bet · H001KU19 · 2013-04-08 00:00:00 — 2012/13:KU19 Offentlig förvaltning I betänkandet behandlas 54 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden , 2011 och 2012. Motionerna avser bl.a. den offentliga sektorns organisation, länsstyrelsernas uppgifter, olika frågor som rör kontakten med myndigheter, revision av myndigheters vetenskaplighet, e-legitimation och skydd för arbetstagare som slår larm. Ett antal motionsyrkanden bereds i förenklad ordning. Dessa rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat . Det rör yrkanden om myndighetsanställda, länsstyrelsernas ärendebehandling och avidentifierade myndighetshandlingar. Utskottet avstyrker samtliga motioner, bl.a. med hänvisning till beredning av olika utredningsförslag. I betänkandet finns två reservationer (S, MP, SD, V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Den offentliga sektorns organisation 2012/13:K359 av m.fl. (S). Statliga och kommunala servicekontor m.m. 2011/12:K347 av och (båda S), 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 13, 2012/13:N265 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2012/13:N272 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 1 (S, MP, V) Samarbete med Kommuner och Landsting 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkandena 14 och 15. Antalet myndigheter, opinionsbildande myndigheter m.m. 2011/12:K251 av Boriana (M), 2011/12:K253 av m.fl. (M), 2011/12:K267 av och (båda M), 2011/12:K284 av och i (båda M), 2011/12:K296 av (M), 2012/13:K235 av Boriana (M), 2012/13:K294 av (M), 2012/13:K301 av och (båda M), 2012/13:K338 av (M) i denna del och 2012/13:K346 av Abdirizak Waberi (M). Tidsbegränsade förordnanden för myndighetschefer m.fl. 2011/12:K263 av m.fl. (MP) och 2012/13:K361 av (M). 2012/13:K342 av Boriana (M) och 2012/13:K347 av (M) yrkandena 1 och 2. 2010/11:K306 av (FP) yrkande 1, 2011/12:K357 av (S), 2011/12:K395 av Per Lodenius (C), 2012/13:K306 av (M), 2012/13:K330 av (C) och 2012/13:Kr254 av (S). 2012/13:K206 av (SD), 2012/13:K296 av och (båda SD) och 2012/13:So390 av (SD). Reservation 2 (SD) Möjlighet att använda olika språk vid myndighetskontakter 2012/13:A393 av m.fl. (MP) yrkande 15. 2011/12:K271 av (M), 2011/12:K351 av (M), 2012/13:K307 av (M), 2012/13:K313 av och (båda M), 2012/13:K358 av (M) och 2012/13:K393 av (S). Barnperspektiv i kontakt med myndigheter 2011/12:K377 av (M) och 2012/13:K374 av (M). 2011/12:K256 av (M) yrkande 3 och 2012/13:K338 av (M) i denna del. 2012/13:Sf391 av m.fl. (MP) yrkande 4. 2012/13:So561 av och (båda S) yrkande 2. Revision av myndigheters vetenskaplighet 2012/13:K298 av och (båda M). 2011/12:K254 av och (båda KD), 2011/12:K362 av och (båda M), 2011/12:T429 av m.fl. (S) yrkande 36 och 2012/13:K363 av (S). Skydd för arbetstagare som slår larm 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 30. Motioner som bereds förenklat 2011/12:K256 av (M) yrkandena 1 och 2, 2011/12:K260 av och (båda M), 2011/12:K277 av (S) och 2011/12:K367 av och (båda S). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), Skånberg (KD), (SD), (V), (M) och (S). Den offentliga sektorns organisation Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår en motion om att tillsätta en parlamentarisk kommitté för att utreda hur den offentliga sektorn ska vara organiserad. Utskottet ser inte skäl till att nu ta initiativ till en sådan kommitté. I motion 2012/13:K359 av m.fl. (S) föreslås att en parlamentarisk utredning ska utreda hur den offentliga sektorn bör vara organiserad. I motionen anförs att den svenska välfärdsmodellen i grunden är demokratiskt uppbyggd och att den har utvecklats i ett samspel mellan den politiska demokratin och arbetsmarknadens parter. Detta välfärdsbygge pågick enligt motionärerna till utan nämnvärda avbrott. Ofta medverkade flera partier i vid genomförandet. Därefter har mycket av det som utmärkt den s.k. svenska modellen kommit att fasas ut. Motionärerna menar att de borgerliga regeringsperioderna, den ekonomiska teorins utveckling och en försvagad arbetarrörelse kan vara några av orsakerna till detta. Vidare anför motionärerna att konkurrensutsättningen och marknadens intrång i den gemensamma sektorn har skett utan uttryckliga politiska beslut eller i vart fall utan en genomtänkt modell. Den svenska modellen för organisering och styrning av den gemensamma sektorn har enligt motionärerna utgått från att offentligt finansierade tjänster ska utföras av offentligt ägda och styrda organ. I och med att privata utförare delvis har tagit över de kommunala förvaltningarnas uppdrag har den offentligrättsliga kedjan brutits, menar motionärerna. Motionärerna motsätter sig inte att vissa offentligt finansierade tjänster kan utföras av privata aktörer, men de menar att det bör ordentligt analyseras utifrån ett medborgarperspektiv hur och inom vilka områden en konkurrensutsättning av den gemensamma sektorns tjänster kan medföra en förbättring av samhället. Sammantaget anser motionärerna att det är hög tid att och regeringen tar ett samlat grepp om hur den gemensamma sektorn ska vara organiserad och finansierad. Enligt 1 kap. 1 § regeringsformen utgår all offentlig makt från folket. Den svenska folkstyrelsen bygger på fri åsiktsbildning och på allmän och lika rösträtt. Den förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. Av 1 kap. 2 § regeringsformen följer att den offentliga makten ska utövas med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans frihet och värdighet. Bland annat ska den enskildes personliga, ekonomiska och kulturella välfärd vara grundläggande mål för den offentliga verksamheten. Särskilt ska det allmänna trygga rätten till arbete, bostad och utbildning samt verka för social omsorg och trygghet och för goda förutsättningar till hälsa. I förarbetena (prop. 1973:90 s. 396) anges att det inte kan komma i fråga att i regeringsformen ge annat än en antydan om förvaltningsorganisationen i . Med den snabba utveckling som samhället befinner sig i skulle det vara opraktiskt att söka närmare reglera förvaltningsorganisationen i grundlag. Det torde vara tillräckligt att det av regeringsformen framgår att de viktigaste förvaltningsmyndigheterna lyder under regeringen, att en del statliga förvaltningsmyndigheter sorterar under , att förvaltningsuppgifter kan anförtros åt kommuner samt att offentliga förvaltningsuppgifter också kan överlämnas till privaträttsliga subjekt. har flera statliga utredningar som tar upp frågor om demokrati och strukturer presenterat sina betänkanden. Ett exempel är som tillkallades 1985 (Ju 1985:02) med uppgift att analysera makt och inflytande inom olika områden i det svenska samhället. Bland annat skulle utredningen fördjupa kunskaperna om den svenska demokratins villkor, belysa medborgarnas möjligheter att påverka sina levnadsvillkor samt beskriva de faktorer som ger makt att forma morgondagens . presenterade 1990 sin slutrapport och makt i (SOU 1990:44). Ett annat exempel är som tillkallades 1995 (C 1995:05) med uppdrag att utreda och föreslå åtgärder som kan öka medborgarnas möjligheter till inflytande och delaktighet i samhällsutvecklingen och därmed bidra till en vital demokratisk utveckling. presenterade utredningen sitt betänkande På medborgarnas villkor en demokratisk infrastruktur (SOU 1996:162). Andra utredningar som kan nämnas är betänkande Ungdom och makt (SOU 1991:12), betänkande Ökat personval (SOU 1993:21), betänkande Lokal demokrati i utveckling (SOU 1993:90) och Kommunala förnyelsekommitténs betänkande Förnyelsen i kommuner och landsting (SOU 1996:169). Som ett led i Förvaltningspolitiska kommissionens arbete lämnade kommissionen ut uppdrag att utarbeta underlag i olika frågor. I betänkandet Myndighet och marknad statsförvaltningens olika verksamhetsformer (SOU 1997:38) redovisas två olika rapporter. Den ena av professor tar upp offentligrättsliga och andra juridiska aspekter av olika verksamhetsformer. Den andra rapporten av Statskontoret behandlar marknadsliknande verksamhetsformer ur ett effektivitetsperspektiv. tillsattes (dir. 1997:101) för att belysa de nya förutsättningar, problem och möjligheter som det svenska folkstyret möter inför 2000-talet. tillkallade regeringen (dir. 1999:98) med uppdrag att föreslå åtgärder som ökar medborgarnas möjligheter till insyn och deltagande i den kommunala demokratin och som stärker den kommunala representativa demokratins funktionssätt och former. förslag om ett långsiktigt arbete för att stärka demokratin, som presenterades i slutbetänkandet En uthållig demokrati! (SOU 2000:1) och förslag som presenterades i huvudbetänkandet Att vara med på riktigt demokratiutveckling i kommuner och landsting (SOU 2001:48), följdes sedan upp av propositionen Demokrati för det nya seklet (prop. 2001/02:80), vars långsiktiga mål och handlingslinjer utgör grunden för dagens demokratipolitik. överlämnades skrivelsen Demokratipolitik (skr. 2003/04:110) till . I skrivelsen beskrivs och analyseras den svenska demokratins utveckling i förhållande till målen i demokratipropositionen. Dessutom presenteras demokratipolitikens fortsatta inriktning och de områden som bör prioriteras i syfte att långsiktigt verka för målen om ett ökat och mer jämlikt medborgerligt deltagande. Ytterligare ett exempel är en parlamentarisk kommitté med uppdrag att se över strukturen och uppgiftsfördelningen inom samhällsorganisationen, , som tillsattes . uppdrag bestod i att analysera dagens samhällsorganisation och bedöma om det krävs förändringar av uppgiftsfördelning och struktur för att klara de utmaningar som de offentliga verksamheterna kommer att ställas inför. Kommittén överlämnade betänkandet Hållbar samhällsorganisation med utvecklingskraft (SOU 2007:10). Detta behandlas i den förvaltningspolitiska propositionen (prop. 2009/10:175). En särskild utredare, , fick i uppdrag att utvärdera långsiktiga effekter för konsumenterna, näringslivet, arbetsmarknaden och samhällsekonomin av regleringsformer inom tele-, el-, post-, inrikesflyg-, taxi- och järnvägsmarknaderna (dir. 2003:151). Utredningen lämnade betänkandet Liberalisering, regler och marknader (SOU 2005:4). tillsatte regeringen för att se över den statliga förvaltningens uppgifter och organisation. Översynen skulle omfatta alla statliga förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen och syftade till att effektivisera statlig förvaltning och verksamhet. I kommitténs uppdrag ingick att särskilt granska och ompröva myndigheters opinionsbildande och konkurrensutsatta verksamheter. Kommittén presenterade sitt slutbetänkande Styra och ställa förslag till en effektivare statsförvaltning (SOU 2008:118) . tillsattes och avslutade sitt uppdrag i och med överlämnandet av betänkandet En reformerad grundlag (SOU 2008:125). Vid sidan av betänkandet har utredningen löpande låtit publicerat 16 olika rapporter om skilda frågor som behandlas i betänkandet. De övergripande målen för arbete var att stärka och fördjupa den svenska folkstyrelsen, att öka medborgarnas förtroende för demokratins funktionssätt och att höja valdeltagandet. Utredningen behandlade bl.a. frågor om valsystemet, folkomröstningar, förhållandet mellan och regeringen samt domstolarnas roll i det konstitutionella systemet. betänkande behandlades i propositionen En reformerad grundlag (prop. 2009/10:80). Efter riksdagsvalet slutbehandlade den nyvalda de vilande grundlagsförslagen . Lagändringarna trädde i kraft . tar i sitt slutbetänkande Styra och ställa förslag till en effektivare statsförvaltning (SOU 2008:118) upp frågor om det statliga åtagandet. konstaterar att vad som bör vara en statlig myndighetsuppgift ytterst är en fråga för politiska avgöranden. Innehållet i sådana avgöranden har varierat utifrån de förutsättningar, kunskaper och värderingar som gällt . Kommittén pekar dock på några områden där det av olika skäl är svårt att tänka sig att staten inte skulle behöva fullgöra uppgifter. Det gäller militärt försvar, polisväsen, rättsväsen, utrikesrepresentation och skatteväsen. Kommittén konstaterar också att staten behöver utföra vissa uppgifter, bl.a. av reglerings- och tillsynskaraktär, för att underhålla marknadsekonomins funktion. Staten kan härutöver lösa många uppgifter. För svenskt vidkommande ger de två första kapitlen i regeringsformen en vägledning om vad som bör vara statliga eller på annat sätt offentliga myndighetsuppgifter. På olika områden kan dock formen, finansieringen och driften av verksamheten varieras med hänsyn till de krav som bör ställas ur demokrati-, rättssäkerhets- och effektivitetshänseende. Att staten bör lösa en viss uppgift säger heller inte något bestämt om vilken ambitionsnivå, t.ex. i ekonomiska termer, som måste gälla. Här är i allmänhet handlingsfriheten betydande. Det är dock kommitténs bedömning att de flesta statliga åtaganden förutsätter myndighetsuppgifter i någon form, t.ex. tillsyn. I bilaga 2 till slutbetänkande görs ett försök att skissera hur det statliga åtagandet vuxit fram och hur man i olika tanketraditioner behandlat denna fråga. Framställningen är tematiserad på tre sätt ett historisk-kronologiskt perspektiv, ett ekonomiskt perspektiv och ett politiskt perspektiv och är i sin helhet en sammanställning av sekundärkällor. Det övergripande syftet är att beskriva de samhällsområden som och med olika motiv har blivit ett statligt åtagande och på så sätt blivit föremål för en särskilt organiserad verksamhet. I det svenska fallet har sådan verksamhet vanligen utförts av det vi kallar myndigheter, även om stater genom historien bedrivit verksamhet i olika former. I bilagan anges att strävan endast varit att behandla frågor av påtaglig relevans för uppkomsten av myndighetsuppgifter. Det närmaste en sådan framställning som kunnat återfinnas i det sentida offentliga trycket inklusive myndighetsrapporter är Det offentliga åtagandet en antologi, RRV (1996). I regeringens förvaltningspolitiska proposition (prop. 2009/10:175 s. 107 f.) anför regeringen att statlig verksamhet i huvudsak bör bedrivas i myndighetsform. Den grundsyn på valet av verksamhetsformer i staten, som regeringen har redovisat för , ligger fast (prop. 1997/98:136 Statlig förvaltning i medborgarnas tjänst). Kraven på offentlighet och insyn och på tydliga ansvarskedjor bör tillgodoses. Offentlighetsprincipen och meddelarfriheten bidrar till öppenhet och insyn. Den enskilde ska enligt regeringen kunna åberopa författningar och utgå från att myndigheterna garanterar en korrekt handläggning av ärenden som rör medborgarnas rättigheter och skyldigheter. Myndighetsformen ger en tydlig ansvarskedja: myndighetens ledning ansvarar inför regeringen som ansvarar inför . Myndighetsformen är också flexibel. Den ger goda möjligheter att anpassa styrning och organisation till olika förutsättningar. Vidare skriver regeringen att den värnar en hög grad av autonomi för myndigheterna. Myndigheternas fristående ställning och långtgående befogenheter att besluta om hur de egna uppgifterna ska lösas är en viktig komponent i den svenska förvaltningen. Det kan finnas goda skäl att anförtro privaträttsliga organ förvaltningsuppgifter, t.ex. när behovet av flexibilitet och effektivitet inte på ett bra sätt kan tillgodoses i myndighetsformen. Regeringen menar att man därvid som huvudprincip bör skilja mellan å ena sidan styrande och policyinriktade uppgifter och å andra sidan ett operativt genomförande av tjänster som faller inom det allmännas ansvar. I det förra fallet bör myndighetsformen alltid vara huvudregel. När det gäller operativt genomförande kan det oftare vara motiverat att sådana uppgifter utförs av enskilda. På detta sätt tillvaratas på bästa sätt de särdrag som kännetecknar myndigheter och privaträttsliga organ. Regeringen delar uppfattning att det bör iakttas viss försiktighet när uppgifter anförtros andra organ än statliga myndigheter. Detta gäller både då sådana organ anförtros uppgifter som innebär myndighetsutövning, dvs. som faller under 11 kap. 6 § regeringsformen tredje stycket andra meningen, och när sådana organ på andra sätt involveras i förvaltningens arbete. Ovan angivna skäl för myndighetsformen bör enligt regeringen vara vägledande när man överväger att lägga förvaltningsuppgifter på enskilda, oavsett om de innefattar myndighetsutövning eller inte. En annan organisationsform bör enligt regeringen väljas endast när regeringen eller bedömer att en sådan form är mer ändamålsenlig och bidrar till att just den aktuella uppgiften löses på ett bättre sätt. Krav på rättssäkerhet, effektivitet och insyn måste alltid tillgodoses när förvaltningsuppgifter anförtros enskilda, skriver regeringen. Regeringen delar uppfattning att regeringen och , i varje enskilt fall när en förvaltningsuppgift anförtros på en enskild, bör ta ställning till i vilken utsträckning det offentligrättsliga regelverket ska vara tillämpligt. Beslut om att lägga ut förvaltningsuppgifter på enskilda ska alltid föregås av noggranna överväganden. Verksamhetens karaktär bör alltid vara avgörande för valet av organisationsform. Konsekvenser av valet av organisationsform måste beaktas, så att statsmakterna inte avhänder sig möjligheter till styrning, insyn och kontroll av de verksamheter för vilka man ansvarar. Vidare anför regeringen att det kontinuerligt bör följas upp hur uppgifter anförtros enskilda. I samband med att verksamheter som lagts ut på enskilda organ ses över, bör man alltid göra en förnyad bedömning av i vilken organisationsform verksamheten bör bedrivas. Om inte särskilda skäl talar för att verksamheten även fortsatt bör bedrivas i enskild form, bör uppgifterna överföras till en myndighet. Hur staten och den offentliga sektorn bör vara organiserad är en grundläggande och väsentlig fråga. Vilka uppgifter som staten och kommunerna har bestäms bl.a. av grundlagarna och lagarna. På samma sätt regleras i lagstiftningen vilka av dessa statliga och kommunala uppgifter som kan anförtros åt privata aktörer. Det sker en ständig utvärdering av hur staten och den offentliga sektorn fungerar genom den politiska och allmänna debatten och inom forskningen. Utskottet ser inte skäl till att nu ta initiativ till en parlamentarisk kommitté för att utreda hur den offentliga sektorn ska vara organiserad. Med detta avstyrker utskottet motion 2012/13:K359. Statliga och kommunala servicekontor m.m. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om statliga och kommunala servicekontor mot bakgrund av den pågående beredningen av olika utredningsförslag på området. Jämför reservation 1 (S, MP, V). I motion 2011/12:K347 av och (båda S) betonas vikten av att verka för en enhetlig statlig service i hela landet. Motionärerna anser att medborgare runt om i landet måste inom rimligt avstånd kunna få kontakt med personal från exempelvis Skattekontoret, Arbetsförmedlingen och . I kommittémotion 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) begärs att myndigheter ska ges i uppdrag att ta fram ett system för servicekontor i varje kommun och i större orters förorter (yrkande 13). Motionärerna menar också att regeringen i samarbete med Kommuner och Landsting (SKL) ska ta fram planer för hur samhällets närvaro kan öka i delar av samhället där närvaron bedöms vara låg (yrkande 14). Vidare vill motionärerna att samtliga statliga myndigheter ska ges i uppdrag att samverka med ideella föreningar inom sina respektive ansvarsområden (yrkande 15). Enligt motionärerna saknar polisen, , och Arbetsförmedlingen kontor på många orter. Vidare anför motionärerna att när myndigheter samverkar med ideella föreningar skapas mervärden. Motionärerna anser att polismyndigheterna ska få ett särskilt uppdrag att i varje kommun inleda ett samarbete med ideella föreningar om ett lokalt brottsförebyggande arbete med inriktning på barn. I motion 2012/13:N272 av m.fl. (V) yrkande 3 tas frågor om lokala servicekontor upp. Motionärerna menar att medborgare och företag har rätt att få del av offentlig service på ett likvärdigt sätt oavsett om de finns i tätort eller på landsbygden. Det behöver byggas upp kompletta servicekontor i varje kommun för att samordna statlig, och privat service. Vidare bör regeringen enligt motionärerna ändra de statliga affärsdrivande verkens direktiv på så sätt att de ska vara verksamma inom den kommersiella service som drivs på landsbygden. Frågan om att staten måste garantera en grundläggande service i hela landet tas upp i motion 2012/13:N265 av m.fl. (S) yrkande 3. Motionärerna menar att staten måste garantera tillgång till en grundläggande service när det gäller post, telefoni, el och internet i hela landet. Enligt 1 § lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor får statliga myndigheter, en kommun eller ett landsting ingå avtal om att för varandras räkning lämna upplysningar, vägledning, råd och annan sådan hjälp till enskilda och i övrigt handlägga förvaltningsärenden med de begränsningar som anges i denna lag eller i förordning (samtjänst vid medborgarkontor). Av 2 § framgår bl.a. dels att ett samtjänstavtal ska ange vilka förvaltningsuppgifter som ska omfattas av samtjänsten, dels att förvaltningsuppgifter som innefattar myndighetsutövning eller som kräver tillgång till personuppgifter ska anges särskilt i avtalet, dels att det av avtalet även ska framgå vilken tillgång till personuppgifter som behövs för att de förvaltningsuppgifter som omfattas av avtalet ska kunna utföras. Utredningen om utveckling av lokal service i samverkan Regeringen beslutade att tillsätta en särskild utredare med uppdrag att stödja de statliga myndigheterna i deras arbete med att inrätta lokala servicekontor och att stödja andra samverkansinitiativ (dir. 2007:68). Utredningen, som antagit namnet Utredningen om utveckling av lokal service i samverkan (Fi 2007:06), överlämnade sitt delbetänkande (SOU 2008:97) till regeringen. Delbetänkandet har remissbehandlats. I delbetänkandet föreslås att etableringen av statliga servicekontor bör ske i samråd med berörda kommuner och att regeringen bör ge Arbetsförmedlingen, och i uppdrag att inleda ett sådant samråd. Utredningen bedömer att basen för den offentliga servicen i landet bör utgöras av ett nät av lokala servicekontor och att kommunala och statliga funktioner så långt möjligt bör samlokaliseras. Kontorsstrukturen bör enligt utredningen kompletteras med servicepunkter lokaliserade t.ex. i offentliga lokaler, hembygdsgårdar eller lanthandelsbutiker, där myndigheter kan kontaktas med tekniska hjälpmedel. De bör vara utrustade med dator och kundarbetsplats. Därtill föreslås dels att en ny funktion som auktoriserad servicevägledare utvecklas för att lotsa medborgarna rätt i den offentliga förvaltningen, dels att möjligheterna att nyttja lantbrevbärarna i som mobila servicepunkter och servicevägledare bör utredas vidare. redovisade utredningen sitt slutbetänkande (SOU 2009:92). I slutbetänkandet utvecklas och preciseras de principförslag som lämnades i delbetänkandet. Slutbetänkandet har remissbehandlats (se prop. 2010/11:1 utg.omr. 2 s. 29) och bereds inom . I propositionen (prop. 2009/10:175 s. 55 f.) behandlas bl.a. delbetänkandet av Utredningen om utveckling av lokal service i samverkan. Regeringen bedömer att den samverkan som inletts mellan myndigheter med behov av lokal närvaro bör utvidgas och fördjupas samt att ett långsiktigt mål bör vara att grundläggande lokal statlig service kan förmedlas via gemensamma servicekontor eller andra gemensamma kontaktpunkter. Vidare anser regeringen att utvecklingen av den lokala statliga servicen bör ske i dialog med berörda kommuner och att möjligheterna till samordnade servicelösningar bör övervägas när så är lämpligt. Vad gäller utredningens förslag om ett regeringsuppdrag avseende samråd mellan , och Arbetsförmedlingen konstaterar regeringen att en sådan samrådsskyldighet redan föreligger i förordningen (2007:713) om regionalt tillväxtarbete.