bet · H001UbU13 · 2013-05-03 00:00:00 — Hon utvecklade konceptet Ungdomsparlamentet som finns i såväl som stad.År 2012 vann Karin utmärkelsen efter att nöjda elever och föräldrar hade uppmärksammat hennes insatser i skolans värld. Men när skulle ansöka om legitimation fick hon beskedet att hon måste läsa upp 65 poäng, halvtidsstudier, därför att hon hade missat en sammanfattning i en C-uppsats på sin utbildning.Karin började plugga, men den orimliga arbetstiden, med arbete och pluggande , höll inte. Hon kunde inte överklaga. Det skulle inte hjälpa fick hon veta, och är sjukskriven med utmattningsdepression.En högpresterande, engagerad och kunnig lärare, en förebild för elever och andra lärare, har klappat ihop och lämnat klassrummet.Var det detta ville åstadkomma med den förhastade hanteringen av lärarlegitimationen? Var det en klok användning av hennes och våra gemensamma resurser? Vi är inte här för att diskutera enskilda fall. Jag skulle säkert också kunna leta fram ett antal människor som har ansett att reformen är lyckosam. Det är bara att beklaga att i detta fall har fått utmattningssymtom och är sjukskriven.Menar verkligen att denna berättelse ska äventyra en hel reform? Det jag menar äventyrar reformen är slarvigheten som präglar genomförandet av den. Reformen äventyrar alltför många lärares tilltro till sin framtid i skolan. Jag läste tidigare ur lägesredogörelse. Varannan lärare funderar över att lämna yrket, och reformen är en del av detta. Det är många som har berättat om detta. Jag är säker på att också har fått höra den typen av vittnesbörd från många lärare.Införandet av lärarlegitimationen är ett bra beslut, men genomförandet är slarvigt. Ni behöver givetvis ta ställning till hur det ska bli bättre. Det behöver och hennes kolleger höra mer om, det vill säga hur det ska bli lugn och ro. Det handlar om att få kunskap om hur besluten ska hanteras framöver och se till att det slarviga genomförandet inte återupprepas. är ett enskilt fall, men alla enskilda fall tillsammans blir många. Vi kan vara överens om att vi vill ha någon typ av körkort i form av behörighetsregler och legitimation för samtliga lärare. Det innebär naturligtvis att om man har missat en uppsats, som jag själv gjorde i historia för , att man får läsa till om man vill undervisa i skolan, förutom den kompletterande pedagogiska utbildningen. Det här gäller naturligtvis för alla. Det är det som kallas att ha ett rättssäkert samhälle och ett rättssäkert system.Men det finns också undantag som görs under reformens genomförande. Det finns exempelvis musiklärare och danspedagoger som behöver en kortare komplettering. Det är väl alldeles utmärkt att regeringen och departementet tar till sig dessa fakta.När jag har deltagit i debatter i kommuner har jag beklagat att vi har så olika glasögon på oss, men jag tycker att samtliga reformer har mottagits med enormt stor tacksamhet. Många lärare och rektorer har sagt: Äntligen en riktigt bra reform. Det tycker jag att man också ska lyssna på. Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionen.I detta betänkande behandlar utskottet endast regeringens skrivelse Arbetet med legitimationsreformen avseende lärare och förskollärare tillsammans med en motion skriven av delar av oppositionen. Skrivelsen innehåller dels en finansieringsplan för arbetet med legitimationsreformen, dels en rapport om hur arbetet fortskrider. Detta tycker inte delar av oppositionen är tillräckligt och har därför reserverat sig, trots att vi nu har en nationell samling i frågan om hur arbetet med lärarlegitimationerna ska fortsätta, i form av en enig regering, båda lärarförbunden och Skolverket.Fru talman! Betydelsen av lärare som är välutbildade och har djup ämneskunskap, kompetens att lära ut för den åldersgrupp man arbetar med och en förståelse för läraryrket - att det inte är vilket yrke som helst utan fordrar så pass mycket specialkunskap att det är ett yrke som borde ha inneburit ett "körkort", en legitimation - är en fråga som har drivit . Det var en glad dag när vi tillsammans i Alliansen kunde fira att vi fått majoritet i kammaren och att arbetet med legitimationsprocessen nu kunde påbörjas.Föga anade ens den mest luttrade av oss vilken röra vi stod inför. Det visade sig att kommunerna hade mycket dålig koll på vilken utbildning deras anställda hade - om de var ämnesbehöriga, behöriga alls eller inte det minsta. Inte ens lärarna visste vilken behörighet de hade på grund av otydliga regler tidigare för både behörighet och lärarutbildningen som sådan. Ämneskurser kunde heta lite hipp som happ och ha ett mycket varierande innehåll som inte alls behövde ge den kompletta kunskap man behövde för att vara behörig.Ansökningarna om legitimation som skickades in till för bedömning var i många fall inte kompletta, definitivt inte digitala - något hade räknat med men inte till den milda grad - och man fick äska mera pengar och be om uppskov hos regeringen. Så har också skett. Kravet på legitimationen har senarelagts och mer pengar tillskjutits - enligt de önskemål som inkommit. Regeringen följer arbetet noggrant, och samtal förs kontinuerligt, vilket regeringen tydligt redovisat liksom finansieringen av reformen. har fått de pengar som har ansetts behövas. Det gäller även . Hur mycket pengar som ska ges framöver blir en fråga i budgeten och måste avgöras efter hand när vi ser hur arbetet med att utfärda legitimationer fortskrider.Vad gäller finansieringen av kommunens arbete, som väl är vad oppositionen är orolig för, kan man säga att diskussioner förs kontinuerligt med SKL. Dessutom måste vi också se att kravet på behöriga lärare fanns redan före legitimationsreformen. Kommunerna borde redan ha ordnat fortbildning för lärare som är duktiga men som så att säga har kvackat i något ämne som de inte hade utbildning för. Kommunerna som arbetsgivare är de som borde ha haft koll på läget. De borde ha haft koll på lärarnas behörigheter och kunskaper för att kunna planera sin undervisning.Fortbildning är arbetsgivarens ansvar, men staten går ändå in med resurser för att finansiera Lärarlyftet II, eftersom vi anser att det är av så stor vikt att man kan se det som ett delat ansvar mellan huvudmannen, den enskilde läraren och staten. En lärare som har läst flera ämnen på före anställningen har själv tagit studielån för att finansiera studierna. Det kan då inte vara rimligt att den som inte har läst alla ämnen som den undervisar i helt plötsligt ska få alla studier finansierade genom detta - ett förslag som oppositionen lägger.De pengar som kommunerna lägger på Lärarlyftet kommer skolan och därmed eleverna till del. Det är duktiga, kunniga lärare som är den enskilt viktigaste faktorn för att höja skolresultaten - det är nog alla överens om.För övrigt tror jag inte att det kommer som någon överraskning att gärna säger ja till ett ökat statligt ansvar. Men då ska det vara både ansvar och befogenheter genom en förstatligad skola. Man kan liksom inte få russinen och behålla kakan, utan man måste bestämma sig.Regeringen presenterade nya övergångsregler i legitimationssystemet för yrkeserfarna lärare, med fullt stöd från båda lärarfacken, efter att ha lyssnat in önskemålen från de olika aktörerna.Utgångspunkten är fortfarande att behörighetskraven i reformen ligger fast. Lärare ska vara behöriga i de ämnen de undervisar i. till behörighet är genom behörighetsgivande utbildning vid universitet och högskolor. Legitimerade lärare som saknar behörighet i ett ämne men har undervisat i detta ska dock kunna få sin yrkeserfarenhet tillgodoräknad och validerad.Som avslutning skulle jag vilja citera Lärarnas Riksförbunds avgående - jag vågar väl säga eminenta, eftersom hon är på väg att avgå - ordförande . Hon säger så här:Det är viktigt att regeringen och lärarnas fackliga organisationer är eniga om att regelbundet utbyta erfarenheter om legitimationsreformens fortsatta genomförande. Sedan kommunaliseringen har det varit en total oreda när det gäller lärarnas behörigheter, och det tar tid att rätta av felaktigt beteende. Genom den här överenskommelsen står upp för legitimationen, som med tillhörande behörigheter på lång sikt kommer att vara den viktigaste reformen för att åstadkomma bättre resultat i skolan. Som redan har framkommit under debatten diskuterar vi en skrivelse från regeringen som heter Arbetet med legitimationsreformen avseende lärare och förskollärare. Precis som företrädare i debatten har sagt tidigare: För lite var det många i utskottet som var glada och kände att den legitimationsreform som man hade arbetat faktiskt var på plats, för att fatta beslut om i riksdag.Det fanns flera anledningar till beslutet. En del av den enighet som vi kunde se handlar om att vi alla vet betydelsen av duktiga lärare, som i mötet med eleverna förmår väcka motivation och väcka intresse för olika ämnen men också för de stora sammanhang som vi ser på olika sätt. Det var ett sätt att försöka höja kvaliteten i den svenska skolan.Att det fanns en viss otålighet från oss alla för att våra reformer skulle få genomslag får vi väl också visa på, liksom att vi i debatten var mycket tydliga och sade: Vi kommer att följa den här reformen mycket noga, för vi vet att vi kan komma att behöva göra justeringar. Därför är jag inte så förvånad över att vi också har fått göra en del justeringar, för med stora reformer behöver man göra det.Precis som mina företrädare från allianspartierna har sagt i debatten handlar det nu om att vi har tittat över reformen och att vi har fått göra en del justeringar. Vi såg att det var betydligt mer komplicerat än vad man trodde. Vi var beredda på en komplicerad process, men till exempel inte på att it-systemet inte skulle fungera och att man inte riktigt skulle ha it-mognad när det gällde att skicka in olika former av ansökningar som förväntades.Inte desto mindre är det en mycket viktig reform. Det är viktigt att den blir bra. En del som staten har tagit stort ansvar för handlar om kompetensutvecklingen, att stärka den på olika sätt. Då är Lärarlyftet II en viktig del. Den ger under kommuner och andra enskilda huvudmän möjlighet att arbeta med den fortbildning som man ser att man behöver för att kunna ge möjligheter för lärare att komplettera sina utbildningar för att bli behöriga och därmed kunna få en legitimation.Tina Acketoft från berättade om de övergångsregler som aviserades , så dem tänker jag inte gå in på nu.Vi kommer givetvis att fortsätta att följa implementeringen. Givetvis ser vi också med stor tillförsikt på att man kommer att genomföra detta på ett bra sätt. Regeringen och Kommuner och Landsting och framför allt tillsammans med de fackliga organisationerna och har pekat på de möjligheter som vi har att ytterligare stärka den här reformen för att den ska bli riktigt bra.Därför tycker jag att det är viktigt att visa på att det inte är en enskild aktör som springer i väg i den här frågan, utan det är vad som tidigare kallades nationell samling.Därmed, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottets förslag och avslag på motionen. Jag har egentligen bara en fråga. Det är om inte Alliansen är lite bekymrad över det som du tog fram som så viktigt: kompetensutvecklingen. Den tycker också jag är central i detta med Lärarlyftet II. Jag tycker att den är otroligt viktig.Det som bekymrar mig är att det står så många platser tomma. Det är så många lärare som har fått säga nej till utbildningen även om de har kommit med, när de får veta att deras kommun eller deras skola inte betalar något och de själva inte har råd att betala. Det tycker jag är ett stort bekymmer.Hur ser du på det? Tack för frågan!Självklart ser vi att Lärarlyftet II är en oerhört viktig reform, om jag kallar den så, eller en kompetensutvecklingssatsning eller fortbildningssatsning, just för att skapa behörighet och ge möjlighet till legitimation och stärka kompetensen hos de lärare som arbetar inom förskola och skola.Jag är också likt bekymrad över att det inte finns möjligheter att fylla platserna. Men jag ser det också som viktigt att varje aktör tar sitt ansvar. Vi har från den nationella nivån visat - med det stöd som går till Lärarlyftet II - varför detta är så viktigt. Men det är kommunernas och enskilda anordnares huvudansvar att svara för den fortbildning som krävs.Därför ser jag att det är ett delat ansvar där vi tar våra olika delar. Därför har också regeringen tillsammans med Kommuner och Landsting haft en diskussion kopplad till hur man ska ordna lärares behörighet och ser därmed också positivt på Lärarlyftet II. Jag tror att och jag är mycket överens om att den här utbildningen eller kompetensutvecklingen är mycket viktig i Lärarlyftet II. Men fortfarande undrar jag: Hur länge kan man sitta still i båten och bara tänka att det är kommunernas fel, om de inte skickar lärare till skolbänken? Till slut måste man väl ändå från nationell nivå göra något, så att de intentioner som man har med Lärarlyftet II, nämligen de som precis räknade upp, verkligen uppnås. Om inte de lärare som behöver det går där har man ju missat en stor del av intentionerna. Det är ingens fel att platserna är tomma. Att det finns ett utbud av utbildningsplatser är oerhört viktigt, och jag beklagar att de inte fylls, men jag skulle inte säga att det är någons fel att de inte fylls.Med lärarlegitimationsreformen och de övergångsregler som har blivit klara tror jag att efterfrågan kommer att öka, för det har tydliggjort det som en del kanske upplevde som frågetecken i reformen. I de kontakter som jag har med olika kommuner lyfter man fram behovet av fortbildning och att man verkligen försöker utnyttja de platser som finns i Lärarlyftet II. Jag hoppas att alla kommuner och andra anordnare kommer att ta det ansvaret också. Jag skulle också vilja upprepa det som borde gå fram, nämligen att vi diskuterar en skrivelse från regeringen som har kommit för att utskottet ville ha en hyfsat klar bild av vad som skulle hända med legitimationsreformen för lärare och förskollärare. Med anledning av den skrivelsen, som åtminstone enligt min och allianskollegernas granskning var väldigt klargörande, har S, MP och V väckt en motion. Därefter har utskottet hanterat detta, och här är det betänkande som det finns en reservation i.Det var angeläget för mig att ta upp det här, för den reservation som finns från oppositionen handlar om att man saknar kostnadsberäkningar som är tillräckligt tydliga. De är ofullständiga, säger man, och man är inte övertygad om att det finns tillräckligt med pengar för att fortsätta med legitimationsreformen. Man vill ha med både kostnader för administration och skolhuvudmännens kostnader för kompetensutveckling.Fru talman! Det första vi fick höra här var Socialdemokraternas representant som målade upp en fullständig eländesbild av den skola vi har i landet och det som händer i reformarbetet. Jag har sällan hört det så, och jag blir förvånad. Jag blir förvånad, för de förklaringar som finns har i många avseenden historiska rötter. De finns kvar efter reformer som har genomförts , och sedan finns det andra som är påbörjade nu och som har ledtider, det vill säga att det kanske tar uppemot fyra, sex eller till och med innan våra förslag är genomförbara. Det är viktigt att vi ser den långa tidsperiod som det faktiskt handlar om när det gäller utbildning. Det handlar om människor, och det är ett sammanhang där allt hänger ihop med vartannat.Vad säger då reservationen egentligen om den politik som S, V och MP för? På fem punkter kan man analysera fram att de vill ha en detaljstyrning från regeringen. Det handlar om att det i princip ska vara klart in i minsta detalj vilka kostnadsberäkningar som ska vara. Man har en misstro mot att regeringen ska ge tillräckligt med pengar, så att det räcker till reformen. Man har en egen fixerad och tydlig bild av hur det egentligen ser ut i skolorna i kommunerna, och man hyser misstro mot att kommunerna kommer att fullgöra sitt uppdrag som huvudmän. Dessutom hyser man misstro mot hur skolledningarna kommer att hantera sitt ledarskap.Vi i Alliansen har gudskelov en helt annan bild. Vi säger nej till detaljstyrning. Myndigheter och huvudmän kan och vill ta sitt ansvar. Vi har tilltro till regeringen, och jag skulle vilja fråga oppositionen om man har något enda exempel på att det har behövts pengar till legitimationsreformen som regeringen inte har tillskjutit. Tvärtom är det så att när det gäller administrationen tillsköt vi mer än vad myndigheten äskade.Detta är viktigt för oss, för det finns en långsiktighet i regeringen. Också utskottet har visat att vi vill att det här ska bli en väl genomförd reform. Därför vill vi ha stora öron och lyssna in vad man säger i verksamheten, vad SKL säger, vad lärarnas förbund säger och så vidare.När det gäller utslaget kan vi inte med säkerhet avgöra varför det finns tomma platser på Lärarlyftet. Jag har varit tillräckligt mycket ute i skolverksamhet för att veta att det finns väldigt många faktorer som hör samman med detta. Det handlar om att eleverna i varje enskilt läge, oavsett vilka reformer vi genomför, måste få sin undervisning, den bästa tänkbara undervisningen. Jag kan inte låta bli att tillåta mig att ta upp något vi läste om i skolan, åtminstone en del av oss som har tillräckligt på nacken, nämligen femårsplanerna i gamla . De var riktigt tydliga med vad man skulle göra , och jag måste säga att jag är innerligt glad för att vi inte har några liknande femårsplaner för en legitimationsreform där vi ska veta allt precis och inte får ge utrymme för att det kan hända saker på vägen.När det gäller kommunernas ansvar som huvudmän vill jag framhålla att kommunaliseringen genomfördes under tid som skolminister. Den genomfördes med utgångspunkt i subsidiaritetsprincipen, alltså att beslut skulle fattas på lägsta möjliga nivå. Så länge vi har en ordning av den typen ska vi stå upp för de principerna, och det gör vi när vi lägger fram det på detta sätt. Jag har stor respekt för skolledningarna. De sköter det konkreta arbetet väldigt bra. Med frihet, tydliga mål, tydliga riktlinjer för vad som ska göras, med medel när man äskar det och när behov finns, med möjligheter till utbildning och kompetenshöjning finns och med en tydlighet i den skollag vi har sköter skolledningarna ett arbete utifrån sina praktiska förutsättningar så gott de kan och med strålande resultat i de allra flesta fall.Fru talman! Det är viktigt att ha planer för finansiering och uppföljning av processer, men den kontrollen får inte övergå gränsen till detaljstyrning och exakthet inom ett verksamhetsområde som är både komplext och i någon mån levande och oförutsägbart. har vi inom utbildningssektorn hävdat att verksamheten når målet när den genomförs i riktning mot målet, för det är så man kan mäta. Med stor ödmjukhet inför skeenden som inte alls lätt låter sig konkretiseras eller mätas i exakta siffror erkänner vi därför den redovisning som regeringen har gjort i sin skrivelse. Vi tycker att vi har fått en tydlighet. Utskottet och regeringen har med all önskvärd tydlighet aviserat att man följer upp. Vi vill följa upp. Vi vill inte tillåta något som helst slarv och tar inte emot någon anklagelse om detta. I stället är detta en viktig reform som vi följer hela vägen.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen.