bet · H101FiU15 · 2013-10-15 00:00:00 — Det som oppositionen nu vill är för det första att ur helheten bryta ut förslaget om höjd brytpunkt i inkomstskatteskalan och för det andra göra detta efter det att ramen för de totala utgifterna och intäkterna har fastställts i det första steget i det så kallade rambeslutet. Det innebär att principen om att budgeten ska antas i ett enda beslut körs över av en majoritet i . En majoritet i är beredd att med öppna ögon köra över en del av riksdagsordningen. Där finns en mycket tydlig bestämmelse om ett enda budgetbeslut som ska värna helheten. Min reflexion är generande enkel. Oppositionen har inte läst och ännu mindre förstått riksdagsordningens bestämmelser och förarbeten. Man har i stället helt och hållet utgått mer avgränsade finansdepartementala perspektiv som säkert har dominerat till exempel världsbild från . Men i vet vi mer än så. Där har riksdagsordningen en något annan syftning. 3 miljarder visade sig vara det exakta priset för Socialdemokraternas heder, integritet och Vänsterns högtidstal mot främlingsfientlighet. (Applåder)I detta anförande instämde (M). Det finanspolitiska ramverket är den enskilt viktigaste ekonomisk-politiska reform som genomförts i under . Den stabilitet vi åtnjuter ger bättre villkor för företagande, ger förutsättningar för fler jobb, ger mer pengar i plånboken och minskar oron i en turbulent värld. Att vi i bred enighet har kunnat enas om reformen, som har gett vårt land trygghet och ökat välstånd när omvärlden skakat, är något vi i grunden bör vara tacksamma för - oavsett partitillhörighet.Det är med det allvaret man också ska se det som håller på att ske i . Dagens beslut går bortom partipolitik och bortom det kommande valet. hotar den samlade oppositionen att rubba spelreglerna i sina grundvalar - de som ska stå över dagspolitiken och kortsiktigheten.Centerpartiet har tagit ansvar för statsfinanserna , såväl i regeringsställning som i opposition, genom ett samarbete över blockgränserna. Tillsammans med Socialdemokraterna formade vi det ramverk som har varit varje finansministers skydd mot oansvariga reformer framtvingade i regeringssamarbete eller framröstade av tillfälliga koalitioner i riksdag. Grunden är väldigt enkel: Alla statens utgifter och inkomster ska beslutas om i sin helhet med ett enda klubbslag i riksdag. Den som vill föreslå en annan budget får också se till att skapa majoritet för den och ta ansvar för helheten. Inget annat medges. Om detta har vi varit överens , och ramverket har tjänat oss väl. Ska vi ändra det måste det ske i bred enighet och i samtal mellan ansvarstagande partier och inte genom att i en enskild fråga straffa regeringen. Ett sådant agerande kan få ramverket att rämna i grunden.Fru talman! Det är det finanspolitiska ramverket dagens debatt handlar om. Den handlar inte om sakfrågan, alltså skiktgränsen för statlig skatt. Ytterst handlar den om det som skiljer oss från krisens och budgetkaosets , nämligen en bred enighet om ansvarstagande för statens ekonomi. Det är inte var värsta krisland, då vi tvingades förhandla med långivarna och då vi tvingades till dramatiska åtgärder. Under 1990-talskrisen uppgick budgetunderskottet till som mest mer än 200 miljarder, och vi lånade till 4 av i statens utgifter.Jag behöver inte påminna Socialdemokraterna om vilka uppoffringar det innebar att sanera statsfinanserna, om de många och långa samtal som fördes om budgetnedskärningar eller om höjda skatter. Det var svåra överväganden, för vi visste att de som drabbades värst av nedskärningarna också var de som behövde samhället mest. Vi visste dock också att det inte gavs något annat alternativ. Det var i denna svåra tid beslutsamheten växte sig stark: Aldrig mer! Aldrig mer skulle vi utsätta oss för riskerna med ekonomiskt lättsinne, riskerna med utgiftsglada koalitioner där den bästa lösningen var att alla fick allt och riskerna med en riksdag som gärna ökade utgifterna men ogärna finansierade satsningarna. Tillsammans konstaterade dåvarande finansministern och partiledaren att det behövdes ett starkt finanspolitiskt ramverk som skulle göra det möjligt också för minoritetsregeringar att regera och lägga begränsningar på regeringens egna satsningar. Resultatet av det är kärnan i den ekonomiska politiken, oavsett vem som är finansminister och vem som är statsminister.Fru talman! Det invänds att budgetlagen inte förbjuder budgetförstärkningar byggda på tillfälliga majoriteter utan bara budgetförsvagningar. Att argumentera så håller dock inte. Det är inte förenligt med riksdagsordningen. I och med ett sådant beslut ikläder man sig också ett stort ansvar. Man rubbar balansen i den totalitet regeringen lägger fram, där följderna kan bli oöverskådliga. Man skapar även ett prejudikat där en majoritet i tar sig rätten att tolka effekterna av utbrutna beslut, och framför allt omöjliggör man för regeringen att ta just det helhetsansvar som budgetlagen vilar på.Dagens budgetprocess leder fram till tydliga helhetsperspektiv i såväl regeringens som oppositionspartiernas budgetförslag. När budgeten ytterst klubbas står två eller flera tydliga alternativ mot varandra. Det ger ökad transparens gentemot medborgare, det tydliggör alternativ och det omöjliggör osäkerhet kring statens framtida lånebehov så snart ramarna har klubbats.Fru talman! Dagens budgetprocess är ett resultat av en lång följd av förändringar med början i 1990-talskrisen. Det var den nya budgetordningen 1996, det var överskottsmålet och det är en lång följd av större och mindre förändringar. Det är respektlöst och kortsiktigt att nu välja att åsidosätta den processen och den enighet som kännetecknat den.I ,som handlar om budgetsamarbetet mellan mitt parti och Socialdemokraterna 1995-1998, säger : Jag brukar säga att det är bara och Socialdemokraterna som har varit ansvarstagande för under hela 1900-talet.Nu när Socialdemokraterna avviker från samförståndsvägen står ensamt kvar som garanten för budgetprocessen fram till . Att partier som , och , som aldrig har varit med och tagit ansvaret, också undflyr det förvånar mig inte. Det förvånar mig dock desto mer att en ny generation socialdemokrater har glömt, att den nu sätter symbolpolitiken före ansvarstagandet och att den är beredd att offra samförståndet för en tillfällig seger. Det inger inte respekt.Fru talman! "Sådant skall edert tal vara, att ja är ja, och nej är nej" står det i . Det är en påminnelse jag rekommenderar , i frågan om budgetprocessen. Det finns ingen medelväg, inga varianter, inga listiga lösningar. Den som inte tar ställning för samförståndet riskerar att rasera det. (Applåder)I detta anförande instämde (M). Det är fullständigt klarlagt att om man ska klättra uppåt på talarlistan måste man gå i opposition mot oppositionen, och det kan ju vara skäl nog ibland.Fru talman! Först yrkar jag bifall till den gemensamma reservation som vi har i betänkandet.Utskottsinitiativet från samlade opposition här kan man dela upp i två delar. Den ena är finanspolitiska ramverk, formfrågan, och den andra är gränsdragningen, alltså löner över en viss nivå som ska beskattas av staten. I formfrågan har mina allianskolleger väl belyst vad som gäller och borde gälla framöver.För min del är detta utskottsagerande från oppositionen i obegripligt. Det är ohederligt, det är praxisbrytande, och det är inte i enlighet med ramverkets anda. Detta blottläggs nu inför öppen ridå här i kammaren. Att det finns två partier i det här laget som inte bryr sig ett dugg om detta kan jag faktiskt ha förståelse för, men det är för mig obegripligt att Socialdemokraterna och inte ens reflekterar över vilka konsekvenser ett förfarande i denna anda får om det drivs vidare till skarpt läge.Ansvar i med- och motgång är något som man borde få med sig genom modersmjölken. De autonoma reflexerna borde snabbt ge sig känna när man sitter tillsammans och diskuterar idéer av dessa slag. I de slutna rummen på och grunnas det självklart på olika sätt att sätta käppar i hjulen för alliansregeringen. Ja, det vore väl generalfel att inte göra det. Men så plötsligt kommer någon på idén att de vore ju riktigt roligt att smälla på regeringen i den här delen på detta sätt, och spridda skratt hörs då i rummet. Någon yttrar lite lågmält att man troligen bryter mot vedertagen budgethantering, men det är ingen som bryr sig. Sakta formas då en liten plan. Men i det här läget borde någon eller några ansvarsfulla personer ha vaknat till och höjt sin stämma. Kanske gjorde man det, kanske gjorde man det inte. Oavsett vilket fick ansvarstagandet stå åt sidan för kortsiktiga politiska poänger.I medierna pyste det ut hur ventilgummit skulle användas. Socialdemokraterna blev fångna i sin egen retorik, och den klassiska hörninmålningen fick nu plötsligt ett nytt ansikte. Och så står vi här med första delen i bokserien Hur du bygger statsbudget utan grundprinciper.När man nu bryter den här principen funderar jag på varför man stannar vid skiktgränsen för statlig inkomstskatt. Det innebär drygt 3 miljarder ungefär. Varför inte sikta in sig på det som ger ännu mer pengar, 14 miljarder? Varför ser vi inget initiativ om att ta bort den sänkta arbetsgivaravgiften för unga? Det skulle ju stärka statskassan enligt samma resonemang som nej till höjd skiktgräns men ge betydligt mer effekt. Vad är det som hindrar er?Om nu ert tal om att regeringen för en oansvarig finanspolitik ska ha någon bärighet måste ni ju vidta alla åtgärder som syftar till att rädda landet undan katastrof. Ju fler åtgärder som vidtas i den riktningen borde det ligga i ert intresse att framstå som än mer ansvarstagande. Principen om ramverket vad gäller formfrågan har ni ju redan brutit och lagt åt sidan. Varför bara 3 miljarder när totalt 17 miljarder är inom räckhåll?Ingen har väl undgått budgetdebaclet i . Alla metoder används för att sabotera ordning och reda i statsfinanserna och därmed sätta förtroende på spel. Om än detta är av betydligt mindre format vill jag påstå att samma synsätt nu präglar oppositionen i riksdagen.Vem av er som tar på sig "" må vara osagt. Men resultatet av era ageranden kan hota den uppbyggda trovärdigheten gentemot omvärlden kring ordning och reda i den svenska budgetprocessen. Effekten av ert agerande kan förändra omvärldens syn på i negativ riktning och därmed öka riskpremien vid handel med svenska statspapper. Några räntepunkter upp påverkar statsskuldens räntekostnader ganska snabbt. Då väger de 3 miljarderna i minskade skatteintäkter på grund av höjd skiktgräns relativt lätt.Fru talman! Syftet med att höja skiktgränsen är faktiskt att öka antalet arbetade timmar i ekonomin och därmed stärka finansieringen av kommunernas och landstingens kassa - våra välfärdsgeneratorer som jag brukar kalla dem. betalar av de helårsarbetande statlig skatt. Vi vill sänka den andelen till . Vi vet att grunden för dagens skattesystem var att högst av löntagarna skulle betala statlig skatt. Vi har långt kvar dit trots vår justering av skiktgränsen för statlig skatt.Låt oss nu syna sakfrågan lite djupare.Praxis som vi har konstaterat är att den som samlar flest röster för sitt budgetförslag vinner, inte den som skapar majoritet för sitt förslag utan flest röster.Var och en av partierna , , och har egna budgetalternativ. Ja, men stå då för det eller sy ihop ett gemensamt budgetalternativ som samlar fler röster än regeringens budgetförslag! Allt annat är ju sandlådepolitik från er sida.Inte ens när vi synar respektive partis marginalskattepolitik finns det något gemensamt förslag. De försöker enas om något som inte är enligt deras egna budgetmotioner.Sverigedemokraterna vill ha det som , marginalskatt för alla med inkomster över ca 36 000 och för de med inkomster över ca 50 000. vill höja marginalskatten till för alla som betalar statlig skatt men inte för dem som betalar värnskatt. De får fortfarande en lägre marginalskatt. Socialdemokraterna vill höja marginalskatten för alla som tjänar över 60 000 , och deras marginalskatt blir . Det är en helt annan fördelningsprofil än vad har. vill öka marginalskatten för alla med inkomster över 40 000 och når inte riktigt de nivåer som och Socialdemokraterna föreslår. De har i sin tur dock en helt annan fördelningsprofil än Socialdemokraterna och Vänsterpartiet.Dessa fyra partier med vitt skilda förslag och syn på marginalskatter skriver i betänkandet följande: "Utskottet anser att förslaget utgör en oansvarig finanspolitik som dessutom får felaktiga fördelningspolitiska effekter. "Herr talman! Eftersom alla fyra nu har olika syn på marginalskatterna undrar jag lite försynt och stilla: Vem av er har rätt fördelningspolitik och vilka andra tre har då fel fördelningspolitik? (Applåder)I detta anförande instämde (M). Regeringen har i sin budgetproposition klargjort sina prioriteringar. Det viktigaste är att låna till sänkta skatter.Regeringen lägger tio gånger så mycket på att låna till sänkta skatter som att investera i jobb. Regeringen lägger tjugo gånger så mycket på att låna till sänkta skatter som man gör på att investera i en bättre skola och hundra gånger så mycket på sänkta skatter som att investera i sjukvården. Så ser de borgerliga prioriteringarna ut. Det där är förstås inte rätt väg fram för . Vi gör ett annat val. Jobb och skola är viktigare än fortsatta skattesänkningar.Vi har och veckorna hört att både statsministern och finansministern börjat tala om möjligheten att kanske sluta låna så mycket till skattesänkningar för lånade pengar. Det har man förvisso väldigt goda skäl att fundera på, för politiken har ju misslyckats. Hela skattesänkarprojektet har nått vägs ände. Hela den modell som regeringens politik vilar på har ju rasat ihop nu framför ögonen på dem, när arbetslösheten biter sig fast på höga nivåer, när underskotten i statsfinanserna ökar och när skolresultaten försämras för sjunde året i rad.Om menade allvar med talet om att sluta med skattesänkningar borde de inte ha röstat ned vårt förslag i finansutskottet om att låta jobbskatteavdraget gå till investeringar i arbete, utbildning och sjukvård. Och om de menade allvar med att det är prioriterat att låna till skattesänkningar, ja då vore det enda raka att göra som finansutskottets majoritet nu föreslår, nämligen att dra tillbaka förslaget om den höjda skiktgränsen nu på en gång. Det är dessutom ett förslag som inte ser ut att ha majoritet i riksdagen.Nu fick vi, vad jag begriper, ändå ett tydligt besked från om att sitter fast i skattesänkarpolitiken. Budskapet från är framfört. framhärdar att det viktigaste är att sänka skatten, även om det sker med lånade pengar.Herr talman! Skiktgränsen är den sakfråga som det här betänkandet handlar om, alltså när man ska börja betala statlig skatt. räknas den gränsen upp i takt med löneutvecklingen. Det är alltså inte den förändringen vi vill göra.Vad vi nu säger är det är orimligt att låna för att utöver denna uppräkning ytterligare sänka skatten i ett läge när regeringen inte klarar jobben och inte investerar i välfärden, när underskottet växer och regeringen misslyckas med att nå budgetmålet.Vi socialdemokrater lade som bekant fast det finanspolitiska ramverket med överskottsmål, utgiftstak, balanskrav för kommunerna och en sammanhållen budgetprocess. Det gjorde vi efter den svenska 90-talskrisen. Det är något som har tjänat väl, och det var bra att för sju anslöt sig till den ordningen.Syftet med ramverket var och är att skapa ordning och reda i statens finanser. Regeringen uppger nu att man står fast vid allt detta, också överskottsmålet. Men regeringen lever inte upp till överskottsmålet. De egna expertmyndigheterna , och konstaterar att målet inte nås. Regeringen lånar för mycket, och underskotten är för stora. Det innebär i praktiken att regeringen bryter mot budgetreglerna.Mot denna bakgrund är det naturligt för oss att ta initiativ för att försöka begränsa de ofinansierade skattesänkningarna . Vi vill att ger ett tydligt besked till regeringen att dra tillbaka förslagen om den höjda skiktgränsen i den statliga inkomstskatten.Regeringens förslag innebär att hela svenska folket ska sättas i skuld för att skatten ska sänkas för dem som tjänar bättre. Skulden ska dock betalas och räntas av alla 9,6 miljoner svenskar.Det är uppenbart och tydligt att det finanspolitiska ramverket skapades för att bidra till starka offentliga finanser. Lika tydligt var det att syftet inte var att en minoritetsregering ska kunna låna till hur mycket skattesänkningar som helst och driva de offentliga finanserna med hur stora underskott som helst år . ger en majoritet i en möjlighet att stärka statsfinanserna, och denna möjlighet vill vi att ska använda när det är nödvändigt. Där är vi dock inte . ger vi en uppmaning till regeringen att dra tillbaka detta förslag.Herr talman! Praxis för svensk finanspolitik är att regeringen verkar med ett starkt parlamentariskt stöd för sin politik. Det är förstås inget problem när man är en majoritetsregering. Har man problem då har man nog större problem. Men när man är i minoritet ställer det stora krav på regeringen.Under tidigare perioder har en socialdemokratisk minoritetsregering ingått breda överenskommelser med andra partier om den ekonomiska politiken. Det måste en minoritetsregering orka med. Regeringen har dock inte vinnlagt sig om att skapa någon majoritet för sina förslag, och därmed bryter regeringen mot den praxis som har rått. Man gör det för att man i de flesta fall kan räkna med att ger sitt stöd.Därför finns det inget skäl för regeringspartierna att gnälla på oss i oppositionen, även om det säkert är bekvämt och trevligt och känns bra för stunden. Det är inte vår uppgift att lotsa regeringens politik genom parlamentet. Ansvaret för att skapa majoritet för regeringens politik vilar inte på oss; det är regeringens ansvar.Om man på grund av svaghet eller oförmåga inte klarar av det riskerar man förstås att ibland inte få igenom det man önskar. Svårare än så är det inte.Herr talman! Regeringen är i budgetpropositionen mycket tydlig med att förslaget om höjd skiktgräns inte ger några jobb alls, och lyfte också upp det. Effekterna av förslaget är noll jobb. Om sysselsättningen är viktig är också denna uppgift viktig.Sammanfattningsvis innebär det att en regering som inte klarar jobben, som inte investerar tillräckligt i välfärden, som bryter mot budgetmålet och som kör med för stora underskott vill låna mer för att sänka skatten extra för dem som tjänar bättre utan att man ens tror att det leder till ökad sysselsättning.Till det säger vi socialdemokrater nej, och jag yrkar bifall till finansutskottets förslag i betänkandet och tydliga besked till regeringen att dra tillbaka sitt förslag. Det är lite ovant för mig att stå här, och det beror bland annat på att jag jobbar i alliansformat. Av de ca 2 000 beslut som fattar vinner vi de flesta, bland annat för att det inte finns ett annat block som slår Alliansen. Så ser ju det parlamentariska läget ut.Det innebär dessutom när man tillämpar riksdagsordning och praxis för budgetar att budgeten med det största underlaget i kammaren vinner. Det har vi gjort sju gånger i alliansformat, och jag ser fram emot en åttonde.Fredrik börjar med saksynpunkter, och sådana kan man givetvis ha. är i lågkonjunktur i en orolig omvärld då det vore direkt skadligt för ekonomin att strama åt. Till och med skrev i en artikel i för sedan att lågkonjunkturer ska mötas med lägre finansiellt sparande.Det viktiga är att man når överskottsmålet över en konjunkturcykel. Sluta fara med osanning i den frågan, , så har vi rett ut den, hoppas jag. Vi ställer ju upp på samma viktiga principer för hur ramverket ska tillämpas.Vi skulle kunna ha en fortsatt sakdebatt, men det hinner vi inte . Det hade vi lite grann när budgetpropositionen presenterades. Då stod här med från och diskuterade, debatterade och nästan förhandlade om hur ni skulle skräddarsy era förslag till varandra för att plocka kortsiktiga politiska poänger.Varför, , är du beredd att tillsammans med riskera trovärdigheten i det ramverk som ni själva brukar vara så stolta över och som har byggt så starkt? Jag blir upprörd över den beskrivningen. Jag har givetvis inte förhandlat med om detta eller något annat. Det som gör mig extra upprörd är att jag vet att är helt medveten om detta. Det är bara ett sätt att försöka smutskasta i stället för att våga diskutera sakfrågan, nämligen att gör vad som helst för att få igenom sin skattesänkning.Ni är i politiken för att sänka skatter. Det är när ni talar om skatter som ni verkligen brinner för frågorna. Vreden tycks inte väckas när skolresultaten faller eller när kvinnor tvingas föda på toaletterna på våra sjukhus. Den väcks bara av utsikten att inte få igenom ytterligare en skattesänkning. De 130 miljarderna är inte nog; man måste få 3 miljarder till. Det är häpnadsväckande.Det är inte jag som påstår att överskottsmålet inte nås på det sätt som det ska. Det är de tre expertmyndigheterna , och . Det är de som säger att regeringen inte når målet.Man kan välja att lyssna på dem och använda deras kunskap i den ekonomiska politiken. Det gör vi. Vi lägger därför fram en budget som är 3,6 miljarder stramare än regeringens. Det gör vi för att vi vill komma tillbaka till de mål som vi har varit överens om, och tydligen fortare än regeringen. Därför har vi en något stramare budget.Det innebär inte att vi stramar åt den svenska ekonomin . Vi har gott om förslag för att öka efterfrågan. Vi tror dock att det är väsentligt mer effektivt att rikta in sig på de grupper som har störst behov, inte dem som tjänar mest. Därför har vi en annan fördelning i vår politik.Svara gärna på frågan om varför ni har fått ett återfall i skattesänkningar. Det går bra att på hemsida följa tal, debatter och handlingar från stämman. Då kan man se att vi hade många debatter om tillväxt, om konkurrenskraft och om faktorer som gör att den svenska ekonomin har kunnat växa sig mer än dubbelt så stark som till exempel den holländska under de senaste åren.Under perioden 2007-2012 växte svensk ekonomi med närmare 1 ½ procent, vilket inte är mycket jämfört med många andra regioner i världen. Men det är som sagt mer än det dubbla mot till exempel , och det är bättre än många andra jämförbara länder.Det är sådana pengar man kan använda till skola och välfärd, . Det är därför tillväxt är viktigt, och det är därför det är skadligt att strama åt i lågkonjunktur. Det är därför det är viktigt för tillväxten med brytpunktsförslaget i sak. Det är också därför man måste läsa tabellen . I den tabell som nollan står som du refererar till står det också 17 000 i helårsekvivalenter i arbetade timmar för de reformer vi har gjort på brytpunktssidan, och i bnp-ökning.0,i bnp - det är sådant man kan göra skolreformer för, . Det är sådant man kan investera i välfärden för. Det är sådant som vi behöver om ska stå starkt i de oroliga tider vi har nu.Jag förstår att det kanske till och med känns obehagligt att stå här med det första budgetrelaterade betänkande som socialdemokrater, sverigedemokrater, vänsterpartister och miljöpartister står bakom tillsammans. Men jag håller det här i handen, och det måste också resten av ledamöter göra - om det nu blir eller . Jag beklagar gärna det. Jag tänker rösta emot det, för jag står upp för och slår vakt om det ramverk som har byggt så starkt. Det ska vi vara rädda om, och inte urholka. Det är en märklig logik som ger uttryck för. Hon menar att Socialdemokraterna och de andra partierna i oppositionen inte kan föra fram sin politik. Vi kan inte rösta på den, och vi kan inte driva den, för om det är så att också gör det så är det så fult av oss att vi därför ska avstå från att driva vår politik. Det är ett fullkomligt absurt sätt att se på politiskt arbete.Det är regeringen som misslyckas med att skapa majoritet för sin politik. Ni måste ju tala med någon annan om ni vill vara säkra på att få igenom de förslag som ni lägger fram till riksdag. Man kan inte hantera saker så oansvarigt som regeringen gör. Ni bryter mot praxis .