bet · H001JuU21 · 2013-05-17 00:00:00 — Därmed bifaller proposition 2012/13:69 och motion 2012/13:Ju10 av (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2011/12:Ju394 av (M). Jag är positiv till att regeringen nu lägger fram ett förslag om kriminalisering av kränkande fotografering. Emellertid anser jag att bestämmelsen borde ha fått en annan utformning när det gäller vilka gärningar som ska anses försvarliga. I en av de utredningar som ligger till grund för regeringens förslag uttrycks följande (Ds 2011:1, s. 32). Det finns vissa situationer där den som fotograferar i det enskilda fallet kan anses ha ett berättigat intresse av att göra detta, exempelvis om syftet med dokumentationen är att i media kunna visa att en högt uppsatt person i en bostad begår en mycket klandervärd handling. Det bör därför införas ett undantag från straffansvaret för en gärning som med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig. I propositionen (s. 69) skriver regeringen följande. I det sammanhanget bör, som föreslås i promemorian, sådana omständigheter som att fotograferingen sker som ett led i nyhetsförmedling, t.ex. för publicering i ett grundlagsskyddat medium, eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse vara av stor betydelse. Jag anser att promemorians och regeringens redovisade syn ger ett alltför vidsträckt tillämpningsområde för när det ska anses vara försvarligt att fotografera offentliga personers klandervärda beteenden. Detta kan främja skvallerjournalistik och s.k. mediedrev. Det finns en risk för att olovlig och hemlig fotografering kan komma att användas på ett godtyckligt och oproportionerligt sätt mot politiska och/eller religiösa grupper. Jag anser att de klandervärda beteenden hos offentliga personer som man ska kunna dokumentera genom hemlig och olovlig fotografering tydligt bör avgränsas. En lämplig avgränsning är att sådan fotografering ska vara tillåten för att avslöja att offentliga personer begår brott, eller andra klandervärda handlingar som i och för sig inte är brottsliga men som bryter mot regleringar av deras formella åtaganden på ett allvarligt sätt. Med uttrycket allvarligt avses risk för hot mot samhället och människors liv och hälsa. Regeringen bör återkomma med ett förslag som klargör att en olovlig och hemlig fotografering av en offentlig persons klandervärda beteende endast ska anses vara försvarlig i lagens mening om syftet är att avslöja ett beteende som är brottsligt, eller som allvarligt bryter mot den aktuella personens reglerade tjänsteutövning. Dessutom anser jag att en bildupptagning i en privat miljö endast ska kunna bedömas som försvarlig om bildupptagaren själv är närvarande. Ingen ska behöva oroa sig för att bli filmad eller fotograferad när man är ensam och upplever sig fredad i hemmets privata sfär. Det bör alltså finnas ett skydd mot att journalister och andra monterar upp kameror i andra människors hem, oavsett om det i och för sig finns ett försvarligt syfte med bildupptagningen. Regeringen bör återkomma med ett förslag som klargör att en bildupptagning i någon annans hem aldrig kan vara försvarlig om inte bildupptagaren själv befinner sig på platsen. I avvaktan på att regeringen återkommer med förslag i enlighet med det som anförs ovan ställer jag mig bakom lagförslaget. Tidsbegränsning och uppföljning av lagstiftningen, punkt 2 (S) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motion 2012/13:Ju11 av m.fl. (MP). Vi delar majoritetens uppfattning att den nya straffbestämmelsen inte bör tidsbegränsas. Däremot vill vi kraftfullt understryka nödvändigheten av att fortlöpande följa utvecklingen på området för att vara uppmärksam på om lagstiftningen står i överensstämmelse med dess syfte. Som minoriteten i har uttalat är det särskilt viktigt att följa att den nya kriminaliseringen inte träder anskaffarfriheten för när på ett sätt som inte kan accepteras. Den nya regleringen får t.ex. inte försvåra nyhetsförmedling och samhällsinformation. Regeringen anför att en uppföljning av lagstiftningen som utgångspunkt [] kan initieras från ikraftträdandet. Vi anser inte att denna avsiktsförklaring är tillräcklig. Enligt vår mening bör försäkra sig om att en uppföljning och utvärdering av den nya straffbestämmelsen genomförs inom rimlig tid, och att den dessutom redovisas för . Vi anser att regeringen ska redovisa en sådan uppföljning och utvärdering för från ikraftträdandet. Tidsbegränsning och uppföljning av lagstiftningen, punkt 2 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju11 av m.fl. (MP). Den föreslagna straffbestämmelsen innebär en inskränkning av meddelar- och anskaffarfriheterna. Journalister och andra som söker material för publicering i ett grundlagsskyddat medium kommer att omfattas av den nya kriminaliseringen. Effekten av detta kan bli att fotografer och andra tvekar att ta fullt berättigade bilder. En annan tveksamhet i förslaget är att det inte finns något krav på att det ska gå att identifiera den fotograferade personen. Hur kan någon bli utsatt för en åtalbar integritetskränkning om det inte är möjligt att identifiera personen på bilden? Ytterligare en tveksamhet finns när det gäller rekvisitet att fotograferingen ska avse någon som befinner sig inomhus i en bostad. Vad gäller om en journalist bjuder in t.ex. en företagsledare till sin egen bostad och fotograferar denne i hemlighet? Dessutom är förslaget oklart i fråga om förverkande det förefaller meningslöst att förverka kamerautrustningen när själva bilden kan finnas lagrad på ett helt annat medium eller i en s.k. molntjänst. Sammantaget anser vi att den föreslagna straffbestämmelsen är behäftad med sådana oklarheter att den bör tidsbegränsas till . Under den tiden bör lagstiftningen följas upp och utvärderas. Därefter bör på nytt få ta ställning till om lagstiftningen behövs, och om den i så fall bör förändras på något sätt. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser detta. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2012/13:69 Kränkande fotografering: antar regeringens förslag till lag om ändring i . 2012/13:Ju10 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att försvarliga syften som inte medför straffansvar vid brottet kränkande fotografering inte ska inkludera bildupptagning av offentliga personers klandervärda beteenden generellt, utan endast sådana klandervärda beteenden som är brottsliga eller som allvarligt bryter mot reglerad tjänsteutövning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att försvarliga syften som inte medför straffansvar vid brottet kränkande fotografering inte ska inkludera situationer där någon har placerat en bildupptagningsapparat i någon annans hem utan att själv befinna sig på platsen. 2012/13:Ju11 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den föreslagna lagstiftningen i 4 kap. ska ges en tidsbegränsad giltighet och följas upp och utvärderas under den tiden, för att därmed bli föremål för förnyat ställningstagande av . Motion från allmänna motionstiden 2011/12:Ju394 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om behovet av att se över möjligheten för enskilda att skydda sig mot smygfilmning. beslutade att ge tillfälle att yttra sig över proposition 2012/13:69 Kränkande fotografering och motionerna 2012/13:Ju10, 2012/13:Ju11 och 2011/12:Ju394 i de delar som berör beredningsområde. behandlar i sitt yttrande frågor om skyddet för den personliga integriteten samt för yttrande- och informationsfriheten. I ärendet finns en avvikande mening (S, MP, V). Ärendet och dess beredning beslutade att ge tillfälle att yttra sig över proposition 2012/13:69 Kränkande fotografering och motionerna 2012/13:Ju10, 2012/13:Ju11 och 2011/12:Ju394 i de delar som berör beredningsområde. inhämtade information från Justitiekanslern och samt tog emot besök av . I propositionen föreslås att ett nytt brott införs i , kränkande fotografering. Brottet tar sikte på sådan fotografering som innebär ett intrång i den fredade sfär som enskilda bör ha rätt till i förhållande till andra enskilda. För straffansvar ska krävas att fotograferingen sker olovligen. Vidare att fotograferingen sker i hemlighet och att den fotograferade befinner sig på en plats som tillhör hans eller hennes privata miljö eller som annars är avsedd för särskilt privata förhållanden, dvs. inomhus i en bostad eller på en toalett, i ett omklädningsrum eller ett annat liknande utrymme. Straffet föreslås vara böter eller fängelse i högst . Det föreslås ett undantag från straffansvar om fotograferingen med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarlig. Dessutom föreslås att bestämmelsen inte ska gälla den som fotograferar någon som ett led i en myndighets verksamhet. Förberedelse till kränkande fotografering föreslås kriminaliseras i vissa fall. Åklagare föreslås få väcka åtal för kränkande fotografering endast om målsäganden anger brottet till åtal eller om åtal är motiverat från allmän synpunkt. Detsamma föreslås gälla för förberedelse till brottet. Härutöver föreslås att brottet olaga förföljelse ska omfatta gärningar som utgör kränkande fotografering. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I motion 2011/12:Ju394 från allmänna motionstiden av (M) anförs att det finns behov av ett ökat skydd mot smygfilmning. Motionären anser att lagstiftningen bör ses över i syfte att stärka skyddet för den enskilde. I följdmotion 2012/13:Ju10 av (SD) tas frågan upp om i vilka situationer en fotografering ska kunna bedömas vara försvarlig och därmed undantagen från straffansvar. Enligt motionären ska det inte anses vara försvarligt att fotografera offentliga personers klandervärda beteenden generellt utan endast sådana klandervärda beteenden som är brottsliga eller som allvarligt bryter mot reglerad tjänsteutövning. Eftersom de flesta människor begår klandervärda handlingar, är risken överhängande att undantaget för försvarlig fotografering kan komma att användas godtyckligt och oproportionerligt mot vissa politiska och/eller religiösa grupper (yrkande 1). Vidare anför motionären att en fotografering inte ska kunna bedömas vara försvarlig om någon har placerat en bildupptagningsapparat i någon annans hem utan att själv befinna sig på platsen (yrkande 2). I följdmotion 2012/13:Ju11 av m.fl. (MP) yrkas att den föreslagna lagstiftningen i 4 kap. ska ges en tidsbegränsad giltighet och under den tiden följas upp och utvärderas, för att därmed bli föremål för förnyat ställningstagande av . Motionärerna anser att det finns fog för den föreslagna kriminaliseringen men att det finns ett antal problem och svagheter i propositionen som föranleder särskild uppmärksamhet. Motionärerna påtalar att flera remissinstanser tidigare uttalat en farhåga för att förslaget kommer att innebära en inskränkning av meddelarfriheten och anskaffarfriheten. Vidare påtalar motionärerna att det finns oklarheter både när det gäller möjligheten att identifiera den som fotograferats, frågan om var fotograferingen sker och reglerna kring möjligheten att förverka utrustning. Fotografering eller filmning av enskilda personer som sker utan samtycke, i smyg, när den enskilde befinner sig i ett privat sammanhang kan orsaka allvarliga kränkningar av den enskildes personliga integritet. Skyddet vid sådana kränkningar har länge ansetts vara bristfälligt, och det finns enligt utskottets mening behov av lagstiftning för att stärka enskildas personliga integritet. Spridning av bilder med ett integritetskränkande innehåll kan innebära kränkningar av enskildas personliga integritet, inte sällan en större integritetskränkning än anskaffningen i sig. Den nu föreslagna kriminaliseringen begränsas till det senare, dvs. till det sätt på vilket fotograferingen genomförs. Ett straffsanktionerat förbud mot att anskaffa information genom kränkande fotografering kan innefatta en inskränkning av både informationsfriheten och yttrandefriheten, i den mån informationen inte får anskaffas och därmed inte heller kan förmedlas till andra. Som regeringen anför i propositionen riktar sig ett sådant förbud mot en av de mest vedertagna metoderna för anskaffning av information för publicering i medierna. Det är därför nödvändigt att noga överväga förhållandet mellan en kriminalisering av kränkande fotografering å ena sidan och yttrande- och informationsfriheten samt de ramar som gäller för begränsning av dess friheter å andra sidan. Grundläggande bestämmelser om yttrande- och informationsfrihet finns i regeringsformen (RF). När det gäller tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i vissa andra medier, t.ex. ljudradio och television och liknande överföringar samt film, gäller bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen (TF) och yttrandefrihetsgrundlagen (YGL). Yttrande och informationsfriheten har även ett skydd i . Utskottet begränsar sitt yttrande till att avse frågan om förslagets förenlighet med RF och samt dess förhållande till TF och YGL. Syftet med ett förbud mot kränkande fotografering är att skydda enskildas personliga integritet. Detta är ett sådant ändamål som enligt 2 kap. 23 § RF och (skyddet för enskilds anseende och privatlivets helgd respektive rätten till respekt för privatlivet) godtas som grund för en begränsning av yttrande- och informationsfriheten. Den begränsning av yttrande- och informationsfriheten som ett förbud mot kränkande fotografering leder till kan godtas endast om inskränkningen är proportionerlig i förhållande till det ändamål den avser att tillgodose, dvs. skyddet av den personliga integriteten. Av avgörande betydelse vid denna bedömning är att inskränkningen i opinionsfriheterna inte innebär omotiverade begränsningar i möjligheterna för enskilda att anskaffa information för publicering. Enligt utskottets mening har kriminaliseringen avgränsats på ett sådant sätt att fotografering som sker i syfte att publicera uppgifter begränsas bara när det är nödvändigt med hänsyn till motstående integritetsintressen och när allmänintresset av en publicering framstår som mycket litet. Straffansvaret begränsas till sådan integritetskränkande fotografering som innebär ett intrång i den fredade sfär som enskilda bör ha rätt till i förhållande till andra enskilda. Vidare finns möjlighet att i undantagssituationer undgå straffansvar i enskilda fall. Sammantaget är det utskottets uppfattning att den begränsning av yttrande- och informationsfriheten som förslaget leder till är proportionerlig i förhållande till det ändamål som avses, dvs. skyddet av den personliga integriteten. När det sedan gäller det område som omfattas av TF och YGL måste det särskilt övervägas om den grundlagsskyddade anskaffarfriheten hindrar en kriminalisering av kränkande fotografering. Anskaffarfriheten innebär en rätt för var och en, med de begränsningar som följer av grundlagarna, att anskaffa uppgifter i vilket ämne som helst för att offentliggöra dem i ett grundlagsskyddat medium eller för att lämna dem till någon av de särskilda mottagare som anges, dvs. till en författare eller någon annan upphovsman, till skriftens utgivare eller redaktion, eller till ett företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller, såvitt avser YGL, till företag för framställning av tekniska upptagningar för offentliggörande (1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TF och 1 kap. 2 § YGL). Enligt TF och YGL får anskaffarfriheten i viss utsträckning inskränkas avseende det sätt på vilket uppgiften anskaffats. Syftet med att grundlagsskydda anskaffandet av information i publiceringssyfte är inte att det ska vara tillåtet att begå gärningar som i sig är brottsliga. Regeringens nu framlagda förslag till en kriminalisering av kränkande fotografering tar, till skillnad mot tidigare förslag, inte sikte på bildinnehållet utan på sättet för anskaffande av uppgifter. Den föreslagna straffbestämmelsen omfattar endast vissa särskilt uppräknade platser som tillhör den enskildes privata miljö eller som annars är avsedda för särskilt privata förhållanden där olovlig fotografering som sker i hemlighet får anses innebära ett intrång i en enskilds personliga sfär helt oberoende av bildens innehåll. Regleringen är tänkt att träffa endast de mest klandervärda fallen. Vidare undantas gärningar som med hänsyn till syftet och övriga omständigheter är försvarliga från straffansvar. Vid prövningen av om gärningen är försvarlig får en helhetsbedömning göras i det enskilda fallet. Fotograferingens syfte ska vägas mot den enskildes intresse av skydd mot kränkande fotografering. I det sammanhanget bör sådana omständigheter som att fotograferingen sker som ett led i nyhetsförmedling, t.ex. för publicering i ett grundlagsskyddat medium, eller i något annat sammanhang av samhälleligt intresse vara av stor betydelse. I sammanhanget kan också lyftas fram att reglerna om meddelarfrihet och efterforskningsförbud begränsar möjligheterna att utreda brott och att lagföra en fotograf. Sammanfattningsvis konstaterar utskottet att det nu framlagda lagförslaget inte möter hinder i TF och YGL. Det är enligt utskottets mening viktigt att fortlöpande följa utvecklingen på området för att vara uppmärksam på om tillämpningen av lagstiftningen står i överensstämmelse med dess syfte. Detta är enligt utskottets mening särskilt viktigt för att följa att kriminaliseringen inte träder anskaffarfriheten för när på ett sätt som inte kan accepteras. Utskottet delar regeringens uppfattning att en uppföljning av lagstiftningen kan initieras från ikraftträdandet. När det gäller frågan om att tidsbegränsa den aktuella lagstiftningens giltighet till anför följande. Motivet bakom att tidsbegränsa giltighetstiden för straffprocessuell tvångslagstiftning är vanligen uppfattningen att behovet för staten att göra ingrepp i enskildas skyddade fri- och rättigheter kan variera och att det är rimligt att återkommande överväga om det föreligger fortsatt behov av intrånget. När det gäller straffrättslig lagstiftning som syftar till att skydda enskilda från intrång i privatlivet som sker genom åtgärder av andra enskilda, och som motiverar att staten vidtar positiva åtgärder för att skydda privatlivet enligt artikel 8, är det inte på samma sätt möjligt att hävda att behovet av skydd kan variera . Den föreslagna lagen syftar just till att säkerställa skyddet för privatlivet och det är därför, enligt utskottets mening, inte lämpligt att tidsbegränsa dess giltighet. En tidsbegränsning av en straffrättslig reglering leder vidare till märkliga konsekvenser ur ett rättssäkerhetsperspektiv. Den som begår ett brott får tydliga incitament att undanhålla sig lagföring och straff till dess att solnedgången har inträffat. Den som väl döms för brott får likaledes ett starkt incitament att överklaga. Om överprövningen sker först sedan lagen upphört att gälla kan påföljd nämligen med stor sannolikhet inte dömas ut. Den som begår samma gärning men som inte lyckas hålla sig undan kommer däremot att kunna dömas. Dessutom kommer målsäganden att ges olika skydd i de båda situationerna. Den som är målsägande i det mål där femårsfristen hinner passera innan en lagakraftvunnen dom föreligger kommer inte att få kränkningsersättning för det intrång brottet innebar, medan den som är målsägande i ett mål som hinner avgöras slutligt inom femårsfristen kommer att kunna få kränkningsersättning. Även av dessa skäl anser utskottet att en tidsbegränsning inte bör komma i fråga. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), Skånberg (KD), (SD) och (V). Kränkande fotografering (S, MP, V) (MP), (S), i (S), (S), (S), (S), (S) och (V) anför: Det är enligt vår mening viktigt att fortlöpande följa utvecklingen på området för att vara uppmärksam på om tillämpningen av lagstiftningen står i överensstämmelse med dess syfte. Detta är särskilt viktigt för att följa att kriminaliseringen inte träder anskaffarfriheten för när på ett sätt som inte kan accepteras. Det är av vikt att den reglering som föreslås inte försvårar t.ex. nyhetsförmedling och samhällsinformation. Regeringen anför att en uppföljning av lagstiftningen kan initieras från ikraftträdandet. Vi vill för vår del understryka det angelägna i att en uppföljning och utvärdering genomförs och anser att regeringen ska redovisa en sådan för från ikraftträdandet. , alltså , genomfördes en statlig utredning som föreslog ett förbud mot fotografering som på olika sätt riskerade att kränka privatpersoners integritet. , något , har vi äntligen ett förslag på bordet. Regeringen kallar sitt förslag till lagändringar för kränkande fotografering. har man talat om olovlig fotografering, och det namnet känns betydligt mer träffsäkert eftersom det inte handlar om innehållet i bilden utan vid vilken situation bilden är tagen. Det handlar om att göra det straffbart att olovligen fotografera personer i hemlighet, där den som fotograferas befinner sig i vad som är den personens privata miljö eller på något annat ställe där det privata värderas högt. Ställen det kan vara är till exempel inomhus i en bostad eller i ett omklädningsrum. Förberedelser till kränkande fotografering ingår också i förslaget. Det kan handla om att till exempel rigga fotoutrustning i ett badrum. Det ska särskilt betonas att det i förslaget också finns undantag från straffansvaret om fotograferingen kan anses försvarlig utifrån syftet eller om det är ett led i en myndighets verksamhet. Den nya lagstiftningen skulle gälla från . Från Socialdemokraternas håll saknar vi fortfarande förslag om hur vi ska hantera ett relaterat problem till själva fotograferingen - jag ska säga att det också kan handla om filmning - nämligen spridningen av bilder och filmer. Det behandlas inte alls här, men det är ett problem vi också skulle önska fick ett förslag till lösning. Lagrådet och flera av de andra remissinstanserna påpekar att det hade varit lämpligt om man också hade tittat på spridningsfrågan i samband med fotograferingsfrågan, men där får vi vänta. Jag hoppas att vi kan ta ett gemensamt ansvar så att vi inte behöver vänta till.I hanteringen av ärendet har justitieutskottet bett att yttra sig i de delar som är KU:s beredningsområde. Utskottet konstaterar att skyddet för den här typen av kränkningar länge har setts som bristfälligt och att det finns behov av lagar som skyddar den enskildes integritet. De betonar att det är nödvändigt att överväga förhållandet mellan en kriminalisering av kränkande fotografering och yttrande- och informationsfriheten, vilket finns reglerat i regeringsformen. Utifrån det är det uppfattning att den begränsning av yttrande- och informationsfriheten förslaget leder till är proportionerlig i förhållande till det ändamål som avses, nämligen den personliga integriteten. När det gäller det område som omfattas av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen anser de att det måste särskilt övervägas om den grundlagsskyddade anskaffarfriheten hindrar kriminaliseringen av kränkande fotografering. KU för ett resonemang i sitt yttrande där poängen är att ta sikte på sättet för anskaffande av uppgifter och inte bildinnehållet samt att regleringen är tänkt att endast träffa de mest klandervärda fallen. KU betonar att om en bild har tagits och publicerats i ett grundlagsskyddat medium begränsar meddelarfrihet och efterforskningsförbud möjligheterna att lagföra en fotograf. KU konstaterar att det lagförslag vi debatterar inte möter hinder i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Här vill jag också lyfta fram det som har skrivits av , vd för och jurist.