bet · H101CU1 · 2013-12-04 00:00:00 — Den försvårar för nyanlända invandrare att etablera sig i det svenska samhället och skapar segregerade bostadsområden. Bostadsbristen är kort sagt det problem som måste stå i fokus för en ansvarsfull statlig bostadspolitik. Det är nödvändigt att de bostadspolitiska åtgärderna först inriktas på de mest akuta behoven. Det gäller att snabbt minska bristen på studentbostäder och små hyresrätter. Varje höst kommer rapporter om studenter som tvingas bo i tält eller sovsalar i samband med terminsstarten. Det är naturligtvis inte acceptabelt att regeringen inte har tagit detta problem på tillräckligt allvar. Inte heller problemet med ungdomar som saknar möjlighet att flytta hemifrån och komma in på den ordinarie bostadsmarknaden har lett till några verkningsfulla åtgärder . Vi anser att bör uppmana regeringen att ta sig an dessa problem. I motioner från Socialdemokraterna har förslag lagts fram om ett investeringsstöd för att snabbt kunna få i gång byggandet av studentbostäder och hyresbostäder som passar för bl.a. unga hushåll. Den statliga bostadspolitiken måste också kunna hantera de stora variationerna mellan bostadsmarknaderna i olika delar av landet. Problemen i och övriga tillväxtområden är givetvis en angelägenhet även för den statliga bostadspolitiken, men väl så viktigt är att problem i övriga delar av landet ägnas stor uppmärksamhet. Det är då nödvändigt att utgå från bostadspolitikens starka koppling till bl.a. arbetsmarknads- och näringslivspolitiken. Regional tillväxt förutsätter både arbetsplatser och bostäder som underlättar den geografiska rörligheten. En ny social bostadspolitik måste uppmärksamma den tilltagande boendesegregationen och finna lämpliga motmedel. Det måste finnas bostäder som kan efterfrågas också av hushåll med låga inkomster. Hemlöshetsproblematiken är en fråga som inte bara kan lösas med utgångspunkt från bostadspolitiken, men en trygg bostad är en förutsättning för att andra stödåtgärder ska bli framgångsrika. Bostadsmarknaden måste också anpassas till en allt större andel äldre i befolkningen. Detta ställer både krav på tillgänglighetsanpassning i det ordinarie bostadsbeståndet och ett tillräckligt utbud av olika typer av bostäder för äldre. Vi vill se variationsrika bostadsområden och attraktiva blandade bostadsmiljöer med olika upplåtelse- och boendeformer med såväl villor och radhus som flerbostadshus. Därför är det viktigt med neutrala villkor mellan upplåtelseformerna. Framför allt behöver villkoren för hyresrätten ses över. De senaste årens politik har lett till att antalet hyresbostäder genom omvandlingar minskat påtagligt på vissa orter. har tillskottet av nya hyresbostäder varit otillräckligt. Som framhålls i flera motioner är ett tillräckligt utbud av hyresrätter av central betydelse för en fungerande bostadsmarknad och även för rörligheten på arbetsmarknaden. Det är därför nödvändigt att inrikta bostadspolitiken på åtgärder som kan stärka hyresrättens ställning och öka produktionen av nya hyresbostäder. Bostadspolitiken måste även ta sig an övriga problem som har orsakats av ett otillräckligt bostadsbyggande. Ett sådant problem som inte har ägnats tillräcklig uppmärksamhet i den statliga bostadspolitiken gäller utvecklingen på småhusmarknaden. har nyproduktionen av småhus fallit mycket kraftigt i landet som helhet. är prisnivån på villor och radhus på tillväxtorterna numera så hög att hushåll med normala inkomster har mycket svårt att finansiera ett köp. Många, inte minst barnfamiljer, önskar ett marknära boende med egen trädgård. Det är angeläget att möjligheten att bo i ett egenägt småhus inte begränsas till hushåll med mycket höga inkomster. Vi anser därför att det är dags att initiera en egnahemsrörelse för 2000-talet med inspiration från de satsningar som gjordes på egnahem för vanliga människor. Bostadspolitiken kan emellertid inte bara inriktas på nyproduktion utan måste även bidra till att bostadsbeståndet rustas upp och uppfyller de nya kraven på energi- och miljöanpassning. Miljonprogrammets bostadsområden står inför ett omfattande upprustningsbehov. Detta är i första hand ett ansvar för fastighetsägarna men det är nödvändigt att staten ser över olika regelverk för att underlätta finansieringen och genomförandet av upprustningen. Det är också nödvändigt att kommunerna bidrar till att rusta upp bostadsområdena för att skapa en ökad trygghet och minskad segregation. Bostadspolitiken måste givetvis ta sig an ytterligare en rad frågor utöver dem som kortfattat kommenterats ovan. Dessa frågor behandlas av utskottet under andra rubriker i detta betänkande och i andra betänkanden. Vad vi nu anfört om bostadspolitikens allmänna inriktning bör emellertid tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till motionerna 2013/14:C272 (S), 2013/14:C315 (S), 2013/14:C317 (S), 2013/14:C325 (S), 2013/14:C356 (S), 2013/14:C357 (S), 2013/14:C363 (S), 2013/14:C448 (S) yrkande 13, 2013/14:C454 (S), 2013/14:C459 (S), 2013/14:C467 (S) yrkande 1 och 2013/14:N414 (S) yrkande 4. Även flera av de övriga motioner som behandlas i denna del av utskottets betänkande kan emellertid i stor utsträckning anses bli tillgodosedda genom tillkännagivandet. Bostadspolitikens inriktning, punkt 5 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C219 av m.fl. (MP) yrkande 1, 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 4 och 2013/14:So241 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:C217 av (FP), 2013/14:C272 av och (båda S), 2013/14:C315 av och (båda S), 2013/14:C317 av och (båda S), 2013/14:C325 av m.fl. (S), 2013/14:C326 av m.fl. (S), 2013/14:C332 av (M), 2013/14:C352 av och (båda M), 2013/14:C356 av m.fl. (S), 2013/14:C357 av m.fl. (S), 2013/14:C363 av m.fl. (S), 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 35, 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 13, 2013/14:C454 av m.fl. (S), 2013/14:C459 av m.fl. (S), 2013/14:C467 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2013/14:N414 av m.fl. (S) yrkande 4. Det är dags att återupprätta den statliga bostadspolitiken och lägga om inriktningen till en socialt, ekonomiskt och ekologiskt ansvarstagande politik. med en borgerlig regering har det i princip helt saknats politiska ambitioner och initiativ som kan bidra till en fungerande bostadsmarknad. Detta har medfört en klar förskjutning från en socialt inriktad bostadspolitik till en marknadsinriktning där bostaden har kommit att betraktas som en vara bland andra. I sin förlängning innebär denna politik en ökad boendesegregation och att vi snabbt närmar oss det som brukar benämnas social housing för människor med låga inkomster. Det är en regerings uppgift att låta bostadspolitikens sociala, ekologiska och ekonomiska dimensioner komma till uttryck i konkreta förslag och åtgärder. När nu sådana förslag och åtgärder uteblivit, eller inte fått avsedd effekt, bör ta initiativ till en aktiv bostadspolitik med en ny inriktning. I motioner som väckts under årets allmänna motionstid finns förslag om sådana initiativ. Det gäller både motioner som behandlas i detta betänkande och de motioner som är mer inriktade på bostadspolitikens ekologiska dimension och kommer att behandlas i ett annat sammanhang. De motioner som utskottet har valt att behandla under rubriken bör föranleda ett tillkännagivande till regeringen om behovet av en ny inriktning av bostadspolitiken. I de tre motioner från som behandlas i detta avsnitt framhålls vissa frågor som bör ägnas särskild uppmärksamhet. En central del i en socialt inriktad bostadspolitik är att alla människor som önskar det ska ha möjlighet att bo i egen bostad. En tilltagande bostadsbrist och ett helt otillräckligt bostadsbyggande har gjort att detta mål kommit allt längre från att bli uppfyllt. Det är särskilt studenterna och de unga hushållen som har drabbats av bostadsbristen . Bostadsbristen har också ett klart samband med hemlöshetsproblematiken. Visserligen har hemlöshet ofta sin grund i problem med missbruk eller psykiska funktionsnedsättningar som kräver stöd från samhället sida, men en trygg bostad är en förutsättning för att dessa åtgärder ska bli framgångsrika. I grunden handlar således hemlösheten om tillgången på bostäder. En socialt inriktad bostadspolitik som kan stimulera ett ökat bostadsbyggande och bidra till inkluderande bostadsområden är därför en nödvändighet. I en partimotion från beskrivs de problem som gör sig särskilt gällande i många miljonprogramsområden. Den fysiska miljön i dessa områden präglas ofta av ensidighet både när det gäller arkitektur och lägenhetstyper. Det finns också stora brister i utbudet av service och kultur, och boendemiljön påverkas ibland negativt av omgivande motorleder. Områdena präglas ofta av en social ensidighet med en etnisk och ekonomisk segregation. Det måste vara en central uppgift för en socialt inriktad bostadspolitik att bidra till att minska segregationen och förbättra boendemiljön i dessa områden. Vid såväl nybyggnation som ombyggnader bör man sträva efter att uppnå en bra blandning av bostäder när det gäller bl.a. upplåtelseform, storlek och standard. Satsningarna måste utgå från behovet hos dem som redan bor i området, t.ex. ungdomar som vill flytta hemifrån eller stora familjer som behöver större yta. Nya och ombyggda bostäder kan emellertid också bli ett effektivt verktyg för att minska segregationen. Exempelvis skulle en satsning på studentbostäder kunna locka nya boende till områdena och knyta samman staden. Nya möten skulle komma till stånd som kan ger förutsättningar för ett stärkt lokalt näringsliv, nya jobb, kulturverksamheter m.m. Som framhålls i motionerna måste fokus i bostadspolitiken nu också läggas på att förbättra villkoren för hyresrätten och öka byggandet av hyresbostäder. På kort sikt är hyresrätten den upplåtelseform som ger bäst förutsättningar att uppfylla det bostadspolitiska målet om en egen bostad. Det krävs därför initiativ från regeringens sida som kan leda till ökad produktion av hyresrätter. En möjlighet är att samla de berörda parterna, dvs. representanter för bl.a. byggherrar och byggare, för att få fram lösningar som är kostnadseffektiva och som kan svara mot efterfrågan. Avslutningsvis vill jag ta upp ytterligare en dimension som måste beaktas bättre i bostadspolitiken, nämligen de stora regionala skillnaderna på bostadsmarknaden. Den statliga bostadspolitiken måste kunna hantera såväl de problem som beror på överhettad tillväxt som de särskilda problemen i landets glesbygder och på orter med ett vikande befolkningsunderlag. Vad jag ovan anfört om bostadspolitikens inriktning med anledning av partimotion 2013/14:C419 yrkande 4 samt motionerna 2013/14:C219 (MP) yrkande 1 och 2013/14:So241 (MP) yrkande 2 bör som sin mening ge regeringen till känna. Det föreslagna tillkännagivandet innebär att ytterligare ett antal av de motioner som behandlas i detta avsnitt av betänkandet får anses vara tillgodosedda. Bostadspolitikens inriktning, punkt 5 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkande 35 och 2013/14:C217 av (FP), 2013/14:C219 av m.fl. (MP) yrkande 1, 2013/14:C272 av och (båda S), 2013/14:C315 av och (båda S), 2013/14:C317 av och (båda S), 2013/14:C325 av m.fl. (S), 2013/14:C326 av m.fl. (S), 2013/14:C332 av (M), 2013/14:C352 av och (båda M), 2013/14:C356 av m.fl. (S), 2013/14:C357 av m.fl. (S), 2013/14:C363 av m.fl. (S), 2013/14:C419 av m.fl. (MP) yrkande 4, 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 13, 2013/14:C454 av m.fl. (S), 2013/14:C459 av m.fl. (S), 2013/14:C467 av m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:So241 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:N414 av m.fl. (S) yrkande 4. behöver en ny bostadspolitik med höga ambitioner. Alla människor ska ha möjlighet att leva i bra bostäder till rimliga kostnader i en trygg boendemiljö. Så är det inte i bostadsbristens . Bostaden måste därför ses som en social rättighet och bostadspolitiken måste vara en grundläggande del av den generella välfärdspolitiken. har lagt fram förslag om en bostadspolitik med en helt annan inriktning än den som bedrivits . Det handlar om ett nytt statligt och kommunalt ansvarstagande på en bostadsmarknad som till stor del styrs av marknadskrafterna. Vi föreslår en rad konkreta åtgärder, bl.a. ett investeringsstöd till byggande av hyresrätter, ett upprustningsprogram för flerbostadshus i bl.a. miljonprogramsområdena, lagändringar för att få en rättvisare hyresmarknad och en bostadsplanering med större miljöhänsyn. Dessa konkreta förslag behandlas i andra delar av detta betänkande och i andra betänkanden. I det nu aktuella avsnittet med rubriken behandlas endast ett av förslag. Förslaget tar emellertid sin utgångspunkt i en mycket central fråga, nämligen behovet av en social bostadspolitik som kan medverka till att bryta boendesegregationen. I ökar orättvisorna. Konsekvenserna av samhällets växande klyftor avspeglas tydligt i boendet. Människors ekonomiska och sociala villkor avslöjas av vilket område de bor i. Den svenska bostadsmarknaden är segregerad, dvs. olika befolkningsgrupper bor fysiskt åtskilda från varandra, men den är också segmenterad. Det betyder att de olika upplåtelseformerna i hög grad är geografiskt åtskilda. De med lägst inkomster bor oftast i hyresrätter. Personer med utländsk bakgrund bor ofta i hyresrätt, medan de som bor i villa till största delen har svensk bakgrund. Ett sätt att angripa denna segmentering av bostadsmarknaden är att öka blandningen av upplåtelseformerna i olika bostadsområden. Det kan enklast göras i samband med planeringen av nya bostadsområden. För att skapa fler bostadsområden med blandade boende- och upplåtelseformer bör också kompletteringsbebyggelse användas i större utsträckning så att det byggs fler hyresrätter i utpräglade villaområden och områden där bostadsrätter dominerar. På motsvarande sätt är det önskvärt att villor, radhus och bostadsrätter byggs i områden som domineras av hyresrätter. En social bostadspolitik kräver att vi motverkar marknadshyror och satsar på blandade upplåtelseformer. Det kräver en påtaglig omläggning av den bostadspolitik som bedrivs av regeringen och av borgerligt styrda kommuner. Denna politik har ensidigt fokus på att genomföra ombildningar från hyresrätt till bostadsrätt. Det är en politik som leder till att bostaden blir en handelsvara i stället för en social rättighet. Boendet och bostadspolitiken handlar emellertid inte enbart om själva bostaden utan också om hur det fungerar där man bor med skola, vård, omsorg, kommunikationer och service. För att komma till rätta med boendesegregation krävs kraftfulla satsningar på att stärka välfärden, på att garantera rätten till arbete och på att bekämpa rasism och diskriminering. En politik för att utjämna klyftorna är också en politik för att komma till rätta med boendesegregationen. Mot denna bakgrund bör en parlamentarisk utredning tillsättas i syfte att föreslå åtgärder som kan motverka boendesegregationen. Detta bör , med bifall till partimotion 2013/14:C431 yrkande 35, som sin mening ge regeringen till känna. En stor del av det som anförs i övriga motioner som behandlas under rubriken sammanfaller med inriktningen på förslag om konkreta åtgärder för ökat bostadsbyggande och en stärkt ställning för hyresrätten. De nu aktuella motionerna behöver därför inte läggas till grund för något tillkännagivande. Individuella avtal om hyror med presumtionsverkan, punkt 6 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkande 22. Hyrorna på hyresbostadsmarknaden bestäms inom ramen för det s.k. bruksvärdessystemet. Delvis nya regler för hyressättningen trädde i kraft . Dessa regler, som hade brett stöd av hyresbostadsmarknadens parter, innebar i huvudsak att det väl etablerade bruksvärdessystemet behölls. Det är mot denna bakgrund olyckligt om regeringen överväger olika förändringar i det nuvarande systemet som kan leda till en övergång till s.k. marknadshyror, dvs. regler som innebär att hyrorna styrs av tillgång och efterfrågan. Sådana överväganden skapar oro bland många människor för att hyresrätten kommer att bli en dyrare och otryggare boendeform. Ett exempel på förändringar som skulle riskera att leda till ett systemskifte vad gäller hyressättningen är det förslag om individuellt avtalade s.k. presumtionshyror som presenterades i en av regeringens utredningar och som enligt uppgift i budgetpropositionen var föremål för fortsatt beredning. Regeringen har meddelat att denna beredning nu avbryts och att en ny utredning om hyressättningssystemet kommer att tillsättas. Vi anser mot denna bakgrund att det finns skäl för att i ett tillkännagivande till regeringen framhålla att grunderna i det nuvarande systemet för hyressättning måste värnas. Inriktningen på fortsatta överväganden om hyresbostadsmarknaden måste vara att hyresrättens ställning på bostadsmarknaden behöver stärkas och att hyresgästernas ställning inte får försvagas. Det vi nu anfört bör som sin mening tillkännage för regeringen. Det innebär ett bifall till motion 2013/14:C448 (S) yrkande 22. Statligt stöd till nyproduktion, punkt 7 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C287 av och (båda S), 2013/14:C354 av m.fl. (S) och 2013/14:C448 av m.fl. (S) yrkandena 5 och 6. Under denna rubrik behandlas förslag från tre socialdemokratiska motioner. Två av motionerna behandlar främst möjligheten att införa ett statligt investeringsstöd för byggande av studentbostäder och små hyreslägenheter. Den tredje motionen, 2013/14:C448 av m.fl., är en bostadspolitisk kommittémotion som innehåller ett stort antal förslag om olika åtgärder som kan bidra till en rättvisare och bättre fungerande bostadsmarknad. Under den nu aktuella rubriken behandlas endast två av dessa förslag. När det först gäller möjligheten att införa ett investeringsstöd hänvisar vi främst till det konkreta förslag om att inrätta en byggbonus för produktion av studentlägenheter och små hyreslägenheter som lagts fram i Socialdemokraternas budgetmotion samt i motionerna 2013/14:C444 och 2012/13:C448 av m.fl. (S). Dessa förslag behandlas i första delen av detta betänkande som gäller anslagen inom utgiftsområde 18. De två nu aktuella förslagen i motion 2013/14:C448 – yrkandena 5 och 6 – gäller möjligheten att införa ytterligare stimulanser för nyproduktion av bostäder. Byggbranschen har signalerat att en injektion för att stimulera och få fart på byggandet skulle kunna vara skillnaden mellan att satsa eller inte satsa på byggprojekt. Vilka stimulanser som skulle kunna vara aktuella vill vi se över, bl.a. genom samtal med branschorganisationerna. Vidare bör problemet med finansiering av nyproduktionen ägnas mer uppmärksamhet. De långa produktionstiderna från idé till färdigställda bostäder gör att investeringarna hålls tillbaka. Vår bedömning är att det finns anledning att överväga hur statliga garantier vid nyproduktion kan utvecklas för att ytterligare bidra till ett ökat byggande. Genom kreditgarantier skulle man kunna minska risken i bostadsinvesteringarna och därmed ge byggherren tillgång till finansiering på bättre villkor. Vi föreslår därför att en statlig förhandlingsperson ges i uppdrag att i dialog med bostadsmarknadens parter och centrala aktörer på finansmarknaderna se över förutsättningarna för hur garantisystemet skulle kunna understödja ett ökat bostadsbyggande till lägre byggkostnader. Rätt utformat kan systemet också ge starkare drivkrafter för ökad produktivitet och kreativitet i byggsektorn. Med ett stärkt garantisystem ökar även förutsättningarna för mindre byggherrar att ta sig in på byggmarknaden och därmed bidra till ökad konkurrens. Vad vi nu har anfört bör med bifall till motionerna 2013/14:C287 (S), 2013/14:C354 (S) och 2013/14:C448 (S) yrkandena 5 och 6 som sin mening tillkännage för regeringen. Statligt stöd till nyproduktion, punkt 7 – motiveringen (MP) av (MP). Avsaknaden av en statlig bostadspolitik har bidragit till en bostadsproduktion som både är otillräcklig och har en felaktig inriktning. Det byggs för få bostäder som tar till vara de senaste årens teknikutveckling när det gäller energisnålt byggande och miljövänlig produktion. Det byggs också för få bostäder som utgår från studenternas och de unga hushållens behov. Det krävs därför ett statligt ansvarstagande för att få i gång ett tillräckligt byggande av bostäder som svarar mot dagens krav. Åtgärderna behöver även inriktas på att sänka produktionskostnaderna. Det handlar då bl.a. om initiativ för en ökad konkurrens inom byggsektorn och att främja innovationer som gör det möjligt att bygga små, billiga och energieffektiva bostäder. Denna fråga behandlas bl.a. i budgetmotion 2013/14:Fi319. Jag anser således att det finns ett påtagligt behov av ett större statligt ansvarstagande för bostadsproduktionens omfattning, utveckling och inriktning men är inte beredd att ställa mig bakom de nu aktuella motionsförslagen om ett nytt investeringsstöd m.m. Det betyder dock inte att helt utesluter att någon form av riktade subventioner kan behöva användas för att få i gång ett tillräckligt byggande av exempelvis äldre- och studentbostäder. Statligt stöd till nyproduktion, punkt 7 – motiveringen (SD) av (SD). Bostadsbyggnadssubventioner bör endast kunna komma i fråga som en tillfällig lösning för att påverka sektorn och få i gång byggandet. De nu aktuella förslagen från Socialdemokraterna har emellertid inte en inriktning som jag kan ställa mig bakom. Oövertänkta subventioner riskerar att snedvrida konkurrensen, vilket varken är bra för branschen eller för samhället i stort. Det långsiktigt enda hållbara sättet att få i gång bostadsbyggandet är genom förbättrade förutsättningar för byggföretag och byggherrar som gör det mer lönsamt att äga och producera lägenheter. En viktig del i detta arbete består i att se över och förenkla de statliga och kommunala regelsystemen för byggandet. vill medverka till att skapa långsiktigt stabila villkor för byggande och bra förutsättningar för att investera i och förvalta fastigheter. När det gäller åtgärder som direkt kan bidra till lägre byggkostnader har vi lagt fram förslag om bl.a. en sänkning av stämpelskatten och byggmomsen. Dessa förslag behandlas emellertid inom av finansutskottet. Mot den redovisade bakgrunden anser jag att de nu aktuella S-motionerna bör avslås av . Statligt stöd till nyproduktion, punkt 7 – motiveringen (V) av Amineh Kakabaveh (V). har i sina partimotioner 2013/14:C386 och 2013/14:C431 föreslagit att det införs ett investeringsstöd som kan leda till ett ökat bostadsbyggande. Investeringsstödet syftar till att stimulera bostadsbyggande med inriktning mot miljövänliga hyresrätter. Även kooperativa hyresrätter och studentbostäder ska omfattas av stödet. Stödet, som inriktas på orter där efterfrågan är särskilt stor, ska förutsätta ett produktionskostnadstak och att fastigheterna görs energieffektiva. Bidrag ska kunna uppgå till eller högst per lägenhet. Detta förslag behandlas emellertid i första delen av betänkandet, som avser anslagen inom utgiftsområde 18. Med hänvisning till att det redan finns ett konkret förslag från om investeringsstöd anser jag att de nu aktuella motionerna, som i mer allmänna ordalag förespråkar överväganden om någon form av statligt investeringsstöd eller utökade kreditgarantier, inte behöver ligga till grund för ett tillkännagivande till regeringen i frågan. Statligt stöd till upprustning i miljonprogramsområden, punkt 8 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S).