bet · H001MJU11 · 2013-03-12 00:00:00 — Utskottet konstaterar att utgångspunkten för de förändringar som föreslås i färdplansunderlaget är att de genomförs i ett sammanhang där världens länder agerar i linje med tvågradersmålet. Men det är långt ifrån den situation som vi befinner oss i. Utskottet förutsätter att färdplanen, när den nu utvecklas vidare, tar hänsyn till hur klimatpolitiken ser ut i andra delar av världen. Med det anförda föreslår utskottet att motion 2012/13:MJ485 (MP) yrkande 1 lämnas utan vidare åtgärd. slog 2009 fast nationella klimatmål till 2020 att utsläppen av växthusgaser ska minskas jämfört med (prop. 2008/09:162, nedan kallad klimatpropositionen). Målet avser verksamheter som inte omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter och innebär att utsläppen av växthusgaser ska vara ca koldioxidekvivalenter lägre 2020 i förhållande till nivå. Upptag och utsläpp till och från skogsbruk och annan markanvändning ingår inte i målformuleringen. Minskningen ska till två tredjedelar ske genom utsläppsreduktioner i och till en tredjedel i form av investeringar i andra EU-länder eller flexibla mekanismer som Clean Development Mechanism (CDM). Utskottet konstaterar att regeringen i klimatpropositionen pekade ut ett antal långsiktiga prioriteringar för att göra det möjligt för att ha ett nettoutsläpp till 2050 som är noll, bl.a. nämns att användningen av fossila bränslen för uppvärmning kommer att avvecklas till 2020, att energieffektiviteten i transportsystemet stegvis ska öka och att fossilberoendet ska brytas och därmed minska klimatpåverkan. Det sägs också att det i sammanhanget är nödvändigt att främja kolsänkor och hindra avskogning. biföll propositionen (bet. 2008/09:MJU28, skr. 2008/09:300). I budgetpropositionen (utg.omr. 20) anför regeringen att den är mån om att den överföring av verksamheter som skett i samband med utvecklingen av EU-ETS från den icke handlande sektorn till den handlande sektorn inte ska urvattna ambitionen i målet. Det nationella målet om en 40-procentig minskning står fast och uppföljningsmetoden för målet bör ta hänsyn till de förändringar i handelssystemets omfattning som skett och som sker fr.o.m. . Regeringen avser att återkomma till frågan om det behövs nya åtgärder för att nå målet i samband med den kontrollstation för klimatpolitiken som genomförs 2015. I propositionen framhålls att förberedelserna inför kontrollstationen har inletts och att arbetet kommer att behöva intensifieras . Den långsiktiga visionen är att inte har några nettoutsläpp av växthusgaser i atmosfären. Utskottet har tagit del av den rapport som i samråd med andra myndigheter samt med länsstyrelserna har lämnat på uppdrag av regeringen. Där finns underlag för en svensk färdplan för att uppnå visionen om att inte ska ha nettoutsläpp av växthusgaser 2050. Av rapporten framgår att nollvisionen utgår från tvågradersmålet samt ambitionen att stabilisera koncentration i atmosfären av växthusgaser till 400 ppm koldioxidekvivalenter. För att klara tvågradersmålet är EU:s ståndpunkt att den industrialiserade delen av världen ska göra åtaganden om utsläppsminskningar . Det är också utgångspunkten för den svenska klimatpolitiken. Till 2050 måste alla regioner i världen minska sina utsläpp till i genomsnitt koldioxidekvivalenter per capita. Det krävs för att världen ska ligga på en utsläppsbana som kan stabilisera den globala medeltemperaturökningen till under två grader på lång sikt. En minskning till koldioxidekvivalenter per capita i EU innebär att EU:s utsläpp måste minska med , enligt rapporten. Så som framhålls bör visionen om inga nettoutsläpp inte gälla isolerat . Det är de ackumulerade utsläppen av växthusgaser som ger upphov till klimatförändringarna. Det är därför lika viktigt att begränsa de årliga utsläppen för hela perioden som , så som påpekar. bör således även formulera en ambition för hur landets åtaganden om utsläppsminskningar bör utvecklas på vägen från till 2050. utsläpp av växthusgaser rapporteras till bl.a. (UNFCCC). Rapporteringen ligger till grund för en bedömning av hur klarar sina åtaganden enligt konventionen. Utsläppsinventeringen följer riktlinjer som är framtagna av Intergovernmental Panel of Climate Change (IPCC) för rapportering till klimatkonventionen. Det står dock länderna fritt att använda nationell metodik för beräkningar bara de är dokumenterade och går att granska. har ansvaret för att sammanställa de årliga utsläppen av växthusgaser. Utsläppen redovisas till och rapporteras till samt enligt EU:s klimatdirektiv. Av femte nationalrapport (Ds 2009:63), utformad i enlighet med de riktlinjer som antagits av parterna till , framgår att basåret är för alla utsläpp utom för fluorerade växthusgaser som har 1995 som basår. Utsläppen från de svenska anläggningarna som omfattas av systemet för handel med utsläppsrätter var koldioxid 2005. Om skattade utsläpp från de anläggningar som tillkommer under andra handelsperioden 20082012 och utsläpp från inrikes flyg läggs till, beräknas utsläppen till 2005. Av rapporten framgår också att utsläpp från icke handlande sektorer beräknades till 1990 och att detta beräknats genom att anta samma andel av de totala utsläppen som 2005. Enligt ger detta endast en grov skattning av utsläppen från icke handlande sektorer 1990, men beräkningarna görs sektorsvis och är komplicerade. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna 2012/13:MJ424 (S) yrkandena 9 och 11, 2012/13:MJ481 (MP) yrkande 5 i denna del och 2012/13:U327 (V) yrkandena 3 och 4 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om att skapa en långsiktig plan och ett regelverk för klimatpolitiken noterar utskottet att i sin rapport om en färdplan just påpekar att det behövs breda uppgörelser om huvuddragen i den långsiktiga klimatpolitiken på liknande sätt som det gör inom energipolitiken. Energi- och klimatfrågorna är sammanlänkade i hög utsträckning. Klimatpolitiken har liksom energipolitiken också tydliga kopplingar till en rad andra politikområden som forsknings- och innovationspolitik, transportpolitik, bostadspolitik, jordbruks- och skogspolitik, samt olika områden inom miljöpolitiken och inte minst den ekonomiska politiken. I rapporten lyfts bl.a. följande förslag fram: Den nationella politiken, i form av propositioner, statliga offentliga utredningar och skrivelser, bör miljö- och klimatbedömas. Detta kan genomföras med ändringar i sjätte kapitel eller genom införande av hållbarhetsbedömningar. I metoden bör ingå kriterier för urval av propositioner och utredningar som är relevanta för bedömning. Färdplanen mot målvisionen 2050 bör följas upp och utvärderas regelbundet, vid sidan av den uppföljning som görs av utvecklingen mot klimatmålet 2020. I ett nästa steg bör uppföljningsmått (indikatorer) utvecklas. Som ett led i vidareutvecklingen av färdplanen bör utsläppsmål formuleras för , t.ex. för . anför att visionen om ett utan nettoutsläpp av växthusgaser kan nås genom stora inhemska utsläppsminskningar (vilket är den viktigaste beståndsdelen på ), bidrag från ett ökat nettoupptag av koldioxid i skog och mark och genom inköp utsläppsrätter på internationella marknader. Den sistnämnda beståndsdelen behövs för att öka flexibiliteten i hur målvisionen ska kunna nås enligt . Ett antal centrala områden där omställningar behöver ske för att utsläppen ska kunna minska till nivåer nära noll har identifierats i rapporten, bl.a. krävs omfattande utsläppsminskningar i framför allt transportsektorn och inom industrin. Dessa kan ske på olika sätt och omfatta åtgärder både på efterfråge- och tillförselsidan. Enligt är det däremot inte meningsfullt att föreslå styrmedel som sträcker sig ända , eftersom effekterna av olika styrmedel inte kan förutses på , bl.a. eftersom vi vet mycket lite om vilken teknik som kommer att slå igenom eller hur våra beteendemönster kommer att förändras. Justeringar kommer med all sannolikhet att behöva göras längs vägen. Ansatsen i rapporten är i stället att identifiera och föreslå styrmedel som behöver införas eller skärpas stegvis inom en relativt snar framtid för att det ska finnas förutsättningar för att sänka utsläppen till nära noll till 2050. Förslagen är i flera fall beroende av ett EU-gemensamt agerande. Utskottet noterar att förslagen inte har preciserats i detalj och att de behöver utredas ytterligare. I första hand har förslagen till styrmedelsskärpningar inriktats mot att påverka investeringar i teknik eller infrastruktur som har lång livslängd eller kräver utveckling, demonstration och skapande av marknader för nya tekniker. Det kan också handla om att på olika sätt skapa förutsättningar för att preferenser ska kunna ändras, att det ska bli enklare för både hushåll och företag att göra klimatsmarta val. I rapporten presenteras både sektorsövergripande och sektorsspecifika styrmedel. Inom de sektorsövergripande styrmedlen ges förslag som omfattar EU:s system för handel med utsläppsrätter, energi- och koldioxidskatter, forskning och innovation (inkluderar forskning, utveckling, demonstration och marknadsintroduktion), energieffektivitet och hållbar konsumtion. Bland de sektorsspecifika styrmedlen presenteras förslag som omfattar transportsektorn, industrin, jordbruket och upptag av koldioxid i skog och mark. Enligt utskottets mening krävs begränsningar av utsläppen i inom alla samhällssektorer. Utskottet har dock tidigare avvisat motionsförslag om sektorsvisa klimatmål (se t.ex. bet. 2008/09:MJU28 Riktlinjer för klimatpolitiken m.m.). För att uppnå en god ekonomi och för att hushålla med de gemensamma resurserna bör den kombination av åtgärder genomföras som långsiktigt uppnår det önskade målet till lägsta möjliga kostnad, dvs. den mest kostnadseffektiva åtgärdskombinationen. För att det ska vara möjligt att förena höga ambitioner i klimatpolitiken med en god tillväxt är det mycket viktigt att samhällsekonomisk effektivitet beaktas i utformningen av klimatpolitiken. Utskottet vill också hänvisa till ett svar på interpellation 2012/13:180 om klimatvision till 2050 av miljöminister (prot. 2012/13:53) där miljöministern anför att innehåller en rad olika förslag som ska analyseras och att en bred diskussion ska genomföras med olika aktörer i samhället. Att komma med detaljerade förslag vore att föregripa den diskussionen, enligt ministern. Frågan är komplex och kräver en helhetssyn. Alla sektorer ska vara med och bidra med hänsyn till sina olika förutsättningar. Ett pris på koldioxid bör utgöra motorn för nödvändiga förändringar. Ministern framhöll också att det är viktigt att vi hittar kostnadseffektiva lösningar som också driver på utvecklingen av ny teknik. Klimatarbetet måste präglas av långsiktighet och förutsägbarhet för både näringslivet och det civila samhället. Utskottet noterar att regeringen avser att återkomma med en närmare beskrivning av hur det svenska arbetet för att nå visionen om noll i nettoutsläpp ska genomföras. Enligt uppgifter från har underlag till en klimatfärdplan gått ut på remiss. Resultatet av det pågående beredningsarbetet bör inte föregripas. Utskottet föreslår därför att motionerna 2012/13:MJ424 (S) yrkande 12, 2012/13:MJ481 (MP) yrkande 1 och 2012/13:U327 (V) yrkande 21 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller konsumtionsbaserade utsläpp erinrar utskottet om att beslutade om att införa ett nytt inriktningsmål för den svenska miljöpolitiken, vilket lyder: Det övergripande målet för miljöpolitiken är att till nästa generation lämna över ett samhälle där de stora miljöproblemen i är lösta, utan att orsaka ökade miljö- och hälsoproblem utanför gränser. Skillnaden jämfört med tidigare är att man skärper kraven på att miljöförbättringar i ska ske utan att miljö- och hälsoproblem ökar utanför . En aktuell fråga är om miljö- och hälsoproblem förknippade med våra konsumtionsmönster successivt flyttas till andra länder. För att kunna belysa detta behöver vi, så som har påpekat i sin rapport 6483 Konsumtionsbaserade miljöindikatorer, utveckla möjligheterna att följa upp den svenska konsumtionens miljöpåverkan i andra länder. Enligt med underlag för en färdplan för ett utan klimatutsläpp visar SCB:s beräkningar att de totala utsläppen av växthusgaser som orsakas av svensk konsumtion ligger på en relativt jämn nivå över perioden 20002008. Däremot har en omfördelning skett; utsläppen i minskar medan utsläppen utanför gränser ökar. Så som påpekas i rapporten behöver detta inte innebära något problem om utsläppen i andra länder sker i ett land eller en region som står under något klimatåtagande. är dock en stor andel av de globala växthusgasutsläppen inte reglerade i avtal. I och med att länder med stora utsläpp inte kommer att göra åtaganden av Kyotoprotokollet, kommer avtalet endast att omfatta av de globala växthusgasutsläppen från parterna. Nuvarande konsumtionsmönster i orsakar ökande utsläpp av växthusgaser globalt, och denna trend behöver brytas. Den svenska konsumtionen kan komma att fördubblas enligt långtidsutredning. Det är den privata konsumtionen som förväntas stå för ökningen. framhåller vidare att oavsett om utsläppen sker i eller utomlands behöver växthusgasutsläppen minskas till 2050, från nuvarande till högst koldioxidekvivalenter per person och år. Om denna minskning inte sker i de utvecklade länderna kommer de globala utsläppen på individnivå inte att kunna utjämnas globalt sett. Enligt är hållbara och klimatsmarta konsumtionsmönster av avgörande betydelse för att nå tvågradersmålet globalt. Det krävs därför ökad information, men också ekonomiska drivkrafter för mer klimatsmart livsstil. Det framhålls att genom att man successivt strävar efter att integrera klimat- och miljökostnader i priset på varor och tjänster kan den nationella färdplanen bidra till att skapa goda förutsättningar för utveckling, konsumtion och investeringar i tekniska system och produkter med låga växthusgasutsläpp. konstaterar att det främst är utsläppen från flygresor och köttkonsumtion som ökar och att det behövs åtgärder och styrmedel för att vända denna utveckling. Om vi ska kunna nå våra nationella utsläppsmål utan att öka den globala klimatpåverkan behöver strategierna för att minska levnadsvanornas klimatpåverkan skärpas och utvecklas. föreslår därför att regeringen i utarbetandet av den nationella färdplanen stärker incitamenten för privata och offentliga konsumenter att bidra till uppfyllandet av tvågradersmålet. föreslår också att den nationella uppföljningen av växthusgasutsläpp bör kompletteras med en nationell regelbunden uppföljning av växthusgasutsläpp ur ett konsumtionsperspektiv. Detta behövs för att kunna följa och tydliggöra kopplingen mellan den svenska konsumtionen och utsläpp av växthusgaser i och utomlands. Utskottet noterar emellertid att statistiken och metodiken har brister och att den behöver utvecklas. Som tidigare anförts i detta betänkande har underlag till färdplan gått ut på remiss. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motion 2012/13:U327 (V) yrkandena 27 och 28 lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller systemet med utsläppsrätter under Kyotoprotokollet och överskott av AAU:er (Assigned Amount Unit) konstaterar utskottet att en överenskommelse uppnåddes i . Överenskommelsen innebär att överskottet av AAU:er får sparas och användas för eget bruk men en begränsning på inköp införs på . I en gemensam deklaration har de potentiella köparländerna, dvs. de länder som har bindande åtaganden enligt protokollet men inget eget stort överskott, förbundit sig att inte köpa AAU:er. Avgörande för att lösa ut frågan var att alla potentiella köparländer, inklusive EU, , , och , lovade att inte köpa några AAU:er från den första åtagandeperioden. Utskottet noterar att det hjälpte till att stärka miljöintegriteten och var viktigt för att önationer och fattiga länder skulle kunna acceptera avtalet. Enligt uppgifter från kämpade , och in i det sista för att inga inskränkningar skulle ske. Utskottet erinrar om att med anledning av en redogörelse från har gett regeringen till känna att frågan om hur det samlade svenska överskottet av utsläppsrätter ska hanteras bör underställas för beslut. Utskottet noterar vidare att regeringen uppgav att det faktiska överskottet kan fastställas sedan avräkning skett och att regeringen avser att återkomma till i frågan. Regeringen har även senare uppgivit att man avser att återkomma till i frågan. Utskottet vill även hänvisa till vad miljöminister anförde i en interpellationsdebatt (ip. 2012/13:197). Hon uppgav då att mycket riktigt kommer att få ett betydande överskott av FN-utsläppsrätter (AAU:er), efter första åtagandeperioden. Exakt hur stort överskottet blir kommer att kunna fastställas först när all utsläppsstatistik är verifierad och avräkningen mot Kyotoprotokollet sker. Detta ska enligt Kyotoprotokollets regler ske med avslut . Regeringen kommer att återkomma till med ett förslag om hur man ska genomföra denna avräkning. Ministern framhöll också att så som hon vid upprepade tillfällen sagt är regeringens avsikt att hantera överskottet av AAU:er på ett sätt som inte innebär några nettoökningar av utsläppen i andra länder. Det får inte råda någon tvekan om att de genom svenska folkets ansträngningar genomförda utsläppsminskningarna i ska ge en effekt på klimatet och inte ge utrymme för utsläppsökningar någon annanstans, enligt ministern. Vidare anfördes att vårt överskott har kommit till genom att vi i har sänkt våra utsläpp mer än vad man trodde när vi fick våra utsläppsrätter. Hon framhöll även att det enligt de europeiska reglerna inte är tillåtet att använda dessa utsläppsrätter. Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2012/13:MJ424 (S) yrkande 2 och 2012/13:U327 (V) yrkande 23. Beträffande frågan om vilka som omfattas av de svenska reglerna om handel med utsläppsrätter konstaterar utskottet att reglerna har utformats så att systemet omfattar så många som möjligt, dvs. har valt att ha en bred omfattning på systemet. Enligt uppgifter från är skälet för detta är att man så långt som möjligt har velat undvika att konkurrensen inom enskilda fjärrvärmenät snedvrids. Enligt departementet är det inte aktuellt med någon utredning om möjligheterna att undanta vissa industrianläggningar från systemet. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:MJ334 (M). Utskottet behandlade frågan om statens köp av utsläppskrediter i förra årets budgetbetänkande (bet. 2011/12:MJU1). Enligt utskottet skulle köp av utsläppskrediter innebära ytterligare utsläppsminskningar med hög miljöintegritet, dvs. att insatser ska minska utsläppen utöver vad som skulle ha kommit till stånd utan dessa projekt. Eventuella brister som rör enskilda projekts additionalitet var särskilt angelägna att åtgärda. Utskottet utgick från att frågan särskilt uppmärksammas i det pågående reformarbete som syftar till att förbättra bl.a. CDM. Utskottet förutsatte också att regeringen bevakar frågan och vid behov vidtar de åtgärder som behövs för att säkerställa additionaliteten i de svenska köpen av utsläppskrediter. Utskottet utgick vidare från att regeringens kommande rapportering till omfattar de frågor som behövs för att få en tydlig bild av de resultat som uppnås inom den internationella inriktningen av klimatpolitiken. Enligt utskottet borde det vara naturligt att köp av utsläppskrediter och de utsläppsminskningar som detta leder till, inklusive frågor om projektens additionalitet, ingår i en sådan rapportering. Utskottet konstaterar vidare att i är den myndighet som är ansvarig för hur investeringar i och förvärv av utsläppsminskningscertifikat för att uppfylla klimatmålet görs. Den ser till att CDM-projekt som investerar i uppfyller höga krav utifrån en rad kvalitetskriterier. Det är enbart projekt som godkänns av FN vad gäller additionalitet och hållbar utveckling som kan komma i fråga. Enligt lever de projekt som deltar i upp till Gold Standard i praktiken, men då systemet för denna certifiering är ett avgiftsbelagt system som i första hand vänder sig till privata företag som behöver stöd i sin bedömning av projekt har , som statlig myndighet, valt att inte sätta sig under en privat stiftelses bedömning. Myndighetens bedömning är att den på egen hand kan värdera de faktorer som konsultbolagen som certifierar Gold Standard bedömer. Myndighetens CDM- och JI-program har en inriktning på förnybar energi och energieffektivisering, och projekten prövas individuellt utifrån en rad kvalitetskriterier. Myndigheten gör dessutom fältbesök där projekten granskas. Detta gör sammantaget att departementet bedömer att projekten är av minst lika god kvalitet som de med Gold Standard-märkning. Enligt departementet har Gold Standard framför allt använts av privata marknadsaktörer eftersom märkningen har en kommersiell betydelse för dessa. De privata marknadsaktörer och projektutvecklare som säljer vidare sina utsläppsminskningsenheter kunde när marknadspriset generellt låg högre få ett premiumpris av köpare genom Gold Standard-märkningen. Några av de projekt där förvärvar utsläppsminskningsenheter tillsammans med privata aktörer har därför Gold Standard-märkning. Utskottet noterar även att man inom systemet för Gold Standard inte gör någon annan additionalitetsprövning än den som CDM-styrelsen gör för alla CDM-projekt enligt uppgifter från departementet. Med hänvisning till detta avstyrker utskottet motion 2012/13:485 (MP) yrkande 7 i den mån den inte kan anses tillgodosedd. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, MP, V) om åtgärder för att minska livsmedelskedjans och köttkonsumtionens klimatpåverkan. Jämför reservation 23 (MP, V). I partimotion 2012/13:U327 (V) yrkande 25 framhålls att en handlingsplan bör tas fram för hur klimatpåverkan från livsmedelskedjan, inklusive animalieproduktionen, ska minskas. Enligt kommittémotion 2012/13:MJ404 (MP) yrkande 1 behövs ett mål om minskad klimatbelastning från köttkonsumtionen med till 2020. I motion 2012/13:MJ374 av (S) anförs att initiativ bör tas för att minska köttkonsumtionen på sjukhus och skolor av såväl folkhälso- som miljöskäl. Utskottet har tidigare behandlat frågan om den påverkan på klimatet som produktion och konsumtion av livsmedel ger (bet. 2010/11:MJU12). I samband med utskottets beredning av regeringens klimatproposition anförde utskottet att livsmedelskedjans klimatpåverkan är betydande då matens andel av växthusgasutsläppen uppgår till i storleksordningen . När det gäller resursanvändning uppskattas den svenska livsmedelskedjan använda av all energi. Utskottet ansåg därför att det är angeläget att åtgärder kan vidtas för att minska dess klimat- och miljöpåverkan. Så som utskottet har påpekat är det viktigt att notera att livsmedelsproduktionen även har stor betydelse för ett flertal andra miljökvalitetsmål utöver miljökvalitetsmålet Begränsad klimatpåverkan. Det är därför väsentligt att inte helt isolera klimatmålet då det kan leda till oönskade effekter beträffande andra miljökvalitetsmål. Utskottet uppmärksammade vidare att har ett särskilt sektorsansvar för miljömålsarbetet, varav klimatpåverkan är en del. uppgift är att i konsumenternas intresse arbeta aktivt för säkra livsmedel, redlighet i livsmedelshanteringen och bra matvanor. Det senare omfattar bl.a. kostråd riktade till storhushåll och privatpersoner. Utskottet ansåg att samordnande och pådrivande roll för livsmedelskedjans klimatpåverkan borde stärkas (bet. 2008/09:MJU28). Med anledning av motioner om mål för livsmedelskonsumtion och en handlingsplan för minskad klimatpåverkan hänvisade utskottet i sitt betänkande 2010/11:MJU12 till ett svar på interpellation 2010/11:75 om miljösmarta matval (prot. 2010/11:29). Landsbygdsminister anförde då bl.a. att många konsumenter i och i andra länder har ett stort intresse av att veta hur produkterna de köper har producerats och kan tänkas påverka omgivningen. Konsumenternas engagemang är en stor tillgång för ett hållbart samhälle.