bet · H101AU2 · 2013-12-10 00:00:00 — Som utskottet noterat ovan är enligt SCB:s temarapport om långtidsarbetslöshet (Statistiska meddelanden Risker för långtidsarbetslöshet ) ett av de länder i som hade lägst andel långtidsarbetslösa, 2012, definierat som en arbetslöshetstid . Om man i stället använder den internationella definitionen av långtidsarbetslöshet, dvs. arbetslöshet , var det land i som hade allra lägst andel långtidsarbetslösa. långtidsarbetslöshet var med denna definition , vilket kan jämföras med EU-genomsnittet på . Utskottet anser att det är värdefullt att under den europeiska arbetslöshetskrisen lyckats förhållandevis väl med att motverka att stora delar av arbetskraften hamnar i en längre tids utanförskap, trots den relativt sett svårare demografiska utveckling som genomgått och som utskottet diskuterat ovan. Att av de arbetslösa har varit det eller längre visar på behovet av fortsatta insatser för att förhindra och bryta långtidsarbetslöshet. Som utskottet diskuterat ovan måste Arbetsförmedlingen ytterligare förstärka sitt arbete med att tidigt upptäcka och ge insatser till personer som bedöms ha särskilt stor risk att fastna i långtidsarbetslöshet. När det gäller att bryta långtidsarbetslöshet finns, som vissa av motionärerna påpekar, ytterligare utvecklingsarbete att göra i jobb- och utvecklingsgarantin. Att säkerställa kvaliteten och aktivitetsnivån i fas 1 och fas 2 i jobb- och utvecklingsgarantin har varit en utmaning för Arbetsförmedlingen eftersom antalet deltagare har ökat kontinuerligt. För att möta den kraftiga volymökningen har betydande resurser tillförts Arbetsförmedlingen, bl.a. för att uppnå en högre handläggartäthet. Förstärkningen har enligt vad som redovisas i budgetpropositionen bl.a. inneburit ett färre antal sökande per handläggare, viss ökad kontakt med de arbetssökande och färre deltagare utan aktivitet. Detta har lett till ökad nöjdhet och en tydlig ökning av andelen i arbetsplatsförlagda aktiviteter. Fler deltagare har också ett arbete vid sidan av deltagande i programmet. Det genomsnittliga antalet timmar i aktivitet har enligt Arbetsförmedlingens återrapportering (Insatser för att bryta långtidsarbetslöshet ) ökat till jämfört med () och 2011 (). Utskottet delar dock regeringens bedömning att Arbetsförmedlingen ytterligare bör höja aktivitetsnivån inom jobb- och utvecklingsgarantins två första faser genom att använda förvaltningsresurserna mer effektivt. När det gäller sysselsättningsfasen anser utskottet att man bör beakta att de arbetssökandes förutsättningar kan förändras och att det därför är viktigt att insatserna i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till individuella behov och förutsättningar. Utskottet välkomnar därför att regeringen föreslår att den möjlighet som funnits att ge programinsatser inom sysselsättningsfasen permanentas. Utskottet välkomnar också att regeringen i sitt budgetförslag , som utskottet behandlat ovan, föreslår att det särskilda anställningsstödet och det förstärkta särskilda anställningsstödet permanentas. Dessa stödformer har visat sig vara viktiga verktyg för att få arbetsgivare att anställa personer som har varit utan arbete . När det särskilt gäller frågan om möjligheten för deltagarna i sysselsättningsfasen att ha tid att söka arbete välkomnar utskottet, till skillnad från motionären bakom motion 2013/14:A238, att allt fler deltagare enligt Arbetsförmedlingens återrapport svarar att de har befunnit sig på sysselsättningsplatsen . Deltagarna i sysselsättningsfasen rapporterar att de söker arbete i genomsnitt och att de i genomsnitt söker sex jobb . Utskottet noterar dock att deltagarna, på frågan om den främsta anledningen till varför de inte sökt jobb, hänvisar till andra skäl än att de inte skulle ha tid på grund av sysselsättningen. Frågan om insatsen förrehabilitering behandlades av utskottet förra (bet. 2012/13:AU2). Utskottet ansåg då att det var lämpligt att lämna bedömningen av behovet av olika typer av tjänster och vilka aktörer som kan vara mest lämpade att svara för dessa tjänster till de myndigheter som är ansvariga för arbetet med människor som befinner sig i rehabiliteringskedjan eller på annat sätt är på väg att närma sig arbetsmarknaden från ett utanförskap. Utskottet ser ingen anledning att frångå sitt tidigare ställningstagande. Utskottet anser att motionerna 2013/14:A238 (S), 2013/14:A293 (MP) yrkandena 2 och 3, 2013/14:A329 (KD), 2013/14:A365 (MP) yrkande 6 och 2013/14:A375 (M) kan avslås, i den mån de inte kan anses tillgodosedda med det som anförts. Arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsättning Utskottets förslag i korthet tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet anför om att regeringen skyndsamt bör återkomma med förslag som tar sin utgångspunkt i förslag och beaktar de remissvar som lämnats på utredningens förslag. Det innebär att utskottet tillstyrker ett motionsyrkande från . avslår övriga motionsyrkanden. Jämför reservationerna 14 (S) och 15 (MP). Insatser med anledning av förslag pekar i motion 2013/14:A295 av m.fl. på att det finns grundläggande problem med hur de olika arbetsmarknadsstöden till personer med funktionsnedsättning fungerar. Partiet anser att det finns många bra förslag i som har lämnat två delbetänkanden till regeringen. Partiet vill att regeringen ska återkomma med en proposition med utgångspunkt i förslag samt med beaktande av remissvaren på utredningen (yrkande 2). (S) anser det i motion 2013/14:A316 vara angeläget att regeringen lägger fram förslag utifrån ett av delbetänkanden så att regelverket för lönestöd kan anpassas efter de behov som finns. Insatser för personer med funktionsnedsättning Socialdemokraterna framhåller i motion 2013/14:A409 yrkande 18 av m.fl. att personer med funktionsnedsättning inte ska hindras att delta i samhällets olika delar eller i arbetslivet. Enligt partiet är det viktigt att dessa personer, precis som många andra, möter en Arbetsförmedling som kan ge tidiga och individuellt utformade insatser som underlättar matchningen. Partiet vill även se en kraftsamling med samlade resurser för att personer med komplexa behov ska komma in på eller tillbaka till arbetsmarknaden (yrkande 19). Det ska ske genom att bl.a. slå samman delar av Arbetsförmedlingen med delar av och tillföra nya resurser till en gemensam organisation. Bara de personer som har stora eller komplexa behov som inte kan tillgodoses inom den reguljära arbetsmarknadspolitiken ska kunna beviljas detta stöd. Som deltagare ska individen behålla sin tidigare försörjning (t.ex. a-kassa, sjukpenning, sjukersättning eller försörjningsstöd) som kraftsamlingen pågår med målet att kunna försörja sig genom eget arbete. Behovet av tidiga insatser nämns även i motion 2013/14:A371 av (S), där vikten av att arbetssökande med funktionsnedsättning tidigt får den kodning som berättigar till Arbetsförmedlingens stöd särskilt understryks. Flera enskilda motionärer lyfter fram behovet av olika insatser för att förbättra möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att få ett arbete. Bland de föreslagna insatserna nämns exempelvis samordning mellan arbetsförmedling, socialtjänst och försäkringskassa, översyn av s.k. daglig verksamhet, särskilda arbetsförmedlingsinsatser och stöd av verksamhet. I det sammanhanget framhålls även att synsättet på funktionsnedsättning måste förändras så att arbetsgivarna ser till vad personer med en funktionsnedsättning kan tillföra, och att arbetsgivarna tar sitt ansvar att anställa personer med funktionsnedsättning. Detta gäller motionerna 2013/14:So252 yrkande 4 av (KD), 2013/14:A299 yrkandena 1–3 och 5–7 av (KD), 2013/14:A314 yrkande 1 av (S), 2013/14:A356 av (M) och 2013/14:A378 yrkande 2 av Finn och (M). I motion 2013/14:A396 av m.fl. (MP) belyses bl.a. utmaningarna för unga personer med funktionsnedsättning. Motionärerna noterar att arbetsinriktad daglig verksamhet finns i en del kommuner. I motionen föreslås en utredning med syfte att ta vara på de exempel som finns om arbetsinriktad rehabilitering, och att undersöka möjligheter att starta en sådan verksamhet över hela landet (yrkandena 1 och 3). Uppmärksamhet bör även särskilt riktas mot personer med psykiska funktionshinder och med Aspergers syndrom och deras arbetssituation (yrkande 2). Flera enskilda motionärer framhåller lönebidrag som en viktig åtgärd för att skapa fler arbeten för personer med funktionsnedsättning. och (S) poängterar i motion 2013/14:A205 problematiken med att taket i lönebidragssystemet inte följer löneutvecklingen. Motionärerna anser att en översyn av lönebidragssystemet behövs för att fler personer med funktionshinder ska kunna komma in på arbetsmarknaden. Nivån på lönebidraget tas även upp i motionerna 2013/14:A330 av och (C), 2013/14:A342 av (S) och 2013/14:A392 av m.fl. (S). och (KD) anser i motion 2013/14:A231 att en höjning av lönebidragstaket, att personer ska få ha sin anställning kvar på samma företag vid förlängning av lönebidragsperioden och att bidragstagare ska få vara delaktiga som ledamöter i det sociala företagets styrelse alla är frågor som bör ses över inom ramen för lönebidraget. (S) menar i motion 2013/14:A232 att nivån på lönebidraget och övriga stöd bör ses över för att underlätta för föreningar och kooperativa och sociala företag att anställa personer med funktionsnedsättning. I motion 2013/14:A247 vill och (S) se över möjligheten för anställda som drabbas av sjukdom som leder till begränsningar att få lönebidragsanställning hos sin nuvarande arbetsgivare. Liknande förslag om att kunna få lönebidrag för sitt ordinarie jobb framförs i motionerna 2013/14:A257 av och (S) och 2013/14:A317 av och (S). och (KD) vill enligt motion 2013/14:A270 att en höjning av åldersgränsen för lönebidrag och arbetstekniska hjälpmedel ska utredas. (M) anser i motion 2013/14:A355 att situationen med lönebidragsanställningar för företag som inte har kollektivavtal bör ses över för att underlätta för personer med funktionsnedsättning att ta sig in på arbetsmarknaden. och (S) anser i motion 2013/14:A340 att kollektivavtal alltid ska vara en förutsättning för att bevilja samhällsstöd vid anställningar. Insatser med anledning av förslag (dir. 2011:59, dir. 2012:27) lämnade betänkandet Sänkta trösklar – högt i tak. Arbete, utveckling, trygghet (SOU 2012:31) med förslag till förstärkning och förändring av de arbetsmarknadspolitiska insatserna för personer med funktionsnedsättning. Utredningen lämnade därefter betänkandet Arbetshjälpmedel och försäkringsskydd för arbete på lika villkor (SOU 2012:92) med förslag om arbetsmarknadsförsäkringar och arbetshjälpmedel. Utredningens förslag har remissbehandlats. Utskottet anser att det finns många bra initiativ i de betänkanden som presenterats av . Det har dröjt det första betänkandet avlämnades och det sista betänkandet avlämnades. Regeringen har genomfört vissa delar, men ytterligare insatser behövs. Regeringen bör därför skyndsamt återkomma med förslag som tar sin utgångspunkt i förslag och beaktar de remissvar som lämnats på utredningens förslag. Vad utskottet nu har anfört bör ge regeringen till känna. Det innebär att bör bifalla motion 2013/14:A295 (V) yrkande 2 och avslå motion 2013/14:A316 (S). Insatser för personer med funktionsnedsättning Utskottet anser, liksom Socialdemokraterna i motion 2013/14:A409, att en del av en fungerande arbetslinje måste innefatta att de som står längst från arbetsmarknaden ges möjligheter att leva på eget arbete utifrån de egna förutsättningarna. Inte minst den reformerade sjukförsäkringen innebär en ambitionshöjning när det gäller att tidigt se till att människors förmåga till arbete tas till vara och att uppmärksamma individers behov av omställning. ställer det höga krav på att samspelet mellan Arbetsförmedlingen och fungerar väl. Socialdemokraterna föreslår i den nämnda motionen att vissa delar av dessa myndigheter slås ihop till en ny organisation med uppdrag att upphandla insatser för att bistå personer som har stora eller komplexa behov som inte kan tillgodoses inom den reguljära arbetsmarknadspolitiken. I Arbetsförmedlingens återrapport till regeringen från om strategin för genomförande av funktionshinderspolitiken 2011‒2016 lyfts två typer av samarbete mellan Arbetsförmedlingen och fram som särskilt betydelsefulla för arbetet med att föra personer med funktionsnedsättning närmare arbetsmarknaden: det gemensamma uppdraget om tidiga och aktiva insatser för sjukskrivnas återgång i arbete och den finansiella samordningen inom rehabiliteringsområdet (Finsam). Utskottet delar regeringens uppfattning att Arbetsförmedlingens gemensamma uppdrag med om tidiga och aktiva insatser för sjukskrivnas återgång i arbete är en central del i den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Av budgetpropositionen framgår att den långsiktiga satsningen på samarbetet förstärktes och uppgår till . Denna satsning skapar enligt utskottet goda möjligheter att ge ett gemensamt stöd till de kunder som behöver arbetslivsinriktad rehabilitering som ett led till egen försörjning. sker en del av samarbetet genom en ny samarbetsmodell, gemensam kartläggning, som syftar till att den enskilde ska få rätt insatser från rätt aktör. För att formulera och genomföra dessa insatser kan medverkan av andra aktörer behövas, inklusive vårdgivare, kommuner och arbetsgivare. Inspektionen för socialförsäkringen (ISF) finner i sin granskning av den nya samarbetsmodellen (ISF 2013:3) att Arbetsförmedlingen och på ett övergripande plan har vidareutvecklat rehabiliteringssamverkan i linje med det uppdrag som de har fått av regeringen. De förändringar som har genomförts kan skapa förutsättningar för tjänstemän på lokal nivå att kunna erbjuda fler personer stöd och aktivitet samt att det numera kan komma att ske i ett tidigare skede i sjukfallen. Vidare innebär modellen att förutsättningarna för ett ökat informationsutbyte mellan ansvariga myndigheter, den enskilde och andra centrala aktörer har förbättrats. Samverkansmodellen skapar exempelvis förutsättningar för Arbetsförmedlingen att möta behandlande läkare innan myndigheten erbjuder aktiva rehabiliteringsinsatser. Detta kan göra det möjligt att skapa ett bättre beslutsunderlag för vilken insats som är bäst lämpad för den enskilde. En annan viktig samverkan mellan för personer med funktionsnedsättning bedrivs inom ramen för ovan nämnda Finsam. Finsam bedrivs av samordningsförbund och är en frivillig samverkan mellan , Arbetsförmedlingen, landsting samt en eller flera kommuner. uppgift är i första hand att verka för att medborgare ska få rehabilitering som ger dem möjlighet att försörja sig själva. Syftet med den finansiella samordningen är att göra det möjligt för de samverkande myndigheterna att identifiera individernas totala behov av rehabilitering, vilket kan vara svårt för en enskild aktör. Målgruppen är individer som behöver samordnade rehabiliteringsinsatser från flera av de samverkande parterna för att uppnå eller förbättra sin förmåga till förvärvsarbete. avsattes till samordningsförbundens verksamhet och dessa medel bedöms förbrukas i sin helhet. Även utgifterna beräknas till . Regeringen föreslår samma anslagsnivå för . Utskottet välkomnar att samverkan mellan har fått en förstärkt och mer långsiktig medelstilldelning. Utskottet välkomnar också de berörda myndigheternas gemensamma viljeinriktning att utveckla sitt samarbete, med syfte att skapa fler vägar tillbaka till arbetsmarknaden för den enskilde. De senaste årens fördjupade och förstärkta samarbete går enligt vad utskottet kan bedöma i just den riktning som efterlyses i Socialdemokraternas motion. Det är enligt utskottet därmed svårt att se ett behov av att genomföra en stor omorganisation och inrätta en ny myndighet. Dagens samarbete mellan Arbetsförmedlingen och fungerar väl och har getts förutsättningar att förbättras ytterligare inom den nuvarande organisationen. Någon ytterligare åtgärd från sida är inte nödvändig. När det gäller utmaningarna för unga personer med funktionsnedsättning, som bl.a. tas upp i motion 2013/14:A396, kan utskottet konstatera att ett av de fyra delmålen för Arbetsförmedlingen i funktionshinderspolitiken är att andelen ungdomar med en funktionsnedsättning som får en anställning eller utbildning ska öka . Av Arbetsförmedlingens senaste återrapport (Myndighetens sektorsansvar för funktionshinderspolitiken ) framgår att andelen ökade mellan andra tertialet 2012 respektive 2013. Detta motsvarar 5 870 unga som gått till arbete eller reguljär utbildning, vilket är en ökning med 903 personer . Antalet som gått till arbete med eller utan stöd har ökat för både unga kvinnor och unga män. Nystartsjobb har ökat något för unga kvinnor och män. Antalet som har gått till reguljär utbildning har också ökat för unga kvinnor och unga män. Prioriteringen av ungdomar med funktionsnedsättning medför också att används i stor omfattning för denna grupp. har 1 482 unga fått ett arbete med SIUS-stöd. En förordningsändring har möjliggjort en kombination av och utvecklingsanställning. Detta har visat sig mycket positivt för gruppen unga och denna kombination har redan använts för över 450 personer. Det är enligt utskottet naturligtvis positivt att Arbetsförmedlingens ungdomsmål i funktionshinderspolitiken tycks vara på väg att uppfyllas. Utskottet vill betona att ungdomar med funktionsnedsättning kommer att fortsätta att vara en grupp i behov av särskilt stöd på arbetsmarknaden. Det är därför positivt att regeringen i budgetpropositionen utöver redan tidigare initierade insatser bl.a. föreslår en satsning på utvecklingsanställningar vid , för att fler personer med funktionsnedsättning ska ges möjligheten att lämna sysselsättningsfasen. Unga ska prioriteras i satsningen. Det är vidare viktigt att unga med funktionsnedsättning får individuellt anpassat stöd för att närma sig arbetsmarknaden. Utskottet noterar i sammanhanget att regeringen gav och Arbetsförmedlingen i uppdrag att gemensamt initiera projekt för att pröva arbetslivsinriktade rehabiliteringsinsatser i enlighet med arbetsmetoden Supported Employment. Målgruppen för insatserna är unga med aktivitetsersättning. Personer med aktivitetsersättning som även har daglig verksamhet enligt lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade, förkortad LSS, bör ges särskild prioritet enligt uppdragsbeskrivningen. och Arbetsförmedlingen ska vetenskapligt effektutvärdera hur insatserna enligt metoden Supported Employment påverkar möjligheten till arbetsmarknadsetablering för unga som har aktivitetsersättning på grund av nedsatt arbetsförmåga, jämfört med andra typer av insatser. Utskottet välkomnar utvärderingen, som i förlängningen kan förbättra precisionen i det stöd som unga med funktionsnedsättning erbjuds. Utskottet har i sin behandling av budgetalternativ ovan gjort samma bedömning som görs bl.a. i motionerna 2013/14:So252 (KD) och 2013/14:A299 (KD) om att attityden hos många arbetsgivare, inte minst inom den offentliga sektorn, skulle behöva förändras så att de ser kapaciteten hos exempelvis personer med funktionsnedsättning som saknar arbete, snarare än deras arbetslöshet. Målet bör naturligtvis i första hand vara att kunna anställa personer med funktionsnedsättning, men även andra sätt att ge arbetslivserfarenhet, exempelvis genom praktikplatser, kan vara värdefulla. Utskottet vill i sammanhanget som exempel lyfta fram det praktikantprogram i statliga myndigheter som påbörjades och som ska bedrivas under . Dessa insatser ska i normalfallet omfatta arbetspraktik på tre plus . Enligt uppgift i budgetpropositionen hade myndigheterna fram till lämnat besked om att man avsåg att ta emot sammanlagt ca 1 800 praktikanter inom ramen för programmet. Avslutningsvis vill utskottet med anledning av motionerna 2013/14:A371 (S) och 2013/14:A409 (S) yrkande 18 framhålla att det är positivt att tiden till en funktionshinderskod har minskat för gruppen unga . är det oroande att tiden till funktionshinderskod har ökat som helhet för målgruppen samt bland utrikes födda. En förklaring som nämns i budgetpropositionen är att vissa typer av funktionsnedsättningar enligt Arbetsförmedlingen kan vara svåra att identifiera och verifiera som antalet arbetssökande med dessa nedsättningar ökar. En annan förklaring kan enligt Arbetsförmedlingen vara att det, i många fall, tar att få fram ett läkarutlåtande från sjukvården. Utskottet utgår från att regeringen noga följer upp Arbetsförmedlingens och övriga myndigheters arbete med att förkorta tiden från att en arbetssökande blir inskriven vid Arbetsförmedlingen till att en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är identifierad och registrerad. Utskottet ser mot bakgrund av det anförda inte något behov av uttalanden till regeringen från sida och avstyrker motionerna 2013/14:So252 (KD) yrkande 4, 2013/14:A299 (KD) yrkandena 1–3 och 5–7, 2013/14:A314 (S) yrkande 1, 2013/14:A356 (M), 2013/14:A371 (S), 2013/14:A378 (M) yrkande 2, 2013/14:A396 (MP) yrkandena 1–3 och 2013/14:A409 (S) yrkandena 18 och 19. Lönebidrag är ett ekonomiskt stöd till arbetsgivare för personer som har funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga och som anvisats anställning hos arbetsgivaren. Stödet syftar till att möjliggöra anställning på den reguljära arbetsmarknaden. Utskottet noterar att det i Arbetsförmedlingens återrapport med lönebidrag samt tidig identifiering av funktionsnedsättning från redovisas att sammansättningen av gruppen anställda med lönebidrag inte har förändrats nämnvärt mellan 2010 och första tertialen 2013. Om man lägger till siffrorna från Arbetsförmedlingens återrapportering , som redogjordes för i förra årets budgetbetänkande (bet. 2012/13:AU2), kan man utläsa att sammansättningen av gruppen ser i princip likadan ut . Antalet anställda med lönebidrag har dock minskat från ca 70 000 personer 2008 till ca 44 000 personer första tertialen 2013. Minskningen kan förklaras med att antalet trygghetsanställningar har ökat i stor omfattning. En hög andel, , av personerna med lönebidrag är eller äldre, vilket gäller för hela den undersökta perioden. Utskottet noterar att det av Arbetsförmedlingens statistik dock går att se en viss tendens till minskning av antalet personer i den högsta ålderskategorin (), som andelarna personer i de yngre kategorierna, både upp till och mellan 25–, har ökat något. Fördelningen mellan könen är män och kvinnor. När det gäller utbildningsnivå så har över en tredjedel av personerna med lönebidrag endast förgymnasial utbildning, även om denna andel har minskat något som andelen personer med gymnasial eller eftergymnasial utbildning har ökat något. Ett antal motioner har väckts gällande olika frågor om lönebidrag, exempelvis om nivån på taket i lönebidragssystemet och om möjligheten att lämna stöd till redan anställda. Andra motioner gäller bl.a. en höjning av åldersgränsen för lönebidrag och arbetstekniska hjälpmedel samt möjligheten för arbetsgivare utan kollektivavtal att anställa personer med lönebidrag. Utskottet noterar inledningsvis att föreslår en större reform av de arbetsmarknadspolitiska stöden till personer med funktionsnedsättning. Reformen skulle innebära att ett antal stödformer, däribland lönebidrag, avskaffades och ersattes av två nya former av lönestöd: lönestöd för utveckling och lönestöd för trygghet. I fråga om nivån på taket i lönebidragssystemet finns det skäl att på nytt lyfta fram Statskontorets rapport 2011:34 Subventionerade anställningar – En kartläggning, där en successiv höjning av den bidragsgrundande lönekostnaden redovisas. Av rapporten framgår även att medellönen för personer anställda med lönebidrag har stigit från ca 2005 till ca 2010. Vidare framgår bl.a. att det genomsnittliga bidraget och heltidstjänstgörande för lönebidrag var ca 2010. Utskottet noterar även att det i (SOU 2012:31 s. 313 ff.) förordas en höjning av taket för den bidragsgrundande lönekostnaden för de lönestöd som utredningen föreslår ska ersättas, däribland lönebidragen.