bet · H001UU12 · 2013-02-26 00:00:00 — I motionen betonas vikten av att regeringen driver på för återupptagna förhandlingar i Doharundan. Öppenheten inom WTO behöver förbättras så att alla medlemmar ska ges full insyn i och oinskränkt möjlighet att delta aktivt i arbetet i WTO. Vidare vill Socialdemokraterna att EU inrättar en ombudsman till stöd för utvecklingsländer som vill exportera till EU och att biståndet till utvecklingsländerna för att stärka deras förhandlingskapacitet i världshandelssystemet ökas. Socialdemokraterna anser att inom EU ska verka för en handelspolitik som inte diskriminerar och att alla handelshinder för , och ska tas bort. Vad gäller EPA-avtalen anser Socialdemokraterna att avtalen i vissa delar är orättvisa och bör rättas till och att EU måste vara berett att göra fler och mer omfattande åtaganden än länderna i . EU ska genomföra sitt löfte om att ge tull- och kvotafritt tillträde och stegvisa övergångstider ska endast göras för socker och ris. förespråkar i kommittémotion 2012/13:U5 av m.fl. (MP) yrkande 5 att måste verka för att de länder som väljer att inte ingå med EU inte hamnar i en sämre situation än innan. EU:s krav på snabba och breda avtal ger, enligt , inte AVS-länderna det politiska handlingsutrymme som krävs för att säkerställa hänsyn till fattiga människors perspektiv och rättigheter. Vidare anser att det är problematiskt att regeringen har gett aktivt stöd till kommissionens förslag på förändringar i det allmänna preferenssystemet (GSP) då förslaget riskerar att leda till betydligt sämre handelsvillkor med EU för vissa länder. I kommittémotion 2012/13:U3 av m.fl. (SD) yrkande 3 anför att de fortsatta förhandlingarna inom bör villkoras av att de s.k. BRIK-länderna inte använder sig av tredjeländer för marknadstillträde till unionen, att arbetet fokuseras på de minst utvecklade länderna och att och ska ge de minst utvecklade länderna respektive EU tillträde till sina marknader enligt respektive enligt den s.k. mest-gynnad-nationsprincipen. anser att regeringen, med anledning av den senaste låsningen i Dohaförhandlingarna, bör verka inom ramen för EU för att det allmänna preferenssystemet eller motsvarande avtal utvecklas till det verktyg som borde ha varit. Vad gäller kommissionens förslag till EU:s allmänna preferenssystem (GSP) framför i yrkande 4 att regeringen inom ramen för EU tydligt bör framföra att preferenserna riktas mot de länder som har störst behov. I yrkande 5 anför att regeringen bör verka för att fler länder antar möjligheten att ansluta sig till det allmänna preferenssystemet framför EPA-avtalen då preferenssystemet är bättre utformat för att gynna utvecklingsländer. I kommittémotion 2012/13:N206 av m.fl. (V) yrkande 18 framför att regeringen inom EU ska verka för utvecklingsvänliga och för att i större utsträckning ska lyssna på de afrikanska staternas synpunkter i förhandlingar om . Dessutom anser att förslag om höjda tullar mot en rad utvecklingsländer fr.o.m. bör avvisas. Utskottet vill inledningsvis understryka handelns potential för att bidra till fattigdomsbekämpning, tillväxt och hållbar utveckling och den centrala roll som handelsfrågorna har i den svenska politiken för global utveckling och det internationella samstämmighetsarbetet. Utskottet delar den motionsvis framförda uppfattningen att det internationella handelssystemet måste genomsyras av ett utvecklingsperspektiv för att människor i fattiga länder ska kunna dra fördel av globaliseringen. har världen upplevt förändringar i de globala handelsflödena. Bland annat har de s.k. BRIK-länderna, , , och , flyttat fram positionerna. Som regeringen konstaterar i skrivelsen har dock det stora flertalet utvecklingsländer och i synnerhet de minst utvecklade länderna svårt att identifiera, få tillfälle att föra fram och hävda sina intressen i internationella sammanhang. I ljuset av den ekonomiska krisen är det enligt utskottet viktigt att verka för att fler länder ska kunna ta del av de fördelar som det innebär att verka på världsmarknaden. Utvecklingsländerna har drabbats hårt av den ekonomiska krisen, bl.a. genom sjunkande handel, färre utländska direktinvesteringar och lägre remitteringar. Motionsvis har vikten av återupptagna internationella handelsförhandlingar inom ramen för WTO framförts. Utskottet instämmer i detta och konstaterar att Doharundans framtid är oviss. Doharundan inleddes i huvudstad . Vid mötet antogs en ministerdeklaration som innehåller ett förhandlings- och arbetsprogram för WTO. Deklarationen har fått namnet Utvecklingsagendan från eftersom utvecklingsaspekter är tongivande i dokumentet, exempelvis ökat marknadstillträde i sektorer av särskilt intresse för , insatser för deltagande i själva förhandlingarna och överföring av kunskaper och teknologi. Förhandlingarna har bl.a. omfattat handel med industrivaror, tjänster och jordbruksprodukter samt förenklade handelsprocedurer. EU:s medlemsstater företräds av kommissionen i förhandlingarna. Flera viktiga överenskommelser har gjorts men single undertaking gäller, alltså att inget är klart och kan införas förrän alla områden är färdigförhandlade och överenskomna. Utskottet beklagar att förhandlingarna efter ett antal svåra förhandlingsomgångar och sammanbrott har legat på is . Utskottet stöder regeringens ambition att arbeta för att EU även framöver spelar en aktiv och konstruktiv roll i den fortsatta processen så att de framsteg som har gjorts för utvecklingsländerna tas till vara. Ett utvecklingsperspektiv, inklusive marknadstillträde för de fattigaste länderna, måste fortsätta att vara tongivande i framtida globala frihandelsförhandlingar. Utskottet konstaterar att EU är världens största handelspartner och att EU därmed spelar en central roll i utvecklingen av ett internationellt handelssystem. Inom EU finns flera system för handel med utvecklingsländer. har i enlighet med politiken för global utveckling varit drivande och bör enligt utskottet fortsätta att verka för att ett utvecklingsperspektiv beaktas i EU:s samtliga frihandelsavtal och frihandelsregimer. Utskottet har under beredningen av detta betänkande tagit del av kommissionens meddelande KOM(2012) 22 Handel, tillväxt och utveckling Att skräddarsy handels- och investeringspolitik för de länder som bäst behöver det. Genom meddelandet uppdaterades det senaste övergripande kommissionsmeddelandet på området handel och utveckling för att återspegla de förändringar som har skett i världsekonomin. I meddelandet föreslås det bl.a. att EU:s politik för handel och investeringar bör bli mer diversifierad och fokusera på de mest behövande länderna. Andra förslag i meddelandet är ett ökat fokus på inhemska reformer hos partnerländerna och ökad synergi mellan handelspolitik och utvecklingspolitik. Rådsslutsatser om meddelandet antogs på handelsministrarnas möte i . I slutsatserna slås bl.a. fast att EU:s politik måste inriktas mer på de länder som har störst behov. Ett par motioner tar upp utformningen av och förhandlingarna om EU:s ekonomiska partnerskapsavtal. Avtalen syftar bl.a. till att främja successiv integration av AVS-länderna in i den globala ekonomin, att stärka regional integration och att främja handel och investeringar inom AVS-kretsen. Utskottet vill erinra om att den främsta anledningen till att EU och länderna i , och förhandlar om är att det tidigare ensidiga systemet med handelspreferenser till AVS-länderna inte var förenligt med WTO:s internationella handelsregler, då det verkade diskriminerade mot andra utvecklingsländer. WTO gav EU och AVS-länderna fram till sista på sig att ändra systemet. På grund av att EPA-förhandlingarna har försenats av olika skäl har interimsavtal antagits, framför allt för att undvika att de länder som inte klassificeras som minst utvecklade förlorar de tidigare preferenserna. Utskottet noterar att kommissionen presenterade ett förslag om att interimsavtalen ska upphöra . Utskottet vill, liksom i utskottets betänkande 2010/11:UU13, understryka att för att stärka utvecklingsperspektivet i EPA-avtalen är det angeläget att avtalen är breda och att de, utöver att hindren för varor och tjänster avskaffas, även innefattar viktiga områden som investeringar och regional integration. En viktig aspekt är att de kan skapa ekonomisk dynamik, stärka det regionala samarbetet och vidga lokala marknader. Dessutom är det av stor vikt att avtalen åtföljs av bistånd för att öka kapaciteten hos AVS-länderna att dra nytta av avtalen. Utskottet anser att utgångspunkten måste vara WTO-förenliga , vilket sätter vissa ramar för avtalens omfattning. Inom ramen för detta bör dock regeringen verka för att EU i förhandlingarna ska visa lyhördhet och flexibilitet, att AVS-ländernas utvecklingsintressen respekteras och att avtalen anpassas till enskilda länders och regioners behov. Utskottet konstaterar att ett exempel där utvecklingsländerna har fått gehör för sina synpunkter är de föreslagna övergångsperioderna för varor som länderna upplever som särskilt känsliga för sina ekonomier. Utskottet delar regeringens åsikt att målsättningen för de fortsatta förhandlingarna måste vara att de länder som väljer att ingå ett partnerskapsavtal med EU före ska ha kunnat avsluta förhandlingarna. måste EU visa respekt för de länder som väljer att inte ingå . Utskottet konstaterar att de minst utvecklade länderna redan omfattas av ett tull- och kvotafritt tillträde till EU:s marknad genom regimen Everything But Arms. I två motioner framförs synpunkter på EU:s allmänna preferenssystem (GSP). GSP inrättades 1971 och innebär tullsänkningar och tullfrihet för utvecklingsländer vid import till EU. Syftet är att bidra till att skapa inkomster i utvecklingsländerna genom ökad handel. Det allmänna preferenssystemet har genomgått en revidering, och kommissionen presenterade ett förslag till ny förordning för GSP då den gällande förordningen upphör . Utskottet noterar att den nya förordningen nu är överenskommen. Utskottet framhöll i betänkande 2011/12:UU10 att enklare och generösare ursprungsregler är en avgörande faktor för att integrera utvecklingsländerna i världsekonomin. Utskottet anser liksom regeringen att GSP-systemet är ett betydelsefullt instrument för utveckling genom handel och välkomnar att regeringen har arbetat för att hänsyn ska tas till produkter av betydelse för utvecklingsländerna. Utskottet konstaterar att det nya systemet fokuserar på de minst utvecklade länderna, då nya GSP inte ska gälla för länder som klassificeras av som hög- eller över-medelinkomstland eller som redan har ingått ett preferensavtal med EU. De ekonomiska kriterierna för det särskilda delsystemet för hållbar utveckling (GSP +) utvidgas så att ytterligare länder ska kunna ansöka om att omfattas av det som mekanismerna för att kontrollera efterlevnaden stärks. Utskottet noterar att regeringen har arbetat konsekvent för utvidgning av produktomfattningen i det nya GSP-systemet och välkomnar att detta har fått genomslag i den nya förordningen. Vidare vill utskottet framhålla att handel ska vara en hjälp för de mänskliga rättigheterna och att ratificering och genomförande av även i fortsättningen måste utgöra ett viktigt element i det allmänna preferenssystemet, liksom i alla associationsavtal, partnerskapsavtal och samarbetsavtal som EU träffar med tredjeländer. I ett motionsyrkande framförs att regeringen bör öka det handelsrelaterade biståndet. Utskottet vill i detta sammanhang lyfta fram att den svenska importen från söder om är mycket låg i förhållande till exporten och att den inte har ökat i takt med den ekonomiska utvecklingen i regionen. I enlighet med politiken för global utveckling bör arbeta för ett ökat handelsutbyte mellan utvecklingsländer, och utskottet vill betona vikten av att främja såväl import som export. Ett led i detta är att stärka utvecklingsländernas kapacitet och sprida information om . Utskottet instämmer i vad som anförs i en motion om att många utvecklingsländer saknar tillräckliga resurser och kapacitet för att fullt ut ta del av de fördelar som frihandeln medför. Det kan handla om kapacitet och resurser för att delta i internationella handelsförhandlingar och analysera konsekvenser av handelsavtal, infrastruktur, produktionskapacitet m.m. Utvecklingsländerna har framhållit att det finns ett behov av ökat handelsrelaterat bistånd, bl.a. för att öka ländernas förmåga att dra nytta av handelsmöjligheter och att hantera eventuella anpassningskostnader till följd av liberalisering. Utskottet vill framhålla vikten av att genom handelsrelaterat bistånd stärka särskilt de minst utvecklade utvecklingsländernas integration i världshandeln och dessa länders förmåga att bättre dra nytta av de möjligheter som det multilaterala handelssystemet erbjuder. Utskottet noterar att är den största givaren av tekniskt bistånd till WTO och bidrar med av den totala budgeten för detta och att det svenska handelsrelaterade biståndet har ökat . har varit pådrivande internationellt för att det handelsrelaterade biståndet, Aid for Trade, ska öka och effektiviseras, och det är viktigt att regeringen fortsatt prioriterar att analysera fattigdomsperspektivet i det handelsrelaterade biståndet för att se hur ökad handel gynnar de allra fattigaste människorna i utvecklingsländer. Utskottet konstaterar att ett förstärkt handelsrelaterat bistånd även har framhållits som ett nödvändigt komplement till de internationella handelsförhandlingarna inom WTO. Vidare välkomnar utskottet att har varit drivande i att EU har en gemensam Aid for Trade-strategi. Vad gäller ett motionsyrkande om inrättande av en ombudsman till stöd för utvecklingsländer som vill exportera till EU konstaterar utskottet att EU arbetar på flera sätt med att hjälpa utvecklingsländer som vill exportera till unionen. Bland annat har kommissionen inrättat en onlinetjänst för ändamålet som är särskilt riktad till utvecklingsländer. I skrivelsen anförs det vidare att regeringen arbetar med att komma till rätta med krångliga och oförutsägbara EU-regler, vilka kan fungera som dolda handelshinder. I finns Open Trade , som är en kontaktfunktion vid som erbjuder utvecklingsländer hjälp med olika typer av regelhinder vid import till och EU. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrker utskottet motionerna 2011/12:U315 (S) yrkande 16 (i denna del), 2012/13:U3 (SD) yrkande 3 5, 2012/13:U5 (MP) yrkande 5, 2012/13:N206 (V) yrkande 18 och 2012/13:U306 (S) yrkande 15 (i denna del). Utskottets förslag i korthet avslår ett antal motioner om EU:s fiskeripolitik och fiskepartnerskapsavtal. Jämför reservationerna 12 (MP, V) och 13 (SD). Regeringen anger i skrivelsen att fisk är både en viktig handelsvara och ett viktigt livsmedel i många utvecklingsländer. En stor del av utvecklingsländernas fiskeexport går till . En ökad export av fiskeprodukter från utvecklingsländerna inom en rättvis och öppen världshandel kan bidra till tillväxt och ett minskat ekonomiskt utanförskap för fattiga länder och människor. En ökad global efterfrågan på fiskeprodukter har lett till prisökningar, vilket kan vara positivt för fiskeexporterande utvecklingsländer. Prisökningarna har dock också påverkat fattiga människors möjligheter att köpa fisk. Naturresurser och ekosystem påverkas av ett ökat fisketryck, och risker finns för utfiskning av bestånd om det inte finns några förvaltningsbestämmelser. Illegalt, oreglerat och orapporterat fiske är ett problem, inte minst för utvecklingsländerna. Vidare finns det enligt skrivelsen en risk att s.k. vattenbruk slår ut småbrukare och vissa befolkningars traditionella livsstil. I kommittémotion 2012/13:U5 av m.fl. (MP) yrkande 6 framhåller att utvecklingssamarbetet på fiskeområdet bör skiljas från krav på kompensation i form av fiskerätter för . För att fiskepartnerskapsavtal med utvecklingsländer ska kunna accepteras måste det finnas uttryckliga krav på hållbarhet och effektiv fiskeriförvaltning. Utvärderingar av eventuella föregående avtal måste offentliggöras innan förhandlingar om nya avtal kan påbörjas, och grundläggande mänskliga rättigheter måste respekteras i avtalslandet. anser vidare att och EU bör intensifiera arbetet för att stärka den internationella fiskeriförvaltningen, då brister i denna sätter gränser för de krav som EU kan driva i samband med fiskepartnerskapsavtalen. anför i kommittémotion 2012/13:U3 av m.fl. (SD) yrkande 2 att EU:s fiskepartnerskapsavtal inte bör förlängas. ifrågasätter kostnadseffektiviteten i avtalen och anser att de inte går att förena med en hållbar utvecklingspolitik. EU bör i stället använda biståndsmedel till att stödja det lokala fisket och dess kapacitet. Sammanfattning av miljö- och jordbruksutskottets yttrande Miljö- och jordbruksutskottet framhåller i yttrandet att en grundläggande svensk inställning är att politik för global utveckling ska genomsyra och inarbetas i arbetet inom andra sektorer varhelst det är relevant. Synpunkter på EU:s fiskepartnerskapsavtal och deras utformning utgår från att fisket ska vara hållbart, att det ska ske på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt och med hänsyn till tillgänglig vetenskaplig information, att EU:s sektorsstöd ska användas i enlighet med de ingångna avtalen och följas upp samt att fisket ska ske i enlighet med gällande regelverk. Utskottet refererar i yttrandet till rådsslutsatser om riktlinjer för fiskepartnerskapsavtalen och till meddelande om den gemensamma fiskeripolitikens internationella dimension, KOM(2011) 424. Det framgår av yttrandet att miljö- och jordbruksutskottet välkomnar meddelandet och framhåller vikten av att politiken genomförs i praktiken. Utskottet framhåller även att kommissionens förslag bör förbättras bl.a. när det gäller respekten för de demokratiska principerna, att kravet på utvärderingar bör följas och att hänsyn bör tas till EU:s mål för utvecklingssamarbete. Utskottet välkomnar även att ministerrådet antog slutsatser som på flera punkter tillmötesgår de förbättringar av fiskepartnerskapsavtalen som utskottet har efterlyst. Utskottet välkomnar vidare de framsteg som har gjorts och utgår från att regeringen även i fortsättningen bedriver en aktiv politik på detta område samt vid behov informerar om hur avtalen utvecklas. I skrivelsen beskriver regeringen de möjligheter men också de intressekonflikter som är förenade med fiske. I några motioner har framförts kritik mot EU:s fiskepartnerskapsavtal (FPA) för att de inte bidrar till en hållbar utvecklingspolitik. Utskottet vill inledningsvis framhålla att fiskeripolitiken är en gemenskapskompetens inom EU. Utskottet konstaterar även att är medbestämmande när det gäller avtalen. Det övergripande målet med politiken är att förvalta en gemensam, gränsöverskridande naturresurs för att uppnå ett hållbart nyttjande i ekonomiskt, miljömässigt och socialt hänseende. Utskottet konstaterar att kommissionen presenterade ett förslag på reformpaket för en reviderad fiskeripolitik som bättre kan uppnå målet för politiken. Paketet innehåller även ett meddelande om den externa dimensionen av EU:s fiskeripolitik. Reformpaketet diskuteras , och den ursprungliga tidsplanen för en reviderad förordning som träder i kraft kommer enligt vad utskottet erfar inte att hållas. Den externa dimensionen i fiskeripolitiken innefattar bl.a. EU:s samarbete med regionala fiskeriorganisationer och EU:s fiskepartnerskapsavtal med tredjeländer. Utskottet noterar att en betydande andel av den fisk som EU:s fiskefartyg tar upp fångas utanför EU:s vatten och att EU har fiskepartnerskapsavtal om rätt att bedriva fiske mot finansiell ersättning med ca 15 utvecklingsländer, främst i och . Det är, menar utskottet, viktigt att den externa dimensionen av EU:s fiskeripolitik inte motverkar målen för politik för global utveckling. Utskottet noterar att jordbruks- och fiskerådet i slutsatser och har antagit riktlinjer för hur FPA ska utformas. I dessa anges bl.a. att fisket ska vara långsiktigt hållbart och bedrivas på ett överskott av kuststaternas eller östaternas resurser och att EU:s internationella fiske måste följa samma normer för fiskeriförvaltning som de som tillämpas inom EU. Vidare ska ekonomiska och sociala utvärderingar genomföras både före och efter avtalen. Därtill åtog man sig att i ökad omfattning förbättra det vetenskapliga underlaget för kvoter m.m. I slutsatserna framhålls att öppenheten om det totala fisket i partnerländerna måste öka och att samstämmigheten för utveckling ska beaktas. Det slås även fast att FPA får upphävas vid allvarliga brott mot mänskliga rättigheter och demokratiska principer. infogas en klausul om mänskliga rättigheter i avtalen. Utskottet anser att varje fiskepartnerskapsavtals förenlighet med politiken för global utveckling måste bedömas. Utskottet välkomnar att regeringen inom EU har verkat för att fiske från utanför unionen ska ske på samma villkor som i EU:s egna vatten och inte på utvecklingsländers bekostnad. Det innebär att fisket ska vara hållbart och att det enbart ska ske på det överskott av bestånden som inte nyttjas nationellt. Utskottet anser att det är viktigt att klausulen om mänskliga rättigheter och demokratiska principer efterlevs och uppmuntrar regeringen att fortsätta arbeta för att en sådan klausul ska finnas med i alla FPA. Utskottet delar regeringens kritiska hållning till kommissionens förslag till ett nytt FPA med , eftersom det liggande förslaget inte kan anses uppfylla grundläggande rättvise-, hållbarhets- och demokratikrav. Utskottet anser att det även är rimligt att de privata fartygsägarna inom EU ska bära en större andel av, och de totala, kostnaderna för tillträde till fiskeresurserna i utvecklingsländerna. Det är enligt utskottet angeläget att en del av EU:s fiskepartnerskapsavtal består av sektorsstöd som syftar till att förbättra kapaciteten för de nationella fiskeförvaltningarna i utvecklingsländerna. Utskottet konstaterar att kommissionen inför och efter avtalen ska se till att externa utvärderingar görs och att representanter för partnerländerna träffas i en gemensam kommitté som följer upp avtalen. Utskottet delar motionärernas synpunkter om att öppenheten kring avtalen bör öka genom att de blir offentliga. Vidare bör man höja kvaliteten på dessa utvärderingar, inklusive bedömningarna av bestånden. Det har framförts i motioner att och EU bör arbeta för en stärkt internationell fiskeriförvaltning. Utskottet vill framhålla att eftersom en stor del av EU:s fångster fångas på öppet hav är det centralt att EU samarbetar med regionala fiskeriorganisationer. EU bör även fortsätta att arbeta med att främja förvaltningen genom sitt arbete i olika internationella organisationer, såsom FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO), WTO och . I samtliga dessa diskussioner måste ett utvecklingsperspektiv finnas med. Utskottet vill framhålla att utvecklingsländernas handel med fiskeriprodukter även skulle underlättas av en överenskommelse inom ramen för Doharundan. Utskottet delar miljö- och jordbruksutskottets uppfattning i yttrande 2012/13:MJU2y. Mot bakgrund av utskottets överväganden avstyrker utskottet motionerna 2012/13:U3 (SD) yrkande 2 och motion 2012/13:U5 (MP) yrkande 6. Utskottets förslag i korthet avslår ett antal motionsyrkanden om EU:s jordbrukspolitik, globalt tryggad livsmedelsförsörjning och bioenergiproduktion. Jämför reservation 14 (MP, V). Regeringen slår fast i skrivelsen att jordbruket är en mycket betydelsefull näring i de flesta utvecklingsländer, såväl för livsmedelsproduktion som för sysselsättning och tillväxt, och har därmed stor påverkan på att minska ett ekonomiskt utanförskap. Bättre fungerande marknader i utvecklingsländer, liksom mer effektiv distribution, skulle kunna ha stora effekter på fattigdomsminskning. För att bidra till ökad regional och internationell handel för utvecklingsländer behövs också mer effektiv infrastruktur, mer utvecklingsvänliga handelsregimer och kvalitetsstandarder.