bet · H001UU11 · 2013-05-17 00:00:00 — Utskottet vill understryka vikten av den europeiska säkerhets- och försvarspolitikens (ESFP) fortsatta utveckling. Utskottet anser att EU härigenom förbättrar sin förmåga att verka som en solid och pålitlig global aktör i fredsfrämjande och säkerhetshöjande insatser. En sådan utveckling gynnar såväl den regionala säkerheten i och dess närområde som den globala säkerheten. Den europeiska säkerhets- och försvarspolitikens förutsättningar att fungera effektivt förbättras, anser utskottet, genom en nära samverkan mellan EU:s medlemsstater på försvarsindustriområdet. Utskottet ställer sig bakom regeringens aktiva stöd för Europeiska försvarsbyrån (). Det ligger i intresse att skapa ett EU som har bättre förmåga till krishantering. Genom kan tillsammans med andra upprätthålla förmågor på ett sätt som annars skulle ha varit för kostsamt. Vidare bidrar positivt till att skapa en konkurrensutsatt marknad för den europeiska försvarsindustrin. Utskottet vill vidare understryka att en internationellt konkurrenskraftig tekniknivå i ett internationellt samarbete också ger bättre möjligheter än annars att påverka det internationella exportkontrollsamarbetet i önskad riktning. Detta gäller främst inom EU, men även i ett bredare internationellt sammanhang. deltar i olika samarbetsprojekt som bedriver. har bl.a. medverkat till att påverka i förutsättningsskapande åtgärder, t.ex. i genomförandet och den vidare utvecklingen av förmågeutvecklingsplanen, i ett forsknings- och teknikutvecklingssamarbete, i strategin för internationella materielsamarbeten och i den europeiska försvarsindustristrategin. Genom att delta i det s.k. sexnationsinitiativet mellan de sex största industristaterna i (Framework Agreement/Letter of Intent, FA/LoI) påverkar den försvarsindustri- och exportpolitik som utvecklas i . Det ger direkt och indirekt ett större inflytande på EU:s framväxande försvars- och säkerhetspolitik. Samarbeten om multilaterala ramverk ger utdelning i form av ett bättre resursutnyttjande ur ett europeiskt perspektiv och en mer harmoniserad och förbättrad europeisk och transatlantisk samverkansförmåga. och samarbetet med Nato respektive Partnerskap för fred utgör här grundbultar tillsammans med FA/LoI-samarbetet och det nordiska samarbetet. Utskottet konstaterar att artikel 346.1 i fördraget om EU:s funktionssätt anger att varje medlemsstat får vidta åtgärder som den anser nödvändiga för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigsmateriel. Medlemsländer kan ha egna och striktare riktlinjer i förhållande till EU:s uppförandekod. Utskottet välkomnar att aktivt arbetar för att uppnå en ökad och tydlig samstämmighet mellan de olika kriterierna i EU:s uppförandekod och verkar för att nå en gemensam syn bland medlemsländerna när det gäller tolkningen av uppförandekodens kriterier. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avstyrker motionerna 2012/13:U19 yrkande 3, 2012/13:U18 yrkande 11 och 2012/13:U207 yrkande 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om nedrustning, icke-spridning, (), humanitära konsekvenser av kärnvapenanvändning, en kärnvapenkonvention, ett EU, , , och utan kärnvapen, arbetet med medling i konflikter och nedrustning samt mot upprustning med kärnvapen i och en demilitarisering av . Jämför reservationerna 9 (S) och 10 (MP, V). I kommittémotion 2012/13:U306 av m.fl. yrkande 40 anser Socialdemokraterna att det internationella nedrustningsarbetet måste ta ny fart och att mer måste göras för att avvärja kärnvapenhotet. I yrkande 41 vill Socialdemokraterna se ett starkare med starkare kontrollmöjligheter. Vidare anser Socialdemokraterna att bör delta mer aktivt i att föra fram vikten av de humanitära konsekvenserna av kärnvapenkrig. I kommittémotion 2012/13:U238 av m.fl. yrkande 2 vill att ska driva på starkare för nedrustning. I yrkande 3 vill att regeringen dels ska ta ställning vad gäller de humanitära effekterna av kärnvapen som grund för nedrustning, dels att aktivt ska delta i konferensen om humanitära konsekvenser av kärnvapen i . I yrkande 4 menar att bör ha en entydig och tydlig hållning i frågan om att verka för förhandlingar kring en kärnvapenkonvention. I yrkande 5 vill att aktivt ska verka för ett helt kärnvapenfritt EU och . I yrkande 6 anser att bör verka för att erkänner sitt innehav av kärnvapen och ansluter sig till icke-spridningsavtalet. I yrkande 7 vill att aktivt ska verka för en zon fri från kärnvapen i hela , inklusive . I yrkande 8 menar att aktivt bör arbeta för ökat fokus på medling i konflikter och nedrustning samt mot upprustning med kärnvapen i hela . I yrkande 9 anser att bör verka för ett kärnvapenfritt . I yrkande 10 vill att även i fortsättningen ska vara en kontinent utan kärnvapen. I kommittémotion 2012/13:U207 av m.fl. yrkande 4 anser att inom EU ska verka för att unionen ska bli en kärnvapenfri zon. I kommittémotion 2012/13:U205 av m.fl. yrkande 5 anser att ska ta initiativ till en konvention för som innebär en demilitarisering av regionen. I yrkande 6 anser att bör ta initiativ till en zon fri från massförstörelsevapen i . Utskottet anser att spridningen av massförstörelsevapen utgör ett av de största hoten mot internationell fred och säkerhet. Utskottet menar att så länge någon stat innehar massförstörelsevapen finns ett incitament för andra stater att skaffa sådana, och så länge några massförstörelsevapen över huvud taget existerar kvarstår också risken att de kommer att användas, överlagt eller på grund av misstag eller felbedömningar. Utskottet anser att , som högteknologisk nation med ett betydande kunnande och en tydlig politik inom detta område, har fortsatt en viktig och pådrivande roll att spela vad gäller nedrustning och icke-spridning. Utskottet framhåller att kärnvapenanvändning har katastrofala humanitära följder. Det är en grundläggande orsak till att kärnvapen aldrig får användas igen. Utskottet välkomnar att om humanitära konsekvenser av en kärnvapendetonation uppmärksammade denna aspekt. Utskottet framhåller vikten av en resultatinriktad och bred ansats i det fortsatta arbetet kring denna fråga inför den uppföljningskonferens som avser att hålla. Utskottet anser att målet för det internationella samfundets arbete med nedrustning och icke-spridning måste vara att alla former av massförstörelsevapen, oavsett geografisk placering, avvecklas. I detta sammanhang stöder utskottet regeringens fortsatta arbete för att bl.a. bidra till att inrätta en zon fri från massförstörelsevapen i hela . Utskottet beklagar att konferensen om en zon fri från massförstörelsevapen i , som skulle ha ägt rum i , ställdes in. Det är utskottets förhoppning att en konferens kommer att genomföras . Utskottet erinrar om betänkande 2012/13:UU7 i vilket utskottet betonade vikten av att aktiviteter i styrs av gemensamma och robusta regelverk och att de har ett miljömässigt hållbarhetsfokus. Utskottet understryker, liksom regeringen i sin strategi för , att ska verka för att förblir ett säkerhetspolitiskt lågspänningsområde. Utskottet välkomnar utrikesminister och den polske utrikesministerns initiativ, som publicerades i , för att minska antalet taktiska kärnvapen i och införa en regim för taktiska kärnvapen. Initiativet var av stor vikt och bör fortsatt följas upp. Utskottet anser att en reducering av taktiska kärnvapen skulle bidra till stabilitet och säkerhet, inte minst i vårt närområde. Utskottet anser att arbetet med nedrustning och icke-spridning bör bedrivas parallellt och ske så skyndsamt som möjligt. Utskottet anser att inom ramen för bl.a. FN och EU bör driva en politik som syftar till såväl nedrustning som icke-spridning. I syfte att uppnå en fullständig nedrustning och icke-spridning anser utskottet att det mest konstruktiva och fruktbara skulle vara att verka för dels en universell anslutning och genomförande av existerande avtal och fördrag, dels ett stegvis utvecklande av nya nedrustnings- och icke-spridningsinstrument, t.ex. ett fördrag om förbud för framställning av klyvbart material för kärnvapen (, FMCT). Utskottet vill även framhålla betydelsen av att verka för en mer begränsad roll för kärnvapen i militära doktriner och åtgärder som minskar risken att kärnvapen kommer till användning av misstag eller på grund av felbedömningar i en krissituation. I slutskedet av en sådan universell avvecklingsprocess anser utskottet att det finns ett behov av att framförhandla en legal struktur i form av en kärnvapenkonvention eller ett ramverk av ömsesidigt förstärkande avtal som bl.a. innehåller starka verifikationsinstrument och som befäster och upprätthåller en kärnvapenfri värld. Utskottet vill understryka att hotet från massförstörelsevapen är gränsöverskridande. Endast genom en väl fungerande internationell samverkan kan de redan omfattande internationella juridiska regelverken kring icke-spridning upprätthållas. Samverkan stater emellan är avgörande för det internationella samfundets förmåga att nå en varaktig och hållbar lösning på denna globala ödesfråga. Det internationella samfundet får inte förtröttas i arbetet med att förmå alla stater att avstå från att skaffa och utveckla dessa vapen som befintliga arsenaler nedrustas. Det är angeläget, anser utskottet, att en fortsatt spridning av relevanta komponenter och kunskap för framställning av kärnvapen och andra former av massförstörelsevapen förhindras. Utskottet konstaterar att EU har en särskild strategi för icke-spridning av massförstörelsevapen som bl.a. framhåller att EU ska verka för universell anslutning till internationella avtal på området. Utskottet betonar vikten av att dessa frågor fortsatt ska inkluderas i den politiska dialogen med länder som ännu inte har anslutit sig till gällande avtal om icke-spridning av massförstörelsevapen. Utskottet vill understryka att kärnvapenstaterna måste uppmanas att påskynda nedrustningen som syftar till en total eliminering av såväl taktiska som strategiska kärnvapen, att kärnvapenstaterna måste förbinda sig att inte utveckla nya kärnvapen och att alla stater som inte redan gjort så måste uppmanas att ratificera det fullständiga provstoppsavtalet (, CTBT). Utskottet ger regeringen sitt fulla stöd att, av det svenska ordförandeskapet i den s.k. artikel XIV-processen inom ramen för CTBT, utöva påtryckningar för att förmå ytterligare länder att ratificera CTBT, särskilt de s.k. annex-2-länder vars ratificering krävs för att avtalet ska kunna träda i kraft. Utskottet vill understryka betydelsen av att icke-spridningsfördraget (NPT) upprätthålls och iakttas, inte minst ansträngningarna att genomföra dess handlingsplan som föreskriver åtgärder inom NPT:s alla tre områden: nedrustning, icke-spridning och fredlig användning av kärnenergi. I detta sammanhang vill utskottet framhålla att , som medlem i , har en viktig uppgift att tillsammans med övriga medlemmar värna och slå vakt om NPT och se till att kontroll- och inspektionsarbete är effektivt och kan förhindra att kärnämnen och kärnteknik används för militära ändamål i strid med fördraget. Utskottet anser att system för säkerhetskontroller (safeguards) är det primära instrumentet för att verifiera att staterna lever upp till åtagandena inom ramen för NPT och därmed är ett grundläggande element i icke-spridningsregimen. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet att regeringen fortsatt verkar för att stater som ännu inte har undertecknat eller tillämpar tilläggsprotokoll ska göra detta. Utskottet vill understryka den grundläggande principen för NPT, dvs. att kärnvapenstaterna i god tro ska inleda och slutföra förhandlingar om effektiva åtgärder för kärnvapennedrustning i alla avseenden och under strikt internationell kontroll i utbyte mot att icke-kärnvapenstaterna åtar sig att avstå från att skaffa kärnvapen. Utskottet betonar vikten av att eftersträva balanserade och breda åtgärder av olika slag för att öka möjligheterna till framsteg hos ett ofta splittrat internationellt samfund. Utskottet ser med särskild oro på spridningen av massförstörelsevapen till politiskt instabila och i vissa fall svaga och sönderfallande stater. Utskottet anser att utvecklingen i och kärntekniska program och möjliga militära dimensioner av det är särskilt oroande. Utskottet fördömer kärnvapenprov och beslutet att åter starta kärnreaktorn i Yongbyon. Utskottet understryker att måste avskaffa sitt kärnvapenprogram, upphöra med utveckling av ballistiska robotar och åter släppa in inspektörer i landet. Det är av central betydelse att stater lever upp till sina förpliktelser och samarbetar fullt ut med . Utskottet betonar vikten av att fortsatt arbeta inom ramen för FN:s säkerhetsråds resolution som antogs 2004 och som anger ett antal åtgärder som alla stater ska vidta i syfte att förhindra att terrorgrupper eller andra icke-statliga aktörer kommer i besittning av massförstörelsevapen. Resolutionen syftar även till att förhindra att icke-statliga aktörer får tillgång till produkter som skulle kunna användas för tillverkning av massförstörelsevapen och deras vapenbärare. Utskottet vill uppmuntra parterna i nedrustningskonferensen i att vidta åtgärder för att komma vidare med ett övergripande arbetsprogram i fråga om kärnvapennedrustning, negativa säkerhetsgarantier, att förhindra kapprustning i rymden och inte minst för att påbörja förhandlingar om ett fördrag om förbud för framställning av klyvbart material för kärnvapen (FMCT). Utskottet vill erinra om sitt fördjupade arbete om nedrustnings- och icke-spridningsfrågor i betänkande 2011/12:UU7. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avstyrker motionerna 2012/13:U306 yrkandena 40 och 41, 2012/13:U238 yrkandena 210, och 2012/13:U207 yrkande 4 och 2012/13:U205 yrkandena 5 och 6. Skrivelse 2012/13:114 Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse 2012/13:114 till handlingarna. Utskottet föreslår att lägger regeringens skrivelse 2012/13:114 Strategisk exportkontroll 2012 krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden till handlingarna. Utskottets förslag i korthet avslår de motionsyrkanden som redovisas i bilaga 2. Utöver de yrkanden som har behandlats tidigare i detta betänkande finns motionsvis framförda förslag som är föremål för förenklad motionshantering enligt de riktlinjer som har fastslagits av med anledning av betänkande 2005/06:RS3 och i enlighet med promemorian Förenklad motionshantering under återstoden av mandatperioden, som utrikesutskottet fastställde . Utskottet har vid en genomgång och beredning funnit att de yrkanden som redovisas i bilaga 2 inte kan vara aktuella för något tillkännagivande från . Efter denna behandling avstyrker ett enigt utskott motionerna i bilaga 2. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Krigsmateriellagstiftning, de mänskliga rättigheterna, ett demokratikriterium m.m., punkt 1 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2012/13:U18 yrkandena 29, 2012/13:U20 yrkandena 14 och 912, 2012/13:U276 yrkandena 1 och 2 samt 2012/13:U338 yrkande 5 och avslår motionerna 2012/13:U19 yrkande 1 och 2012/13:U306 yrkande 44. Vapenhandel är en viktig drivkraft bakom militär upprustning och bidrar därmed till väpnade konflikter. och vill avveckla den svenska och internationella vapenhandeln. Vi kräver ett stopp för all vapenförsäljning till krigförande stater, konfliktområden, diktaturer och till stater som grovt kränker mänskliga rättigheter. bör verka för att resurser som förslösas på militär rustning omfördelas till insatser som kan förebygga krig och konflikter. Svenskar säljer mest vapen i världen räknat per person. sålde krigsmateriel för . Det är rekord. Vapenexporten har mer än fyrdubblats , från till mer än . , liksom , sålde krigsmateriel till 63 länder, fler än . Detta kan jämföras med 52 länder och 33 länder . Över hälften av svensk krigsmaterielexport () gick till 20 länder som den amerikanska organisationen klassade som icke-demokratier, däribland , , och . Totalt exporterade krigsmateriel till icke-demokratier till ett värde av . Det innebär en ökning på i jämförelse med 2010. Att svensk utrikespolitik ska främja respekten för de mänskliga rättigheterna har av och regeringen betonats alltmer . Omsorgen om och försvaret av de mänskliga rättigheterna är en integrerad och central del av den svenska utrikespolitiken. En av de grundläggande förutsättningarna för vapenexport i är sedan 1971 års riksdagsbeslut att mottagarländerna ska respektera de mänskliga rättigheterna. Tillverkning och utförsel av krigsmateriel regleras genom lagen (1992:1300) om krigsmateriel och förordningen (1992:1303) om krigsmateriel. Båda författningarna trädde i kraft . Krigsmaterielbegreppet breddades även till att även omfatta viss materiel med civil eller delvis civil användning. Trots detta tillåts export till en rad länder som bryter mot de mänskliga rättigheterna. I riktlinjerna för vapenexport anges att respekt för mänskliga rättigheter är ett centralt villkor för att vapenexport ska beviljas. Det spelar ingen roll om vapnen i sig kan komma att användas för att kränka mänskliga rättigheter eller inte, det räcker att kränkningarna förekommer i landet för att vapenexporten ska stoppas. Sedan inleddes i , en revolutionsvåg som sedan fortsatte och svepte över länderna i och , har det blivit alltmer uppenbart att reglerna för den svenska vapenexporten måste ses över. Det kan inte vara så att svenska vapen säljs till diktaturer som förtrycker sin befolkning och kväser oppositionens krav på demokrati och mänskliga rättigheter. Att sälja vapen till en diktatur för stabilitetens skull, på bekostnad av de mänskliga rättigheterna, är oacceptabelt. Det är därför välkommet att den parlamentariska kommitté som ska utreda den framtida svenska exportkontrollen av krigsmateriel getts i uppdrag att undersöka på vilket sätt en skärpning ska göras av kontrollen av vapenexporten till icke-demokratier. menar vi att detta inte är tillräckligt. Regeringen bör därför återkomma med ett tilläggsdirektiv till utredningen av exportkontrollen av krigsmateriel som ger den i uppdrag att undersöka hur framtidens regelverk för svensk krigsmaterielexport ska utformas så att det utesluter möjligheterna för att exportera krigsmateriel till länder som begår grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Något är allvarligt fel när vår restriktiva lagstiftning kring vapenexport systematiskt åsidosätter riktlinjer. exporterar stora mängder krigsmateriel och produkter med dubbla användningsområden till flera icke-demokratiska länder där allvarliga brott mot mänskliga rättigheter begås, vilket såväl legitimerar regeringarna politiskt som stärker deras vapenmakt rent konkret. Denna export riskerar att användas repressivt mot dessa länders befolkningar. Detta gäller såväl den nuvarande borgerliga regeringen som den förra socialdemokratiska regeringen. och har länge förespråkat att lagarna för vapenexport bör skärpas så att bara demokratier eller länder som är på väg att bli demokratier får köpa svensk krigsmateriel, inklusive materiel som inte används i strid. och vill att ett s.k. demokratikriterium och ett kriterium för respekt för mänskliga rättigheter införs. har sålt vapen eller övervakningsutrustning till flera länder som är inblandade i väpnad konflikt. Dit hör , , och inte minst . Det är inte acceptabelt. riktlinjer måste skärpas så att den stora vapenexporten av svensk krigsmateriel till krigförande länder utesluts. Regeringen bör återkomma med ett tilläggsdirektiv till utredningen om översyn av exportkontrollen av krigsmateriel som ger den i uppdrag att undersöka hur framtidens regelverk för svensk krigsmaterielexport ska utformas så att det utesluter möjligheten för export av krigsmateriel till krigförande stater. I delas krigsmateriel upp i två kategorier: krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel. Som övrig krigsmateriel räknas en lång rad olika typer av krigsmateriel, från avancerade radarsystem och helikoptrar till jaktgevär och minröjningsutrustning. I ett par av dessa fall, som t.ex. minröjningsutrustning, kan det finnas goda skäl att ha mindre restriktiva riktlinjer än för krigsmateriel som kan användas i strid. Därför menar och att det bör göras en uppdelning mellan krigsmateriel för strid och övrig krigsmateriel och att dessa ska omfattas av olika riktlinjer. menar vi att det finns ett stort behov av en översyn av vad som räknas som övrig krigsmateriel. Vi ser i flera fall goda skäl för att produkter som räknas som övrig krigsmateriel i stället borde klassificeras som krigsmateriel för strid och omfattas av mer restriktiva riktlinjer. Ett sådant exempel är radarsystemet Erieye, som räknas som övrig krigsmateriel och som är ett vapensystem som tydligt kan användas som en del i krigföring. Regeringen bör ges i uppdrag att göra en översyn av riktlinjerna för vad som räknas som krigsmateriel för strid och vad som räknas som övrig krigsmateriel. Svensk handel med krigsmateriel inkluderar även svensk import av krigsmateriel. Detta är också en viktig del av den svenska utrikespolitiken, men till skillnad från exporten av krigsmateriel är importen i det närmaste oreglerad. Detta har inneburit att i modern tid importerat krigsmateriel från bl.a. och . Det innebär att svenska skattemedel, via Försvarsmakten, gått rakt in i krigsmaterielindustrin i och . För och är detta exempel på import som står i strid med målen för svensk utrikespolitik och som i grunden hotar vår internationella trovärdighet. Regeringen bör ges i uppdrag att återkomma med ett tilläggsdirektiv till utredningen som ska göra en översyn av exportkontroll av krigsmateriel som ger den i uppdrag att även undersöka hur ett regelverk för den svenska krigsmaterielimporten skulle kunna utformas. Likaså menar vi att det ska finnas regler för uthyrning och utlåning av svensk krigsmateriel. För att illustrera behovet av detta kan nämnas att svenska Försvarsmakten före den USA-ledda koalitionens anfallskrig mot 2003 hyrde ut avancerad militär utrustning till den brittiska krigsmakten utan att man först informerade regeringen. Detta gjorde Försvarsmakten i en situation då det fanns anledning att befara att det verkligen skulle bli ett krig i . och menar att det är orimligt att Försvarsmakten har möjlighet att låna eller hyra ut krigsmateriel till diktaturer, krigförande stater och länder som begår grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna. Tyvärr saknas regelverk på detta område. Regeringen bör därför återkomma med ett tilläggsdirektiv till utredningen om exportkontrollen av krigsmateriel som ger den i uppdrag att även undersöka hur ett regelverk för uthyrning och utlåning av krigsmateriel kan utformas. och konstaterar att då i ett antal fall misslyckats med att sälja stridsflygplanet har några länder i stället valt att leasa planet. Denna långtidsuthyrning fortgår år och bidrar med betydande inkomster för försvarskoncernen. och anser att det är en brist i regeringens årliga redovisning av strategisk exportkontroll att inkomsterna från denna uthyrning inte redovisas. Utöver vapen, ammunition och komplexa försvarssystem tillhandahåller industrin även konsulttjänster, som inte omgärdas av någon speciell lagstiftning. Det finns regler för företag som sysslar med militär utbildning, men ingen motsvarande lagstiftning för tekniska konsulttjänster som de vi sett i Saudiaffären. Vapenindustrins intresseorganisation uppskattar att tjänstesektorn uppgår till av totala vapenexport. Stora delar av kunnandet inom svensk vapenindustri kan exporteras vart som helst, utan myndigheternas kontroll. Den nuvarande lagstiftningen är och helt inriktad på export av färdiga vapen och licenstillverkning av vapen.