bet · H001SfU13 · 2013-06-04 00:00:00 — 2012/13:SfU13 Genomförande av blåkortsdirektivet I betänkandet behandlar utskottet proposition 2012/13:148 Genomförande av blåkortsdirektivet och tre motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen lämnas förslag till genomförande av rådets direktiv /50/EG av om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning, det s.k. blåkortsdirektivet. Regeringen föreslår att det införs ett uppehålls- och arbetstillstånd för högkvalificerad anställning som betecknas EU-blåkort. För att beviljas EU-blåkort krävs bl.a. att lönen är minst en och en halv gånger den genomsnittliga bruttoårslönen i och att personen har en högskoleutbildning eller motsvarande yrkeserfarenhet. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag, med den ändringen att tidpunkten för lagarnas ikraftträdande bör bestämmas till . Utskottet avstyrker motionerna. I ärendet finns fem reservationer (S, SD och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:Sf6 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:Sf7 av m.fl. (S). Reservation 1 (S) Reservation 2 (V) Övrigt om genomförandet av blåkortsdirektivet 2012/13:Sf6 av m.fl. (V) yrkandena 26 och 2012/13:Sf8 av (SD) yrkandena 15 och 711. Reservation 3 (SD) Reservation 4 (V) antar regeringens förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716) i de delar det avser 5 kap. 5 § med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdande bestäms till . Därmed bifaller delvis proposition 2012/13:148 punkt 1 i denna del och avslår motion 2012/13:Sf8 av (SD) yrkande 6. Reservation 5 (SD) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i utlänningslagen (2005:716), i den mån lagförslaget inte omfattar vad utskottet föreslagit ovan, 2. lag om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3. lag om ändring i studiestödslagen (1999:1395), 4. lag om ändring i socialförsäkringsbalken med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdande för lagarna i punkterna 14 bestäms till . Därmed bifaller delvis proposition 2012/13:148 punkterna 1 i denna del och 24. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (M), (S), (S), (FP), Shadiye Heydari (S), (S), (MP), (SD), (M), (S), (C), (M), (KD) och (V). Europeiska unionens råd antog direktivet 2009/50/EG om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning (blåkortsdirektivet). Direktivet, som trädde i kraft , skulle vara genomfört i medlemsstaterna . har departementspromemorian Genomförande av blåkortsdirektivet (Ds 2012:28) utarbetats. I detta betänkande behandlas proposition 2012/13:148 Genomförande av blåkortsdirektivet och tre motioner som väckts med anledning av propositionen. Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. Lagrådet har yttrat sig över förslagen i propositionen. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2, och de motionsyrkanden som behandlas i ärendet finns i bilaga 1. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag till genomförande av blåkortsdirektivet med den ändringen att lagförslagens ikraftträdande bestäms till . avslår motionsyrkanden om bl.a. definition av högkvalificerad arbetskraft, arbetsmarknadsprövning, rättsligt bindande anställningserbjudande, försörjningskrav, efterkontroller, permanent uppehållstillstånd och begränsningar gällande bl.a. studiemedel och bostäder. Jämför reservationerna 1 (S), 2 (V), 3 (SD), 4 (V) och 5 (SD). I utlänningslagen (2005:716), förkortad UtlL, finns bestämmelser om bl.a. villkor för inresa, vistelse och arbete i . Lagen kompletteras av utlänningsförordningen (2006:97), förkortad UtlF. Enligt huvudregeln ska en utlänning som vistas i ha uppehållstillstånd om inte visering har beviljats för (2 kap. 5 § UtlL). Uppehållstillstånd och arbetstillstånd i ska i princip ansökas om och vara beviljat före inresan i landet (5 kap. 18 § UtlL). Det finns dock undantag, t.ex. vid en ansökan om förlängning av ett tidsbegränsat uppehållstillstånd som beviljats en utlänning på grund av familjeanknytning (5 kap. 18 § andra stycket 3 UtlL). En utlänning som ska arbeta i på grund av anställning här eller utomlands ska ha arbetstillstånd enligt 2 kap. 7 § UtlL. Kravet på arbetstillstånd gäller dock inte medborgare i de nordiska länderna, utländska medborgare med permanent uppehållstillstånd i , EU/EES-medborgare och deras familjemedlemmar (oavsett medborgarskap), medborgare i och tredjelandsmedborgare med ställning som varaktigt bosatta. Kravet på arbetstillstånd gäller heller inte studenter som har uppehållstillstånd för studier på högskolenivå, gästforskare som beviljats särskilt uppehållstillstånd för forskning samt asylsökande som är undantagna från kravet på arbetstillstånd (AT-UND). Det finns också undantag för vissa yrkeskategorier som ska arbeta enbart i . Enligt 6 kap. 2 § UtlL får arbetstillstånd ges till en utlänning som har erbjudits en anställning om anställningen gör det möjligt för honom eller henne att försörja sig och lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Beslut om arbetstillstånd meddelas av som bl.a. ska pröva att de erbjudna anställningsvillkoren inte är sämre än vad som gäller för arbetstagare som redan är bosatta i . Enligt den nuvarande ordningen för arbetskraftsinvandring får ett arbetstillstånd inte ges än och den sammanlagda tillståndstiden för arbetstillstånd inte vara längre än (6 kap. 2 a § UtlL). Om anställningen inte avser får arbetstillstånd bara beviljas för den som anställningen avser. När en person har haft arbetstillstånd kan ett permanent uppehållstillstånd beviljas (5 kap. 5 § första stycket UtlL). Ett arbetstillstånd ska enligt 6 kap. 2 a § tredje stycket UtlL knytas till en viss arbetsgivare och avse ett visst slag av arbete. Efter en sammanlagd tillståndstid ska tillståndet endast knytas till ett visst slag av arbete. En ny ansökan om arbetstillstånd måste lämnas in till om byte av arbetsgivare sker . Ett arbetstillstånd får återkallas om anställningen har upphört och utlänningen inte har fått en ny anställning som omfattas av det redan beviljade arbetstillståndet eller har ansökt om arbetstillstånd för det nya arbetet (7 kap. 3 § UtlL). De nuvarande reglerna om arbetskraftsinvandring trädde i kraft , varvid den s.k. myndighetsbaserade arbetsmarknadsprövningen upphörde. är det arbetsgivarens bedömning av behovet av arbetskraft som är utgångspunkten vid handläggningen av ärenden om arbetstillstånd. Av de åtaganden som har gjort inom EU följer bl.a. att det egna landets befolkning och befolkningen i övriga EU/EES och ska ha företräde till befintliga arbetstillfällen. Arbetstillstånd ska därför kunna beviljas under förutsättning att principen om gemenskapsföreträde respekteras. Det är som ska kontrollera att gemenskapsföreträdet respekteras. Uppehållstillstånd ska ges till en utlänning som är make, maka eller sambo till någon som är bosatt eller som beviljats uppehållstillstånd för bosättning i samt till barn till anknytningspersonen eller till hans eller hennes make, maka eller sambo under förutsättning att barnet är och ogift (5 kap. 3 § UtlL). Uppehållstillstånd får bl.a. vägras en utlänning om denne utgör ett hot mot allmän ordning och säkerhet enligt 5 kap. 17 a § UtlL. Vissa ärenden ska handläggas som säkerhetsärenden enligt 1 kap. 7 § UtlL. Enligt 1 kap. 47 §§ studiestödslagen (1999:1395) jämställs vissa grupper av utländska medborgare med svenska medborgare, om de kan härleda rättigheter i fråga om sociala förmåner eller familjeförmåner från , avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller gemenskapens och medlemsstaternas avtal med . Enligt 2 kap. 12 § diskrimineringslagen (2008:567) är diskriminering förbjuden för den som utanför privat- och familjelivet tillhandahåller varor, tjänster eller bostäder till allmänheten. Enligt 35 kap. 16 § socialförsäkringsbalken, förkortad SFB, uppställs det ett krav på en viss bosättningstid i vid beräkning av försäkringstid för rätt till sjuk- och aktivitetsersättning i form av garantiersättning för dem vars försäkringsfall inträffat innan det år de fyllde . Europeiska unionens råd antog blåkortsdirektivet . Syftet med direktivet är att fastställa villkoren för inresa och vistelse för högkvalificerad anställning på medlemsstaternas territorium för tredjelandsmedborgare som har EU-blåkort samt deras familjemedlemmar. Även villkor för inresa och vistelse för innehavare av EU-blåkort i andra medlemsstater än den första medlemsstaten regleras. Direktivet ska inte påverka tillämpningen av förmånligare bestämmelser i bilaterala eller multilaterala avtal eller förmånligare bestämmelser för tredjelandsmedborgare i gemenskapslagstiftningen. Direktivet ska inte heller påverka medlemsstaternas rätt att anta eller behålla bestämmelser som är förmånligare för de personer som omfattas. I propositionen föreslås att de bestämmelser som behövs för att genomföra blåkortsdirektivet huvudsakligen förs in i ett nytt kapitel i utlänningslagen. Enligt blåkortsdirektivet får ett EU-blåkort bara beviljas för en högkvalificerad anställning med en varaktighet om . En högkvalificerad anställning är enligt direktivet en anställning för vilken personen har relevant och särskild kompetens, som styrks av högre yrkeskvalifikationer. Med högre yrkeskvalifikationer avses kvalifikationer som kan styrkas genom bevis på högre utbildning eller, om undantag från detta föreskrivs i nationell lagstiftning, därmed motsvarande relevant yrkeserfarenhet om . Med högre utbildning avses högskoleutbildning eller forskarutbildning. Enligt propositionen saknas det anledning att begränsa möjligheten att bevilja EU-blåkort endast till utlänningar som har bevis på att de har en sådan högre utbildning som avses. Regeringen föreslår att en anställning i fråga om EU-blåkort bör anses vara högkvalificerad om sökanden har relevant och särskild kompetens i form av slutförd högskoleutbildning motsvarande 180 högskolepoäng eller yrkeserfarenhet inom det aktuella yrket eller branschen. Blåkortsdirektivet definierar yrkeserfarenhet som faktiskt och lagligt utövande av yrket i fråga. Någon närmare definition av begreppen yrke eller bransch ges inte i direktivet. Regeringen anser inte att det behövs någon närmare definition av begreppen eller att det behövs en särskild myndighet för att validera vilka tidigare yrkeserfarenheter som är relevanta i samband med en ansökan om ett EU-blåkort. Blåkortsdirektivet tar sikte på högkvalificerade anställningar, och enligt regeringen framgår det av arbetsgivarens utannonsering av en ledig tjänst vilka arbetsuppgifter och kompetenskrav som ställs på sökanden. Enligt propositionen bör det därför även i fråga om EU-blåkort, på samma sätt som gäller för nationella arbetstillstånd, vara upp till arbetsgivaren att avgöra om den person som han eller hon har för avsikt att erbjuda en anställning har de kvalifikationer som kan ligga till grund för anställningen, oavsett om kvalifikationerna baseras på en viss högskoleutbildning eller kan styrkas genom bevis på en längre tids yrkeserfarenhet inom det yrke eller den bransch som anställningen avser. handlägger ansökningar om arbetstillstånd, och enligt propositionen får under sin handläggning ta ställning till om kvalifikationerna kan ligga till grund för att bevilja ett EU-blåkort. Enligt direktivet krävs det att den erbjudna lönen för en högkvalificerad anställning uppgår till minst en och en halv gånger den genomsnittliga bruttoårslönen i . Vidare krävs att den erbjudna lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte får vara sämre än de villkor som följer av tillämpliga lagar, svenska kollektivavtal eller praxis inom det aktuella yrket eller den aktuella branschen. Regeringen föreslår att lönetröskeln fastställs till en och en halv gånger den genomsnittliga bruttoårslönen i . bör fastställa och offentliggöra den nationella lönetröskeln. Eftersom inte ansvarar för den officiella lönestatistiken i anför regeringen att myndigheten bör fastställa lönetröskeln efter samråd med , som är ansvarig myndighet för officiell lönestatistik i . I propositionen föreslås vidare att bör ge sammanslutningar av arbetsgivare och arbetstagare tillfälle att yttra sig över arbetsvillkoren för att bl.a. säkerställa att lönen, försäkringsskyddet och övriga anställningsvillkor inte är sämre än de villkor som följer av svenska kollektivavtal eller praxis inom yrket eller branschen. Koppling till en viss anställning m.m. Enligt blåkortsdirektivet ska innehavaren av ett EU-blåkort ha begränsad rätt till medlemsstatens arbetsmarknad . Rätten avgränsas till den anställning som uppfyller villkoren för inresa, dvs. som ligger till grund för EU-blåkortet. Regeringen föreslår att ett EU-blåkort ska knytas till en viss anställning och avse ett visst slag av arbete. Detta motsvarar vad som redan gäller för annan arbetskraftsinvandring. Efter en sammanlagd tillståndstid bör ett EU-blåkort enligt regeringen under endast knytas till ett visst slag av arbete. Vid byte av arbetsgivare föreslås att en ny ansökan om arbetstillstånd ska lämnas in till för att myndigheten ska pröva om även den nya anställningen uppfyller kraven för EU-blåkort. Även byte till en ny anställning hos samma arbetsgivare förutsätter enligt propositionen att en ny ansökan om EU-blåkort ges in. Regeringen framhåller att den som vill söka sig till ett arbete inom andra sektorer på den svenska arbetsmarknaden, som inte ställer krav på högkvalificerad anställning, har möjlighet att ansöka om och beviljas ett nationellt uppehållstillstånd och arbetstillstånd för arbetskraftsinvandring. Blåkortsdirektivet anger att innan en medlemsstat fattar beslut om ett EU-blåkort eller en förlängning av ett EU-blåkort får medlemsstaten undersöka situationen på den inhemska arbetsmarknaden och tillämpa sina förfaranden för tillsättning av lediga platser. Regeringen föreslår därför en bestämmelse om att EU-blåkort bara får beviljas om rekryteringsförfarandet är förenligt med åtaganden inom EU. Den s.k. myndighetsbaserade arbetsmarknadsprövningen avskaffades i samband med att nya regler för arbetskraftsinvandring infördes i . är det arbetsgivarens bedömning av om det i det enskilda fallet finns ett behov av att rekrytera arbetskraft från ett tredjeland som ska vara utgångspunkten vid handläggningen av ärenden om uppehålls- och arbetstillstånd. Det saknas enligt regeringen anledning att frångå denna ordning när det gäller EU-blåkort. I propositionen föreslås det därför att direktivets möjlighet till arbetsmarknadsprövning inte bör utnyttjas. Regeringen bedömer att det anställningserbjudande som ligger till grund för prövning av en ansökan om EU-blåkort utgör ett sådant bindande anställningserbjudande i förhållandet mellan arbetsgivaren och arbetstagaren som avses i direktivet. Det förekommer att det vid ansökningstidpunkten redan finns ett ingånget anställningsavtal, men något krav på giltigt anställningsavtal uppställs inte enligt gällande regler för arbetstillstånd. Regeringen anger att avtalsfrihet råder och ifrågasätter varför ett uttryckligt krav på giltigt anställningsavtal, till skillnad från ett anställningserbjudande, ska ställas i fråga om EU-blåkort när det för annan arbetskraftsinvandring står parterna fritt att omförhandla anställningsvillkoren. Det är enligt propositionen inte heller lämpligt med en ordning där arbetstagare från länder utanför EU inte ska vara fria att omförhandla sina anställningsvillkor på samma sätt som andra arbetstagare i . Arbetsgivare som har påförts sanktioner Blåkortsdirektivet medger att en ansökan om EU-blåkort får avslås om arbetsgivaren har påförts sanktioner i enlighet med nationell lagstiftning för odeklarerat arbete eller olaglig anställning. Någon definition av begreppen odeklarerat arbete och olaglig anställning finns inte i blåkortsdirektivet. Det framgår därför enligt regeringen inte klart vilka situationer som avses. Det framgår inte heller av direktivets bestämmelse hur långt tillbaka i tiden medlemsstaterna får beakta om en arbetsgivare har påförts någon sanktion. Regeringen anser att bör ha till uppgift att vid sin prövning av ansökan om EU-blåkort vidta den utredning som krävs i det enskilda fallet, i likhet med vad som gäller vid prövning av ansökan om arbetstillstånd enligt de nuvarande bestämmelserna för arbetskraftsinvandring. Om det finns anledning att ifrågasätta det arbetserbjudande som utlänningen bifogat sin ansökan om EU-blåkort finns det enligt regeringen möjlighet för att vid kontakt med olika myndigheter kontrollera arbetsgivaren, t.ex. via , för att få fram uppgifter om arbetsgivaren betalat skatter och avgifter eller inte. Det är enligt regeringens mening inte lämpligt att införa en kontrollmekanism för EU-blåkort eftersom motsvarande möjlighet inte finns vid ansökan om nationellt arbetstillstånd. Enligt propositionen är syftet med blåkortsdirektivet inte att de utlänningar som redan lagligen vistas och arbetar inom unionen ska medges EU-blåkort, utan att fler personer ska söka sig hit. Därför bör huvudregeln vara att en utlänning ska ha ansökt om och beviljats ett sådant tillstånd före inresan i . Ett EU-blåkort ska dock enligt propositionen kunna beviljas efter inresan i bl.a. om utlänningen ansöker om förlängning av tillståndstiden eller har ett EU-blåkort och ansöker om ett nytt sådant. Ett EU-blåkort bör också bl.a. kunna beviljas en utlänning som med stöd av ett EU-blåkort vistats i en annan EU-stat , under förutsättning att ansökan ges in senast efter inresan i . Detsamma föreslås gälla för en familjemedlem som beviljats uppehållstillstånd av en annan EU-stat på grund av anknytning till en utlänning som har EU-blåkort utfärdat i den staten och därefter flyttar till . Blåkortsdirektivet uppställer krav på att beslut om EU-blåkort ska meddelas efter det att en ansökan lämnades in. Om en ansökan behöver kompletteras får beslut dock meddelas . Den sökande ska informeras om handläggningstidens förlängning. För att uppfylla blåkortsdirektivets krav på beslutsunderrättelse inom föreslår regeringen att detta ska regleras i utlänningsförordningen. Möjligheten enligt direktivet att avslå en ansökan som inte kompletteras i rätt tid förekommer enligt propositionen inte för andra uppehålls- och arbetstillstånd i . Någon sådan möjlighet bör enligt regeringen inte heller utnyttjas för EU-blåkort. För det fall ett beslut om EU-blåkort inte meddelas i rätt tid ska nationell lagstiftning enligt direktivet reglera följderna. Enligt propositionen finns motsvarande bestämmelser om följder av att ett beslut inte fattas inom en angiven tidsfrist i andra EU-direktiv på migrationsområdet, bl.a. familjeåterföreningsdirektivet och direktivet om varaktigt bosatta. I samband med dessa genomföranden gjorde regeringen bedömningen att den tillsynsverksamhet som ombudsmän () och Justitiekanslern () utför tillgodoser de krav som nämnda direktiv uppställer i fråga om följder vid överskridande av handläggningsfrister. Även beträffande blåkortsdirektivet anser regeringen att denna tillsynsverksamhet är tillräcklig för att tillgodose blåkortsdirektivets krav i denna del. Enligt den nuvarande ordningen ställs inget krav på att en sökande av uppehålls- och arbetstillstånd ska uppge sin adress i . Enligt regeringen saknas det därför anledning att införa en annan ordning för EU-blåkort, och direktivets möjlighet härtill bör därför inte utnyttjas. För att i så stor utsträckning som möjligt motsvara den nuvarande ordningen för arbetskraftsinvandring föreslår regeringen att ett EU-blåkort bör gälla i högst , med möjlighet till ytterligare högst förlängning. När en förlängningsansökan inkommer har dessutom möjlighet att kontrollera om de ursprungliga anställningsvillkoren har uppfyllts. kan anmoda sökanden att redovisa specifikationer av utbetalad lön och begära in kontrolluppgifter från . Det finns då också möjlighet att kontrollera att den som har EU-blåkort inte har bytt anställning utan att ha ansökt om nytt tillstånd. Eftersom det inte helt går att bortse från att det även i fall av högkvalificerad anställning finns arbetsgivare som inte uppfyller sina åtaganden enligt de skriftliga underlag som ska ligga till grund för prövning av en ansökan, kan enligt regeringen dessa kontrollåtgärder motverka ett eventuellt missbruk av systemet med EU-blåkort. Om anställningstiden understiger får tillståndstiden enligt propositionen utökas med ytterligare . Det innebär att om utlänningen erbjudits en anställning hos en arbetsgivare i exempelvis , ska ett första EU-blåkort beviljas . Vid en förlängningsansökan ska ett nytt tillstånd utfärdas och om villkoren för EU-blåkort är uppfyllda. Det bör enligt propositionen inte finnas något hinder för en utlänning som vistats i en annan medlemsstat med ett EU-blåkort att ansöka om och beviljas ett EU-blåkort i . Enligt propositionen behandlar blåkortsdirektivet inte frågor om permanenta uppehållstillstånd. Det finns däremot en möjlighet att enligt direktivet bevilja den som har EU-blåkort ställning som varaktigt bosatt vistelse inom unionen. Möjligheten att beviljas ställning som varaktigt bosatt för en innehavare av EU-blåkort och dennes familjemedlemmar ska enligt regeringens förslag regleras i utlänningslagen. Vidare bör, i likhet med vad som gäller för en utlänning som beviljats nationella uppehållstillstånd och arbetstillstånd för arbetskraftsinvandring, även en utlänning som haft ett EU-blåkort utfärdat av kunna beviljas ett permanent uppehållstillstånd i . Regeringen föreslår att ett permanent uppehållstillstånd också bör kunna beviljas om utlänningen vistats här med stöd av ett EU-blåkort och under ytterligare en period med stöd av ett nationellt uppehållstillstånd för arbete, under förutsättning att dessa perioder sammantaget utgör en tidsperiod . Nekad förlängning och återkallelse m.m. Regeringen föreslår att ett EU-blåkort ska återkallas och att tillståndstiden för EU-blåkort inte ska förlängas bl.a. om tillståndet förvärvats på ett bedrägligt sätt eller beviset om tillstånd har förfalskats eller ändrats i något avseende. Om utlänningen anses utgöra ett hot mot allmän ordning, allmän säkerhet eller allmän folkhälsa ska ett EU-blåkort inte beviljas. Detsamma föreslås gälla för familjemedlemmar till innehavare av EU-blåkort. Även om det vid en förlängningsansökan framkommer att utlänningen har påbörjat en ny anställning utan att ha ansökt om ett nytt tillstånd bör EU-blåkortet återkallas och förlängning av EU-blåkort nekas. Detsamma bör enligt regeringen gälla om det vid en förlängningsansökan framkommer att utlänningen bytt till ett annat slag av arbete än det som EU-blåkortet är knutet till. Ett uppehållstillstånd som beviljas en familjemedlem till den som har EU-blåkort föreslås även kunna återkallas om förhållandet upphör eller om utlänningens EU-blåkort återkallas. Regeringen föreslår också att det införs en skyldighet för den som har EU-blåkort att anmäla till om t.ex. han eller hon blir arbetslös. Även det förhållandet att lönetröskeln inte längre uppnås ska anmälas, trots att detta förhållande kan medföra att ett EU-blåkort ska återkallas. Regeringen anser att en anmälningsskyldighet måste införas för att uppfylla direktivets krav. Det är vidare den lönetröskel som gällde då EU-blåkortet beviljades eller när tillståndstiden förlängdes som ska gälla för anmälningsskyldigheten. I de fall den som har ett EU-blåkort nyttjar förmåner och andra rättigheter för en arbetstagare, t.ex. frånvaro på grund av sjukskrivning eller föräldraledighet, vilket kan påverka den faktiska löneutbetalningen, bör det förhållandet enligt propositionen inte leda till någon anmälningsskyldighet. För den som har EU-blåkort men som inte har iakttagit anmälningsskyldigheten kan EU-blåkortet återkallas eller förlängning av tillståndet nekas.