bet · H001KU20 · 2013-06-11 00:00:00 — Europeiska kommissionen har dock uppmanat dem att ändra sin lagstiftning och har inlett rättsliga åtgärder. Vidare anförde finansministern att i strategin för det framtida momsuttaget, som kommissionen lade fram , lanserades en djupgående reform av EU:s momssystem. Som ett led i detta har kommissionen beslutat att påbörja ett offentligt samråd i syfte att granska reducerade skattesatser för ett mer effektivt skattesystem. Samrådet sker genom att kommissionen på sin hemsida bjuder in medborgare, företag och andra intressenter att uttala sig. Kommissionen uppger att den avser att lägga fram förslag om mervärdesskattesatser . I svaret anförs även att det är angeläget att liknade produkter behandlas lika. Finansministern kommer därför noggrant att följa det pågående arbetet inom EU på ett konstruktivt sätt. I en skriftlig fråga (fr. 2012/13:179) till finansminister ville i (S) få svar på om finansministern kommer att verka för en ändring av som innebär att digitala tidningar, tidskrifter och böcker kan ha samma lägre momssats som tidningar, tidskrifter och böcker på papper. I sitt svar på frågan anförde finansminister att håller på att ses över. I strategin för det framtida momsuttaget, som kommissionen lade fram , lanserades en djupgående reform av EU:s momssystem. Som ett led i detta har kommissionen beslutat att påbörja ett offentligt samråd i syfte att granska reducerade skattesatser för ett mer effektivt skattesystem. Kommissionen uppger att den avser att lägga fram förslag om momsskattesatser . Det är angeläget att liknade produkter behandlas lika, anförde finansministern, och han följer därför noggrant det pågående arbetet inom EU på ett konstruktivt sätt. I en skriftlig fråga (fr. 2012/13:247) till finansminister ville (MP) få svar på om finansministern kommer att verka för en förändring av , så att straffbeskattningen av digitala medier upphör. I sitt svar anförde finansminister bl.a. följande: ger direktivet möjlighet att införa lågmoms på tillhandahållande av böcker på alla typer av fysiska bärare, det vill säga även ljudböcker på cd-skiva. Ändringen föregicks av ett aktivt arbete av den . Det är korrekt att möjligheten till lågmoms inte omfattar elektroniskt levererade böcker, det vill säga de som saknar fysiska bärare. Det är även korrekt att och infört lågmoms på elektroniska böcker. De har dock av Europeiska kommissionen uppmanats att ändra sin lagstiftning och rättsliga åtgärder har inletts av kommissionen. Som nämner håller på att ses över. I strategin för det framtida mervärdesskatteuttaget, som kommissionen lade fram , lanserades en djupgående reform av EU:s system för mervärdesskatt. Kommissionen uppger att den avser att lägga fram förslag om mervärdesskattesatser . Det är angeläget att liknade produkter behandlas lika. Jag följer därför det pågående arbetet inom EU mycket noggrant och konstruktivt. behandlade i betänkande 2012/13:SkU18 några motionsyrkanden om momssatsen på e-böcker. avstyrkte motionsyrkandena och hänvisade bl.a. till att kommissionen håller på med en omfattande översyn av de nuvarande momssatsernas struktur och att ett förslag kan förväntas före utgången av 2013. Hanteringen av grönböcker i I 10 kap. 5 § riksdagsordningen anges att ska behandla de grönböcker och vitböcker som överlämnas till . Kammaren ska hänvisa ett sådant dokument till berört utskott för granskning. Utskottet ska redovisa sin granskning i ett utlåtande till kammaren. I förarbetena (framst. 2005/06:RS3 i en ny tid s. 42 f.) anges att utskottet granskar dokumentet och kan t.ex. anordna en öppen utfrågning i frågan. Utskottet ska redovisa sin granskning av dokumentet till kammaren i ett utlåtande. I utlåtandet kan utskottet t.ex. redovisa olika synsätt på frågan som framkommit under utskottets granskning av dokumentet. Redovisningen kan jämföras med redogörelsen för ställningstaganden i motioner i vanliga betänkanden. Syftet är att skapa möjligheter till debatt kring en fråga och redovisa olika synpunkter som kan vara av värde i den fortsatta hanteringen av frågan, menade . Utskottet kan också helt kortfattat anföra att granskningen inte har föranlett någon särskild hantering eller några särskilda iakttagelser. Behandlingen av de aktuella dokumenten ska inte leda till att på ett tidigt stadium binder regeringen vid en viss ståndpunkt. Syftet är att skapa utrymme för en debatt som visar på olika synsätt på de aktuella frågorna. Hanteringen i kammaren bör avslutas med att kammaren lägger utlåtandet till handlingarna. Ett utlåtande föranleder inte någon riksdagsskrivelse. Utlåtandet är dock offentligt och förutsatte att berörda parter informeras om och tar del av vad som framkommit vid riksdagsbehandlingen. Det ligger självfallet i regeringens eget intresse att informera sig men även EU:s institutioner kan förväntas ha intresse av att ta del av utlåtandena, skrev . I sitt betänkande 2005/06:KU21 (s. 28 f.) om Riksdagsstyrelsens framställning i den del den avsåg hanteringen av grön- och vitböcker anförde att i vissa yttranden om förslaget hade frågan om innebörden av kammarbehandlingen av de aktuella dokumenten berörts. Vad som särskilt hade efterlysts var ett klarläggande av huruvida uttalanden i samband med kammarbehandlingen av ett utskottsutlåtande kan ge upphov till någon bundenhet för regering, utskott eller i ett senare förhandlingsskede. Utskottet ansåg att det var viktigt att i sammanhanget understryka att ett kammarbeslut i anslutning till behandlingen av de nu aktuella EU-dokumenten inte i någon rättslig mening binder regeringen eller eller något av organ. Således överträder inte regeringen någon bestämmelse i grundlag eller allmän lag om den t.ex. vid ett rådsmöte skulle företräda en ståndpunkt som står i strid med vad kammaren har uttalat vid behandlingen av en grönbok. Inte heller utskott eller gör sig skyldiga till någon sådan överträdelse genom att vid samråd med regeringen medge en avvikelse från den av uttalade ståndpunkten. beslut i dessa frågor kunde enligt utskottet därmed betraktas som preliminära synpunkter av konstitutionellt oförbindande karaktär. Sådana meningsyttringar kunde dock ses som uttryck för rådande åsiktsförhållanden i . Utskottsutlåtanden och kammarbeslut kan därmed erbjuda en möjlighet för regeringen att stämma av om ståndpunkter som den har för avsikt att inta i EU-samarbetet är förankrade i , enligt utskottet. I den bemärkelsen kan riksdagsbesluten således få betydelse i den på parlamentariska principer grundade relationen mellan regering och riksdag. Granskningen ger inte anledning till något uttalande från utskottet. 2 Handläggningen av vissa regeringsärenden m.m. 2.1 Regeringens anlitande av privata företag för utredningsuppdrag I en anmälan till , bilaga A2.1.1, begärs det att utskottet granskar det lämpliga i att regeringen anlitar privata företag för utredningsuppdrag. I anmälan anges att regeringen enligt uppgifter i flera medier har anlitat ett privat konsultföretag för att utreda vissa frågor som rör riskkapitalbolag och därefter sekretessbelagt delar av den redovisade utredningen. Det framhålls i anmälan att många riskkapitalbolag är kunder hos det konsultföretag som regeringen har anlitat och att företaget därmed har dubbla lojaliteter. Detta kan enligt anmälaren resultera i att företaget drar slutsatser och lämnar förslag till åtgärder som är till gagn för företagets kunder. En sådan risk, oavsett hur liten den är, ska en regering med ansvar inte ta. Det kan dessutom enligt anmälaren vara så att företrädare för ett konsultföretag har likartade intressen som företrädare för regeringen. I anmälan anförs vidare att ett anlitat företag kan stå i beroendeförhållande till regeringen på så sätt att företaget vet att regeringen förväntar sig ett visst resultat. Att regeringen på detta sätt kan få kontroll över vilka slutsatser som läggs fram av ett konsultföretag rimmar enligt anmälaren illa med utredningsinstitutets grundläggande förutsättning om oberoende. Av anmälan framgår vidare att regeringen med hjälp av Statskontoret och kommittéväsendet kan utreda en rad olika frågor. Sådana utredningar är dock enligt anmälaren inte så lätta för regeringen att styra över, allra minst över dess slutsatser och råd. I anmälan framhålls vidare att Statskontoret och kommittéväsendet inte har några lojaliteter gentemot näringslivet och att dessa utredningar kostar en bråkdel av vad konsultföretag begär. Enligt anmälaren bör undersöka det lämpliga i att regeringen, med statsminister som högste ansvarig, anlitar privata företag för att bedriva utredningsarbete som annars utförs inom ramen för myndigheters eller kommittéers uppdrag och att regeringen därigenom får kontroll över slutprodukten och formerna för hur arbetet bedrivs. I anmälan framhålls att det finns frågor om jäv (framför allt delikatessjäv) som måste beaktas. är enligt anmälaren om regeringen och den svenska statens agerande ska präglas av offentlighet, insyn och transparens eller av hemlighetsmakeri, tysthet och sekretess. Till grund för granskningen har legat bl.a. två promemorior upprättade inom respektive , bilaga A2.1.2. publicerade tidningen (nr 7 s. 2630) en artikel med . Artikeln handlar om att regeringen har anlitat konsultföretag för olika utredningsuppdrag. Regeringens kostnader för konsultuppdrag ska enligt artikeln ha ökat dramatiskt . Av artikeln framgår vidare att de anlitade konsultföretagen även har privata aktörer som kunder och att dessa kunder kan beröras av de regeringsuppdrag som konsultföretagen får. I artikeln framhålls särskilt regeringens anlitande av ett visst konsultföretag. Företaget ska ha anlitats av regeringen, och bland de ämnen som företaget utrett nämns ägandet i de statliga bolagen, AP-fon- derna, avregleringen av bilbesiktningen och . I artikeln framhålls vidare att konsultföretaget på eget initiativ tar fram olika rapporter om offentlig verksamhet och att dessa rapporter ofta får stort genomslag. Därtill nämns att även myndigheter anlitar konsultföretag för utredningsuppdrag. Förutom att regeringen anlitar konsultföretag för att utreda olika frågor framhålls i artikeln att statsråd i olika sammanhang hänvisar till konsultrapporter. Vidare framgår av artikeln att det inte är ovanligt att det aktuella konsultföretaget väljer att i sina rapporter inte fullt ut redovisa de metoder, källor och överväganden som ligger till grund för de presenterade slutsatserna. Ett uppdrag som särskilt behandlas i artikeln är konsultföretagets översyn av de statliga riskkapitalaktörerna och företagets rapport om detta. I artikeln anges att rapporten tog någon månad att ta fram och kostade . I artikeln finns en intervju med en docent och forskare på . Personen, som tidigare tagit fram en rapport om statligt riskkapital, har gått igenom rapporten och han är kritisk till dess innehåll. Bland annat menar han att det saknas vetenskapliga studier och förklaringar till de redovisade slutsatserna. Det anges vidare i artikeln att den dåvarande näringsministerns slutsatser i en debattartikel överensstämmer på detaljnivå med slutsatserna i rapporten. Av artikeln framgår vidare att enligt en tjänsteman vid var den aktuella reformens huvudinriktning och syfte klart innan konsultföretaget fick uppdraget. Som exempel på detta nämns utredningen om företagsfinansiering, propositionen om företagsutveckling och budgetpropositionen. Uppdraget och rapporten avsåg endast en avgränsad del av reform- Det framgår vidare av artikeln att delar av rapporten är sekretessbelagd eftersom ett företag som behandlas i rapporten anses kunna lida skada om vissa uppgifter röjs. Själva regeringsarbetet regleras närmare i 7 kap. regeringsformen. Bestämmelserna är avsiktligt knapphändigt utformade. Enligt motiven bör regeringens arbetsformer inte göras till föremål för en ingående grundlagsreglering som tynger regeringsarbetet med formaliteter och hindrar en anpassning av arbetet till växlande förhållanden (prop. 1973:90 s. 179). En allmän utgångspunkt bör därför vara att visa återhållsamhet med att binda regeringens arbetsformer. Även själva förfarandet vid beredningen av regeringsärenden regleras endast i begränsad omfattning i regeringsformen. Detta förfarande överensstämmer med den allmänna målsättningen om handlingsfrihet för varje regering (, författning efter EU-anslutningen, 2000, Utredningsväsendet berörs inte särskilt i regeringsformen. detta är att utredningsväsendet normalt sett är ett led i beredningen av regeringsärendena, och hur detta ska gå till är en angelägenhet för regeringen. Enligt motiven bör det förhållandet att regeringen är slutligt ansvarig för utformningen av och innebörden av de förslag som läggs fram för föra med sig att det ytterst får vara upp till regeringen att avgöra hur utredningsarbetet bör bedrivas (prop. 1973:90 s. 288). Med detta får det anses följa att det ligger på regeringen att avgöra sådana frågor som om utredningen ska ske genom en särskild kommitté eller anförtros en annan från departementen fristående utredningsman och vidare att ange riktlinjer för arbetet. Av motiven framgår vidare att utredningar genom parlamentariskt sammansatta kommittéer är ett utomordentligt värdefullt inslag vid beredningen av lagstiftningsfrågor och andra likartade viktigare ärenden och att denna utredningsform liksom bör utnyttjas i betydande omfattning. En bestämmelse om beredningsförfarandet finns dock i regeringsformen. Av 7 kap. 2 § framgår att vid beredningen av regeringsärenden ska behövliga upplysningar och yttranden inhämtas från berörda myndigheter. Upplysningar och yttranden ska också i den omfattning som behövs inhämtas från kommuner. Även sammanslutningar och enskilda ska i den omfattning som behövs ges möjlighet att yttra sig. I motiven framhålls att inhämtandet av yttranden från myndigheter, organisationer och andra enskilda sammanslutningar är ett karakteristiskt och betydelsefullt inslag i den svenska politiska beslutsprocessen (prop. 1973:90 s. 287). Det ansågs därför naturligt att ordningen med remisser från regeringen som ett led i beredningsarbetet kom till uttryck i regerings- Varken av bestämmelserna i regeringsformen eller av dess förarbeten framgår dock närmare hur ett remissförfarande bör gå till. är ett remissförfarande skriftligt. Det händer dock att regeringen hämtar in synpunkter muntligen, t.ex. vid ett remissmöte. Det faller i slutändan på regeringen att under vanligt konstitutionellt ansvar avgöra vilka myndigheter som är berörda av ett regeringsärende och i vilken omfattning det är nödvändigt att kommuner, organisationer och enskilda får tillfälle att yttra sig (m.fl., Grundlagarna, 3 uppl., 2012, s. 326 f.). Statens tillgångar står till regeringens disposition enligt 9 kap. 8 § regeringsformen. Enligt 9 kap. 9 § regeringsformen beslutar om grunderna för förvaltningen av och förfogandet över statens tillgångar. Av 1 kap. 3 § budgetlagen (2011:203) framgår att i statens verksamhet ska hög effektivitet eftersträvas och god hushållning iakttas. I motiven framhålls att hög effektivitet och god hushållning med resurserna är grundläggande krav som kan ställa på regeringens ledning och på genomförandet av statens verksamhet. Med statens verksamhet avses sådan verksamhet som sköts av regeringen eller myndigheter som är underställda regeringen (prop. 1995/96:220 s. 19 f.). God hushållning innebär att undvika onödiga utgifter och att bedriva verksamheten med hög produktivitet. Det innebär vidare att hantera statens medel säkert och att förvalta statens tillgångar i övrigt och dess skulder väl. Av 6 kap. 2 § andra stycket regeringsformen framgår att ett statsråd inte får inneha något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för henne eller honom. Därutöver saknas regler om jäv för statsråd. Dock följer av Statsrådsberedningens riktlinjer (Ds 1998:52 s. 77) att gäller någon av de situationer som beskrivs i 11 § förvaltningslagen (1986:223) för statsråd så bör sådant statsråd inte delta i avgörandet av regeringsärende. 11 § förvaltningslagen lyder: Den som ska handlägga ett ärende är jävig 1.om saken angår honom själv eller hans make, förälder, barn eller syskon eller någon annan närstående eller om ärendets utgång kan väntas medföra synnerlig nytta eller skada för honom själv eller någon närstående, 2.om han eller någon närstående är ställföreträdare för den som saken angår eller för någon som kan vänta synnerlig nytta eller skada av ärendets utgång, 3.om ärendet har väckts hos myndigheten genom överklagande eller underställning av en annan myndighets beslut eller på grund av tillsyn över en annan myndighet och han tidigare hos den andra myndigheten har deltagit i den slutliga handläggningen av ett ärende som rör saken, 4.om han har fört talan som ombud eller mot ersättning biträtt någon i saken, eller 5. om det i övrigt finns någon särskild omständighet som är ägnad att rubba förtroendet till hans opartiskhet i ärendet. Från jäv bortses när frågan om opartiskhet uppenbarligen saknar betydelse. Statsrådsberedningen har tagit fram (Ds 2000:1), som innehåller information och riktlinjer för kommittéordförande, särskilda utredare, kommittésekreterare och andra inom kommittéväsendet. Av handboken framgår att regeringen som ett led i arbetet med att leda den offentliga verksamheten lägger fram förslag till riksdagsbeslut och förser med det nödvändiga beslutsunderlaget (s. 9). Det framhålls vidare att de svenska departementen är små jämfört med sina motsvarigheter i andra länder och att huvuddelen av arbetet med att förbereda större reformer görs inom kommittéväsendet. En kommitté har till uppgift att ta fram fakta, analysera framtagen information och lägga fram förslag (s. 9). Därutöver påpekas i handboken att kommittéerna lyder under regeringen och att det är regeringen som ger dem deras uppdrag. Det betonas dock att kommittéerna arbetar och lägger fram resultatet av sitt arbete i eget namn. Det framhålls vidare att tillkallandet av en kommitté är uttryck för en planering på ganska lång sikt och en politiskt betydelsefull handling. Kommittéer beskrivs i handboken som myndigheter som har bildats tillfälligt för att skaffa underlag för ett politiskt ställningstagande. Det anges vidare att regeringen i direktiven beslutar om de närmare formerna för utredningsarbetet. Som exempel nämns om arbetet ska utföras av en kommitté eller av en särskild utredare och om kommittén ska innehålla parlamentariker eller inte. I direktiven anges också på vilket sätt arbetet ska redovisas, dvs. om uppdraget ska redovisas i ett sammanhang eller genom delrapporter. Därtill kommer att direktiven innehåller en tidsram för arbetet. När det gäller själva direktiven anges i kommittéhandboken att innehållet varierar från fall till fall. är direktiven ganska vida och ger därmed stor frihet åt kommittén (s. 10). I andra fall lägger direktiven snäva band på kommitténs handlingsfrihet. Det anges i handboken att avgörande är här bl.a. vilka politiska beslut som finns. Det framhålls vidare att ett utredningsuppdrag ibland grundas på ett riksdagsbeslut och att kärnan i direktiven då utgörs av vad har sagt i frågan. I kommittéhandboken betonas att regeringen har ambitionen att i direktiven klart formulera problemet och avgränsa uppdraget. Kommittéerna arbetar normalt ganska självständigt inom ramen för sina direktiv. Det är emellertid angeläget att kommittén och genom det departement som kommittén är knuten till håller så god kontakt med varandra att det säkerställs att utredningsarbetet bedrivs i enlighet med regeringens intentioner (s. 9 f.). Det framhålls i kommittéhandboken att kommittéväsendet har flera förtjänster (s. 9 f.). Bland annat nämns att arbete i kommittéform är ett sätt att ta till vara det kunnande i en viss fråga som finns på olika håll i samhället. Det sagda innebär också att den parlamentariska oppositionen och olika intressegrupper ges tillfälle att på ett tidigt stadium komma in i reformarbetet. Vidare framhålls att politiker och specialister ges goda förutsättningar för ett fruktbart samarbete med varandra. I frågor där en bred politisk enighet är önskvärd (exempelvis grundlagsändringar) kan kommittén också fungera som ett forum för kompromisser och samförstånd i politiska frågor. Därtill kommer att regeringen får en värdefull kontrollstation i reformarbetet genom att ett kommittéförslag kan sändas ut på remiss till myndigheter och andra och bli föremål för en offentlig debatt. Av handboken framgår vidare att kommittéväsendet inte alltid erbjuder de lämpligaste utredningsformerna. Som exempel nämns att särskilt frågor av begränsad räckvidd eller av teknisk art ofta utreds effektivare t.ex. inom ett statligt verk eller ett departement. ger administrativt stöd åt kommittéerna. I finns det vid sidan av departementen en särskild enhet (kommitté- service) för detta. beslutar också om kommittéernas budget. Kommittén ska redovisa sitt uppdrag i ett eller flera betänkanden. Ett kommittébetänkande lämnas normalt till det statsråd som har ansvaret för de frågor som behandlas i betänkandet. Arbetet i statliga kommittéer regleras närmare i kommittéförordningen (1998:1474). Statskontoret är en myndighet som lyder under regeringen. Av förordningen (2007:827) med instruktion för Statskontoret framgår bl.a. att myndigheten på regeringens uppdrag ska genomföra utredningar, utvärderingar och uppföljningar av statlig och statligt finansierad verksamhet samt av övergripande frågor om den offentliga förvaltningens funktionssätt (1 §). I detta ingår att analysera verksamheter och myndigheter ur ett effektivitetsperspektiv, redovisa effekter av statliga åtgärder samt ge underlag för omprövning och effektivisering. Det framgår vidare av instruktionen att myndigheten bl.a. har till uppgift att följa upp och regelbundet beskriva den offentliga sektorns utveckling, att till regeringen lämna förslag på utredningar, utvärderingar och uppföljningar av statlig och statligt finansierad verksamhet och att efter överenskommelse bistå och statliga kommittéer med metod- och utredningsstöd. Kommittéväsendets roll och arbetsformer har behandlats av efter redogörelser och förslag från bl.a. regeringen och revisorer (bet. 1997/98:KU31, bet. 2004/05:KU3). Bland annat konstaterade utskottet att det inom pågår ett utvecklingsarbete i fråga om kommittéväsendet och att inom kommittéväsendet utgör en del i underlaget för detta arbete som bedrivs i en arbetsgrupp (bet. 2004/05:KU3 s. 9). Arbetsgruppen redovisade resultatet av gruppens överväganden i rapporten av kommittéväsendet. I rapporten föreslogs ett antal åtgärder för att effektivisera kommittéväsendet och säkerställa en hög kvalitet i kommittébetänkanden (prop. 2005/06:1 utg.omr. 1 s. 55). Därtill kommer att utskottet behandlar regeringens kommittéberättelse. Enligt riksdagsordningen ska nämligen regeringen lämna en redogörelse för verksamheten inom de kommittéer som tillsatts efter beslut av regeringen (tilläggsbestämmelse 3.6.3). behandlar kommittéberättelsen i ett betänkande. Kommitté- berättelsen innehåller bl.a. uppgifter om kommittéernas sammansättning, redogörelser för kommittéernas arbete berättelsen avser samt uppgifter om kostnaderna för kommittéarbetet och fördelningen mellan kvinnor och män i kommittéerna. behandlade bl.a. kommittéberättelsen från regeringen (bet. 2011/12:KU19). Uppgifterna i kommittéberättelsen avser 2011. Av betänkandet framgår att det tillsattes 85 kommittéer och avslutades 75 (s. 3). Det framgår vidare att de totala utgifterna för kommittéerna minskade betydligt jämfört från ca (i fasta priser med 2005 som basår) till ca (basår 2006). I summan ingår utgifter för konsultationer, vilka minskade från ca till ca (i fasta priser med 2006 som basår). Utskottet har även granskat kommittéernas ställning gentemot regeringen (bet. 2001/02:KU20).