bet · H001SkU16 · 2013-03-19 00:00:00 — Som skattefria personalvårdsförmåner räknas kaffe, förfriskningar och annan enklare förtäring i samband med arbetet som inte kan anses som måltid samt möjlighet till enklare slag av motion och annan friskvård. Utgifterna för personalkostnader är avdragsgilla för arbetsgivare. Detta gäller oavsett om kostnaderna avser en skattepliktig förmån eller inte för den anställde. Om en förmån blir skattepliktig för mottagaren räknas den som lön, vilket innebär att arbetsgivaren ska ombesörja skatteavdrag och betala arbetsgivaravgifter på beloppet. Enklare slag av motion och annan friskvård Exempel på skattefri motion är gymnastik, styrketräning, spinning, bowling, racketsporter som bordtennis, tennis, badminton och squash, lagsporter som volleyboll, fotboll, handboll och bandy. Sporter som kräver dyrare redskap eller kringutrustning som golf, segling, ridning och utförsåkning räknas enligt rekommendationer inte hit. Förmåner som avser dessa sporter blir således skattepliktiga om arbetsgivaren bekostar utövande eller utrustning. Även sådana friskvårdsaktiviteter som t.ex. taiji, qigong, kostrådgivning och information om stresshantering kan vara skattefria. Arbetsgivaren har även möjlighet att erbjuda anställda massage som skattefri förmån. Det finns ingen fastställd beloppsgräns för hur mycket en skattefri motions- eller friskvårdsförmån högst får kosta. Enligt en dom från Regeringsrätten (mål nr 5762-1998) kan ett årskort till en gymanläggning vara en sådan skattefri personalvårdsförmån av mindre värde som är undantagen från skatteplikt. Ett årskort till gängse pris på orten är normalt skattefritt. Genom en lagändring (prop. 2002/03:123, bet. 2003/04:SkU3) förenklades reglerna genom slopande av villkoren att motionen eller friskvården ska utövas inom särskilda anläggningar eller enligt abonnemang som tecknats av arbetsgivaren och betalas direkt av denna till anläggningens innehavare. Av förenklingsskäl slopades även kraven på att förmånen ska vara av kollektiv natur eller i ringa omfattning utövas av den anställde. Efter lagändringen blir det avgörande för skattefriheten i huvudsak att motionen eller friskvården riktar sig till hela personalen, är av mindre värde och av enklare slag samt att förmånen inte får bytas mot kontant ersättning. I motion 2012/13:Sk208 av (KD) yrkandena 1 och 2 anförs att det behövs en översyn av möjligheterna för arbetsgivare att tillhandahålla tjänstecyklar för sina medarbetare. Vidare föreslås att regeringen bör se över reglerna kring friskvård så att cykel inte likställs med andra dyrare träningsredskap. I motion 2012/13:Sk428 av (MP) yrkas att man bör möjliggöra kollektivtrafikkort och cyklar åt anställda utan förmånsbeskattning. I motion 2012/13:T249 av m.fl. (V) yrkande 5 föreslås att man utreder hur arbetsgivare och anställda genom ändrad beskattning kan gynnas för ökad arbetspendling med cykel. I motion 2012/13:Sk225 av och (båda M) anförs att samtliga sporter som innehåller fysisk aktivitet och främjar både fysisk och psykisk hälsa bör omfattas av samma skattesubvention. Möjligheten att erbjuda skattesubventionerade aktiviteter som exempelvis golf, som blivit en folksport, eller ridning, segling och skidåkning bör enligt motionärerna finnas för den arbetsgivare som har utövare av dessa sporter bland sina anställda. Bidraget som arbetsgivarna ger till sina anställda för att motivera till fysisk aktivitet kan subventioneras skattefritt i enlighet med regler. Även i motionerna 2012/13:Sk210 av (KD), 2012/13:Sk334 av (M), 2012/13:Sk371 av och (båda M) samt 2012/13:MJ474 av (M) yrkande 6 föreslås att reglerna för friskvårdsavdrag bör ändras till att innefatta aktiviteter som golf, ridsport och utförsåkning. I motion 2012/13:Sk236 av (M) föreslås att man inför en möjlighet att betala även enskilda anmälningsavgifter till motionslopp. Dagens regler säger att det är bara om man som arbetsgivare anmäler ett lag till ett motionslopp som det blir avdragsgillt för arbetsgivaren och skattefritt för den anställde. Är det individuella startavgifter går det inte att nyttja friskvårdsbidraget. Avgörande för om motion eller annan form av friskvård ska vara skattefri är att förmånen riktar sig till hela personalen, att den är av mindre värde och att den inte får bytas mot kontant ersättning. När det gäller motionsutövning har gränsen för skattefrihet bestämts till att det ska vara fråga om enklare motionsidrott som kan utövas av i stort sett var och en. Utskottet anser att det är av vikt att inkomstbeskattningen av löner och förmåner hålls likformig och neutral och att avdrag för kostnader som inte har med inkomsternas förvärvande att göra i möjligaste mån undviks. Detta bör vara vägledande när det gäller olika personalvårdsförmåner. Mot denna bakgrund anser utskottet att inte bör ta något initiativ till ändrade regler eller principer på detta område. Frågan om vilka sporter eller friskvårdsaktiviteter som uppfyller de krav på skattefrihet som tidigare ställt sig bakom (prop. 2002/03:123, bet. 2003/04:SkU3) är ytterst en fråga för och de allmänna förvaltningsdomstolarna att bedöma. Utskottet har tidigare uttalat sig i fråga om att skapa ett skatteundantag som syftar till att cyklar ska kunna erbjudas som en skattefri löneförmån. Ett sådant undantag, liksom ett undantag för kollektivtrafikkort, skulle leda till gränsdragnings- och kontrollproblem. Vidare skulle dessa undantag kunna kritiseras från fördelningspolitisk synpunkt eftersom det är privata levnadskostnader som skattesubventioneras. Det ovan sagda innebär att utskottet avstyrker samtliga motioner som behandlats i detta avsnitt. Hälsofrämjande åtgärder (hälso- och sjukvård) Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en mer allmän avdragsrätt för friskvård och andra hälsofrämjande åtgärder. Med hälso- och sjukvård avses i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), förkortad HSL, åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Begreppet hälso- och sjukvård är enligt förarbetena till HSL begränsat till att omfatta sådana vårdbehov som bedöms kräva insatser av medicinskt utbildad personal eller sådan personal i samarbete med annan personal. Exempel på verksamhet som inte kan anses som hälso- och sjukvård är bl.a. alternativmedicinska metoder, enskilt verksamma terapeuter, optiker utan legitimation, dietister, fotvårdsspecialister och annan liknande personal (prop. 1995/96:176 s. 6263). I skattesammanhang skiljer man mellan offentligt och icke-offentligt finansierad hälso- och sjukvård. Reglerna innebär att anställda i allmänhet ska beskattas för ersättningar från arbetsgivaren för patientavgifter som tagits ut inom den offentligt finansierade hälso- och sjukvården. Arbetsgivaren har rätt till avdrag för kostnaderna. En anställds förmån av fri hälso- och sjukvård som inte är offentligt finansierad är skattefri (11 kap. 18 § inkomstskattelagen (1999:1229)). Arbetsgivaren får i normalfallet inte avdrag för kostnaderna. Den icke offentligt finansierade vården är av begränsad omfattning eftersom flertalet privatpraktiserande läkare och sjukgymnaster omfattas av det offentliga finansieringssystemet. Förmån av fri företagshälsovård är skattefri för den anställde, och arbetsgivarens kostnader för företagshälsovården är avdragsgilla. Andra slag av förmåner som är skattefria för anställda är t.ex. förebyggande behandling eller rehabilitering. Någon allmän avdragsrätt för olika former av levnadskostnader t.ex. för hälso- och sjukvård, friskvård, motion etc. finns inte. I motion 2012/13:Sk224 av (KD) föreslås att regeringen utreder möjligheten till ett individuellt friskvårdsavdrag. Enligt en undersökning är det av befolkningen i åldrarna som nyttjar dagens avdrag. En möjlighet att komma vidare från dagens bristfälliga system är att ersätta det friskvårdsbidrag som går genom arbetsgivarna med ett individuellt friskvårdsavdrag. Med en sådan reform skulle friskvårdsavdraget också kunna omfatta fler motionsidrotter, bli mer rättvist och nå fler som kan utnyttja friskvårdsstödet. Även i motion 2012/13:Sk426 av (M) och i motion 2012/13:Sk279 av (FP) föreslås att regeringen ser över möjligheten att förändra dagens avdrag till ett individuellt friskvårdsavdrag. I motion 2012/13:Sk390 av (M) anförs att det vore önskvärt att se över möjligheten att eventuellt koppla ett skatteavdrag för idrott och hälsa till det personliga hälsokonto som regeringen nu inför. Med en sådan lösning skulle egenmakten och det egna ansvaret för vars och ens hälsa öka, som diskrimineringen av idrottsformer försvinner. I motion 2012/13:Sk417 av och (båda M) föreslås att regeringen ser över möjligheten att göra en översyn av de skattemässiga möjligheterna till att införa ett subventioneringssystem med avdrag för enskilda medborgare, s.k. BOT-avdrag, som lider av ohälsa och därför är sjukskrivna men som vill pröva olika hälsofrämjande åtgärder utanför det gängse offentligfinansierade sjukvårdssystemet. I motion 2012/13:Sk418 av och (båda M) föreslås att man inför en försöksverksamhet med BOT-avdrag i och . I motion 2012/13:Sk421 av och (båda M) föreslås att man ser över möjligheterna att främja användandet av cykel för transporter till och från arbetet. Utskottet har vid ett flertal tillfällen, , avstyrkt motioner med liknande innehåll som de nu aktuella. Utskottet uttalade att en grundläggande princip i skattesystemet är att avdrag inte medges för olika former av privata levnadskostnader och att motionärernas förslag om en mer allmän avdragsrätt för kostnader för friskvård och andra hälsofrämjande åtgärder skulle innebära ett avsteg från denna princip. Utskottet vidhåller detta ställningstagande och avstyrker även de nu aktuella motionsyrkandena. Förmånsvärde för vissa miljöbilar Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkandet om ändringar i det nuvarande systemet med nedsatta förmånsvärden för vissa miljöbilar. Jämför reservation 6 (S, V). Bilförmån uppkommer när en skattskyldig för privat bruk i mer än ringa omfattning använder en bil som han eller hon får disponera på grund av anställning eller uppdrag. Bilförmån är det även i de fall arbetsgivaren tillhandahåller en s.k. leasingbil eller då en skattskyldig på grund av anställning, uppdragsförhållande, medlemskap i förening eller liknande kunnat få ett förmånligt hyresavtal. Med ringa omfattning avses att bilen används vid högst tio tillfällen med en sammanlagd körsträcka på högst . Värdet av fri och delvis fri bil exklusive drivmedel beräknas efter schablon. Bestämmelserna om värdering av bilförmån finns i 61 kap. 511 §§ och 1819 b §§ inkomstskattelagen (1999:1229). Schablonen, som ska motsvara samtliga kostnader utom drivmedlet, bygger på en uppskattad privat körsträcka om 1 . Inriktningen är alltså att tjänstebilsinnehavaren själv betalar allt drivmedel och därmed får ett incitament att köra mindre privat. I underlaget för beräkning av värdet av bilförmånen ingår det för året fastställda prisbasbeloppet, statslåneräntan vid utgången av november månad andra året före taxeringsåret, bilmodellens nybilspris (fastställs av ) och anskaffningskostnaden för eventuell extrautrustning (dvs. sådan utrustning som inte ingår i nybilspriset). Särskilda regler för värdering av bilförmån för miljöbilar Särskilda regler gäller vid värdering av bilförmån om förmånen avser en bil som är utrustad med teknik för drift med elektricitet eller med mer miljöanpassade drivmedel än bensin eller dieselolja. Reglerna återfinns i 61 kap. 8 a § inkomstskattelagen (1999:1229). Eftersom en sådan bil har ett nybilspris som är högre än nybilspriset för närmast jämförbara bil som bygger på konventionell teknik, justeras förmånsvärdet ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för den jämförbara bilen. Reglerna infördes bl.a. för att underlätta introduktionen av miljöbilar på bilmarknaden och på så sätt skapa bättre förutsättningar för att miljöprestandan hos beståndet av förmånsbilar skulle öka (prop. 1999/2000:6, bet. 1999/2000:SkU7). De särskilda reglerna består av två delar där den första delen består av en permanent nedsättning. Det innebär att förmånsvärdet för en bil som helt eller delvis är utrustad med teknik för drift med elektricitet eller med mer miljöanpassade drivmedel än bensin eller dieselolja sätts ned till en nivå som motsvarar förmånsvärdet för en jämförbar bensin- eller dieseldriven bil. Den andra delen består av tidsbegränsade regler som infördes första gången med möjlighet till ytterligare nedsättning av förmånsvärdet för vissa typer av miljöanpassade förmånsbilar. Syftet med denna nedsättning var att ytterligare underlätta introduktionen av miljöanpassade bilar och få beståndet av dessa fordon att öka. Reglerna innebär att förmånsvärdet för en bil som är utrustad med teknik för drift med elektricitet eller med annan gas än gasol görs en nedsättning till ett värde som motsvarar av förmånsvärdet för närmast jämförbara konventionella bil, dock maximalt . För bilar som är utrustade med teknik för drift med alkohol görs motsvarande nedsättning till av förmånsvärdet för närmast jämförbara konventionella bil, dock maximalt (prop. 2005/06:1, bet. 2005/06:FiU1). Denna möjlighet har förlängts vid fyra tillfällen, senast efter regeringens förslag i proposition 2011/12:1 och gäller t.o.m. det beskattningsår som slutar . I kommittémotion 2012/13:MJ424 av m.fl. (S) yrkande 17 föreslås att även etanoldrivna förmånsbilar får en nedsättning av förmånsvärdet. Vidare anför motionärerna att regeringen bör ta fram en långsiktig plan för hur nedsättningen av förmånsvärdet ska förändras så att systemet blir långsiktigt förutsägbart för bilbranschen och bilköparna. Frågan om nedsatt förmånsvärde för etanolbilar behandlades senast i utskottets yttrande till finansutskottet (bet. 2011/12:FiU1, yttr. 2011/12:SkU1y). Utskottet tillstyrkte regeringens förslag om att förlänga den tidsbegränsade nedsättningen av förmånsvärdet för bilar som är utrustade med teknik för drift med elektricitet och annan gas än gasol. Regeringen uttalade i propositionen (prop. 2011/12:1) som låg till grund för den nya förlängningen att det huvudsakliga syftet med dessa särskilda regler var att underlätta introduktionen av miljöanpassade bilar på marknaden och på så sätt skapa bättre förutsättningar för att miljöprestandan hos beståndet av förmånsbilar ska öka. I propositionen angavs vidare att har andelen miljöbilar ökat kraftigt. Denna ökning visar att nedsättningen av förmånsvärdet har haft de effekter som eftersträvats. Dock görs bedömningen att det alltjämt finns behov av sådan stimulans varför en förlängning av den tidsbegränsade nedsättningen föreslogs. Etanol- och elhybridbilar skulle dock inte omfattas av den föreslagna förlängningen eftersom priset för dessa bilar numera i stort sett motsvarar priset för en likvärdig bensin- eller dieseldriven bil. Infrastrukturen när det gäller distributionen av är också väl utvecklad. Det ursprungliga syftet med en tidsbegränsad nedsättning för dessa bilar är uppfyllt, och det angavs att det saknades skäl för att ytterligare förlänga denna för dessa bilar. Etanolbilar kommer dock även i fortsättningen att omfattas av den permanenta nedsättningen. tillstyrkte senast i sitt yttrande till finansutskottet (yttr. 2011/12:SkU1y) regeringens förslag om att förlänga den tidsbegränsade nedsättningen av förmånsvärdet för bilar som är utrustade med teknik för drift med elektricitet som tillförs genom laddning från yttre energikälla (s.k. laddhybrider) och annan gas än gasol. Utskottet anser fortfarande att de nuvarande reglerna har en rimlig utformning och är inte berett att föreslå några ändringar. Mot bakgrund av detta avstyrker utskottet motion MJ424. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om ändring respektive översyn av beskattningen av personaloptioner. Reglerna om beskattning av förmån från personaloptioner återfinns i 10 kap. 11 § inkomstskattelagen (1999:1229). Om en anställd på grund av sin tjänst förvärvar värdepapper på förmånliga villkor från sin arbetsgivare, ska den anställde beskattas för denna förmån i inkomstslaget tjänst det beskattningsår förvärvet sker (10 kap. 11 § första stycket). Om det som förvärvas inte är ett värdepapper utan en rätt att förvärva ett värdepapper till ett i förväg bestämt pris eller i övrigt på förmånliga villkor (personaloption), tas förmånen upp som intäkt det beskattningsår då rätten utnyttjas eller överlåts (10 kap. 11 § andra stycket). Personaloptioner är inte ett värdepapper (till skillnad från exempelvis en köpoption) utan ger endast en rätt att förvärva ett värdepapper. Personaloptionen fås vanligtvis utan ersättning från arbetsgivaren eller uppdragsgivaren och har villkor som är mycket fast anknutna till anställningen. Den kan vanligtvis inte överlåtas. I jämförelse med andra optionsprogram har personaloptionen en lång löptid (upp till ). Beskattning sker det beskattningsår då optionen utnyttjas till förvärv av underliggande värdepapper. Den anställde beskattas för förmånen i inkomstslaget tjänst. Förmånen utgörs av skillnaden mellan det pris som den anställde betalat för de underliggande värdepapperen vid utnyttjandet av optionen och marknadsvärdet på de förvärvade värdepapperen. I motion 2012/13:Sk299 av m.fl. (FP) anförs att beskattningen av personaloptioner behöver sänkas. En sådan reformering är en pusselbit i arbetet med att skapa ett mer gynnsamt klimat för ett innovativt och kunskapsintensivt entreprenörskap i . I motion 2012/13:Sk315 av och (båda M) anförs att beskattningsreglerna för personaloptioner behöver ändras. En möjlig inspirationskälla är det regelverk som använder, förkortat . Syftet är att hjälpa småföretagare att behålla nyckelpersoner som mer uthärdliga skatteregler föreligger. Inom ramen för är utgivandet av optionen skattefri, och det blir inga sociala avgifter för arbetsgivaren eller den anställde. Skatten blir också låg för den anställde när han eller hon verkställer sina optioner. och nystartade företag har behov av tydliga och effektiva instrument för att uppmuntra insatser från anställda som leder till att företaget utvecklas i positiv riktning som den anställde tjänar på det. Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat frågan om beskattning av personaloptioner, , då det enligt utskottets mening inte fanns något bärande skäl till att beskatta lön i form av personaloptioner efter förmånligare regler än de som gäller för andra löneförmåner. Utskottet har ingen annan uppfattning och avstyrker motionerna på området. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att utreda respektive införa särskilda undantagsregler när det gäller möjligheten till avdrag för övriga utgifter. Enligt 12 kap. 1 § inkomstskattelagen (1999:1229) ska utgifter för att förvärva och behålla inkomster dras av som kostnad. I 12 kap. 2 § anges beloppsgränser för avdrag för resor och avdrag för övriga utgifter i tjänst. För tid före innebar avdragsbegränsningen för s.k. övriga utgifter i inkomstslaget tjänst att avdrag kunde göras för den del av kostnaderna som översteg . konstaterade emellertid att omfattningen av felaktiga avdrag under posten övriga utgifter var stor och att en stor del av avdragen avsåg förhållandevis små belopp. I många fall berodde felaktigheterna på okunskap om reglerna hos de skattskyldiga. föreslog därför regeringen att beloppsgränserna skulle höjas till , vilket också blev beslut (prop. 2006/07:1, bet. 2006/07:FiU1, yttr. 2006/07:SkU1y s. 2426). Höjningen av beloppsgränsen var avsedd att underlätta administration och kontroll av avdragen. Höjningen ingick även som en del i finansieringen av jobbskatteavdraget. En särlösning föreslogs för dagbarnvårdare. Kommunala kostnadsersättningar som betalas ut till dagbarnvårdare blev skattefria och avdragsrätten för kostnader som täcks av ersättningen togs bort. Även denna regeländring trädde i kraft . I motion 2012/13:Sk228 av (FP) anförs att regeringen bör utreda möjligheten att låta omkostnadsersättningar från kommuner, landsting/regioner och stat bli skattefria. En stödfamilj för en handikappad tonåring får t.ex. ersättning för mat, telefon, resor m.m. men på grund av skatten reduceras beloppet i betydande omfattning. Det var redan tidigare svårt att rekrytera personer till dessa uppdrag och har det uppenbarligen blivit än svårare. I motion 2012/13:Sk250 av (S) begärs att reglerna för omkostnadsersättning för kontaktpersoner ses över. Motionären menar att kontaktpersonen ställer upp och utför detta uppdrag på sin fritid mot en blygsam ersättning och att det är orimligt att beskatta uppdrag av detta slag. Även i motion 2012/13:Sk367 av m.fl. (S) påtalas att det är angeläget att förbättra villkoren för gode män, kontaktpersoner, stödfamiljer, förvaltare, övervakare olika slags sociala frivilligarbetare, som sparar stora belopp åt samhället. Sedan avdragsgränsen höjdes står enligt motionären frivilligorganisationerna och alla frivilligarbetare inför en orimlig situation. Bakgrunden till höjningen av beloppsgränsen för avdrag för övriga utgifter var att underlätta administration och kontroll av avdragen. Begränsningen av avdragsrätten bidrar även till finansieringen av jobbskatteavdraget som inneburit en stor skattelättnad för de breda yrkesgrupperna. Utskottet hade inte någon invändning mot förslaget att höja beloppsgränserna för avdrag för resor och övriga utgifter när det behandlades av . Beloppsgränsen för övriga avdrag är generell och gäller i princip för alla som har kostnader i sitt arbete. I likhet med motionärerna anser utskottet att personer som åtar sig uppdrag på frivillig basis som kontaktperson, stödfamilj, övervakare, god man etc. utför ett viktigt och värdefullt arbete som bör stödjas av samhället. Utskottet är dock inte berett att föreslå särskilda undantagsregler när det gäller möjlighet till avdrag för övriga utgifter. Att skapa speciella undantagsregler för vissa grupper på skatteområdet leder till krav på att andra grupper också ska särbehandlas, vilket i längden leder till ett alltför komplicerat skattesystem. Motionerna avstyrks därför. Gåvor och bidrag till ideella ändamål Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en förändring av avdragsrätten för bidrag till ideella organisationer. Jämför reservation 7 (S, V). infördes en skattereduktion för penninggåvor till ideell verksamhet (prop. 2011/12:1, bet. 2011/12:FiU1, yttr. 2011/12:SkU1y). Skattereduktionen är och uppgår till högst för ett beskattningsår. För att den enskilde ska kunna erhålla skattereduktion måste varje gåva uppgå till och årets sammanlagda gåvor får inte understiga . Detta motsvarar ett underlag för skattereduktion om . Understiger underlaget görs ingen skattereduktion. Förmån av lämnad gåva och gåvor som utdelningsbeskattas ska också berättiga till skattereduktion. Reformen är konstruerad som en skattereduktion och inte som ett skatteavdrag. Det innebär att lika stora gåvor har samma skattemässiga effekt räknat i kronor, oavsett marginalskattenivå hos givaren. En fysisk person som har högre marginalskatt får således en skattefavör av samma storlek som en annan fysisk person som ger en lika stor gåva men har lägre marginalskatt. Att ge skattelättnaden i form av en skattereduktion innebär också en markering att reglerna i princip ligger vid sidan av den vanliga beskattningen som den bara belastar den statliga budgeten. Av proposition 2011/12:1 framgår att en fysisk person som vid beskattningsårets utgång har fyllt och är obegränsat skattskyldig under beskattningsåret har rätt till skattereduktion för gåvor. Också de som är begränsat skattskyldiga enligt 3 kap. 18 § första stycket 1, 2 eller 3 inkomstskattelagen (1999:1229) har rätt till skattereduktion om deras överskott av förvärvsinkomster i och andra länder, uteslutande eller så gott som uteslutande, utgörs av förvärvsinkomster i . Dödsbon har endast rätt till skattereduktion för gåvor som lämnats före dödsfallet. Reformen är konstruerad som en skattereduktion och inte som ett skatteavdrag..