· H101MJU3 · 2013-11-06 10:23:15 — Det första benet handlar om forskning, innovation och teknikutveckling. Det andra handlar om internationellt samarbete, och det tredje handlar om att sätta pris på utsläpp.I dagens debatt diskuterar vi utsläppshandel som, rätt utformat, är ett mycket bra sätt att sätta pris på utsläpp. Handelssystem såsom EU ETS har nämligen fördelen att de med enkelhet kan utformas på ett sådant sätt att de skapar långsiktiga förutsättningar för de aktörer som ingår i systemet, och konkurrensneutralitet mellan de länder som ingår i systemet. I fallet med EU:s utsläppshandel, alltså EU ETS, omfattar systemet av koldioxidutsläppen inom unionen och av de totala utsläppen av växthusgaser. Detta innebär att andra styrmedel behövs för att minska de utsläpp som inte omfattas av handelssystemet. Här behöver fler länder följa exempel och införa koldioxidbeskattning. Det är också min, och Alliansens uppfattning att EU ETS bör utökas till att omfatta fler sektorer och fler länder.Även om vi i hade önskat att EU ETS från starten hade varit ambitiösare kan vi konstatera att systemet som sådant i grunden fungerar: Utsläppen från den handlande sektorn sjunker, och EU är på god väg att med marginal klara målet om lägre koldioxidutsläpp . För den icke-handlande sektorn i har vi ett dubbelt så ambitiöst mål, nämligen att minska våra utsläpp - och vi är på god väg. Våra utsläpp är lägre jämfört med , och det som vår bnp har vuxit med . Jag vet att jag brukar tjata om detta, men det är för att det är oerhört viktigt, herr talman. Den stora utmaningen inom klimatpolitiken är nämligen att bryta sambandet mellan tillväxt och stigande utsläpp. Det har visat är möjligt. Vi har förenat sjunkande utsläpp med en stark ekonomisk tillväxt och därigenom skickat ett viktigt och hoppfullt budskap till vår omvärld: Det går att minska utsläppen utan att ge upp ambitionerna om ekonomisk tillväxt.Ambitionerna framöver måste höjas på EU-nivå. Ambitiösa mål om utsläppsminskningar till 2030 och 2040 måste komma på plats för att snabba på omställningstakten och skapa de långsiktiga spelregler som näringslivet efterlyser och behöver. De måste också komma på plats för att EU ska ha förutsättningar att nå det mål som EU:s medlemsländer enades om under det svenska ordförandeskapet, det vill säga att minska våra utsläpp till 2050. Lika nödvändigt som det är att och EU åtar sig kraftiga utsläppsminskningar, lika nödvändigt är det att länder utanför EU minskar sina utsläpp - och det kraftigt. EU står trots allt bara för av de samlade utsläppen globalt. sjunker utsläpp, vilket är glädjande, men snabbväxande tillväxtländer måste också bidra - först och främst genom att hejda ökningen av sina utsläpp och därefter genom substantiella utsläppsminskningar. BRIK-länderna, det vill säga , , och , står för så mycket av de samlade utsläppen som EU, och deras utsläpp fortsätter att öka i snabb takt. Om inte dessa länder också tar ansvar och bidrar kommer vi aldrig att klara att göra de utsläppsminskningar som krävs för att hejda den globala uppvärmningen till max två grader. Detta understryker vikten av internationellt samarbete.Därför är de stundande klimatförhandlingarna i , COP 19, viktiga. Det jag ser som det viktigaste målet för förhandlingarna i är att föra de olika parterna närmare varandra, så att vi klarar av att nå det mål som är uppsatt, nämligen att i , vid COP 21, nå en global överenskommelse.När man diskuterar internationell klimatpolitik är det lätt att känna sig pessimistisk - det händer för lite, och det går för långsamt. Men det finns faktiskt många hoppfulla initiativ runt om i världen, inte minst på regional nivå. I till exempel har sju regioner enats om att gå före och inrätta ett utsläppshandelssystem i syfte att förhoppningsvis ha ett nationellt system på plats . Även i finns flera exempel på regionala initiativ när det gäller utsläppshandel, och länder som , och har också planer på att införa utsläppshandelssystem. Detta är en mycket välkommen utveckling. Det är en utveckling som löper parallellt med FN:s klimatförhandlingar men förbättrar förutsättningen att komma överens, vilket bidrar till att sätta ett pris på utsläpp globalt och därigenom bidrar till lägre utsläpp. Utvecklingen skapar också förutsättningar för att vi ska kunna koppla ihop utsläppshandeln mellan olika länder och olika regioner. EU:s ambition måste vara att koppla ihop vårt system med andra länders och regioners. På så sätt skapas förutsättningar för effektiva utsläppsminskningar och sjystare konkurrens internationellt. Utsläppshandeln är, som vi har varit inne på tidigare här i debatten, EU:s viktigaste instrument för att minska utsläppen. Därför är det viktigt att utsläppshandelssystemet, alltså EU ETS, vårdas. Styrkan med ETS är att det är ett marknadsbaserat system där priset sätts enligt principen om tillgång och efterfrågan. Genom att sätta upp långsiktiga och ambitiösa mål för utsläppsminskningar skapar vi förutsättningar för utsläppshandeln att fortsätta leverera utsläppsminskningar på ett kostnadseffektivt sätt med sikte på EU:s övergripande klimatmål till 2050.Som politiker är det viktigt att motstå frestelsen att gå in och ratta i systemet och på konstlat vis försöka påverka priset på utsläppsrätter. Sådana åtgärder riskerar att äventyra hela systemets trovärdighet och funktionssätt. Därför tror jag att det hade varit mycket olyckligt om vi politiskt skulle intervenera och sätta ett golvpris på utsläppsrätter. Det förvånar mig att S, V och MP alla tycks vara inne på denna linje utan närmare analys av hur det skulle påverka handelssystemet eller samhällsekonomin.Avslutningsvis, herr talman, vill jag nämna några ord om de så kallade flexibla mekanismerna CDM, clean development mechanism, som också behandlas i betänkandet. Eftersom klimatutmaningen är global och eftersom det finns ett stort behov av att sprida kunskap, teknik och att hjälpa utvecklingsländer att inte fastna i samma fossilberoende som vi har gjort i västvärlden menar jag att dessa mekanismer är viktiga. Genom CDM kan vi genomföra kostnadseffektiva utsläppsminskningar och sprida teknik och skapa förutsättningar för en hållbar utveckling i andra länder.Synen på flexibla mekanismer vittnar om olika synsätt på hela klimatutmaningen egentligen. För mig och Alliansen som är övertygade om att klimatutmaningen bara kan lösas internationellt är CDM-projekt viktiga verktyg för att minska de globala utsläppen och skapa förutsättningar för hållbar tillväxt även i utvecklingsländer.Sverige är det land inom EU som har lägst utsläpp i relation till vår bnp. Vi har högst andel förnybar energi av samtliga EU-länder, och vi har en elproduktion med extremt låga utsläpp. Vi har dessutom bland de absolut mest ambitiösa klimatmålen i världen, men att bara vidta åtgärder i räcker inte. Givet detta vore det oklokt att slå in på den linje som S, V och MP föreslår, nämligen att åtgärder som vidtas i andra länder inte ska få räknas in i det svenska målet. Jag tycker att det vore väldigt synd om inte skulle kunna bidra till att bygga solenergianläggningar i eller biokraftverk i , vilket vi gör.Herr talman! För den rödgröna oppositionen tycks det närmast vara att ett mål att svensk klimatpolitik ska kosta de svenska skattebetalarna så mycket som möjligt, då man säger nej till kostnadseffektiva CDM-investeringar och i stället bland annat föreslår ett återinförande av ineffektiva klimatinvesteringsprogram. För Alliansen är i stället målet att de globala utsläppen ska minska så mycket som möjligt. Bara genom internationella åtgärder kan vi på allvar möta klimatutmaningen. I detta arbete är utsläppshandel och flexibla mekanismer fundamentalt viktiga. Jag har några frågor till i EU är ju ett marknadsbaserat system, och man kan tycka att ett parti som borde ha ganska genomtänkta förslag på hur ett sådant system ska fungera. Vi ska också komma ihåg att systemet togs fram av politisk mangling, främst på EU-nivå - jag satt i under den tiden - men även på medlemsstatsnivå. Det är alltså ett i allra högst grad politiskt designat system.När vi ser att priset för att släppa ut ett ton koldioxid nu ligger på nästan bara en tiondel av vad det ursprungligen var tänkt. Tycker verkligen inte då att vi behöver göra något för att se till att det här systemet levererar? Det är min första fråga.Min andra fråga rör det direktiv som styr utsläppshandelssystemet, EU:s utsläppshandelsdirektiv. Där står det klart och tydligt att intäkterna från utsläppshandeln ska användas till klimatåtgärder. Men när man tittar i regeringens budget ser man att intäkterna går till fortsatta skattesänkningar för höginkomsttagare. Ni avsätter inte intäkterna till exempelvis klimatbistånd i utvecklingsländerna. Varför gör ni inte det, ? Ja, EU:s handel med utsläppsrätter är ett marknadsbaserat system, och som jag sade i mitt anförande baseras priset på tillgång och efterfrågan.Grundproblemet är att tillgången på utsläppsrätter har varit för stor. Där tror jag att vi är överens. Det har varit för låga ambitioner från starten, vilket jag tidigare var inne på. Frågan blir då hur vi ska komma till rätta med grundproblemet. Då kan man göra som föreslår, åtgärda symtomen, föreslå att man ska införa ett system för att sätta ett golv för priset. Men priset handlar ju om taket för utsläpp. Därför tycker jag och Alliansen att grundproblemet måste lösas genom att vi på EU-nivå verkar för att systemet långsiktigt ska utgå från ambitiösare klimatmål.Därför är jag väldigt glad att regeringen och EU under det svenska ordförandeskapet fick på plats ur ett europeiskt perspektiv väldigt ambitiöst mål om att minska utsläppen till 2050. Det skapar förutsättningar för att vi långsiktigt ska få ett utsläppshandelssystem som fungerar, att utsläppen får ett pris som är så pass högt att det skapas tillräckliga incitament för investeringar i ny och grön teknik.Vi har kommit överens om att backloading kan vara ett sätt att lösa det tillfälliga problemet som det låga priset medför. Men det skjuter egentligen bara problemet , som också var inne på i sitt anförande.När det gäller den andra frågan, om intäkterna, kan vi konstatera att satsar långt mer än vad vi får in från utförsäljningar av utsläppsrätter på åtgärder för att minska utsläppen i och i andra länder. Med all respekt för klimatmål till 2050, , men om vi vill att någonting ska hända här och - det tror jag att du också vill - måste vi höja klimatmålet här och . Vi kan inte vänta till 2050. Man borde alltså höja EU:s klimatmål till 2020. Det föreslår inte . Ni är snarare det parti som motarbetar ett ambitiösare klimatmål till 2020.Man får känslan av att väljer att ha klimatmål till 2050 därför att det ligger väldigt långt fram i tiden. Då kommer varken jag eller att vara i den här församlingen och behöver inte ta ansvar för målsättningarna. Det tycker inte jag är särskilt ansvarsfullt. Om och nu tycker att det viktigaste är att skärpa EU:s minskningsambitioner, varför föreslår ni då inte ett ambitiösare klimatmål?Det är också så att ifall man undantar utsläppsrätter från utsläppshandeln ökar priset. Det är basic, och det vet både du och jag eftersom det är en marknad som det handlar om. Men var det svenska parti i som motarbetade just det så kallade backloadingförslaget, nämligen att undanta 900 miljoner utsläppsrätter. Det var något som röstade nej till.När det kommer till att öronmärka utsläppsrätterna är det så att regeringen inte gör det. Regeringen pekar inte ut vad man använder utsläppsrätterna till, utan de går direkt in till budget för att han ska kunna fortsätta att sänka skatterna för redan superrika människor. frågar om vi inte på något sätt ska göra så att systemet fungerar bättre. Jo, det ska vi göra, och då är det långsiktiga svaret att vi måste utgå från ambitiösa klimatmål. Vi har fått på plats ett ambitiöst klimatmål till 2050. Det räcker inte. Vi behöver ambitiösa klimatmål som ska ta oss dit. Därför verkar vi för att vi inom EU ska få plats ambitiösa mål till 2030 och 2040. argumenterar ungefär som om det är i riksdag som EU:s utsläppsmål beslutas. Så är det ju inte.Jens var i för inte så länge sedan, vilket jag också var. Där mötte vi en politik och politiker som har en helt annan inställning till EU:s handel med utsläppsrätter än vad vi har. De ville absolut inte höja ambitionen. Denna verklighet måste vi förhålla oss till när vi bedriver förhandlingar, så har sagt: Låt oss gå till 2030 och verka för att förutsättningarna ska öka för att göra det. Vi måste dock få med oss andra länder på vagnen, , och det har du inte en politik för.När det gäller investeringar och åtgärder för att minska utsläppen är det alldeles uppenbart så att våra åtgärder i och utomlands långt överstiger de intäkter som handeln med utsläppsrätter genererar till svenska statskassan. Vi har också en princip i vår statsbudget, , som säger att vi inte öronmärker intäkter från olika poster utan utgår från hur stort behovet är.När det gäller biståndsbudgeten är jag stolt över att regeringen har sett till att den har ökat med över 10 miljarder och att man som första regering har klarat enprocentsmålet. Det klarade ni bara något enstaka år under den regering som du, , och ditt parti tidigare stödde.Vi levererar, herr talman, men vi förhåller oss också till den verklighet som finns ute i där inte ensamt avgör hur EU:s klimatpolitik ska se ut. talar bekymrat om de klimatprojekt i andra länder som inte skulle bli av om inte vi tog dessa utsläppskrediter till intäkt för att göra mindre i . Men är det inte riktigt så det funkar. Mitt parti har inte föreslagit några nedskärningar av de pengar som går till så kallade CDM-projekt, utan det vi har föreslagit är att vi inte ska ha det som undanflykt för att göra mindre i . Tvärtom har vi lagt betydligt mer pengar på klimatinsatser i fattiga länder. Vi talar om pengar till Gröna fonden, pengar för att fattiga länder ska kunna minska sina utsläpp, men inte för att vi därmed ska kunna göra mindre på hemmaplan. Vi lägger 2 miljarder utöver biståndet. Ni lägger 300 miljoner, där varenda krona kommer från biståndet. Faktum är att ni gör mindre för klimatet både utomlands och på hemmaplan.När det gäller EU:s utsläppshandel är det precis som säger. Vi kan inte i riksdag bestämma EU:s utsläppsmål. Vi kan dock bestämma vilken position ska ha. Att inte entydigt lyckats stå upp för att målet till 2020 ska ökas till oavsett vad andra länder gör är svagt.Det skulle också vara spännande att höra vad det är för ambitiösa mål som förespråkar till 2030.Eftersom vi är i det läge vi är måste vi agera utifrån det. Jag önskar också att vi inte skulle behöva intervenera och ha olika prisregleringar utan att vi hade haft ett ambitiöst mål redan från början så att utsläppshandeln gav den styrande effekt man hoppades på. Där är vi dock inte . Vi behöver vidta akuta åtgärder så att inte hela den del av EU:s utsläpp som ingår i utsläppshandeln ska stå utan åtgärder.Jag blir lite bekymrad när säger att om vi intervenerar blir det dumt och använder den argumentation som de moderata EU-parlamentarikerna valde för att rösta ned förslaget helt. Låt mig börja där slutade, med anklagelserna om att mina kamrater i skulle ha röstat ned förslaget om backloading. Det förslag som kom fram efter att parlamentet sade nej första gången blev en klar förbättring. I det nya förslaget gör man tydligt att backloading, alltså när man flyttar utsläppsrätter från en period till framtiden, får användas bara i undantagsfall. Det är viktigt för att vi ska kunna skapa trovärdighet för systemet långsiktigt.Skickar vi signalen till marknaden att vi från politiskt håll är beredda att mest gå in och ratta i systemet, till exempel flytta utsläppsrätter från det ena året till det andra och sätta ett golvpris på utsläppsrätter, faller hela modellen. Då faller trovärdigheten för systemet. Det är detta vi moderater har varit rädda för och kritiska till eftersom EU:s handel med utsläppsrätter är en sådan fundamentalt viktig del av vår gemensamma klimatpolitik.Svaret blir att det viktigaste vi kan göra är att få på plats ambitiösa klimatmål. frågade vilka mål jag ser att vi skulle kunna sätta upp på gemensam nivå till 2030 och 2040. Kommissionen har i sin färdplan föreslagit en utsläppskurva på lägre utsläpp till utsläpp till 2040. Det kan vara en bra utgångspunkt för diskussionen.Vad och regeringen har sagt är att vi vill gå ännu längre, också med investeringar i CDM, utöver dessa åtaganden.Herr talman! Det är lätt att lova i opposition. Går vi tillbaka till tiden före alliansregeringen fanns det inte mer pengar till biståndet. Alla de resurser som säger sig ha fanns inte. Vi kan också konstatera när vi jämför de tre oppositionspartierna att det inte finns någon samstämd politik. Löftet om att ge additionella pengar till klimatfinansiering fanns inte i då det löftet gavs, så det är ganska naturligt.Att ni lyckas prestera ett enprocentsmål för biståndet beror på att ni räknar så himla kreativt. Ni gör avräkningar för flyktingmottagande i , biståndsministerns lön och andra saker som förvisso ska betalas men kanske inte med biståndsmedel. Någon form av ödmjukhet vore därför på sin plats.Låt oss återgå till EU:s utsläppshandel. Jag tycker inte heller att politiker ska styra och ställa och ändra i systemet . Det vore förödande. Vi vill ha långsiktiga spelregler. Vi måste dock konstatera att som läget är nu ges inte den långsiktiga styrsignalen eftersom priset är så lågt. Om man bara ska gå in och styra en gång och inte göra det till en vana desto viktigare att gå in rejält och se till att man inte bara skjuter fram problemet utan plockar bort utsläppsrätter för framtiden.Med den modell vi har , vad ska den svenska industrin få för styrsignaler som gör att det lönar sig för dem att ställa om? Det är i detta ljus som vi börjar titta på prisgolv och annat för att omställningen inte ska stanna av medan vi väntar på att EU ska kunna enas om mer ambitiösa mål, vilket själv har redogjort för verkar vara svårt att uppnå.Att då bara luta sig tillbaka och tänka att det får gå som det går känns inte så långsiktigt. lutar sig på intet sätt tillbaka. Vi för en ambitiös klimatpolitik på hemmaplan och internationellt. Vi har en miljöminister som reser jorden runt för att få med sig fler länder på den resa världen måste göra, det vill säga minska sina utsläpp globalt. Vi har en miljöminister som tar kompletterande initiativ för att mer ska hända internationellt, till exempel genom att begränsa utsläppen av så kallade kortlivade klimatgaser.För att få medel som vi kan investera i ett hållbart samhälle och använda för att hjälpa andra länder att bryta sitt fossilberoende och skapa mer hållbar tillväxt är det bästa att ha tillväxt i . Det har vi. Tack vare en ansvarsfull ekonomisk politik ser vi att utanförskapet under Alliansens period har minskat med 200 000 personer, att skatteintäkterna har ökat och att biståndet har vuxit i faktiska tal med över 10 miljarder.Det är anmärkningsvärt att de facto för en politik som hotar jobben och att man har gett upp idén om grön skatteväxling. står inte för idén om grön skatteväxling utan för idén om röd skattechock. Det är bekymmersamt, för det riskerar att driva industrin ut ur , en industri som jämförelsevis är miljö- och klimatsmart.Risken för koldioxidläckage måste vi politiker ha med oss. Vi måste se till att utsläppen minskar och inte bara flyttar. Här är , och hennes kolleger i oppositionen svaret skyldiga. Det vore klädsamt om vi med mindre än kvar till valet kunde få se några gemensamma förslag i budgetpropositionerna, men det spretar, herr talman. Jag fortsätter tjata på. talar om trovärdigheten för systemet för handel med utsläppsrätter inom EU. Den är jätteviktig, och trovärdigheten skulle kunna minska om vi var inne och rattade , som det låter som menar att vi skulle vilja. Men det vill vi såklart inte.Jag menar att trovärdigheten hos systemet byggs upp genom att man ser att det fungerar och har den styrande effekt som var tanken. Då måste systemet förändras.Kommissionen har lagt fram en rapport med olika förslag på saker man skulle kunna göra. Där finns tanken om att sätta ett prisgolv med. Det är inget vi socialdemokrater har föreslagit - jag vill påpeka det eftersom tog upp det i sitt anförande - men det är ett av de konkreta exempel som finns. Ett annat är att permanent undandra utsläppsrätter från marknaden för att inte få den effekt man får när man bara flyttar mellan perioder. Det finns olika konkreta förslag på saker som skulle kunna göras.När man lyssnar på här kan man skönja anledningen till att regeringen var så passiv . Det är helt enkelt att de borgerliga partierna inte är överens. Det fanns ingen enighet om att stödja förslag som skulle stärka handeln med utsläppsrätter.Om man läser skrivelsen säger regeringen att den ändå ska jobba aktivt för att åtgärder ska vidtas för att stärka handelssystemet långsiktigt. Vilka konkreta åtgärder vill regeringen se? Vad är det den arbetar för? Inledningsvis tycker jag att det är närmast komiskt att å ena sidan utkräver svar av regeringen om vilka konkreta åtgärder som vi är för och å andra sidan säger: Det där med prisgolv till exempel och de konkreta åtgärderna har vi inte tagit ställning till. Det vore intressant att höra vad vill se för konkreta åtgärder.Alliansen har varit skeptisk till förslaget om backloading just eftersom det inte löser grundproblemet. Backloading handlar om att man flyttar utsläppsrätter från till framtiden, inte om att man minskar utsläppen eller kravet på att minska utsläppen med ett enda ton. Man rattar bara i systemet.Efter noga övervägande har vi dock kommit överens om och landat i slutsatsen att vi behöver göra detta eftersom priset är så lågt att det saknas tillräckliga incitament för investeringar som behövs i ny grön teknik. Men det innebär inte att systemet som sådant i grunden inte fungerar, utan det handlar om att ETS i grunden inte var tillräckligt ambitiöst från starten.Priset avspeglar efterfrågan på utsläppsrätter. Problemet är att tilldelningen av utsläppsrätter, som vi har varit inne på tidigare i debatten, var för generös. Därför är det bra att auktioneringen av utsläppsrätter nu ökar. För att lösa det långsiktiga problemet måste vi dock få på plats långsiktiga ambitiösa klimatmål.Vi har fått en grund i det mål som EU enades om under det svenska ordförandeskapet. Sedan måste vi sätta ambitiösa mål . Vi är också för att kunna skärpa målet till 2030. frågar vad jag vill se konkret. Först vill jag säga att det är klart att det ligger en svårighet i att inte sitta i regeringsställning och tillhöra dem som faktiskt förhandlar inom EU. Det gör det svårare att ta ställning till hur man förhandlar på bästa sätt.Jag kan säga att jag skulle mycket hellre vilja ha ett permanent undandragande av utsläppsrätter än till exempel ett prisgolv. Det tror jag vore den mest effektiva åtgärden som man ska ratta inom systemet utan att röra målen.Johan säger att regeringen har kommit fram till att den ändå stöder backloading trots att det inte är bra. Men det regeringen säger i skrivelsen är att den aktivt deltar för att fortsätta stärka systemet långsiktigt. Då är frågan: Vad vill regeringen göra fortsatt? Gäller ställningstagandet att den i efterhand har accepterat att en sådan backloading ska göras, eller driver regeringen aktivt någonting, som man säger i skrivelsen?Det känns som att kärnan här är just passiviteten. När regeringsföreträdarna diskuterar klimatpolitiken hänvisar de alltid till det internationella samarbetet och att det är där det måste göras: Fråga inte så mycket om den svenska klimatpolitiken! Vi måste prata om det internationella. Men där driver de inte.När får vi se att regeringen aktivt driver förslag som skulle stärka handelssystemet ? När får vi se att regeringen aktivt driver att höja målsättningarna? När får vi se att regeringen går ut och aktivt driver att målsättningen till 2020 ska höjas?