggda skattefria reserveringsmöjligheter avstyrkt förslag om reservering av obeskattade medel till underhållsfonder i hyreshus med hänvisning till principerna bakom skattereform. Utskottet vidhåller detta ställningstagande. Därmed avstyrks samtliga under avsnittet behandlade motioner. Äkta och oäkta bostadsrättsföreningar Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om ett tillkännagivande till regeringen i fråga om beskattning av bostadsrätter. Begreppen äkta och oäkta när det gäller bostadsrättsföreningar eller andra bostadsföretag förekommer inte i lagtext. I inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, används uttrycket privatbostadsföretag i stället för äkta bostadsföretag. Som privatbostadsföretag anses en svensk ekonomisk förening eller aktiebolag vars verksamhet till klart övervägande del består i att åt sina medlemmar tillhandahålla bostäder i byggnader som ägs av föreningen eller bolaget (2 kap. 17 § IL). För att företaget ska räknas som ett privatbostadsföretag har dåvarande i rekommendationer (RSV S 1999:43) uttalat att fastigheten ska inrymma minst tre bostadslägenheter och att av hela taxeringsvärdet ska belöpa på lägenheter som har upplåtits till medlemmar eller delägare. En förening eller ett bolag som inte uppfyller villkoren för att vara ett privatbostadsföretag brukar kallas ett oäkta bostadsföretag. Fram till schablonbeskattades äkta bostadsrättsföreningar för inkomster och utgifter hänförliga till fastigheten. Schablonbeskattningen innebar i princip att föreningen skulle deklarera för en schablonintäkt i näringsverksamhet på av fastighetens taxeringsvärde och mottagna statliga räntebidrag. Räntor på lånat kapital som lagts ned i fastigheten skulle dras av. Efter en lagändring (prop. 2006/07:1, bet. 2006/07:FiU1, SFS 2006:1344) ska inkomster eller utgifter som är hänförliga till fastigheten inte längre tas upp. Dessa regler trädde i kraft och tillämpas på beskattningsår som påbörjas efter ikraftträdandet. En förening som inte uppfyller kraven för att vara ett privatbostadsföretag, dvs. är en oäkta bostadsrättsförening, beskattas på samma sätt som andra ekonomiska föreningar och aktiebolag, dvs. samtliga intäkter och kostnader ska i princip tas med vid inkomstberäkningen. Avdrag görs för driftskostnader, värdeminskning m.m. Klassificeringen av en bostadsrättsförening avgör även hur medlemmarnas andel ska beskattas. beskattas medlemmen i ett oäkta bostadsföretag i inkomstslaget kapital för skillnaden mellan hyresvärdet för disponerad lägenhet och erlagd avgift. Någon sådan beskattning av hyresvärdet sker inte om bostaden finns i en schablonbeskattad förening, dvs. i ett privatbostadsföretag. Särskilda regler gäller också vid beskattningen av kapitalvinst som uppkommer om en lägenhet i ett privatbostadsföretag säljs eller hyrs ut. Frågan om hur beskattningen av oäkta bostadsrätter ska vara ordnad togs upp i samband med att beslutade om ändrade regler för fåmansföretag (prop. 2005/06:40, bet. 2005/06:SkU10). Bakgrunden var att medlemmar i oäkta bostadsrättsföreningar kom att bli berörda av den del av ändringarna i företagens regler som innebar att den tidigare partiella skattefriheten på onoterade andelar slopades och ersattes med en generellt sänkt skattenivå till på dessa andelar. Det visade sig att medlemmar i oäkta föreningar hade kunnat dra fördel av de onoterade företagens lättnadsregler genom att utnyttja skattefria utdelningar från föreningen till att sänka skatten på förmånsvärdet av den egna bostaden. Beredningen i skatteutskottet utmynnade i att medlemmarna skulle få använda de gamla lättnadsreglerna till utgången av 2008. Enligt vad utskottet (bet. 2005/06:SkU10) då fick kännedom om planerade regeringen att se över skattesituationen för de oäkta bostadsrättsföreningarna. Utskottet föreslog därför att beskattningen av andelar i sådana oäkta bostadsrättsföreningar skulle undantas från den aktuella reformen i avvaktan på regeringens översyn. Det blev också beslut. Tillämpningen av lättnadsreglerna för oäkta bostadsföretag har senare förlängts t.o.m. utgången av 2011 (prop. 2007/08:156, bet. 2008/09:SkU3) och senast genom beslut över förslaget till statsbudget t.o.m. utgången av 2015 (prop. 2011/12:1, bet. 2011/12:FiU1, SkU1y). Detta innebär att lättnadsreglerna fortfarande tillämpas som den lägre beskattningen på avyttringar av onoterade andelar inte gäller avyttringar av andelar i oäkta bostadsrättsföreningar. Någon översyn av skattereglerna för bostadsrättsföreningar och andra bostadsföretag har ännu inte kommit till stånd. I motion 2012/13:Sk395 av (M) yrkas att det ska införas tydligare regler när det gäller gränsdragningen mellan äkta och oäkta bostadsrättsföreningar. Som framgår av ovan lämnade redovisning gäller vissa tidsbegränsade regler som har kommit till i avvaktan på en översyn av reglerna för beskattning av bostadsrättsföreningar och andra bostadsföretag. Utskottet förutsätter att regeringen avser att återkomma till i frågan och finner inte skäl att ställa sig bakom ett tillkännagivande i enlighet med det som föreslås i motionen. Motionen avstyrks därmed. Avskrivning av flyttbara bostadshus Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om att införa en särskild lagregel som tar sikte på flyttbara bostadshus. I motion 2012/13:Sk335 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande att regeringen bör överväga en ändring av avskrivningsreglerna som medger snabbare avskrivning av flyttbara bostadshus. Utskottet har vid tidigare behandlingar av motsvarande förslag framhållit att skattemässiga avskrivningar på byggnaders anskaffningsvärde enligt gällande regler ska ske med hänsyn till den ekonomiska livslängden. Byggnader som endast är avsedda att användas ett fåtal år kan dras av . Om en byggnad utrangeras ska avdrag göras för den del av anskaffningsvärdet som inte har dragits av tidigare. Vilka procentsatser som ska användas är inte fastlagt i lag utan styrs av hur den ekonomiska livslängden för olika slags byggnader bedöms i den praktiska tillämpningen. Utskottet anser inte att det med anledning av vad som anförs i motionen finns skäl att ändra i lagstiftningen. Motionen avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om en översyn av skattevillkoren för arrendatorer. Arrende är en nyttjanderätt till fast egendom mot vederlag. Allmänna regler om arrende infördes och kompletterades efter hand med lagstiftning om särskilda arrendeformer. Reglerna reformerades och samlades därefter i jordabalken (1970:994), förkortad JB. I 7 och 8 kap. JB finns bestämmelser som är gemensamma för olika arrendeformer, medan regler om jordbruks- och bostadsarrende finns i 9 respektive 10 kap. JB. Ett jordbruksarrende föreligger när arrendeavtalet avser upplåtelse av jord till brukande. Ett bostadsarrende är när jord upplåts med arrende för något annat ändamål än jordbruk och arrendatorn har rätt att på arrendestället uppföra eller ha kvar bostadshus. Arrendatorn har som huvudregel rätt till förlängning av avtalet, vilket utgör en del av arrendatorns s.k. besittningsskydd. Bestämmelserna om bostadsarrende kom till 1968 och syftade till att förbättra den rättsliga ställningen för de ägare till fritidshus och permanentbostäder som disponerade marken med arrenderätt (sommarstugearrenden och arrendevillor). Reglerna är resultatet av en avvägning av de skilda intressen som gör sig gällande i sådana arrendeförhållanden. I motion 2012/13:Sk287 av och (båda S) föreslås en översyn av skattevillkoren för arrendatorer. Omläggningen av den gamla fastighetsskatten till en ny fastighetsavgift har fått ogynnsamma konsekvenser för landets arrendatorer eftersom reformen inte gäller arrendemark. Markägaren betalar fortfarande skatt för taxeringsvärdet men kan kompensera sig för detta genom att höja arrendet. Arrendatorn saknar dock möjlighet till kompensation genom jämkning eller skatteavdrag. Reglerna om avgift för bostadsarrende har kritiserats. Jordägare och arrendatorer har ansett att avgiftsnivåerna är för låga respektive för höga. Behovet av en översyn av avgiftsreglerna har påtalats från olika håll, bl.a. av (se t.ex. bet. 2009/10:CU10 och 2010/11:CU). Det har då ifrågasatts om reglerna leder till avgiftsnivåer som står i överensstämmelse med de skäl som bär upp bostadsarrendeinstitutet. tillsatte regeringen en utredning och gav en särskild utredare i uppdrag att överväga vissa tomträtts- och arrendefrågor (dir. 2011:60). Utredaren ska bland annat föreslå enklare regler för hur tomträttsavgälder ska bestämmas samt undersöka om det behövs några förändringar av reglerna om avgift för bostadsarrende. Utredaren ska undersöka hur avgiftsreglerna tillämpas och vilka avgiftsnivåer de leder till. Utredaren ska därefter föreslå de ändringar som kan behövas. Avsikten är bl.a. att avgifterna ska vara allmänt godtagbara för parterna på arrendeområdet. Skyddsregler mot alltför stora avgiftsökningar ska föreslås. I ett tilläggsdirektiv (dir. 2012:8) som regeringen beslutade utvidgades uppdraget. Det tillkommande uppdraget tar sikte på arrendatorns rätt till avtalsförlängning vid sådana jordbruksarrenden som utgör sidoarrenden, det vill säga jordbruksarrenden som inte omfattar arrendatorns bostad. Uppdraget innefattar att överväga vilka sidoarrenden som bör omfattas av besittningsskydd. Det tillkommande uppdraget ska redovisas med utredarens slutredovisning av sitt arbete i övrigt. Tiden för slutredovisningen flyttades fram till .