bet · H001NU14 · 2013-03-12 00:00:00 — De länder som bedöms ha bäst förutsättningar för skiffergasproduktion förutom är , , , , och . Gemensamt för dessa länder är att de har stora skiffergasreserver. I övrigt skiljer sig incitamenten något åt mellan länderna. och är starkt beroende av kol och en övergång till gas skulle innebära minskad miljöpåverkan och dessutom en ökad självförsörjningsgrad. har i likhet med krympande konventionella gasresurser som gasinfrastrukturen är utbyggd, vilket gör att det finns starka incitament till att utveckla skiffergasproduktionen. Starka incitament för skiffergasproduktion finns även i , som är en betydande gasexportör till framför allt . bedöms vilja stärka sin roll som gasexportör i regionen och har dessutom miljölagar som inte utgör några hinder för gasutvinning. Stora skiffergasreserver finns även i , , , men i dessa länder väntas inte skiffergasproduktion komma i gång . I har hydraulisk sprickbildning förbjudits, och i och har de konventionella gasresurserna ökat, vilket gör att det inte är troligt med satsningar på skiffergas. I är den ledande nationen inom skiffergasutvinning, men prospektering och utredningar pågår även i , , och . I , som har relativt stora skiffergastillgångar, har hydraulisk sprickbildning förbjudits vilket gör att det inte är troligt att någon produktion kommer att starta den närmaste framtiden. Den viktigaste miljöfrågan som rör skiffergasen är användningen av vattenresurser och risken för påverkan på vattenkvaliteten i omgivande vattenreservoarer. Resultatet av den utredning som pågår i , som analyserar konsekvenserna för vattenkvaliteten av hydraulisk sprickbildning, kommer ha stor betydelse för skiffergasens framtid. Andra viktiga miljöfrågor är påverkan på landskapet och storleken på utsläppen av växthusgaser. Påverkan på landskapet kommer troligen vara en viktig fråga i tätbefolkade regioner som , men av mindre betydelse i glesbygder. När det gäller utsläppen av växthusgaser är dessa högre än för konventionell gas, men betydligt lägre än från kol. Det bedöms inte vara troligt att någon större produktion av skiffergas kommer i gång i . Det största hindret är troligen höga produktionskostnader, som gör att skiffergasen inte ser ut att bli konkurrenskraftig mot gasimport från andra områden, även om produktionskostnaderna i väntas minska. Förändrade marknadsvillkor, som ökade importpriser och styrmedel för inhemsk produktion, skulle dock kunna förändra situationen. Ett viktigt hinder för skiffergasen i är striktare regelverk när det gäller miljö, arbetsrätt och säkerhet. Skiffergas kommer troligen att ha en stor betydelse för gasmarknaden. Tack vare möjligheterna att utvinna de okonventionella gaserna (inklusive skiffergas) har världens naturgasreserver ökat kraftigt, vilket kan öka naturgasens betydelse i världen och även förbättra många länders försörjningstrygghet. En annan viktig effekt av den ökade skiffergasproduktionen är en ökad konkurrens på produktionssidan, vilket kommer att förändra prissättningen på naturgas och även förändra världens gashandel. Möjligheterna att utvinna s.k. skiffergas på ett lönsamt sätt i bl.a. kan väntas ha betydande konsekvenser för den globala energiförsörjningen. Intresset för skiffergas växer även i , inte minst i länder med låg självförsörjningsgrad. finns betydande frågetecken kring skiffergasutvinningens miljöpåverkan. Utvinningsmetoden fracking lyfts av många fram som särskilt tvivelaktig ur det perspektivet. Utskottet delar till viss del den oro för utvinning av skiffergas som båda de här aktuella motionerna ger intryck av. Det råder onekligen osäkerhet kring vissa utvinningsmetoders konsekvenser. Mot den bakgrunden kommer utskottet att följa utvecklingen på området och med intresse ta del av de utredningar och andra undersökningar som pågår på detta område i flera länder, inklusive inom EU. väntas kommissionen föreslå ett ramverk för att hantera risker, åtgärda brister i regelverket och garantera största möjliga rättsliga klarhet och förutsägbarhet för marknadsaktörer och enskilda i EU. I anslutning till behandlingen av detta förslag kan en svensk ståndpunkt lämpligen ha utformats. Att som föreslås i motion 2012/13:N336 (MP) redan nu förorda att EU ska avbryta alla sina befintliga finansiella och politiska stöd till skiffergasprojekt och förbjuda brytning av skiffergas i är, enligt utskottet, att i onödan låsa fast sig i sådan oresonlighet som inte gynnar det fortsatta arbetet med att finna en bärkraftig gemensam hållning till skiffergasfrågorna på EU-nivå. En sådan gemensam hållning är också viktig om EU ska lyckas utöva inflytande över andra betydelsefulla aktörer på den globala energimarknaden till gagn för miljö och klimat. Utskottet vill här också påminna om de betydande miljörestriktioner som redan finns för utvinning av gas i . Dessa restriktioner innebär strikta begränsningar för sådan utvinning som kan medföra negativ miljöpåverkan. Utskottet anser inte att det som händer på skiffergasområdet ger anledning till att skärpa dessa bestämmelser ytterligare eller att det behövs särskilda skrivningar i som riktar in sig specifikt på utvinningsmetoden fracking. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna 2012/13:N334 (MP) och 2012/13:N336 (MP) i berörda delar. Utskottets förslag i korthet Bland annat med hänvisning till den statliga gruvsamordnarens uppdrag och den presenterade mineralstrategin avslår motionsyrkanden som på olika sätt gäller de samhällsomvandlingsfrågor som följer i spåren av gruvnäringens expansion i bl.a. Malmfälten. I motion 2012/13:N286 av (M) betonas vikten av fortsatt gruvbrytning i . Dagens situation i Malmfälten där enskilda gör förmögenhetsförluster utan möjlighet till kompensation enligt minerallagen är dock inte tillfredsställande. Motionären pekar bl.a. på att minerallagen inte tar hänsyn till att en fastighetsägare strax utanför koncessionsområdet, och där det saknas markanvisning, kan lida skada på så sätt att egendomen blir omöjlig att sälja och därmed tappar sitt värde. Minerallagen bör därför omarbetas så att syftet med att kompensera människor för den skada som gruvbrytningen innebär omfattar samtliga drabbade (yrkande 1). De som inte kan avyttra sina fastigheter och därmed lider förmögenhetsskada på grund av gruvdriften bör omfattas av rätten till inlösen och ersättning för uppkommen skada. Motionären framhåller även att kompensationen vid inlösen av bostäder understiger produktionspriset för en ny fastighet. För många äldre boende i hyresrätt riskerar hyreskostnaden att stiga kraftigt därför att bostadshuset blivit inlöst och att nyproduktionskostnaden för ersättningsbostaden överstiger ersättningen för inlösen. I fall då marknadsvärdet för den gamla bostaden är lägre än för en motsvarande bostad bör inlösensumman kunna grundas på nyproduktionskostnaden (yrkande 2). Ett gruvbolags beslut om nya huvudnivåer i en befintlig gruva är mycket betydelsefullt, slås det fast i motion 2012/13:N301 av (M). Det stärker inte bara förutsättningarna för lokal utveckling utan bidrar även till en positiv utveckling på regional och nationell nivå. kan ett sådant beslut innebära att hela samhällen måste flyttas och bostadsområden förvandlas till industriområden. Minerallagen, expropriationslagen och (PBL) är dock inte anpassade för flytt av hela samhällen. Motionären redovisar flera negativa konsekvenser för enskilda fastighetsägare eller hyresgäster och pekar på behovet av att se över gruvbolagens ansvar i situationer då deras verksamhet orsakar stora stadsomvandlingar. slog utskottet fast att goda villkor för industrin inte innebär att de gruvindustriella landvinningarna får göras på ett ohållbart sätt (bet. 2011/12:NU14). Till detta fogade utskottet även att staten som ägare av det största svenska gruvbolaget, , förväntas ta tydligt ansvar för att den pågående utvidgningen av gruvverksamheten bedrivs på ett hållbart sätt. Detta innefattar då även social hållbarhet i betydelsen att de med utvidgningen förknippade stadsomvandlingarna i och genomförs på ett acceptabelt sätt. Utskottet menade här bl.a. att den KTH-studie som skulle belysa stadsomvandlingarnas konsekvenser för fastighets- och bostadsmarknaden i och kan väntas bidra med ett betydelsefullt underlag när det gäller frågan om huruvida gruvutvidgningen i de berörda kommunerna genomförs på ett socialt hållbart sätt och utan att enskilda drabbas ekonomiskt (KTH:s pågående arbete refereras ytterligare nedan). Vidare påminde utskottet om att expropriationslagens ersättningsregler som det hänvisas till i minerallagen ändrades 2010 i syfte att stärka fastighetsägarnas ställning i ersättningshänseende och att därigenom stärka äganderätten. Ersättningsregler vid ingrepp med stöd av minerallagen Som beskrivits ovan är markägaren tillförsäkrad ersättning vid ingrepp i markägares rättigheter med stöd av minerallagen. Skada eller intrång som föranleds av undersökningsarbete ska ersättas av den som har ett undersökningstillstånd eller en koncession med vars stöd arbetet bedrivs. Ofta bestäms ersättningens storlek genom frivilliga uppgörelser mellan koncessionsinnehavaren och markägaren. Kan inte sådana uppgörelser nås bestäms ersättningen enligt expropriationsrättsliga principer. För en närmare beskrivning av dessa principer hänvisas till utskottets mineralpolitiska betänkande (bet. 2011/12:NU14 s. 12 f.). Stadsomvandlingarna i och i Sedan malmbrytningen startade i har staden påverkats av denna. beslutade om en ny huvudnivå för järnmalmsgruvan i . hade Bergsstaten gett tillstånd för bearbetning av en ny malmkropp i och för en ny huvudnivå. Utvinningen innebär att fastigheter i påverkas av deformationer och sättningar i marken. har slutit avtal med berörda fastighetsägare om flytt eller inlösen av husen. finns den s.k. Malmfältsgruppen. Gruppen är ett högnivåforum för dialog i övergripande frågor som rör gruvnäringens tillväxt i Malmfälten och de förändringar som kan bli aktuella i , och . Malmfältsgruppen leds av näringsminister . I övrigt deltar företrädare för , berörda kommuner, myndigheter, företag och organisationer och andra intressegrupper. finns en interdepartemental arbetsgrupp med uppgift att koordinera samarbete och effektiv handläggning inom av ärenden med anknytning till gruvverksamhet och planerade investeringar i , och kommuner. Genom bl.a. aktiebolagslagen (2005:551), bolagsordningen, statens ägarpolicy, Svensk kod för bolagsstyrning och regeringens riktlinjer har ett stort ansvar i samband med stadsomvandlingen. Staten utövar ett aktivt ägande gentemot som bl.a. inkluderar ett hållbart miljömässigt och socialt ansvarstagande. Huvudansvaret för det statliga ägandet av företag ligger på . låg det på . Lagstiftningen är utformad på ett sådant sätt att de som bor utanför det område som är ianspråktaget för gruvdrift får tåla de störningar som uppstår, så länge de villkor som har satts upp av miljödomstolen kan hållas av . De berörda kommunerna och försöker att hitta lösningar där man genom planläggning och markanvisning från Bergsstaten ska kunna utvidga gruvområdet. Ett beslut om markanvisning bör bygga på överenskommelser mellan och fastighetsägarna om ersättning för intrång eller förvärv av fastigheterna. Saknas överenskommelser prövar bergmästaren behovet av marken för gruvdriften och vilken ersättning som ska betalas. Det är då alltid fastighetsägarna som avgör om de vill sälja fastigheten eller om ersättningen i stället ska avse skador och intrång. Endast bergmästaren kan besluta om förfoganderätt över marken för gruvdrift. Kommunen kan genom bestämmelserna i besluta om annat markutnyttjande och då vara den som ska svara för ersättningen. har löst hittillsvarande fastighetsfrågor genom frivilliga förvärv. För ändamålet anlitar bolaget oberoende fastighetsvärderare som bedömer husets skick och fastighetspriserna på orten. Bolaget säger sig därmed agera i linje med expropriationslagens lydelse om att ersättningen ska motsvara marknadsvärdet för ett likvärdigt boende på orten. Om den koncession som föranlett markanvisningen har meddelats efter ska dessutom ett tillägg om utgå. Fastighetsvärderingen ligger sedan till grund för en förhandling mellan och säljaren. I de fall man inte kan göra en normal fastighetsvärdering (t.ex. för s.k. specialbyggnader som kommunala fastigheter, sjukhus, skolor, stadshus etc.) tillämpar återanskaffningsvärdet och ersätter byggnadens funktion. När överenskommelser finns med samtliga berörda fastighetsägare i området kan bolaget ansöka om markanvisning hos Bergsstaten enligt 9 kap. minerallagen. inom eller utom koncessionsområdet som hotas av ras e.d. kan också anvisas. Om en överenskommelse inte har kunnat träffas mellan bolaget och berörda fastighetsägare är det upp till bergmästaren att avgöra områdets avgränsning och ersättningsnivåer. utsåg näringsminister förra generaldirektör till samordnare för insatser i samband med gruvnäringens expansion i , , , , län, län och . I gruvsamordnarens uppdrag ingår att sammanföra och underlätta dialogen mellan aktörer vars verksamhetsområden berörs av frågor som uppkommer med anledning av gruvindustrins expansion i . Exempel på områden som kan omfattas av uppdraget är tillgång till bostäder samt behov av infrastruktur, kompetensförsörjning och service. I uppdraget ingår även att identifiera eventuella hinder och behov som uppstår med anledning av den kraftiga expansionen inom gruvindustrin samt att föreslå åtgärder för att möta dessa. Till uppdraget knyts ett samrådsforum bestående av landshövdingarna och regionförbundens ordförande från berörda län med uppgift att bistå samordnaren i arbetet. Samordnaren ska även involvera och samråda med berörda myndigheter i de delar myndigheternas respektive ansvarsområden berörs. Den ovan omnämnda Malmfältsgruppens uppdrag kvarstår oförändrat och påverkas inte av uppdraget. Samordnaren ska rapportera sitt arbete till . En delredovisning av uppdraget ska ske , och . Uppdraget ska slutredovisas . KTH:s arbete med stadsomvandlingarna i Malmfälten () har inlett ett FoU-projekt om stadsomvandlingen i och . Projektet genomförs på uppdrag av och kommuner samt med medverkan av . presenterades ett utkast till rapporten vid inlösen enligt minerallagen/expropriationslagen Ersättning i olika typfall vid samhällsomvandlingen i och . Enligt rapportförfattarna kan den bl.a. ses som ett försök att lägga ett golv för de ersättningsdiskussioner som förs mellan och de som måste lämna sina fastigheter, bostäder eller annan verksamhet till förmån för en utvidgning av gruvverksamheten i . KTH avser också att göra en fördjupad samhällsekonomisk kalkyl över gruvutvidgningen och dess konsekvenser i och har även fått en samordnande roll i arbetet med att ta fram en strukturplan för etableringen av nya stadskärna. under innevarande år har forskargruppen för avsikt att presentera en samlad rapport där flera av de berörda frågeställningarna kommer att belysas. geologiska undersökning (SGU) har förstärkt sin roll som mineralmyndighet genom att bilda en ny enhet för gruvnäringens frågor samt inrätta ett gruvnäringsråd. Rådet är ett organ för informationsutbyte och diskussion mellan företag och myndigheter rörande frågor av betydelse för hållbar tillväxt och företagande inom gruvnäringen. Det ska utgöra en plattform för konstruktiva diskussioner i syfte att skapa klara och goda förutsättningar för verksamhet inom området på både kort och lång sikt. Målet är att ska vara ett av ledande gruvländer. SGU, övriga myndigheter och forskare informerar i rådet om verksamhet av betydelse för företagen i branschen. Företagen och deras branschorganisation lämnar på motsvarande sätt information om planerad verksamhet och redovisar eventuella hinder eller problem i utvecklingen av näringen. Interpellationssvar om samhällsomvandlingen i Malmfälten besvarade civil- och bostadsminister en interpellation (ip. 2012/13:133) från (S) om den pågående samhällsomvandlingen i Malmfälten. Ministern konstaterade att när gruvproduktionen utökas kommer en del bostadshus att behöva flyttas eller rivas. Grundprincipen i detta sammanhang är att det är företaget i och det av staten helägda som ska stå för de kostnader för skada och intrång som verksamheten ger upphov till. tar och kommer att ta sitt ansvar. Vidare framhöll han att de ersättningsbostäder som erbjuds i många fall kommer att ha en högre standard än de som rivs och att en naturlig konsekvens av detta är att hyrorna kan bli högre. Det innebär också att individer ställs inför situationer som inte är självvalda men måste lösas. Detta måste ske i dialog mellan berörda parter. Ministern hänvisade också till den tidigare beskrivna Malmfältsgruppens arbete och till gruvsamordnaren. Härutöver nämnde statsrådet att två av mineralstrategins målsättningar är att främja en god dialog mellan aktörer på nationell, regional och nivå samt att erbjuda stöd till kommuner för att underlätta hanteringen av de komplicerade planeringsfrågor som gruvetablering innebär (se vidare nedan). Ett av de fem strategiska områdena som regeringen identifierar i sin mineralstrategi är dialog och samverkan som främjar innovation och tillväxt. Inom ramen för detta område listar regeringen bl.a. åtgärdsområdet Tydligare ansvarsfördelning och bättre informationsflöde mellan näringens aktörer. Den målbild som målas upp är att dialogen mellan aktörer som berörs av och bidrar till gruv- och mineralnäringens verksamhet ska främjas i syfte att förbättra informationsutbyte, möjliggöra proaktivt planeringsarbete och minska potentiella konfliktsituationer. konstaterar regeringen att processen från verksamhetsidé till utvinning av malm och omgärdas av avvägningar och prövningar enligt en rad bestämmelser. Det gäller såväl frågor om fysisk planering som om bearbetningskoncession och miljöprövning. Även om regelsystemen i sig är förutsägbara behöver en rad komplicerade överväganden ske i det enskilda fallet. Som ett led i att främja samhällsutveckling och regional tillväxt aviserar regeringen i strategin bl.a. att ska få i uppdrag att inrätta och genomföra ett nationellt program för stöd vid planering av stora investeringar från näringslivet. Programmet ska syfta till att främja kunskapsuppbyggnad, stimulera dialog, samverkan, erfarenhetsutbyte och koordinering mellan kommuner och offentliga aktörer på regional och nationell nivå. ges även i uppdrag att i samarbete med ta fram en som står inför stora gruvetableringar eller expansion av befintliga gruv- och täktverksamheter. ska belysa vilka åtgärder som behöver vidtas av kommunen samt fungera som hjälp för kommunen i dialogen med exploatören. Utskottet behandlade så sent som frågor om de samhällsomvandlingar som följer i spåren av nyetablering och expansion av gruvverksamhet. Utöver det som anförts tidigare vill utskottet lyfta fram det arbete som KTH har genomfört när det gäller att belysa de särskilda utmaningar som ersättningsfrågorna innebär i vissa områden där gruvnäringen expanderar. Till detta ska fogas att den statliga gruvsamordnaren har i uppdrag att identifiera eventuella hinder och behov som uppstår med anledning av den kraftiga expansionen inom gruvindustrin samt att föreslå åtgärder för att möta dessa. Den tidigare omnämnda Malmfältsgruppen och är andra viktiga forum för diskussion om de samhällsomvandlingsfrågor som följer i kölvattnet av gruvnäringens expansion. Sammantaget är det utskottets bedömning att de frågor som tas upp i motionerna 2012/13:N286 (M) och 2012/13:N301 (M) därmed ges tillräcklig belysning. Utskottets förslag i korthet avslår ett antal övriga motionsyrkanden med mineralpolitisk anknytning. Dessa gäller bl.a. ett särskilt samverkansprogram och ett ökat nordiskt samarbete på det mineralpolitiska området. I sitt ställningstagande hänvisar utskottet bl.a. till den presenterade mineralstrategin och till de initiativ till utökat samarbete på det mineralpolitiska området som har tagit i . Jämför reservationerna 9 (S, MP, V) och 10 (V). I motion 2012/13:N248 av m.fl. (S) slås det fast att malmen och gruvorna tillsammans med skogen har byggt välståndet i . Erfarenheter från visar dock att arbetslösheten ökar och utflyttningen tilltar när en gruva stängs. Mot den bakgrunden vill motionärerna att beredskapen för nedläggningar och nödvändiga strukturomvandlingar bör öka. Berörda gruvbolag, regioner och kommuner måste ta ansvar för att skapa hållbara och långsiktiga lösningar. Gruvindustrin är en strategiskt viktig näring för , slås det fast i kommittémotionen 2012/13:N202 av m.fl. (V). Motionärerna föreslår att ett samverkansprogram tas fram i samarbete mellan näringsliv, fack, akademi och stat (yrkande 1). Programmet ska också uppmärksamma förhållandet mellan gruv- och mineralindustrins expansion och andra riksintressen som miljömål och ny kunskap om näringens miljö- och omgivningspåverkan, inte minst i områden där rennäringen är viktig. Vidare vill de att SGU:s mineralinformationskontor byggs ut till ett samlat center för statens hantering av gruvindustriella frågor (yrkande 2). Den framtida kompetensförsörjningen måste säkerställas om gruvnäringen och de lokala samhällena ska kunna utvecklas, i synnerhet som gruvindustrin verkar i områden med litet befolkningsunderlag. Jämställdhet mellan män och kvinnor är viktig i alla delar av samhället. och regioner måste kunna attrahera såväl män som kvinnor för att vara livskraftiga. Motionärerna vill se ett integrerat jämställdhetsarbete i allt utvecklingsarbete kring gruv- och mineralindustrin och föreslår att berörda länsstyrelser ska få ett förstärkt uppdrag att verka för en allsidig utveckling av de berörda samhällena så att de attraherar både kvinnor och män (yrkande 4). Motionärerna anser också att effektiviteten i tillståndsprocesserna bör ses över och förbättras. Samhällets krav måste vara tydliga, rättssäkra och förutsägbara. Ingen tjänar på att prövningar blir liggande på grund av resursbrist. De anser att en förstärkning av SGU:s resurser behövs för att snabba upp tillståndsprocesserna (yrkande 6). är ett av världens rikaste områden på olika mineraler, konstateras det i motion 2012/13:N218 av (S). Inte minst de tre nordiska länderna , och har stora tillgångar på mineraler och en väl utvecklad gruv- och mineralindustri. Möjligheterna och potentialen men även utmaningarna är desamma i alla länderna. Med anledning av det ovan anförda föreslås att regeringen tar initiativ till samtal och åtgärder inom den nordiska samverkan som eventuellt även kan leda till en gemensam nordisk strategi för gruv- och mineralindustrin. Regeringens mineralstrategi tar, enligt vad som anförs i strategin, ett samlat grepp som syftar till att skapa gynnsamma förutsättningar, peka på möjligheter och identifiera utmaningar så att gruv- och mineralnäringen kan växa på ett hållbart sätt i takt med de möjligheter som dagens starka internationella efterfrågan på metall och ger. Beträffande det som sägs i motion 2012/13:N202 (V) om ett samverkansprogram kan nämnas att mineralstrategin, enligt regeringen, har tagits fram i bred dialog och samverkan med aktörer och intressenter som på lokal, regional och nationell nivå bidrar till och berörs av gruv- och mineralnäringens verksamhet. Enligt regeringen har de inriktningar som pekas ut i mineralstrategin identifierats utifrån aktörernas inspel till strategin och genom regeringens samlade bedömningar av vilka åtgärder som är viktiga för att nå strategins målbilder och vision. Beträffande ett utökat nordiskt samarbete på det mineralpolitiska området kan nämnas att strategin lyfter fram det expertnätverk (Nordmin) som har lanserats (se nedan). Därutöver sägs det under åtgärdsområdet Ökad delaktighet på den internationella arenan att det internationella samarbetet och engagemanget bör öka, inte minst för att skapa synergier och utväxling med de nordiska grannländerna. Det föreslås bl.a. att det ska genomföras en kartläggning och analys av länder som på regeringsnivå är intressanta att skapa fördjupade kontakter med inom gruv- och mineralområdet.