bet · H101MJU1 · 2013-12-05 00:00:00 — Frågan om könsuppdelad statistik har behandlats tidigare av utskottet, senast (bet. 2012/13:MJU1). Utskottet uppmärksammade då bl.a. att har tagit fram en rapport, Genusperspektiv på allmänhetens kunskaper och attityder till klimatförändringen (tidigare växthuseffekten), Rapport , . Enligt ger rapporten intressanta insikter i skillnaderna mellan män och kvinnor när det gäller synen på klimatproblematiken och hur dessa skillnader har förändrats . I rapporten anförs att det finns skillnader mellan män och kvinnor när det gäller attityder till och kunskaper om klimatförändringen. När det gäller statistik som SCB tar fram inom miljöräkenskaperna beräknas utsläpp orsakade av konsumtion genom att man kopplar utsläpp per bransch till den slutliga användningen som beskrivs inom nationalräkenskapssystemet. För att kunna göra ytterligare analyser av utsläpp orsakade av hushållens konsumtion har miljöräkenskaperna kopplat utsläppen till information från undersökningen Hushållens utgifter (HUT). Detta gör det möjligt att analysera utsläppen ur flera perspektiv såsom familjetyp, geografi, genus, inkomst osv. Utskottet vill uppmärksamma att det finns ny statistik från publicerad , nr 2013:65. Statistiken behandlar hushållens utsläpp av koldioxid. Den visar att svenska hushållsmedlemmar i genomsnitt orsakar koldioxidutsläpp per s.k. konsumtionsenhet. Konsumtion av varor och tjänster leder direkt och indirekt till utsläpp av koldioxid. Av detta är de direkta utsläppen och beror på t.ex. fordonsbränsle till bilen och uppvärmning av bostaden. Indirekt påverkar hushållen koldioxidutsläppen genom konsumtion av andra varor och tjänster. Hur mycket och vad som konsumeras har stor påverka på utsläppens storlek. Genom att koppla samman miljöräkenskapernas statistik över koldioxidutsläpp med statistik om hur hushållen konsumerar är det möjligt att beräkna koldioxidutsläpp fördelat på de hushållstyper som orsakar dem. Hur mycket ett hushåll konsumerar beror på hushållets sammansättning, dvs. antalet vuxna och barn i hushållet. När man beräknar hushållens utsläpp används s.k. konsumtionsenheter för att man ska kunna jämföra personer som bor i olika typer av hushåll med varandra. Konsumtionsenheterna tar hänsyn till hur personer i ett hushåll bidrar till utgifterna, t.ex. att vuxna och barn konsumerar olika mycket. Hushållens koldioxidutsläpp uppdelade på hushållstyper, per konsumtionsenhet, visar att sammanboende utan barn är den hushållstyp som orsakar mest koldioxidutsläpp per konsumtionsenhet. Därefter kommer ensamstående utan barn, tätt följt av sammanboende med barn. Den hushållstyp som bidrar minst till koldioxidutsläppen är personer som är ensamstående med barn. I ett hushåll som består av två vuxna sambor utan barn står varje konsumtionsenhet för nästan koldioxidutsläpp, jämfört med ett hushåll som består av en ensamstående vuxen med barn, som bidrar med knappt . Kön verkar enligt undersökningen ha betydelse för vad och hur mycket som konsumeras. En fördjupad studie visar att ensamstående män bidrar till större koldioxidutsläpp än ensamstående kvinnor. Konsumtionen hos hushåll utan barn leder till mer koldioxidutsläpp per konsumtionsenhet än konsumtionen hos hushåll med barn. Utsläppen av koldioxid sett per konsumtionsenhet som orsakas av de svenska hushållens konsumtion ökade men har därefter minskat . Den tiondel av de svenska hushållen som har högst disponibel inkomst svarade för av hushållens utsläpp, enligt uppgifter . Den tiondel som har lägst disponibel inkomst stod för av hushållens utsläpp. Detta innebär att tiondelen med högst inkomst har mer än så stora koldioxidutsläpp som tiondelen med lägst. Enligt SCB är det viktigt att poängtera att utsläppen från konsumtionen inte enbart beror på enskilda konsumenters val. Samhällets uppbyggda infrastruktur, energisystem och regelverk liksom utbudet av varor spelar en stor roll för resultatet. Utskottet har vidare fått information om att har gjort en utlysning av forskningsmedel som avser forskning för att förbättra metod- och statistikunderlaget om konsumtion och miljö. Detta rör bl.a. produktgrupper och var utsläppen sker geografiskt. Frågan om miljöövervakning till havs uppmärksammades av utskottet i förra årets budgetbetänkande (2012/13:MJU1). Utskottet redovisade att regeringen hade gett i uppdrag att utreda hur statens behov av forsknings- och undersökningsfartyg bäst kunde tillgodoses och hur statens fartygsresurser för forsknings- och undersökningsverksamhet skulle kunna nyttjas mest effektivt. Uppdraget skulle genomföras i samråd med de myndigheter som är i behov av fartygsresurser för forsknings- och undersökningsverksamhet, dvs. Havs- och vattenmyndigheten, (), (), geologiska undersökning (SGU) samt universiteten i , och . redovisade resultatet av utredningen kring behov och effektivt nyttjande av forsknings- och undersökningsfartyg (N2012/4497/TE). I utredningen har brukarnas behov av fartygsresurser för marin undersökningsverksamhet (miljöövervakning, fiskbeståndsinventering, sedimentkarteringar m.m.) och forskning beaktats och kopplats till den inventering som gjorts av lämpliga fartyg för dessa verksamheter. Det finns enligt utredningen möjlighet att effektivisera nuvarande verksamheter. förslag grundar sig på att fartygsflottan kan nyttjas mer optimalt med en gemensam planering och ett samnyttjande av besättningar och tonnage, samlat i ett rederi. En sådan organisation kan säkerställa att fartygen drivs, underhålls och bemannas enligt gällande lagar och förordningar. Att rederiet är resurshållare betyder inte att det ska styra resursnyttjandet. För att tillgodose berörda myndigheters behov och säkerställa inflytandet i planeringsprocessen bör ett brukarråd skapas. Enligt förslaget bör rådet bli ett nationellt samrådsorgan för forsknings- och undersökningsverksamhet. Utifrån den inventering och analys som har genomförts konstaterar man att det finns en begränsad tillgång på fartyg som kan ersätta det oceangående forskningsfartyget och därmed täcka behovet av nationell undersökningsverksamhet. anser att det är lämpligast att bygga ett nytt fartyg, anpassat för de krav som är kopplade till undersökningsverksamhet och forskning. För att bredda nyttjandet ytterligare kan man överväga isklassning, vilket ökar kostnaden men kan tillföra önskade resurser vid forskningsexpeditioner i islagda farvatten. Utredningen har identifierat tre organisatoriska lösningar för den framtida hanteringen av fartygsresurser för forsknings- och undersökningsverksamhet. Vilket av alternativen som bedöms vara mest kostnadseffektivt beror på många faktorer som inte är helt klarlagda. Utskottet har fått information från om att frågan är under beredning inom . 1:3 Åtgärder för värdefull natur Anslaget används för insatser för skötsel och förvaltning av skyddad natur, bevarande och restaurering av biologisk mångfald och insatser för friluftsliv. Anslaget används för skötsel av skyddade områden, naturvårdsförvaltning och fastighetsförvaltning, för artbevarande och viltförvaltning samt i samband med skötsel och övrig förvaltning av värdefull natur. För arbetet med biologisk mångfald och ekosystemtjänster föreslår regeringen att anslaget tillförs 2014, 2015 och . Regeringen föreslår att anvisas under anslaget . I propositionen föreslås att regeringen bemyndigas att för ramanslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur ingå ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst 2015–2037. Enligt partimotion 2013/14:MJ421 av m.fl. (V) i denna del bör anslaget tillföras . Anslaget är underdimensionerat i förhållande till behovet att sköta och förvalta skyddade områden och bevara hotade arter. Ökade insatser kommer att krävas för att uppnå överenskommelsen i om biologisk mångfald till 2020 för att skydda bl.a. land- och vattenområden. Även i kommittémotion 2013/14:MJ517 av m.fl. (MP) i denna del föreslås att anslaget förstärks med . När alltmer natur skyddas behövs mer resurser för skötseln av skyddade områden. För ett antal hotade arter behövs också mer specifika bevarandeinsatser, både i och utanför skyddade områden. I motionerna 2013/14:MJ339 av (S) yrkande 2, 2013/14:MJ383 av yrkandena 1 och 2 samt kommittémotion 2013/14:MJ489 av m.fl. (S) yrkande 7 och motion 2012/14:MJ 399 av m.fl. (S) uppmärksammas problemen med mårdhundar. Motionärerna pekar bl.a. på att har varit framgångsrikt för att hejda spridningen av den invasiva arten. Det finns en oro för att mårdhundarna ska få fäste i när EU-finansieringen av projektet upphör. Därför är det viktigt att fortsätter så att mårdhundarnas utbredning begränsas. I motion 2012/13:MJ420 av (M) i denna del och kommittémotionerna 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 18, 2013/14:MJ485 av m.fl. (S) yrkande 9 samt motionerna 2012/13:MJ470 av och (båda C) samt 2013/14:MJ339 av (S) yrkande 1 begärs att regeringen vidtar åtgärder för att hejda smittspridningen av dvärgbandmask. Motionärerna anser att måste vidta alla nödvändiga åtgärder för att begränsa och i bästa fall stoppa utbredningen av dvärgbandmasken. Exempelvis bör kravet på avmaskning av hundar som förs in på svenskt territorium återinföras. Enligt motion 2013/14:MJ402 av och (båda S) bör en översyn göras för att se till att Rovdjurscentret De 5 Stora genom ett basanslag till verksamheten även i fortsättningen kan bedriva sin verksamhet under trygga ekonomiska former. Inledningsvis kan nämnas att regeringen beslutade om nya etappmål för den biologiska mångfalden (regeringsbeslut I:4, M2012/1171/Ma). I enlighet med etappmålet om invasiva främmande arter ska dessa arters effekter på den biologiska mångfalden i vara bedömda . Då ska även prioriterade insatser för bekämpning ha inletts. Regeringen föreslog budgetproposition en förstärkning av anslaget med för arbetet med invasiva främmande arter –2016. Utskottet har i olika sammanhang uppmärksammat problemen med mårdhundar. Mårdhunden, ett hunddjur naturligt hemmahörande i östra , sprider sig invasionsartat och kan med största sannolikhet etablera sig i om den inte stoppas med aktiva åtgärder. Mårdhunden är en s.k. invasiv främmande art som orsakar mycket stor skada på ekosystemen och som dessutom kan vara en hälsofara. Ekosystem som våtmarker kan drabbas hårt eftersom mårdhunden skadar fågel- och grodpopulationer. Arten kan dessutom sprida rabies och dvärgbandmask. De insatser som har gjorts för att stoppa etablering i stor skala i har gett effekt, och populationen kommer troligen att minska. är projektledare för mårdhundsprojektet som syftar till att bekämpa mårdhunden. Projektet, som omfattar de nordiska länderna utom , har framgångsrikt hindrat spridning i de deltagande länderna och kraftigt begränsat populationen. Enligt regeringen är denna insats ett bra exempel på att åtgärder mot invasiva arter får effekt om de inte sätts in . redovisar att varken den svenska populationen eller dess utbredningsområde ökar. Däremot minskar troligtvis antalet djur i gränsområdet mot . Fram till bedrevs , som är ett Life-plus-projekt, med en budget på . I förra årets budgetbetänkande redovisade utskottet att arbetade med en ansökan till som innebar att projektet skulle få fortsatt finansiering genom EU:s finansieringsprogram Life plus. Den ansökan som skickades in för bekämpning av mårdhundarna fick avslag av kommissionen. Ansökan underkändes i den tekniska utvärderingen, och kommissionens huvudsakliga motivering var att ansökan liknar det pågående projektet för mycket. Kommissionen ansåg att ansökan innehåller åtgärder och metoder som redan genomförs och därför inte är tillräckligt innovativa eller har ett demonstrativt värde. fortsätter emellertid, och ingick ansvariga statssekreterare i , och en avsiktsförklaring om mårdhunden. Syftet är att utveckla ländernas samarbete för att förhindra att mårdhunden sprider sig inom och mellan länderna. De tre statssekreterarna anser att mårdhunden är ett allvarligt gränsöverskridande problem som kräver prioriterade insatser, och de har för avsikt att bl.a. skapa en kontaktgrupp i frågan på myndighetsnivå. Utskottet vill också nämna att har presenterat ett förslag om en förordning om invasiva främmande arter (KOM(2013) 620). behandlade risken för spridning av dvärgbandmask i ett svar på en fråga (2012/13:585). Landsbygdsminister svar avsåg ett förslag om att återinföra krav på avmaskning för hundar som förs in i enligt följande: blev det känt att rävens dvärgbandmask finns i . Intensifierad övervakning, som infördes efter det första fyndet, visade att ca av de undersökta rävarna var smittade. Parasiten har påvisats i , och , men det kan inte uteslutas att den även finns i andra delar av landet. pågår undersökning av rävspillning från hela landet, men till följd av den låga smittgraden är det svårt att dra slutsatser om utbredningen. Spridning av rävens dvärgbandmask sker i huvudsak genom rävar, som får i sig parasiterna när de äter smittade gnagare. För att en hund ska smittas måste även den äta smittade gnagare. rekommenderar därför avmaskning av hundar som misstänks äta gnagare. Eftersom dvärgbandmasken finns i ger inte oss möjlighet att kräva avmaskning av hundar före införsel. Det är endast länder som är helt fria från smittan som kan göra detta. Av de skäl som anges ovan avser jag inte att verka för ett återinförande av avmaskning för hundar som förs in i . Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet har dvärgbandmask påträffats på tre platser i . I samband med att de första fallen påträffades skedde en intensifierad övervakning. Prover visar att andelen smittade rävar förefaller vara mycket låg, men för att få en tydligare bild av läget fortsätter övervakningen. Utskottet har tidigare behandlat förslag om finansiering av rovdjurscentrum. Utskottet anförde i betänkande 2010/11:MJU8 En ny rovdjursförvaltning med anledning av regeringens proposition 2008/09:210 med samma namn att ett nytt informationscentrum borde läggas inom ett område där rovdjuren får större utbredning i . Vidare uppmärksammades att i sitt betänkande hade bedömt att de tre informationscentrumen behövde en grundfinansiering med . I propositionen angavs att kostnaderna för informationscentrumen skulle täckas med anslaget för åtgärder för biologisk mångfald (1:3) inom utgiftsområde 20. Utskottet framhöll betydelsen av att kontinuerligt följer upp och utvärderar de tre informationscentrumens insatser i syfte att kvalitetssäkra och effektivisera informationsverksamheten (prop. 2008/09:210, bet. 2009/10:MJU8, rskr. 2009/10:7).1[ finns två informationscentrum, ett i och ett i .] Utskottets ställningstagande har bekräftats i senare betänkanden, t.ex. 2010/11:MJU19 Biologisk mångfald m.m. har således möjlighet att finansiera Rovdjurscentrum som artbevarande och viltförvaltning via anslaget 1:3 Åtgärder för värdefull natur. 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden Anslaget används för att inventera, undersöka och åtgärda förorenade områden som behöver saneras och efterbehandlas samt för att ta fram prioriteringsunderlag. Anslaget får användas till utgifter för att åtgärda saneringsobjekt som är särskilt angelägna ur risksynpunkt och till akuta saneringsinsatser. Anslaget får vidare användas till utgifter för att inventera om det förekommer objekt som har förorenats av en statlig organisation som inte längre finns kvar, och i så fall genomföra ansvarsutredningar och nödvändiga undersökningar av dessa. Anslaget används även för att ta hand om historiskt radioaktivt avfall från icke kärnteknisk verksamhet. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget . För fleråriga avtal som rör inventering, undersökningar och åtgärder för att sanera och efterbehandla förorenade områden bemyndigas regeringen att för anslaget 1:4 Sanering och återställning av förorenade områden ingå ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst 1 2015–2023. Bemyndigandet föreslås öka med för att man även fortsättningsvis ska kunna bevilja större och fleråriga efterbehandlingsprojekt. I partimotion 2013/14:MJ421 av m.fl. (V) i denna del föreslås att anslaget ökas med eftersom det finns stora områden i som är förorenade och behöver miljösaneras. I kommittémotion 2013/14:MJ464 av m.fl. (SD) i denna del föreslås att anslaget förstärks med eftersom det är viktigt att återställa förorenade områden. I kommittémotion 2013/14:MJ517 av m.fl. (MP) i denna del förordas att anslaget ska höjas med eftersom behovet av sanering och efterbehandling är betydligt större än vad som är möjligt att genomföra med tillgängliga medel. Det är viktigt att öka arbetstakten för att minska spridningen av miljögifter från de mest förgiftade platserna runt om i . I motion 2013/14:MJ327 av och (båda M) konstateras att anslaget för att åtgärda förorenade områden har ökat, men många högriskklassade objekt återstår, och arbetet behöver intensifieras. Man bör undersöka om det är lämpligt att inrätta ett särskilt råd där myndigheter och institut som arbetar med efterbehandling av förorenade områden ingår. Av budgetpropositionen framgår att arbetet med sanering och efterbehandling av förorenade områden går framåt. Inventeringsarbetet är färdigt, vilket innebär att arbetet i större utsträckning kan inriktas på åtgärder. Resultatet av länsstyrelsernas inventering av de ca 80 000 potentiellt förorenade områdena är att 966 områden tillhör den högsta riskklassen och 6 147 tillhör riskklass 2. Inventeringsarbetet utgör grunden för prioriteringen av vilka områden vidare utredningar och eventuella saneringsåtgärder ska genomföras på. Information om förorenade områden är också en stor tillgång i många andra sammanhang, exempelvis vid planeringen av mark och vatten och vid fastighetsöverlåtelser. Det pågår efterbehandling med statliga bidrag på 33 områden. Till utgången av 2012 hade totalt 101 områden efterbehandlats. sanerade ansvariga verksamhetsutövare och markägare ytterligare 276 områden via länsstyrelsernas och kommunernas tillsyn. är därmed 2 543 områden med stora risker efterbehandlade med statlig finansiering eller med finansiering av den juridiskt ansvariga. Ett exempel på genomförda åtgärder är f.d. Glasbruk vid . Saneringsområdet ska kunna användas som naturområde, industrimark och trafikområde. Strandlinjen har säkrats mot skred och jordmassor med arsenik och bly har schaktats bort, men det mesta av den förorenade jorden ligger kvar eftersom den enligt bedömning inte riskerar att läcka farliga ämnen ut i älven. Genom ytterligare ett skydd bestående av ett geotextilfilter förhindras partiklar från att sköljas ut i älven av regn eller eventuella översvämningar. Den totala kostnaden för utredningar och åtgärder är , varav är bidrag från . geologiska undersökning, SGU, har åtagit sig att vara huvudman för efterbehandlingsprojekt där kommunen själv inte har möjlighet att vara det. hade SGU tagit på sig ansvaret för 24 sådana projekt. SGU ansvarar även för saneringsprojekt där staten har varit verksamhetsutövare (se även utg.omr. Vidare vill utskottet uppmärksamma att frågan om sanering av förorenade områden diskuteras i Miljömålsberedningens betänkande Etappmål i miljömålssystemet (SOU 2011:34). Beredningen framhåller att det är viktigt att arbetet med att sanera prioriterade områden fortsätter i ökad takt om miljökvalitetsmålet Giftfri miljö ska uppnås. Det behövs därför offensiva etappmål för efterbehandling av förorenade områden, inklusive information om förorenade områden. Eftersom problemet med förorenade områden är omfattande och måluppfyllelsen med nuvarande effektivitet i efterbehandlingsprocessen kräver kraftigt ökade resurser bedömer Miljömålsberedningen att det krävs ytterligare utredning innan ett sådant etappmål kan formuleras. Det pågår också en rad åtgärder med syfte att effektivisera efterbehandlingsprocessen. I regleringsbrev har regeringen gett verket i uppdrag att föreslå ett etappmål om efterbehandling av förorenade områden. I uppdraget ingår att identifiera steg på vägen för att nå målet för förorenade områden så som det preciseras under miljökvalitetsmålet Giftfri miljö. Uppdraget ska redovisas till . Utskottet konstaterar vidare att verksamhetsutövarens ansvar för att åtgärda förorenade områden klargjordes i ett antal vägledande rättsfall från . Utskottet har fått en uppgift från om att har analyserat konsekvenserna av beslut, och man konstaterar att en större andel av projekten behöver finansieras med statliga medel. Anslaget används för att finansiera miljöforskning främst till stöd för arbetet med miljökvalitetsmålen, och underlagen för internationellt förhandlingsarbete. Anslaget används även till statens andel av den forskning som bedrivs samfinansierat med näringslivet vid IVL . Regeringen föreslår att anvisas under anslaget . I propositionen föreslås att regeringen bemyndigas att för anslaget 1:5 Miljöforskning ingå ekonomiska åtaganden som inklusive tidigare åtaganden medför behov av framtida anslag på högst 2015–2017. I partimotion 2013/14:MJ421 av m.fl. (V) i denna del föreslås att anslaget ökas med eftersom man vill stärka den forskning som stöder arbete med miljömålen. Regeringen uppger att ansvaret för deltagande i Mellanstatliga panelen för klimatförändringar (IPCC) flyttas från till (). Finansieringen av deltagandet har tidigare skett från anslaget 1:5 Miljöforskning. Regeringen föreslår att överförs till anslaget 1:9 för detta ändamål. Av budgetpropositionen framgår vidare att främst finansierar forskning till stöd för att de nationella miljökvalitetsmålen ska kunna nås och stöd till verkets egen verksamhet. Huvuddelen av forskningsverksamheten sker i programform. Forskningen bidrar också till miljöarbete. Regeringen framhåller att den forskning som finansieras via Formas och är av stor betydelse för miljöarbetet och för den nationella och internationella miljöpolitiken. Anslaget används för Kemikalieinspektionens förvaltningskostnader, som avser tillsyn och vägledning, riskbedömning och riskbegränsning för bekämpningsmedel. Anslaget används även för finansiering av Internationella kemikaliesekretariatets verksamhet. Anslaget används också för att täcka eventuellt underskott i prövningsverksamheten inom det svenska rapportörsprogrammet (SERP) för riskbedömning av befintliga och nya verksamma ämnen i bekämpningsmedel. Anslaget används vidare för att betala och för nationell prövning av växtskyddsmedel och biocidprodukter. Regeringen föreslår att anvisas under anslaget . I partimotion 2013/14:MJ421 av m.fl. (V) i denna del förordas att anslaget höjs med för att stärka arbetet med att begränsa riskerna med allmänkemikalier och bekämpningsmedel samt öka kunskapen om kemikaliers påverkan på miljön. Enligt kommittémotion 2013/14:MJ517 av m.fl. (MP) i denna del bör anslaget förstärkas med för att intensifiera arbetet med att minska spridningen av miljögifter i . Det behövs en vassare tillsyn och en långsiktig och stabil finansiering av Kemikalieinspektionen. I kommittémotion 2013/14:MJ299 av m.fl. (V) yrkande 3 föreslås att ett grönt kemikalieinstitut ska inrättas. Grön kemi är en viktig del i en hållbar kemikalieproduktion och kemikalieanvändning. Begreppet grön kemi står för uppfinnandet av kemiska produkter och processer som minskar eller helt eliminerar användandet eller bildandet av farliga ämnen. Regeringens handlingsplan för en giftfri vardag har inneburit att Kemikalieinspektionen har kunnat öka insatserna på flera områden. De största resurserna har satsats på att föreslå klassificering och reglering av farliga ämnen inom EU:s kemikalielagstiftning, på företagens eget arbete med att byta ut farliga ämnen, på tillsyn av farliga ämnen i varor och på ökad kunskap om hälsorisker. Kemikalieinspektionen har lämnat in två ämnesutvärderingar, förslag på harmoniserad klassificering för fyra ämnen, fyra förslag på ämnen till kandidatförteckningen samt förslag på två begränsningar av ämnen till Europeiska kemikaliemyndigheten (Echa).