bet · H001FiU31 · 2013-06-12 00:00:00 — 2012/13:FiU31 Förvaltare av alternativa investeringsfonder Förvaltare av alternativa investeringsfonder I betänkandet behandlas regeringens proposition om förvaltare av alternativa investeringsfonder (prop. 2012/13:155). I propositionen föreslår regeringen att det införs en ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Den nya lagen innehåller bestämmelser som behövs för att genomföra och rådets direktiv /61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (AIFM-direktivet). Genom direktivet harmoniseras reglerna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) för förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIF-förvaltare). Direktivet innehåller bestämmelser om tillståndsplikt, verksamhetskrav och tillsyn när det gäller AIF-förvaltare. Med stöd av tillståndet i hemlandet får förvaltarna rätt att förvalta alternativa investeringsfonder (AIF:er) och marknadsföra andelar till professionella investerare även i andra länder inom EES. Det finns också bestämmelser som ger AIF-förvaltare och alternativa investeringsfonder som är etablerade utanför EES vissa möjligheter att driva verksamhet inom EES. Den föreslagna lagen reglerar även förvaltning av specialfonder. Det föreslås därför att lagen om investeringsfonder1[ Lagen (2004:46) om investeringsfonder, förkortad LIF, kommer att byta namn till lagen om värdepappersfonder.] bara ska reglera förvaltning av fonder som omfattas av och rådets direktiv /65/EG (UCITS-direktivet). I propositionen föreslås också vissa ändringar som inte är direkt motiverade av AIFM-direktivet. Dessa ändringsförslag syftar främst till att reglera marknadsföring av alternativa investeringsfonder till icke-professionella investerare. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Förslagen har granskats av Lagrådet. Regeringen har följt Lagrådets förslag. Inga motioner har väckts med anledning av propositionen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder 1. lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 4. lag om ändring i lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument, 5. lag om ändring i lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 6. lag om ändring i lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande, 7. lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200), 8. lag om ändring i lagen (1999:158) om investerarskydd, 9. lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229), 10. lag om ändring i lagen (2000:35) om byte av redovisningsvaluta i finansiella företag, 11. lag om ändring i lagen (2000:192) om allmänna pensionsfonder (AP-fonder), 12. lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, 13. lag om ändring i lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter, 14. lag om ändring i lagen (2004:46) om investeringsfonder, med den ändringen att det som i regeringens lagförslag tagits in som ett andra stycke i 5 § i stället ska utgöra sista meningen i första stycket i denna paragraf, 15. lag om ändring i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, 16. lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551), 17. lag om ändring i lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, 18. lag om ändring i lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 19. lag om ändring i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 20. lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, 21. lag om ändring i socialförsäkringsbalken, 22. lag om ändring i lagen (2010:751) om betaltjänster, 23. lag om ändring i försäkringsrörelselagen (2010:2043), 24. lag om ändring i lagen (2011:755) om elektroniska pengar, 25. lag om ändring i skatteförfarandelagen (2011:1244), 26. lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto. Därmed bifaller proposition 2012/13:155 punkterna 113 och 1526 samt bifaller delvis proposition 2012/13:155 punkt 14. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (S), Per Åsling (C), (M), Per (MP), (SD), (V), (S), (FP) och (KD). Ärendet och dess beredning I proposition 2012/13:155 Förvaltare av alternativa investeringsfonder föreslår regeringen att en ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder antas. Dessutom föreslås ett antal följdändringar i annan lagstiftning. Därigenom genomförs och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (AIFM-direktivet). Förslagen har granskats av Lagrådet. Regeringen har följt Lagrådets synpunkter. Dessutom har det gjorts några redaktionella ändringar i lagtexten. Samtliga lagförslag föreslås träda i kraft . och rådets direktiv /61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet) reglerar juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alternativa investeringsfonder. AIFM-direktivet är tillämpligt på alla AIF-förvaltare oavsett de förvaltade AIF:ernas struktur och rättsliga form. Direktivet reglerar förvaltarna men endast i begränsad utsträckning fonderna, vilka kan vara bildade på kontraktsrättslig eller associationsrättslig grund, genom trustlagstiftning eller på annat sätt. Av de företag för kollektiva investeringar som förekommer på den svenska marknaden omfattas vissa nationellt reglerade investeringsfonder (specialfonder) av definitionen av AIF. Andra fonder som förekommer i och som omfattas av direktivets definition är dock inte föremål för någon särskild reglering. Det rör sig främst om olika typer av slutna fonder1[ Med begreppet sluten fond avses i propositionen en fond som har en begränsad mängd kapital och generellt sett inte är öppen för inlösen under fondens livstid. ], såsom riskkapitalfonder, fastighetsfonder och infrastrukturfonder. finns inte något svenskt regelverk som omfattar alla de former av förvaltare som regleras i AIFM-direktivet. beslutade regeringen att ge en särskild utredare uppdraget att bl.a. lämna förslag till hur direktivet ska genomföras i svensk rätt2[ AIF-förvaltarutredningen.]. Utredningen har avgett betänkandet Förvaltare av alternativa investeringsfonder (SOU 2012:67). Den nya lagen om förvaltare av alternativa investeringsfonder handlar om tillståndsplikt, verksamhetskrav och tillsyn när det gäller AIF-förvaltare. Den svenska lagstiftningen har utformats för att uppnå största möjliga likhet med direktivet, både i sak och terminologiskt. Genom AIFM-direktivet införs en harmoniserad EU-rättslig reglering av AIF-förvaltare. Lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder och de förslag till ändringar av andra lagar som föreslås för att genomföra EU-direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet). och rådet har antagit direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010 (AIFM-direktivet). AIFM-direktivet reglerar juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alternativa investeringsfonder. Motiven till AIFM-direktivet är främst följande: Behovet av ett harmoniserat regelverk för att förbättra förutsättningarna för övervakning av fondförvaltare vars verksamhet på olika sätt befaras kunna påverka risker i det finansiella systemet. De behöriga myndigheterna kan genom direktivet samla in information om användandet av finansiell hävstång1[ På engelska leverage, dvs. en metod genom vilken en AIF-förvaltare ökar exponeringen för en förvaltad alternativ investeringsfond genom lån av kontanter eller värdepapper, eller med användning av derivatinstrument eller på något annat sätt.] och vidarebefordra den informationen till andra behöriga myndigheter, till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, (Authority), och till , ESRB ()2[ Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten har inrättats genom och rådets förordnig (EU) nr 1095/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten). har inrättats genom och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd. Viljan att öka den offentliga insynen i fonder som agerar på marknaden för företagskontroll eller s.k. riskkapitalfonder. Skapa en inre marknad för AIF-förvaltare. På samma sätt som förvaltare av UCITS-fonder ska AIF-förvaltare kunna få ett s.k. marknadsföringspass som innebär att de genom ett enkelt registreringsförfarande ska kunna marknadsföra andelar i AIF:er i hela unionen. Fondsparandets organisation och kategorier Den svenska lagstiftningen på fondområdet är harmoniserad med EU:s UCITS-direktiv. Reglerna finns i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF). Investeringsfonder delas där upp i värdepappersfonder och specialfonder. Värdepappersfonder är harmoniserade fonder som uppfyller UCITS-direktivets krav och som efter notifiering får marknadsföras fritt inom EES. Värdepappersfonder kallas även för UCITS-fonder. En UCITS-fond måste vända sig till allmänheten, och det går därför inte att begränsa kretsen av investerare i en sådan fond. Särskilda placeringsbestämmelser gäller som ställer upp krav på riskspridning. Dessutom finns det särskilda skyddsregler för UCITS-fonder, t.ex. att andelar i fonden måste kunna lösas in eller återköpas på fondandelsägarens begäran, att fondandelsägarna ska få tillgång till viss information om fonden och att tillgångarna i fonden ska förvaras hos ett förvaringsinstitut. Specialfonder är nationellt reglerade fonder och behöver därför inte följa UCITS-direktivets regler. De kallas ibland för icke-harmoniserade fonder och får bara marknadsföras i en medlemsstat i den mån det är förenligt med nationell lagstiftning i den medlemsstaten. En specialfond får vända sig till en begränsad krets investerare och behöver inte erbjuda samma likviditet som en värdepappersfond. Den måste dock vara öppen för inlösen minst en gång . Utländska fonder som uppfyller UCITS-direktivets krav får marknadsföras fritt i , efter att det har anmälts till . Även fonder som inte uppfyller UCITS-direktivets krav får marknadsföras i om dessa fonder uppfyller motsvarande krav som ställs på specialfonder. Svenska aktiebolag som har tillstånd att driva fondverksamhet, dvs. förvalta en investeringsfond och ha hand om försäljning och inlösen av andelar, benämns fondbolag. Tillstånd för fondverksamhet avseende specialfonder får även beviljas och värdepappersbolag som har tillstånd för portföljförvaltning av finansiella instrument. Termen förvaltningsbolag används i LIF för att beteckna utländska fondförvaltare som förvaltar UCITS-fonder och andra fonder. Tillgångarna i en investeringsfond ska förvaras av ett förvaringsinstitut som även på fondbolagets instruktion utför in- och utbetalningar i fonden. kan vara banker eller andra kreditinstitut. Syftet med att hålla förvaltningen och förvaringen av fondens tillgångar åtskilda på detta sätt är bl.a. att förvaringsinstitutet ska vara en extra kontrollfunktion som ser till att fondbolaget använder fondens medel i enlighet med fondbestämmelserna. Definitionen av AIF i AIFM-direktivet omfattar utöver specialfonder även andra fonder som inte omfattas av den svenska fondlagstiftningen. Det gäller dels sådana fonder som investerar i andra typer av tillgångar än vad LIF medger att medlen i en investeringsfond investeras i, exempelvis riskkapitalfonder, fastighetsfonder eller råvarufonder, dels sådana fonder som är bildade som bolag, exempelvis aktiebolag eller kommanditbolag. Sparandet i fonder görs både direkt och indirekt genom fondförsäkring, inklusive fall då tjänstepension tryggas genom sådan försäkring, samt genom s.k. individuellt pensionssparande (IPS). Dessutom äger en stor andel av fondsparandet rum genom det statliga premiepensionssystemet. Vid utgången av uppgick fondförmögenheten i svenska investeringsfonder till . Det fanns då 538 svenska värdepappersfonder registrerade hos . Den förvaltade förmögenheten i dessa värdepappersfonder uppgick till . Antalet specialfonder med tillstånd från var 355 stycken. Den förvaltade förmögenheten uppgick för dessa fonder till . Intresset för icke-UCITS-fonder har ökat . I hade 75 fondbolag beviljats tillstånd för att driva fondverksamhet vid utgången av 2012. Storleken på de svenska fondbolagen varierar, och de förvaltar allt från en enstaka fond till 100 fonder eller fler. Vid utgången av 2012 hade 23 värdepappersbolag beviljats tillstånd för att driva fondverksamhet avseende specialfonder. Vid utgången av 2012 fanns 709 utländska UCITS-fonder registrerade hos och 36 utländska fonder som inte är UCITS-fonder med tillstånd från inspektionen för marknadsföring i . Huvudsakligen förekommer tre kategorier av riskkapitalaktörer i : privata riskkapitalbolag, koncernägda riskkapitalföretag (captives) och statliga institutioner och företag. Utöver dessa kategorier finns också enskilda aktörer, s.k. affärsänglar, som hjälper nystartade företag med rådgivning och finansiering. AIFM-direktivet syftar till att uppnå harmoniserade krav för tillståndsgivning och tillsyn över AIF-förvaltare och att skapa ett gemensamt regelverk för att hantera de risker som investerare i AIF:er utsätts för. Direktivet syftar också till att skapa en gemensam marknad för förvaltare av AIF:er. En förutsättning för den eftersträvade harmoniseringen är att de nationella regelverken i länderna inom EES inte ställer upp ytterligare eller annorlunda krav än dem som följer av det gemensamma regelverket. Regeringen anser därför att de nya reglerna inte utan starka skäl bör gå längre än AIFM-direktivets regler. För specialfonder finns investerarskyddsregler i LIF. Enligt regeringen finns det inga skäl att avskaffa dessa regler, utan de bör behållas och endast AIF:er som uppfyller vissa krav bör få marknadsföras till icke-professionella investerare. På detta område bör det därför uppställas nationella krav som går utöver direktivet. Detta bör enligt regeringen inte betraktas som s.k. goldplating, eftersom reglerna i direktivet gäller för marknadsföring till professionella investerare och varje land inom EES får reglera det som ska gälla för marknadsföring till icke-professionella investerare på det egna territoriet. För andra AIF:er än specialfonder föreslår regeringen att marknadsföring till icke-professionella investerare bara får ske efter tillstånd från . Sådant tillstånd får bara ges för AIF:er vars andelar eller aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad eller motsvarande marknad utanför EES och för vilka det finns ett faktablad. AIF:er och AIF-förvaltares juridiska form bör inte regleras i det nya svenska regelverket. Undantag görs i förslaget för specialfonder. Det införs nya begrepp och termer i samband med genomförandet av AIFM-direktivet, och dessa bör enligt regeringen så nära som möjligt ansluta sig till de begrepp och termer som används i direktivet. Regeringen föreslår att de nya bestämmelser som följer av AIFM-direktivet genomförs genom en ny lag om förvaltare av alternativa investeringsfonder. Även regleringen av specialfonder överförs till den nya lagen. föreslås till behörig myndighet enligt AIFM-direktivet. Enligt regeringens förslag är en AIF ett företag för kollektiva investeringar som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och inte kräver auktorisation enligt UCITS-direktivet. En AIF-förvaltare föreslås vara en juridisk person vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera AIF:er. Med förvaltning avses portföljförvaltning eller riskhantering. ska ha en enda AIF-förvaltare som ansvarar för förvaltarens skyldigheter. En intern AIF-förvaltare är en internt förvaltad AIF. En extern AIF-förvaltare är en från AIF:en fristående juridisk person, som förvaltar fonden. Den föreslagna lagen ska inte tillämpas på tjänstepensionsinstitut som omfattas av direktiv /41/EG3[ I förekommande fall inklusive de auktoriserade enheter som ansvarar för förvaltningen av dessa institut och agerar för deras räkning enligt vad som avses i artikel 2.1 i det direktivet eller kapitalförvaltare som utsetts enligt artikel 19.1 i det direktivet, i den mån de inte förvaltar AIF:er.] överstatliga institutioner4[ Exempelvis , Europeiska investeringsbanken, Europeiska investeringsfonden, europeiska finansiella (European Development Finance Institutions) och bilaterala utvecklingsbanker, , samt andra överstatliga institutioner och liknande internationella organisationer, i de fall då dessa institutioner eller organisationer förvaltar AIF:er och i den mån dessa fonder agerar i allmänhetens intresse.] nationella, regionala eller lokala myndigheter och organ eller andra institut som förvaltar fonder som är kopplade till system för social trygghet och pensionssystem, program för anställdas andelsägande och program för anställdas sparande AIF-förvaltare som förvaltar en eller fler AIF:er vars enda investerare är den som förvaltar fonden, eller moder-, dotter- eller systerbolag till förvaltaren, förutsatt att investeraren själv inte är en AIF. För AIF-förvaltare som förvaltar AIF:er där värdet av de sammanlagda tillgångarna inte överstiger motsvarande eller om fonderna inte använder finansiell hävstång och inte är öppna för inlösen föreslås att enbart bestämmelserna om registrering och rapportering i den nya lagen ska tillämpas. I propositionen talas om intern AIF-förvaltare och extern AIF-förvaltare. Regeringen föreslår att det ska krävas tillstånd för att få förvalta AIF:er. En AIF-förvaltare ska uppfylla kraven för tillstånd och får inte ägna sig åt någon annan verksamhet än förvaltning av AIF:er. En extern AIF-förvaltare får dock förvalta en värdepappersfond eller ett fondföretag, om förvaltaren har tillstånd för sådan förvaltning enligt LIF5[ Som angetts i tidigare fotnot kommer lagen (2004:46) om investeringsfonder, förkortad LIF att byta namn till lagen om värdepappersfonder.]. En extern AIF-förvaltare får, efter tillstånd, även förvalta investeringsportföljer och tillhandahålla sidotjänster. En AIF-förvaltare med tillstånd föreslås kunna få tillstånd för diskretionär förvaltning6[ Diskretionär förvaltning är en finansiell tjänst där investeraren ger förvaltaren mandat att fatta löpande placeringsbeslut, ofta inom vissa avtalade ramar.] av investeringsportföljer och ska då också kunna få tillstånd för att förvara och administrera andelar eller aktier i företag för kollektiva investeringar ta emot medel med redovisningsskyldighet ta emot och vidarebefordra order i fråga om finansiella instrument Ett värdepappersinstitut ska enligt regeringens förslag inte kunna få tillstånd att förvalta AIF:er. Ett värdepappersinstitut får dock utan tillstånd enligt den föreslagna lagen tillhandahålla investeringstjänster beträffande AIF:er eller andelar eller aktier i . Ett värdepappersinstitut får, direkt eller indirekt, erbjuda andelar eller aktier i till eller placera andelar eller aktier i hos investerare inom EES bara om sådan marknadsföring är tillåten enligt den föreslagna lagen eller andra tillämpliga nationella bestämmelser för genomförande av AIFM-direktivet. Ansökan om tillstånd m.m. Regeringen föreslår att tillstånd för en svensk AIF-förvaltare ska få ges om förvaltaren har sitt huvudkontor i förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapitalbas förvaltarens aktieägare eller medlemmar som har eller kan förväntas få kvalificerade innehav bedöms lämpliga att utöva ett väsentligt inflytande över AIF-förvaltarens ledning de personer som ingår i ledningen för förvaltaren har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en AIF-förvaltare samt även i övrigt är lämpliga för en sådan uppgift det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i den föreslagna lagen och andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet. Tillstånd för en AIF-förvaltare som avser att förvalta specialfonder ska endast få ges till ett aktiebolag. En AIF-förvaltare som är ett aktiebolag ska ha en styrelse med minst tre ledamöter samt en verkställande direktör. Andra AIF-förvaltare ska ha en ledning som består av minst tre personer. ska, i vissa angivna fall, innan den beslutar om tillstånd samråda med behörig myndighet i ett annat land inom EES. Tillstånd får inte ges om en effektiv tillsyn av förvaltarens verksamhet förhindras av nära förbindelser mellan AIF-förvaltaren och någon annan lagar eller andra författningar i ett land utanför EES som gäller för den person med vilken AIF-förvaltaren har en nära förbindelse svårigheter vid tillämpningen av dessa lagar och andra författningar. I samband med prövningen av förvaltarens ansökan om tillstånd föreslås också att det görs en prövning av de aktieägare eller medlemmar i en AIF-förvaltare som har kvalificerade innehav för att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning av AIF-förvaltaren. En intern AIF-förvaltare föreslås ha ett startkapital på . För en extern AIF-förvaltare föreslås ett startkapital på . Kapitalbasen får under pågående verksamhet inte understiga det minsta startkapital som förvaltaren ska ha. För AIF-förvaltare som förvaltar investeringsportföljer krävs ytterligare kapital för kreditrisker, marknadsrisker och operativa risker enligt lagen om kapitaltäckning och stora exponeringar. En AIF-förvaltare som förvaltar en fondförmögenhet som överstiger ett belopp motsvarande föreslås utöver startkapitalet ha ytterligare medel i kapitalbasen. En AIF-förvaltares kapitalbas föreslås inte få understiga ett belopp som motsvarar av förvaltarens fasta omkostnader för det föregående året eller, om förvaltarens verksamhet pågått i mindre än , av de fasta omkostnader som angetts i förvaltarens verksamhetsplan. Det föreslås att en AIF-förvaltare antingen ska ha tillräckligt med extra medel i kapitalbasen eller en ansvarsförsäkring mot skadeståndsansvar som är lämplig i förhållande till de risker som ska täckas. Förslaget innebär att kapitalbasen, inklusive alla extra kapitalbasmedel, ska investeras i likvida tillgångar eller tillgångar som enkelt kan omvandlas till likvida medel på kort sikt, och den får inte innehålla spekulativa positioner. AIFM-direktivet innehåller flera regler om AIF-förvaltares rätt att marknadsföra andelar eller aktier i . Definitionen av begreppet marknadsföring i den nya lagen är direkt eller indirekt erbjudande eller placering, på AIF-förvaltarens initiativ eller för AIF-förvaltarens räkning, av andelar eller aktier i en AIF som denne förvaltar och som riktar sig till investerare med hemvist eller stadgeenligt säte inom EES. En AIF-förvaltare ska fastställa och vidta åtgärder som förhindrar att andelar eller aktier i marknadsförs till icke-professionella investerare i när sådan marknadsföring inte får ske. En svensk AIF-förvaltare ska enligt förslaget vara tvungen att underrätta om den avser att marknadsföra andelar eller aktier i en AIF, som inte är en specialfond, till professionella investerare i . Olika regler för olika kategorier av investerare AIFM-direktivet tillåter att länderna inom EES behåller eller inför striktare krav på AIF-förvaltare och AIF:er som marknadsförs till icke-professionella investerare. De striktare kraven måste dock gälla både inhemska fonder och fonder från andra länder inom EES.