bet · H001AU8 · 2013-04-15 00:00:00 — Som framgår ovan bereds dessutom frågan om en ny anställningsform för den som är , utbildningsanställning, i . Vidare är det regeringens avsikt att överlämna en proposition om gymnasial lärlingsanställning till . Utskottet ser positivt på dessa lagstiftningsarbeten och bedömer att de kan bidra till att underlätta för unga personer att etablera sig på arbetsmarknaden. Utskottet vill också framhålla att har konstaterat att väl utbyggda lärlingsanställningssystem har lett till lägre ungdomsarbetslöshet i flera EU-länder. Enligt utskottets mening är anställningar som kombineras med utbildningsinslag viktiga för att sänka de höga trösklar som finns för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Utskottet vill betona att det är viktigt att de anställningsformer som finns används på ett korrekt och ansvarsfullt sätt. Utskottet anser att arbetsmarknadens parter har ett stort ansvar på området för att förhindra många och långa tidsbegränsade anställningar och se till att huvudregeln om tillsvidareanställning upprätthålls. Som framgår ovan bereds departementspromemoriorna Ds 2011:22 och Ds 2012:25 i . Likaså bereder regeringen det motiverade yttrande som kommissionen lämnade . Detta beredningsarbete bör inte föregripas. Med hänvisning till vad som ovan anförts avstyrker utskottet motionerna 2012/13:A201 (V) yrkandena 13 och 7, 2012/13:A216 (KD), 2012/13:A269 (S), 2012/13:A279 (S), 2012/13:A284 (S) yrkandena 1 och 2, 2012/13:A356 (S) yrkande 1, 2012/13:A363 (S), 2012/13:A367 (S) yrkande 7 och 2012/13:A377 (S). Utskottet är inte berett att föreslå någon ändring när det gäller bestämmelsen om förhandlingsskyldighet i 32 § LAS. Inte heller anser utskottet att det finns anledning att initiera någon förändring när det gäller bestämmelsen om arbetsgivarens skyldighet att informera arbetstagare med tidsbegränsad anställning i 6 f § LAS. Motionerna 2012/13:A201 (V) yrkandena 5 och 6 avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om arbetstagarbegreppet i socialtjänstlagen och lagen om arbetsmarknadspolitiska program samt en motion om egenanställning. Av 4 kap. 6 § socialtjänstlagen (2001:453) framgår att den som deltar i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet enligt 4 kap. 4 § samma lag i det sammanhanget inte ska anses som arbetstagare. I den utsträckning den enskilde utför uppgifter som stämmer överens med eller till sin art liknar sådant som vanligen utförs vid förvärvsarbete ska han eller hon dock likställas med arbetstagare vid tillämpning av vissa bestämmelser i arbetsmiljölagen (1977:1160) och av bestämmelserna om arbetsskadeförsäkring i socialförsäkringsbalken. Av 7 § lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program framgår att den som tar del av ett arbetsmarknadspolitiskt program inte ska anses som arbetstagare om inte programmet gäller en anställning med anställningsstöd eller lönebidrag, skyddat arbete, trygghetsanställning, reguljärt arbete inom ramen för jobb- och utvecklingsgarantin, jobbgarantin för ungdomar eller en anställning med särskilt stöd för introduktion och uppföljning (). Av bestämmelsens andra stycke följer att när ett program bedrivs på en arbetsplats ska den som tar del av programmet dock likställas med arbetstagare vid tillämpning av vissa regler i arbetsmiljölagen. Arbetsdomstolen meddelade dom i mål nr A 2/11. I målet prövades bl.a. frågan om en person under praktik enligt socialtjänstlagen varit att betrakta som arbetstagare och anställd i bolaget. Utskottet har behandlat frågan om s.k. egenanställda ett flertal gånger, bl.a. i betänkande 2009/10:AU13. Utskottet framförde då att frågan om uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen är komplicerad och svårbedömd. Utskottet ansåg att frågan krävde en djupare analys än den som gjorts inom ramen för utredningen om trygghetssystemen för företagare (2008:89). Utskottet föreslog därför i sitt betänkande ett tillkännagivande om att regeringen borde återkomma till i denna fråga, vilket också blev beslut (rskr. 2009/10:275). Den särskilda frågan om uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen har därefter utretts, och presenterades betänkandet Uppdragstagare i arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2011:52). Där föreslås bl.a. att den nuvarande definitionen av företagare i lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring kompletteras med två schablonregler. Enligt den första regeln ska den som har haft en F-skattsedel eller varit registrerad som enskild näringsidkare eller bolagsman i ett enkelt bolag i handelsregistret omfattas av reglerna för företagare i arbetslöshetsförsäkringen. Enligt den andra regeln ska den som inte har haft F-skattsedel eller registrering och utfört uppdrag för högst två olika uppdragsgivare omfattas av reglerna för arbetstagare. Om man inte kan använda sig av schablonreglerna måste en samlad bedömning göras, och för det fallet finns i betänkandet också ett förslag om en hjälpregel. Det föreslås också en uttrycklig regel som innebär att om en sökande som har varit formellt anställd hos ett s.k. egenanställningsföretag eller liknande själv skaffat ett uppdrag hos någon annan ska denne anses ha varit uppdragsgivare. Regeringen beslutade att en parlamentariskt sammansatt kommitté skulle se över de allmänna försäkringarna vid sjukdom och arbetslöshet (dir. 2010:48). beslutade regeringen att ge kommittén tilläggsdirektiv (dir. 2012:90). I direktiven anförs bl.a. (s. 7) att utredningen i arbetslöshetsförsäkringen (SOU 2011:52) ger förslag på schablonregler för att bedöma uppdragstagare, men att utredningen inte löser alla frågor. Med sin nuvarande utformning innebär regelverket en risk för att lika fall behandlas olika, och det är dessutom svårt för den enskilde att förutse hur regelverket ska tillämpas. Kommittén ska därför analysera uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen och föreslå en reglering som innebär att uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen blir tydlig. Kommittén ska redovisa sitt arbete . m.fl. (S) föreslår i motion 2012/13:A370 att socialtjänstlagen och lagen om arbetsmarknadspolitiska program ändras på så sätt att respektive lags undantag från arbetstagarbegreppet inte gäller om den enskilde sätts i reguljärt arbete. Motionären hänvisar till Arbetsdomstolens dom i mål nr A 2/11 och anför att den nuvarande ordningen innebär att socialtjänstlagen och lagen om arbetsmarknadspolitiska program gör det möjligt att åsidosätta kollektivavtal och utnyttja arbetstagare i strid med respektive lag. och (båda C) föreslår i motion 2012/13:A258 att möjligheten att utveckla egenanställning som ett verktyg mot arbetslöshet ses över. För företag kan det med hänsyn till enkelhet och flexibilitet vara fördelaktigt att anlita personal i stället för att anställa. Därför bör arbetslösa personer som söker arbete även kunna fakturera för sin tid utan att tryggheten kring arbetslösheten försämras. När det inledningsvis gäller bestämmelserna i 4 kap. 6 § socialtjänstlagen och 7 § lagen om arbetsmarknadspolitiska program är det utskottets uppfattning att dessa är väl avvägda. Någon anledning för att ta initiativ i frågan finns därför inte. Motion 2012/13:A370 (S) avstyrks. Frågan om s.k. egenanställda behandlades av utskottet i betänkande 2012/13:AU6. Utskottet anförde (s. 59) bl.a. att den nuvarande utformningen av regelverket innebär en risk för att lika fall behandlas olika och att det dessutom är svårt för den enskilde att förutse hur regelverket ska tillämpas. Utskottet välkomnade därför att den parlamentariska socialförsäkringskommittén har givits i uppdrag att analysera uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen och föreslå en reglering som innebär att uppdragstagares ställning i arbetslöshetsförsäkringen blir tydlig. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Inte heller i denna fråga bör ta något initiativ. Motion 2012/13:A258 (C) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. förlängd föräldraledighet, flexibla helgdagar och anställdas inflytande över semesterdagarnas förläggning. Jämför reservation 4 (MP). Med början utökades möjligheterna till ledighet från arbetet genom ny lagstiftning. Syftet var att skapa ökad valfrihet och välfärd för de anställda. Exempel på ledighetslagar är utöver semesterlagen (1977:480) lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning (studieledighetslagen), föräldraledighetslagen (1995:584) och lagen (1997:1293) om rätt till ledighet för att bedriva näringsverksamhet. I föräldraledighetslagen regleras bl.a. möjligheten till hel ledighet för en förälder tills barnet blivit 18 månader eller, under förutsättning att föräldern då har hel föräldrapenning, för tid därefter. Vidare finns ledighetsbestämmelser i ett stort antal lagar, bl.a. lagen (1974:358) om facklig förtroendemans ställning på arbetsplatsen (förtroendemannalagen), MBL och arbetsmiljölagen. beslutade med anledning av regeringens proposition 2009/10:4 En förenklad semesterlag, m.m. (bet. 2009/10:AU4, rskr. 2009/10:83) om ett antal ändringar i semesterlagen. Det infördes då bl.a. en ny beräkningsregel för semesterlön för arbetstagare med fast lön, förenklingar när det gäller semesterlönegrundande frånvaro, rätt till semesterledighet även vid kortare anställning, semesterledighet och oregelbunden arbetstid samt förändrad beräkning av semesterlön för sparad semester. beslutade regeringen lagrådsremissen En enklare ledighetslagstiftning. I remissen lämnades bl.a. förslag till en lag om ledighet för utbildning. beslutade regeringen lagrådsremissen Ändring i lagen om rätt till ledighet för utbildning. I den sistnämnda remissen lämnades ett förslag till en ändring i den föreslagna lagen om ledighet för utbildning. Det nya förslaget innebär att en arbetstagare ska kunna ha rätt till ledighet för att delta i en kortare facklig utbildning även om han eller hon inte har varit anställd hos arbetsgivaren före ledigheten. Sammanfattningsvis innefattar förslagen i de båda remisserna ändringar i åtta ledighetslagar, bl.a. föräldraledighetslagen (1995:584) och lagen (1974:981) om arbetstagares rätt till ledighet för utbildning. Ärendet bereds inom . De svenska helgdagarna regleras i lagen (1989:253) om allmänna helgdagar. Av lagen framgår att , inklusive och , är helgdagar. Därutöver har elva fristående övriga helgdagar. Arbetstagares rätt till semester regleras i semesterlagen. Lagen är i stora delar tvingande. Det går emellertid att avvika från vissa bestämmelser genom avtal mellan arbetsgivare och enskilda arbetstagare eller genom kollektivavtal. Bestämmelserna om semesterns förläggning återfinns i 1012 b §§ och 2021 §§ semesterlagen. I 11 § stadgas att om det inte går att komma överens om hur semesterledighet ska förläggas bestämmer arbetsgivaren om förläggningen, om inte något annat har avtalats. (M) föreslår i motion 2012/13:A293 att regeringen ser över möjligheten att förlänga rätten till tjänstledighet för småbarnsföräldrar på heltid från 18 månader . (KD) vill i motion 2012/13:Sf201 att rätten för föräldrar att vara tjänstlediga ändras så att båda föräldrarna har rätt till tjänstledighet på heltid tills barnet fyller (yrkande 3). Ledighet för fackliga studier (S) tar i motion 2012/13:A311 upp frågan om ledighet från arbetet för fackliga studier. I regeringens omarbetade lagförslag återstår en försämring, nämligen att arbetsgivaren framöver endast behöver informera den anställde om man beslutar att skjuta på ledigheten, inte det berörda fackförbundet. föreslår i partimotion 2012/13:A393 av m.fl. att flexibla helgdagar införs i form av en ledighetspott (yrkande 27). Motionärerna anför att det inte längre finns någon statskyrka i och att kristendomen är statsreligion. Trots detta är den övervägande delen av alla nationella helgdagar på något sätt knutna till den kristna läran och kyrkoåret. Stora befolkningsgrupper i tillhör andra religioner eller saknar någon form av religiös tro. Ur detta perspektiv är det enligt motionärerna självklart att det kristna helgdagsmonopolet måste ifrågasättas. Samtliga religiöst präglade helgdagar bör därför överföras till en form av ledighetspott som den enskilde fritt kan förfoga över. I motion 2012/13:A365 av och (båda MP) yrkas att en utredning tillsätts om hur den anställdes inflytande över semesterdagarnas förläggning kan stärkas. I motion 2012/13:A256 av m.fl. (FP) anförs att en utredning bör göras om röddagskonto. När nu staten lossat banden med kyrkan och när kulturella befolkningssammansättning är mer heterogen bör det bli lättare för människor att få välja om och när de vill ta ut dessa lediga dagar, i form av egna religiösa helgdagar eller som vanlig ledighet. I motion 2012/13:A234 av Hans Rothenborg (M) behandlas frågan om semesterlön vid ersättning från socialförsäkringssystemen. Motionären anför att det medför en extra kostnad för arbetsgivaren att betala semesterlön för en period då den anställde inte varit i tjänst. En sådan kostnad behöver inte i sig vara orimlig men missgynnar i praktiken företag med en hög andel kvinnor anställda eftersom kvinnor i större utsträckning än män tar ut föräldrapenning och s.k. VAB-dagar och oftare är sjukskrivna. Regeringen bör se över frågan och de konsekvenser den leder till för kvinnodominerade arbetsplatser och kvinnors företagande. Utskottet vill inledningsvis peka på att möjligheterna för en anställd att vara ledig från arbetet för olika ändamål är relativt omfattande. Inte minst gäller detta rätten att vara föräldraledig. Det följer av 5 § föräldraledighetslagen att en förälder har rätt till hel ledighet för vård av barn till dess barnet är oavsett om föräldern får föräldrapenning eller inte. En förälder har därutöver rätt till hel ledighet medan föräldern får hel föräldrapenning enligt 12 kap. socialförsäkringsbalken. För en arbetstagare som har adopterat ett barn eller tagit emot ett barn i avsikt att adoptera det ska tiden 18 månader i stället räknas från den tidpunkt då arbetstagaren fått barnet i sin vård. Enligt utskottets uppfattning är dessa regler väl avvägda. Utskottet vill emellertid framhålla att det ibland kan vara förenat med vissa svårigheter att avgöra om en viss lag är tillämplig eftersom detta beror på grunden för arbetstagarens ansökan om ledighet. En arbetsgivare behöver således ha kunskap om flera olika lagar med varierande innehåll för att kunna hantera frågor om en arbetstagares ledighet från anställningen, vilket kan leda till att framför allt mindre arbetsgivare ibland har svårigheter att tillämpa ledighetslagstiftningen. Även för en enskild arbetstagare kan regleringen i viss utsträckning verka svårtillgänglig. Utskottet välkomnar därför regeringens ambition att förenkla ledighetslagstiftningen. Som framgår ovan bereder regeringen frågan om ledighetslagstiftning. Både föräldraledighetslagen och lagen om arbetstagares rätt till utbildning omfattas av denna beredning. Regeringens arbete bör inte föregripas. Motionerna 2012/13:Sf201 (KD) yrkande 3, 2012/13:A293 (M) och 2012/13:A311 (S) avstyrks därför. Frågor om flexibla helgdagar har prövats av utskottet , senast i betänkande 2009/10:AU14. Utskottet anförde att det är naturligt att frågor av detta slag väcks allt eftersom det blir en större etnisk och religiös mångfald i samhället. Utskottet konstaterade att frågan är komplicerad och kräver överväganden av vitt skilda slag samt att frågan i hög grad är en angelägenhet som arbetsmarknadens parter kan förfoga över i kollektivavtal, där förutsättningarna bör vara goda att göra anpassningar till enskilda förhållanden. Utskottet vidhåller detta ställningstagande och avstyrker motionerna 2012/13:A256 (FP) och 2012/13:A393 (MP) yrkande 27. Enligt utskottets uppfattning är semesterlagens bestämmelser när det gäller dels förläggningen av semesterledighet, dels semesterlönegrundande frånvaro väl avvägda. bör inte ta något initiativ i dessa frågor. Motionerna 2012/13:A234 (M) och 2012/13:A365 (MP) avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med förslag till ändringar i turordningsreglerna i LAS. Jämför reservationerna 5 (S, V) och 6 (SD). Turordningsreglerna i 22 § LAS är aktuella vid arbetsbristsituationer när personer ska sägas upp och valet står mellan flera arbetstagare. Utgångspunkten i arbetsrätten är arbetsgivarens rätt att leda och fördela arbetet, den s.k. arbetsledningsrätten. Genom bl.a. lagstiftning och kollektivavtal har arbetsledningsrätten begränsats. Turordningsreglerna i LAS är ett exempel på undantag från arbetsledningsrätten. Det är dock arbetsgivaren själv som lägger fast förutsättningarna för t.ex. omfattningen av driftsinskränkningen och dess förläggning på olika drifts- eller förvaltningsenheter. Huvudregeln i 22 § LAS är i enlighet med principen sist in, först ut, dvs. att arbetstagare med kortare anställningstid står först i tur att sägas upp, före arbetstagare med längre anställningstid. ger högre ålder företräde. Om en arbetstagare måste omplaceras för att få fortsatt arbete krävs att arbetstagaren har tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet. Det finns dessutom vissa särregler, t.ex. för arbetstagare med nedsatt arbetsförmåga och som har beretts särskild sysselsättning hos arbetsgivaren. En domstol kan pröva om arbetsgivarens uppsägning står i strid med turordningsreglerna och i så fall ålägga arbetsgivaren att betala skadestånd. Efter förslag av arbetsmarknadsutskottet i betänkande 2000/01:AU4 Undantag från turordningen m.m. infördes ett undantag från den gällande turordningsprincipen, det s.k. tvåpersonersundantaget, i 22 § andra stycket LAS. Regeln innebär att en arbetsgivare med högst tio arbetstagare får undanta högst två arbetstagare som enligt arbetsgivarens bedömning är av särskild betydelse för den fortsatta verksamheten. Den eller de personer som undantas har företräde till fortsatt anställning oavsett turordningen. Arbetsgivarens beslut att tillämpa undantagsbestämmelsen kan i normalfallet inte prövas rättsligt. Förslag om att upphäva undantagsregeln har därefter varit uppe till behandling ett antal gånger och avslagits av . Reglerna i 22 § LAS är dispositiva på det sättet att en avvikelse får göras genom kollektivavtal. Om avtalet inte har slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation krävs det dock att det finns ett sådant avtal mellan parterna i andra frågor. Bestämmelserna om turordning kan alltså ersättas av kollektivavtalsreglerade turordningar antingen på det sättet att kollektivavtalet innehåller egna turordningsregler eller att kollektivavtalet bara innehåller en fullmakt för de lokala parterna att träffa avtal om s.k. avtalsturlistor. En avtalsturlista behöver inte nödvändigtvis innebära att parterna gör undantag från lagens turordningsregler. En avtalsturlista kan även fylla andra syften, t.ex. att i kollektivavtalets form befästa att parterna har en gemensam uppfattning i frågan. Turordningsöverenskommelsen kan vara en del av en bredare uppgörelse. gjorde ett tillkännagivande om kringgående av turordningsreglerna i LAS med anledning av en motion som behandlades i arbetsmarknadsutskottets betänkande 2004/05:AU8. I motionen uppmärksammades företeelsen att personal i samband med bolagiseringar flyttas mellan olika turordningsområden, vilket kan innebära nackdelar vid uppsägning på grund av arbetsbrist. ansåg att det är oacceptabelt att ett företag handlar i strid med intentionerna bakom lagstiftningen. Utskottet förutsatte att regeringen skulle uppmärksamma problemet och vid behov återkomma till . Regeringen återkom i proposition 2008/09:6 med en rättslig analys som utmynnade i att nackdelarna med en eventuell lagändring skulle bli större än de förbättringar som skulle uppnås. Någon lagändring föreslogs inte och frågan skulle inte heller utredas vidare. I motionerna 2012/13:A225 av och (båda M) och 2012/13:A251 av och (båda M) begärs en översyn av turordningsreglerna. I motion 2012/13:A255 av (FP) yrkas att en översyn av LAS bör göras för att modernisera regelverket och ge arbetsgivaren större möjlighet att undanta viktiga nyckelpersoner vid varsel eller uppsägning. I motion 2012/13:A321 av (C) begärs att turordningsreglerna i LAS avskaffas. I motion 2012/13:A364 av Per Lodenius och (båda C) begärs att turordningsreglerna för de minsta företagen ses över i syfte att ta bort dessa regler. I motion 2012/13:A383 av (C) begärs att LAS reformeras när det gäller turordningsreglerna. Motionären anför att regelverket behöver förnyas för att möta framtida utmaningar. Upp till 10 anställda bör företagen helt kunna undanta från turordningsreglerna. Socialdemokraterna anser i kommittémotion 2012/13:A392 av m.fl. att möjligheten för en arbetsgivare med färre än tio anställda att undanta två personer från turordningsreglerna bör tas bort (yrkande 32). Ett liknande yrkande framförs i motion 2012/13:A315 av och (båda S). Även anser i kommittémotion 2012/13:A201 av m.fl. att möjligheten för arbetsgivare i företag med högst tio anställda att undanta två personer från turordningen bör tas bort (yrkande 8). Motionärerna anför att även om relativt få arbetsgivare har använt sig av denna möjlighet har undantagsregeln stor betydelse. Den inskränker förhandlingsrätten och ökar otryggheten för alla anställda vid företag med högst tio anställda. anser att LAS ger parterna tillräckligt utrymme att förhandla fram lösningar vid uppsägningar på grund av arbetsbrist som är både rättssäkra för den enskilde och motsvarar behoven på arbetsplatsen. Även i motionerna 2012/13:A213 av och (båda S) och 2012/13:A262 av och (båda S) begärs att tvåpersonersundantaget avskaffas. I motion 2012/13:A287 av och (båda SD) föreslås att möjligheten för en arbetsgivare med färre än tio anställda att undanta två personer från turordningsreglerna ändras så att arbetsgivaren har rätt att undanta fem arbetstagare. Enligt motionärerna slår dagens regelverk särskilt hårt mot ungdomar, som får svårare att etablera sig på arbetsmarknaden. I motion 2012/13:A250 av (KD) anförs att det bör utredas om medelstora och stora företag bör ges samma möjlighet att göra undantag från turordningsreglerna som arbetsgivare med färre än tio anställda har. Utskottet har behandlat motionsyrkanden om turordningsfrågor , senast i betänkande 2011/12:AU9 (s. 15 f.). Utskottet vidhåller sin uppfattning att den svenska modellen, där svenska kollektivavtal verkar tillsammans med lagregler, i huvudsak fungerar bra och är en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Därför bör grunden för arbetsrätten bestå också framöver. Denna modell, där förhållandena på arbetsmarknaden i hög grad regleras genom avtal mellan arbetsmarknadens parter, bör värnas. Det är en modell som förutsätter att arbetsmarknadens parter uppträder på ett ansvarsfullt sätt. Parterna har själva i stor utsträckning de verktyg som behövs för att rätta till det som kan uppfattas som obalanser eller brister. Utskottet vill således betona att frågan om turordning i hög grad är de avtalsslutande parternas ansvar och ser inget behov av att lagstiftningsvägen ändra turordningsreglerna. När det särskilt gäller tvåpersonersundantaget, som gäller , vill utskottet framhålla att detta undantag syftar till att ge små företag större flexibilitet vid uppsägning på grund av arbetsbrist. För sådana företag kan möjligheten att få behålla viss kompetens i samband med neddragningar av antalet anställda vara avgörande för den fortsatta verksamheten. Motionerna 2012/13:A201 (V) yrkande 8, 2012/13:A213 (S), 2012/13:A225 (M), 2012/13:250 (KD), 2012/13:A251 (M), 2012/13:A255 (FP), 2012/13:A262 (S), 2012/13:A287 (SD), 2012/13:A315 (S), 2012/13:A321 (C), 2012/13:A364 (C), 2012/13:A383 (C), 2012/13:A392 (S) yrkande 32 avstyrks med hänvisning till det anförda. Utskottets förslag i korthet avslår motioner med begäran om att reglerna om företrädesrätt till återanställning ändras. Jämför reservation 7 (V). En av de mest centrala bestämmelserna i är 7 § som anger att en uppsägning från arbetsgivarens sida ska vara sakligt grundad.