bet · H001SfU11 · 2013-09-12 00:00:00 — Av de skälen yrkar jag bifall till reservation 1 och avslag på propositionen. Jag tänker ställa en fråga till med anledning av det han sade i sitt anförande. säger att kommuner inte har förutsättningar att ta emot barn. Om vi i riksdag ger landets samtliga kommuner goda förutsättningar för att ta emot ensamkommande barn, är då beredda att ställa sig bakom den typen av förslag? Det handlar fortfarande om det kommunala självstyret och självbestämmandet. ställer det krav på resurser som kommer att drabba samtliga skattebetalare i . Det kommer att vara fråga om statliga pengar i stället för kommunala, och det kommer att vara fråga om statliga resurser i stället för kommunala. Jag ser ingen anledning till att vi ska agera så. Då får man dra slutsatsen att vad säger är ett spel för gallerierna. Han säger att kommunerna inte borde ha något flyktingmottagande därför att det kostar staten pengar.Man kan argumentera på olika sätt genom att säga att människor kostar pengar. Men när vi pratar om ensamkommande barn och flyktingmottagande pratar vi om solidaritet, människor som lever i utsatthet och framför allt om ensamkommande barn som har haft svåra upplevelser på vägen till Sverige.Nu säger att detta kostar pengar. Ja, det kostar pengar. Solidaritet kostar pengar. Vi ska inte värdera människoliv - det har jag aldrig gjort - i form av kostnader och pengar. Det ska finnas ett solidariskt mottagande i hela . Det är som land som tar emot flyktingar, inte enskilda kommuner. Det verkar som att replik bygger på något slags fördomar om vad jag egentligen borde ha sagt i mitt anförande. Jag pratade om kommunernas självbestämmande, inget annat.Vi pratar om solidaritet. Vi kanske ska fundera lite grann över solidaritet med de kommuner som har drabbats hårt av flyktingströmmarna. som helhet drabbas betydligt hårdare än de flesta andra länder. Det finns en anledning till detta, och det finns anledning att försöka vidta åtgärder som minskar trycket på . Socialdemokraterna ställer sig på regeringens sida i den typen av frågor. Det är förutsägbart. Ingen opposition alls från Socialdemokraterna. Det flesta av oss här i kammaren vet inte hur det är att fly från sitt hemland på grund av krig eller förföljelse. Vi kan bara försöka förstå. Att lämna sitt land, sin kultur, sina vänner, hus och hem för en oviss framtid i ett annat land är ett stort och svårt beslut att fatta. Som vuxen fattar du det svåra beslutet själv. Som barn får du göra som de vuxna säger. Att sedan behöva fly utan sina föräldrar är, om möjligt, ett ännu större trauma.Dessa barn vet oftast inte vart de ska. De är helt utlämnade i händerna på människor som de inte har någon anknytning till och är otrygga med. är det en mycket lång och svår resa som sätter djupa spår. När de väl är framme i ett land som kallas , som de egentligen inte har en aning om vad det är för land, hamnar de på ett tillfälligt boende för så kallade ensamkommande barn. De bor i detta boende i väntan på att få komma vidare till den kommun i som ska ta emot dem. Det är viktigt för dessa barn att komma vidare till en kommun för att de ska få möjlighet att känna någon form av trygghet. Det är först då som de kan komma in i trygga rutiner och börja bygga upp ett förtroende för vuxna i form av boendepersonal, lärare och en god man.Som det ser ut är det många barn som på grund av platsbrist blir kvar i det tillfälliga boendet. Det är en olycklig situation för både barnen och de kommuner som driver de tillfälliga boendena. När barnen väl är framme vid sin slutdestination, det vill säga mottagarkommunen, kan de äntligen börja i skolan, lära sig ett språk och se någon form av ljusare framtid.Jag tycker att vi måste se till barnens bästa. För mig är det viktigare än kommunens självbestämmande. Vi måste solidariskt hjälpas åt för att alla dessa barn ska känna sig trygga så fort som det är möjligt. Härmed yrkar jag bifall till propositionen och avslag på motionerna. Det betänkande vi nu diskuterar handlar om hur vi ska ta vårt ansvar gentemot barn som kommer till helt utan vuxna anhöriga. I debatten florerar, som det ofta gör i den migrationspolitiska debatten, en hel del myter om hur detta ser ut. pratas det om så kallade ankarbarn - konspirationstankar om att man från några av de fattigaste delarna av världen skickar sina barn till för att de sedan ska ta hit sina familjer.I förra veckan hade insynsråd ett sammanträde. Jag passade då på att ställa frågan om hur det ser ut med diskussionen om de så kallade ankarbarnen. Finns det siffror på huruvida det finns ankarbarn? Hur många av de 4 000 barn som beräknas komma till tros utgöra ankarbarn?Det finns ingen dagsaktuell statistik för detta, men man plockade fram siffror från . Det visade sig handla om ett tjugotal barn som hade fått hit sina anhöriga efter att de själva hade fått uppehållstillstånd i landet. Den bild som målas upp i medierna ser helt annorlunda ut. Många tror att alla de 4 000 barn som kommer till dels får stanna, dels tar hit sina stora familjer. Det här är ett exempel på hur debatten förvanskas genom att det ofta finns på tok för låg kunskap och att det dessutom finns argument som inte handlar om barnens bästa - vilket har varit regeringens och utskottets perspektiv i diskussionen - utan som faktiskt handlar om att väcka rädsla för egna politiska syften.Det här är en fråga som vi har diskuterat . I takt med att det har kommit fler ensamkommande barn till är det fler barn som behöver det största stödet av det svenska samhället, känna trygghet och få en plats att börja ett nytt liv långt bort från förföljelse, krig och andra oroligheter - som vi andra som är uppväxta i har oerhört svårt att föreställa oss vad det innebär.Under förra mandatperioden fördes diskussionen: Skulle vi införa ett tvång för kommunerna att ta emot flyktingar på anvisning av , eller skulle vi fortsätta att arbeta med frivilliga avtal?Regeringen valde då att i det längsta värna det kommunala självstyret, eftersom vi anser det vara viktigt. Särskilt i har vi alltid sagt att det kommunala självstyret ska värnas i det längsta. Som ett decentralistiskt parti som tror på federalismens principer med ett underifrånperspektiv är det oss fjärran att styra upp kommunernas vardag.Men det lägger också ett stort ansvar på den andra parten, herr talman, att ta det ansvar som man är ålagd. Som samhälle har vi ett gemensamt intresse av att klara av den uppgift som vi har åtagit oss i internationella konventioner.Menar vi allvar med en politik där barnets bästa är det som ska vägleda vår politik kan det inte vara barnets bästa att få sitta långa tider utan att veta var man hamnar, att inte få börja ett tryggt liv i Sverige.Tillsammans med migrationsministern skrev jag och mina allianskolleger som är migrationspolitiska talesmän under förra mandatperioden till samtliga kommunstyrelser och sade: Detta är ett gemensamt ansvar som vi har att sköta från och kommunerna. Vi uppmanade fler att vara beredda att öppna platser för ensamkommande flyktingbarn.Många kommuner tog ett mycket större ansvar efter det och antog den utmaning som vi hade riktat gentemot kommunerna, men det var alldeles för få. Jag tycker fortfarande att det är skamligt att det av 290 kommuner är bara ungefär 230 som har ett aktivt mottagande i dag.Det innebär alltså att några kommuner säger: Nej, vi är inte beredda att ta del i det ansvar som riksdag och regering har knutit oss till i form av internationella konventioner. De säger också: Vi är inte beredda att se till barnens bästa och ge dessa barn en trygg möjlighet till ett nytt liv i , utan det får någon annan göra. Det är konsekvenserna. Varenda en av de kommuner som inte är beredda att öppna mottagningsverksamhet säger: Det här får andra lösa i stället för att vi gör det.Den situationen, herr talman, blir i längden ohållbar. Vi ser flera kommuner som tar ett väldigt stort ansvar, och jag kan nämna och . Det är kommuner som gör stora insatser för att de personer som är nyanlända i och som sedan får stanna här ska få en bra uppväxt, en bra miljö och en trygghet i sitt nya liv. Andra kommuner frånhänder sig däremot helt ett solidariskt ansvar.Senare under den förra mandatperioden kunde vi se prognoser som visade tydligt att det troligtvis skulle komma än fler ensamkommande barn till framöver. Då blev vi lite tuffare i vår dialog med kommunerna, och vi sade: Är det så att den här situationen inte löser sig kommer vi att behöva ta till lagstiftningsmetoder för att få en lösning på detta. Det kan aldrig vara det bästa för barnet att inte agera, att inte ge barnet en trygg förutsättning.I det övervägande som regeringen, där utgör en viktig del, har fått göra har vi sagt att det kommunala självstyret i denna situation är underställt att barnen får det bästa möjliga mottagandet. säger vi inte att vi helt ska skrota det kommunala självstyret, utan vi ser förhoppningsvis fortfarande att det sker på frivillig grund så långt det bara går - att de sista kommunerna som ännu inte har skrivit avtal med väljer att göra det. Min förhoppning är att vi inte behöver använda de nya möjligheter som lagen ger för placering av ensamkommande barn.I har vi den uppfattningen - och jag tror att mina kolleger i regeringen delar den uppfattningen - att mottagandet av flyktingar och ensamkommande barn är någonting som helst ska ske av politisk vilja.På vet jag att man har sett det som en strategi i kommunens framtida utveckling: Om vi kan få unga människor att komma hit och kan få dem att stanna blir det en kraft i bygden, och då kan den utveckling som vi har sett , där människor har valt att lämna för fastlandet, vändas till att bli en befolkningstillväxt. Det kan bli ett inflöde av människor som ger en positiv utveckling för bygden.Man kan i en kommun gemensamt och politiskt ställa sig upp och säga: Vi vill detta, för vi tror att det är bra för vår kommun. Vi ser att vi är en del av det politiska ansvar som som land har knutit sig till internationellt. Vi ser att en öppen, human och generös migrationspolitik är den linje som ska hålla. Då får vi ett bättre mottagande.Jag ser en risk för att barnen inte får det bästa mottagandet i en kommun där man har piskat upp lokala stämningar och skapat en rädsla för mottagande av ensamkommande flyktingbarn. Så kan det vara.Å andra sidan kan vi se otroligt positiva exempel. P1 hade under vårkanten ett reportage från i kommun där det hade varit en ganska stor diskussion inför att mottagandet för ensamkommande barn skulle öppna, och det fanns en lokal skepsis. När detta inslag gjordes, herr talman, intervjuades en kvinna i som sade: Men det här har ju blivit bra. Hon sade på klingande dalmål att det här hade blivit bra för bygden. Sådana exempel kan vi se runt om.Herr talman! Som avrundning kan jag säga att det i utskottets betänkande, liksom i propositionen från regeringen, har lagts den största vikt vid att väga det kommunala självstyret gentemot det ansvar som vi har för ensamkommande barn. Barnets perspektiv har fått genomsyra hela den diskussion som har varit, och det går att läsa tydligt på punkt efter punkt vilken vikt både regeringen och lägger vid att barnen ska få det bästa mottagandet från den allra här.Den som försöker påvisa att det inte vore barnets bästa att få komma till en trygg plats där man är välkommen och där det finns ordnade former för att man ska kunna få ett bra liv far med lögn. Jag är övertygad om att den lagstiftningsförändring vi gör, med större möjligheter för att arrangera och ordna ett mottagande, är det absolut bästa ur barnens perspektiv.Därmed yrkar jag bifall till förslaget i utskottets betänkande, herr talman, och avslag på reservationerna. Jag yrkar bifall till förslaget i SfU11 och avslag på motionerna.Migrationsverket har det övergripande ansvaret för de ensamkommande barnen, men det är kommunerna som har ansvaret för att barnen får ett varaktigt och tryggt boende och en positiv utveckling när det gäller till exempel skola och fritid. Barnen och ungdomarna befinner sig i en utsatt situation och har varierande erfarenheter.Det är viktigt att dessa barn så snabbt som möjligt får börja leva sina liv. I likhet med svenska barn och ungdomar ska de ha en bra start i livet, i det nya livet i Sverige.Det här betänkandet handlar om att vissa kommuner bär ett stort ansvar medan andra kommuner tar ett litet eller inget ansvar alls. Så kan vi naturligtvis inte ha det - vår utgångspunkt är att fler, helst alla, kommuner måste ta sitt ansvar.Betänkandet syftar därför till att ge utvidgade möjligheter att placera ensamkommande barn oavsett om kommunen har avtal eller inte.Förslaget innebär en viss inskränkning i den kommunala självstyrelsen, men efter noggrant övervägande mellan det starka allmänna intresset och inte minst hänsynen till barnens bästa anser regeringen att det allmänna intresset överväger. Dessutom är kostnaderna för tillfälligt boende i en ankomstkommun betydligt högre än den schablonersättning som ges.Herr talman! har en ganska lång erfarenhet av att ta emot ensamkommande barn. Flera minns kanske de barn som kom hit från eller de barn som kom hit utan vårdnadshavare under . är ett av de större mottagarländerna för asylsökande ensamkommande barn i Europa.Antalet barn som söker sin tillflykt till har ökat . När de nya reglerna trädde i kraft kom ungefär 400 barn till . ser det annorlunda ut. Enligt är prognosen att 3 700-4 000 barn kommer att söka sig hit. Den genomsnittliga åldern på asylsökande barn som kommer hit är , och det är pojkar.Så länge ensamkommande barn inte kan anvisas är bristen på platser ett allvarligt problem.Under 2012 var det 800 barn som inte kunde anvisas till en kommun. Det är en alldeles för hög siffra och i grunden inte acceptabelt. har 242 av 290 kommuner avtal med Migrationsverket.Det är alldeles för många barn som blir kvar i ankomstkommunerna. Det vet vi. Därför är det viktigt att alla kommuner tar ett solidariskt ansvar.Det är inte bra att sitta i ankomstkommunen och vänta . En ung människa behöver så snabbt som möjligt komma i gång med sitt nya liv och få en positiv utveckling.Herr talman! Det kan inte nog understrykas hur viktigt det är att barnen och ungdomarna snabbt kommer till en kommun där de kan börja om med livet. Det är utlänningslagens princip om barnens bästa som är vägledande. Alla barn har rätt till lärande. Alla barn har rätt till utveckling och stimulans, och därför är det av största vikt att kan anvisa barn när de kommer till en ankomstkommun. Ett väl fungerande mottagande av de asylsökande barnen är absolut avgörande för att ge dem en bra start i livet.Herr talman! Det finns inga perfekta system. Vi måste ständigt blicka framåt och ta nya grepp för att förbättra mottagandet av ensamkommande flyktingbarn. Därför fortsätter också alliansregeringen att driva på förnyelsen och vidga möjligheterna att kommunplacera ensamkommande barn just av hänsyn till barnens bästa.I detta anförande instämde (M). talar vi om barn som inte har kommit till för att få gnälla på att skolmaten är för dålig, utan de har kommit hit för att de vill ha mat att äta. Det är barn som inte har kommit hit för att slippa föräldrar som tjatar på dem för att de har spelat för mycket tv-spel eller hängt för mycket framför datorn, utan de önskar att de visste var deras föräldrar var och att föräldrarna levde. Det handlar om barn som har tvingats fly hit. Vi har ett ansvar som medmänniskor att ge dem en trygg start i vårt land.Det är riktigt att beslut ska fattas på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå. Men det betyder inte att jag själv ska fatta de beslut jag har lust med för att det annars blir lite obekvämt, utan det handlar om att vi ska ta ett gemensamt ansvar i vårt land. Vi har nämligen ett samhälle som vi är överens om ska bygga på att vi bär varandras bördor. Åtminstone är detta den princip vi kristdemokrater använder när vi talar om subsidiaritetsprincipen. Beslut ska fattas på lägsta möjliga ändamålsenliga nivå.Den principen innefattar också ett ansvar för högre nivåer att stödja de lägre nivåerna. Detta återkommer man till i den budget som kommer att debatteras . Det handlar om hur vi ska stödja kommunerna i att ta sitt ansvar för att ta emot och ge barnen ett tryggt boende och en trygg start i vårt land.Det finns ingen plats i vårt land som inte är en kommun. Vi kan inte ha lagar som säger att vi ska erbjuda barnen skydd och sedan säga: Ja, men de får vara någonstans där det inte är någon kommun. Vi har i alla kommuner ett gemensamt ansvar för att skydda de barn som behöver det allra mest. Därför, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på motionerna. träffade jag ett ensamkommande asylsökande barn från . Han lär inte bli det sista. Utvecklingen i världen går framåt på vissa punkter men bakåt på andra, och utvecklingen i fyller våra diskussioner både här i kammaren och på den internationella scenen. Våldet har tvingat mer än två miljoner människor att lämna sina hem i för att söka skydd i grannländerna. En miljon av dem som flyr är barn, och ännu fler är kvar på flykt inne i landet.Mitt i dessa världshändelser som spelas upp framför oss finns de män, kvinnor och barn som inte är spelare vid bordet utan bönder på brädet och som skyfflas runt eller flyr för sina liv. En konkret förändring som har vuxit fram är att fler och fler väljer att försöka rädda ett barn ur den kommande generationen från det kaos och den ovisshet som råder. Det kan handla om föräldrar till flickor i som ser hur talibanerna gör sitt återtåg och som kraftsamlar för att rädda den smarta unga kvinna som kan och vill göra något av sitt liv men som riskerar både sitt liv och sin framtid om hon är kvar.Det kan handla om den åldrande farbrodern i som lägger allt han kan på att sända den 15-årige familjeförsörjande brorsonen till säkerhet. Det kan handla om några av de miljontals människor i som inte vill se sina barn bli nästa offer för kemvapen eller andra övergrepp. Varje asylsökande har sin berättelse och sitt ursprung, men gemensamt för alla ensamkommande asylsökande barn är att de kommer till vår dörr och knackar på utan några band och utan säkra, fasta punkter. De behöver bli mottagna på ett ordnat och bra sätt, ges chans att landa och veta att de åtminstone under asylprocessen har en fast punkt i tillvaron.Under alla år som passerat sedan kommunerna övertog ansvaret för mottagandet av ensamkommande barn har det inte vid ett enda tillfälle funnits tillräckligt många platser ute i landets kommuner. var det nära ett kort slag, men sedan ökade skillnaderna mellan tillgång och behov igen. har vi fört samtal och gjort förändringar för att förmå kommunerna att ta emot dessa barn. har det saknats platser ute i landets kommuner. Det har huvudsakligen varit kommuner som , , och som har fått lösa uppgiften eftersom barnen gett sig till känna där. Även ett par andra kommuner, som , har fått uppleva hur det är att vara destinationskommun.Mitt tålamod med kommuner som duckar för sitt ansvar är slut. Därför har regeringen och tagit fram en proposition som gör att det blir lättare för att anvisa asylsökande ensamkommande barn både till kommuner som har en överenskommelse med om mottagning och till kommuner som inte har det. Den senaste prognosen för är att 3 600 ensamkommande barn kommer att söka asyl i . Den stora ökningen av antalet ensamkommande barn har lett till att det har uppstått brist på platser i kommunerna. Flera åtgärder har vidtagits för att skapa fler platser, men det råder fortfarande brist. För att mottagandet av asylsökande ensamkommande barn ska ske på bästa sätt behövs därför fler platser. Bara har strax över 800 ensamkommande barn inte kunnat anvisas. Resultatet har blivit att ankomstkommunerna tvingas ta emot dessa barn eftersom ingen annan ställer upp för dem. Om Kommuner och Landsting och landets kommuner lever upp till sitt upprepade löfte om att ta ansvar och ordna fram platser på frivillig väg behöver aldrig använda den lagstiftning som vi debatterar här i kammaren . Då tillkommer tillräckligt många platser, ansvaret delas över hela landet och barnen kan direkt anvisas till en trygg plats där de kan tillbringa tid då deras asylansökan prövas. I annat fall kommer att använda de nya regler som föreslås börja gälla . Jag vill börja med att säga att jag delar många av de ståndpunkter som migrationsministern framförde. Jag tycker att han tydligt beskriver vad som händer när människor tvingas lämna sitt land.Med anledning av den här propositionen måste jag ändå ställa frågor till migrationsministern utifrån de signaler som kommer från kommunerna. Vilket stöd kan kommunerna nu förvänta sig när det gäller kvaliteten? Vilket stöd kan man få? Många kommuner som tar ett stort ansvar säger att de har svårt att säkra kvaliteten när det gäller skolan och barnomsorgen men också aktiviteter runt ikring. Vilket stöd kan kommunerna förvänta sig från regeringen i den här frågan? Frågan om stödet till kommunerna sönderfaller egentligen i två delar. Delvis handlar det naturligtvis om ersättningsfrågorna. Där har regeringen beslutat om ändringar i förordningen om statlig ersättning för asylsökande vilka träder i kraft , 2014.Ändringarna innebär att ersättning kommer att utgå med ett schablonbelopp även till kommuner utan överenskommelser om platser som blivit anvisade ett asylsökande ensamkommande barn. Schablonersättning kommer att utgå endast om barnet vistas i ett hem för vård och boende med stöd av socialtjänstlagen. I annat fall kommer ersättning att utgå för faktiska kostnader liksom tidigare.I boendefrågan agerar regeringen - och man har gjort så - för att ensamkommande barn ska tillgodoses mer effektivt och för att mer individanpassade boendeformer ska utvecklas som ett alternativ till dagens hem för vård och boende.Detta är kanske de två viktigaste åtgärderna som vi tar fram på det här området för just ensamkommande barns väl och ve i relation till kommunerna. Jag ställde inte frågor om vad redan har tagit beslut om utan om det var nya åtgärder som skulle kunna komma på plats. Det kommer ändå en signal från kommunerna om att de inte klarar av att hålla kvaliteten.Min följdfråga till blir: Tror statsrådet att kommunerna kommer att vara nöjda? Tror statsrådet att kommunerna kommer att klara av sitt uppdrag med de här förutsättningarna?Min bild är i alla fall, när man pratar med de kommuner som har ett stort mottagande, att de har svårigheter att hålla den kvalitet som behövs. Det är inte som har fattat beslut om förordningsförändringarna, utan det är regeringen som har gjort detta. Men oavsett vilket vill jag tydligt understryka en sak i den här debatten. Ingenting av det vi diskuterar, det vill säga de problem vi upplever med att vissa kommuner gör väldigt mycket och att andra kommuner gör väldigt lite, löses utan att fler kommuner tecknar avtal med och tar emot fler barn. Det finns ingen annan lösning.Detta handlar inte ytterst om ersättningsfrågor. Ersättningar när det gäller ensamkommande barn är, om vi tittar på det i förhållande till flyktingmottagandet i övrigt, i särklass. Vi har ett mycket bra och utvecklat ersättningssystem sedan många år tillbaka.De förändringar vi gör nu är visserligen viktiga. Det är klart att vi ska ha en schablonersättning, och den kommer att komma . Min övertygelse är att detta kommer att hjälpa de kommuner som har upplevt problem. Min uppfattning är också att vi måste se över boendeformerna, precis som jag sade tidigare. Men grundfrågan är: Varför tar inte fler kommuner emot? Det är den fråga som vi måste arbeta med även i våra egna politiska partier.Jag ska inte inleda någon ny debattomgång, men jag märkte att tog upp som ett exempel. är en kommun som tar emot. De tog emot 23 barn. Det var för övrigt 13 utöver det antal platser som de hade.