bet · H001UFöU3 · 2013-05-28 00:00:00 — 2012/13:UFöU3 Nordiskt utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete inklusive krisberedskap Sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande Nordiskt utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete inklusive krisberedskap Det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet behandlar i detta betänkande regeringens skrivelse 2012/13:112 Nordiskt utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete inklusive krisberedskap. Utskottet anser att motionerna ska avstyrkas. I betänkandet finns sex reservationer (S, MP, SD, V). Utskottet föreslår att lägger skrivelsen till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete avslår motionerna 2012/13:U21 yrkandena 1 och 2 samt 2012/13:U22 yrkande 6. Reservation 1 (S) Reservation 2 (SD) Reservation 3 (MP) motiveringen Reservation 4 (V) motiveringen avslår motionerna 2012/13:U21 yrkandena 35 och 2012/13:U22 yrkandena 15. Reservation 5 (S) Reservation 6 (SD) Skrivelse 2012/13:112 lägger skrivelse 2012/13:112 till handlingarna. På sammansatta utrikes- och försvarsutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S) och (C). Ärendet och dess beredning Skrivelse 2012/13:112 har remitterats till utrikesutskottet. Utrikes- och försvarsutskotten har därefter beslutet med stöd av 4 kap. 8 § riksdagsordningen att bereda skrivelsen och tillhörande motioner i ett sammansatt utrikes- och försvarsutskott (UFöU). Det nordiska samarbetet är bland de äldsta och mest omfattande regionala samarbetena i världen. Det bygger på gemensamma värden och en vilja att bidra till en dynamisk utveckling samt att öka kompetens och konkurrenskraft. De nordiska ländernas historia är nära sammanflätad. Det nordiska utrikespolitiska samarbetet har en lång historia, inte minst inom ramen för FN. Det nordiska utrikespolitiska samarbetet är informellt till sin natur. är det åter tur att ansvara för detta. Dagordningarna brukar upptas av såväl det nordiska samarbetet som av aktuella internationella frågor. Det nordiska samarbetet inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken genomförs med utgångspunkt i ländernas olika medlemskap i den europeiska säkerhetsordningens organisationer. och är medlemmar i , och i Nato medan är medlem i både EU och Nato. För samtliga länder utgör det nordiska samarbetet ett komplement till medlemskap i och samarbete med EU och Nato. Samtliga nordiska länder är dessutom medlemmar i och . Samarbetet utformas generellt som gemensamma nordiska initiativ, samarbeten mellan två eller flera nordiska länder, eller där det är lämpligt på nordisk-baltisk basis. har det nordiska samarbetet utvecklats och förstärkts. presenterade den tidigare norske utrikesministern på uppdrag av de nordiska utrikesministrarna en rapport om förslag till en fördjupning av det nordiska samarbetet på det utrikes- och säkerhetspolitiska området. Den s.k. Stoltenbergrapporten innehöll 13 konkreta förslag. Förslagen omfattade bl.a. samarbete kring luftrumsövervakning på , ett kompetensnätverk mot digitala angrepp, fördjupat samarbete mellan de nordiska utrikesförvaltningarna, fördjupat militärt samarbete samt en nordisk solidaritetsförklaring. Uppdraget till var ett uttryck för en gemensam vilja hos de nordiska länderna att ytterligare utveckla och fördjupa det nordiska samarbetet inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området. Flera av förslagen har genomförts eller hanterats vidare inom ramen för de befintliga strukturerna. I betänkande 2012/13:UU3 behandlar utrikesutskottet redogörelsen till 2012/13:NR1 svenska delegations berättelse om verksamheten och regeringens skrivelse 2012/13:90. I skrivelsen redogör regeringen för pågående och planerat utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete inklusive krisberedskap mellan de nordiska länderna. Skrivelsen redogör för det nordiska samarbetet mellan de fem länderna, men även för samarbete mellan ett par nordiska länder samt för nordiskt samarbete inom ramen för regionala och multilaterala samarbeten och organisationer på de utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska områdena. Skrivelsen belyser inte allt nordiskt samarbete som pågår utan är särskilt inriktad på de områden inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken som beskrivs i den så kallade Stoltenbergrapporten samt inom ramen för Hagasamarbetet på krisberedskapsområdet. Utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om det nordiska försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet, nordiskt samarbete i FN-sammanhang och den nordiska solidaritetsförklaringen. Jämför reservationerna 1 (S), 2 (SD), 3 (MP) och 4 (V). I skrivelsen redogör regeringen bl.a. för grunderna för det utrikespolitiska samarbetet, den nordiska solidaritetsförklaringen, samarbete mellan de nordiska utrikesförvaltningarna, digital säkerhet och regionalt samarbete. I kommittémotion 2012/13:U21 av m.fl. yrkande 1 anser Socialdemokraterna att det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet i måste få en högre prioritet. Varje nordiskt lands säkerhetspolitiska val måste respekteras. I yrkande 2 förordar Socialdemokraterna att det nordiska samarbetet i olika FN-sammanhang bör stärkas. I kommittémotion 2012/13:U22 av m.fl. yrkande 6 anser att ska verka för en konkretisering av den nordiska solidaritetsförklaringen. Utskottet välkomnar att det nordiska utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet inklusive krisberedskap fortsätter att fördjupas och vidareutvecklas. Utskottet menar att ett närmare nordiskt samarbete bidrar till ett större genomslag för våra gemensamma intressen i internationella sammanhang än vad som är möjligt för länderna vart och ett för sig. Vidare anser utskottet att ett nordiskt samarbete innebär ett mervärde i det multilaterala samarbetet. Det kan utgöra ett komplement till EU eller nyttjas när EU av olika skäl inte har formulerat någon tydlig politik. Utskottet delar regeringens uppfattning att det nordiska samarbetet, för att ha ett mervärde, måste vara nyttobaserat och utformas utifrån gemensamma behov som identifierats inom ramen för utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken. Utskottet vill betona vikten av att även fortsättningsvis vidareutveckla det nordiska samarbetet inom FN. I detta sammanhang vill utskottet bl.a. framhålla det nordiska samarbetet för att stärka genomförandet av 1325 (2000), det inrättade nordiska centrumet för jämställdhetsfrågor in Military Operations, arbetet med att ge stöd till varandras kandidaturer, samarbete inom medlingsområdet och deltagande i FN:s fredsfrämjande verksamhet. Utskottet välkomnar att det nordiska försvarsministermötet, i , beslutade att Nordic Defence Cooperation (Nordefco) skulle utarbeta förslag till gemensamma nordiska styrkebidrag till FN. Utskottet välkomnar den nordiska solidaritetsförklaringen som ett komplement till den svenska unilaterala solidaritetsförklaringen som behandlade (bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Utskottet menar att den nordiska solidaritetsförklaringen är ett uttryck för de nordiska ländernas vilja och intresse att i en solidarisk anda samverka, bidra med relevanta medel och möta gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiska utmaningar. I sammanhanget vill utskottet framhålla att de nordiska ländernas säkerhetspolitiska samarbete utgör ett komplement till redan etablerade europeiska och euroatlantiska samarbeten. Utskottet konstaterar att det nordiska samarbetet inom utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiken genomförs med utgångspunkt i våra länders olika medlemskap i den europeiska säkerhetsordningens organisationer. Utskottet anser att administrativ samverkan mellan de nordiska utrikesförvaltningarna har fortsatt betydande potential att vidareutvecklas och fördjupas. Vägledande för samarbetet och för val av orter när det gäller samlokalisering bör enligt utskottet vara att den nordiska samverkan ska bidra till effektivisering och skapa mervärde. Utskottet välkomnar att de nordiska länderna avser att gå vidare och söka utveckla gemensamma beskickningar på ytterligare ett antal platser. Utskottet vill i detta sammanhang av nordiskt samarbete också peka på möjligheter till nordisk-baltiskt samarbete. och stärks av ett fördjupat samarbete i vårt närområde. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avstyrker motionerna 2012/13:U21 yrkandena 1 och 2 och 2012/13:U22 yrkande 6. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om den nordiska insatsstyrkan, det nordiska samarbetet inom försvarsområdet, en formalisering av det nordiska försvarssamarbetet, en utredning om att ta emot hjälp i händelse av höjd beredskap eller krig, luftpatrullering över och nordisk luftövervakning. Jämför reservationerna 5 (S) och 6 (SD). I skrivelsen redogör regeringen bl.a. för det nordiska försvarssamarbetet, samarbete avseende utbildning och övning, materielsamarbete, sjö- och luftlägessamarbete och lufttransportsamarbete. I kommittémotion 2012/13:U21 av m.fl. yrkande 3 menar att det finns skäl att se över hur användbar och kostnadseffektiv EU:s modell med snabbinsatsstyrkor är, en modell som har bidragit till genom den nordiska snabbinsatsstyrkan (NBG). I yrkande 4 konstaterar att det nordiska samarbetet inom försvarsområdet har fördjupats utan att ifrågasätta de nordiska ländernas säkerhetspolitiska vägval. I yrkande 5 förordar Socialdemokraterna, av såväl ekonomiska som säkerhetsstrategiska skäl, att det nordiska försvarssamarbetet vidareutvecklas. I kommittémotion 2012/13:U22 av m.fl. yrkande 1 anser att det nordiska försvarssamarbetet bör samordnas och formaliseras för att kunna fortsätta att fördjupas. I yrkande 2 vill att regeringen utreder förutsättningarna för att ta emot hjälp i händelse av höjd beredskap eller krig. I yrkande 3 anser att inte enbart ska erbjuda luftövervakning utan också bidra till luftpatrullering (air policing). I yrkande 4 menar att samarbetet kring den nordiska luftövervakningen bör stärkas och att de nordiska flygvapnen bör klara luftförsvaret över hela det nordiska luftrummet. I yrkande 5 vill att verkar för att de nordiska länderna utvecklar ett system för övervakning av havsområden och att ett gemensamt satellitsystem för övervakning och kommunikation utvecklas. Utskottet välkomnar att det nordiska försvarssamarbetet har formaliserats genom skapandet av en gemensam struktur för samarbetet, Nordic Defence Cooperation (Nordefco). Utskottet noterar att genomförde en temasession om försvars- och utrikespolitik i . Utskottet menar att en vidareutveckling av det nordiska försvarssamarbetet stärker de nordiska ländernas möjligheter att tillsammans främja gemensamma intressen och bidra till säkerhet och stabilitet såväl globalt som i vårt närområde och på vårt eget territorium. Det är utskottets uppfattning att samarbetet påverkar säkerheten i vårt närområde positivt. Utskottet delar regeringens bedömning att ett närmare samarbete mellan de nordiska försvarsmakterna leder till en mer effektiviserad resursanvändning och bredd i den militära förmågan. Detta förbättrar förmågan till såväl nationella som internationella insatser. Utskottet erinrar om att behandlade solidaritetsförklaring som bl.a. anger att bör ha förmågan att kunna ge och ta emot militärt stöd i förhållande till EU-länder samt och (bet. 2008/09:FöU10, rskr. 2008/09:292). Mot denna bakgrund utgår utskottet från att regeringen vidtar nödvändiga åtgärder för att vid behov kunna ge och ta emot militärt stöd. Utskottet ser positivt på att ett arbete pågår mellan de nordiska länderna i syfte att sammanställa deras nationella övningsverksamhet till en gemensam nordisk övningsplan. Utskottet vill lyfta fram det s.k. Cross Border Training North (CBTN) som ett positivt exempel på ett kostnadseffektivt samarbete som ökar den operativa effekten av existerande resurser. Utskottet konstaterar att godkände och deltagande i övnings- och träningsaktiviteter över i samband med den norska rotationsperioden inom ramen för Natos luftrumsövervakning. Utskottet ser positivt på det svenska deltagandet och menar att det utgör ett konkret exempel på fördjupat nordiskt säkerhets- och försvarspolitiskt samarbete och är ett uttryck för den solidaritet som finns mellan de nordiska länderna. I sammanhanget konstaterar utskottet att luftpatrullering (air policing) enbart är aktuellt för medlemmar av Nato. Utskottet konstaterar att deltar i ett samarbete med och Nato om utbyte av luftlägesinformation som syftar till att utveckla en gemensam luftlägesbild i . Utskottet delar regeringens bedömning att det finns operativa vinster att uppnå genom en fortsatt utveckling av luftövervakningssamarbetet i regionen och ser positivt på ett fortsatt arbete inom detta område. Utskottet konstaterar att Sea Surveillance Co-operation Baltic Sea (Sucbas), som inleddes , är ett militärt samarbete mellan , , , , , , och för utbyte av sjölägesinformation. Utskottet anser att Sucbas effektiviserar den militära sjöövervakningen i regionen genom att etablera permanenta strukturer för ett kontinuerligt informationsutbyte mellan de berörda myndigheterna i deltagarländerna. Mot denna bakgrund delar utskottet regeringens bedömning om att det kan finnas fördelar med att Sucbas också utvidgas till . bedömer utskottet inte att det vore kostnadseffektivt att de nordiska länderna utvecklar ett eget gemensamt satellitsystem för övervakning. Vid behov bör ett samarbete kring dessa frågor snarare genomföras inom ramen för existerande samarbeten som . Utskottet delar regeringens uppfattning att det inte finns några principiella begränsningar för det nordiska samarbetet så länge den nationella beslutanderätten i fråga om den operativa förmågan för försvaret av består. I detta sammanhang vill utskottet framhålla att de nordiska ländernas försvarspolitiska samarbete utgör ett komplement till redan etablerade europeiska och euroatlantiska samarbeten. Utskottet vill erinra om att godkände att på nytt tar ansvar för internationell fred och säkerhet genom att leda en EU-stridsgrupp (rskr. 2011/12:266, bet. 2011/12:FöU8). Utskottet vill erinra om försvarsutskottets betänkande 2011/12:FöU8 om att regeringen ska ta initiativ till en översyn av stridsgruppens ökade användbarhet inom EU:s och FN:s ram. Vidare menar utskottet att den nordiska stridsgruppen är ett tydligt exempel på hur ett konkret och fördjupat försvarsrelaterat projekt kan stärka det säkerhets- och försvarspolitiska samarbetet i vårt närområde. Stridsgruppen skapar också en ram kring vilken ytterligare samarbetsmöjligheter uppstår och kunskap och förtroende utvecklas. Stridsgruppen tjänar därmed, enligt utskottet, som motor i ett bredare nordisk-baltiskt samarbete och bidrar på så sätt till ökad stabilitet i vårt närområde. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avstyrker motionerna 2012/13:U21 yrkandena 35 och 2012/13:U22 yrkandena 15. Skrivelse 2012/13:112 Utskottets förslag i korthet lägger regeringens skrivelse 2012/13:112 till handlingarna. Utöver utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete och försvarssamarbete redogör regeringen i skrivelsen också för samverkan på krisberedskapsområdet och samverkan inom ramen för internationellt multilateralt samarbete. Utskottet noterar regeringens redogörelse vad gäller samverkan på krisberedskapsområdet och samverkan inom ramen för internationellt multilateralt samarbete. I denna del har inga motioner väckts. Utskottet föreslår att regeringens skrivelse 2012/13:112 läggs till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U21 yrkandena 1 och 2 samt avslår motion 2012/13:U22 yrkande 6. Socialdemokraterna lägger stor vikt vid det nordiska försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet och menar att det bör fördjupas. Det försvars- och säkerhetspolitiska samarbetet i måste få en högre prioritet. De nordiska länderna kan tillsammans bidra till säkerhet och stabilitet. Samarbetet mellan de nordiska länderna är starkt och vilar på en gedigen folklig förankring. Det nordiska samarbetet berör många olika områden och har bidragit till att göra till en region i världsklass. Varje nordiskt lands säkerhetspolitiska val måste respekteras. Socialdemokraterna anser att ska vara militärt alliansfritt. Vi säger nej till medlemskap i . En modern svensk säkerhetspolitik byggs på ett ökat nordiskt samarbete, en aktiv Östersjöpolitik, ett fördjupat samarbete i EU och ett starkare stöd till . Socialdemokraterna vill öka det nordiska samarbetet i olika FN-sammanhang. Ett sätt att föra upp frågan på den svenska dagordningen är att utvecklar sin FN-politik genom att utarbeta en FN-strategi för arbetet i FN både som enskild nation, genom EU och i samarbete med de nordiska länderna. har , trots sin långa tradition av stöd till FN:s fredsbevarande verksamhet, ett historiskt lågt deltagande i insatser som leds av FN. vet vi att det råder brist på personal och utrustning från länder som i FN-ledda fredsbevarande insatser. Vi socialdemokrater anser att nästa internationella fredsoperation som deltar i ska vara ledd av , och det kan med fördel göras inom ramen för det nordiska samarbetet. Utrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2012/13:U21 yrkande 2 och 2012/13:U22 yrkande 6 och avslår motion 2012/13:U21 yrkande 1. välkomnar att de nordiska utrikesministrarna under sitt möte i enades om en solidaritetsförklaring mellan de nordiska länderna på det utrikes- och säkerhetspolitiska området. Genom solidaritetsförklaringen säger de fem länderna att i det fall ett nordiskt land skulle drabbas av en kris eller ett angrepp, kommer övriga länder att bistå med relevanta medel. Denna solidaritetsförklaring är dock fortfarande väldigt allmänt hållen och säger inte mycket om hur länderna konkret avser att reagera och hjälpa varandra i händelse av att ett enskilt land hamnar i trångmål, exempelvis vid ett yttre angrepp eller otillbörlig press. När det nu har gått denna allmänna solidaritetsförklaring, anser att ska verka för att de nordiska utrikesministrarna utarbetar konkreta strategier för hur de nordiska länderna avser att reagera och hjälpa varandra i enlighet med den tidigare antagna solidaritetsförklaringen. vill öka det nordiska samarbetet i olika FN-sammanhang. Ett sätt att föra upp frågan på den svenska dagordningen är att utvecklar sin FN-politik genom att utarbeta en FN-strategi för arbetet i FN både som enskild nation, genom EU och i samarbete med de nordiska länderna. har , trots sin långa tradition av stöd till FN:s fredsbevarande verksamhet, ett historiskt lågt deltagande i insatser som leds av FN. vet vi att det råder brist på personal och utrustning från länder som i FN-ledda fredsbevarande insatser. Vi anser att nästa internationella fredsoperation som deltar i ska vara ledd av , och det kan med fördel göras inom ramen för det nordiska samarbetet. Utrikes och säkerhetspolitiskt samarbete, punkt 1 motiveringen (MP) av (MP). är i grunden positivt till ett nordiskt samarbete på många områden. Att de nordiska länderna har mycket gemensamt är ett faktum. Vi har också en historia av samarbete på det säkerhetspolitiska området som påverkar vår verksamhet på flera områden. Ett område som är vikigt att samarbeta kring är krisberedskapsområdet. De nordiska länderna uppvisar stora likheter i fråga om vilka hot, risker och sårbarheter som ligger till grund för ländernas arbete med krisberedskap. Naturhändelser och extrema vädersituationer, utbrott av smittsamma sjukdomar, utsläpp av farliga ämnen, större olyckor i transportsystemet, kärnkraftsolyckor, terrorism och attacker i nätverk och it-system utgör hot som sällan begränsar sig till ett lands territorium. Ett nordiskt samarbete utgör en förutsättning för att kunna möta gränsöverskridande hot. ska inte söka medlemskap i . Vi ska vara militärt alliansfria. Vi ska i stället utveckla det nordiska samarbetet i olika FN-sammanhang. har en lång tradition av stöd till FN:s fredsbevarande verksamhet. har vi ett historiskt lågt deltagande i rena FN-uppdrag; trots att FN har bett om hjälp har vi framför allt prioriterat Natoinsatsen i . vill att vi framöver prioriterar rena FN-insatser i större utsträckning än vad vi har gjort . Europeiska utrikestjänsten fick i uppdrag att göra en översyn av användandet av EU:s stridsgrupper. Regeringen har sagt att man kommer att se över konceptet för EU:s stridsgrupper och verka för att de ska arbeta för humanitära insatser, t.ex. i samband med olika typer av katastrofer. För att vi ska kunna möta och hindra framtida hot, såväl nationellt som internationellt, måste det finnas ett utökat informationsutbyte mellan militära och civila myndigheter och aktörer. ska dock vara varsamt så att samverkan inte skapar en otydlighet med överlappande kompetenser och kostnader och beakta de risker med ökad samverkan som humanitära aktörer påtalar. Flexibilitet och utvecklingsförmåga måste därför integreras i det framtida försvaret. Det är detta vi ser embryot till just nu och som välkomnas av . Utrikes och säkerhetspolitiskt samarbete, punkt 1 motiveringen (V) av (V). är i grunden positivt till ett nordiskt samarbete på många områden. När det gäller utrikes-, säkerhets- och försvarspolitiska frågor inklusive krisberedskap (regeringens skrivelse 2012/13:112) så har vi dock vissa farhågor och synpunkter. Att vi inom de nordiska länderna har mycket gemensamt är ett faktum som är vedertaget av de flesta. Vi har också en historia av samarbete på det säkerhetspolitiska området som påverkar vår verksamhet på flera områden. Många av de saker som tas upp i skrivelsen är positiva och till viss del inarbetade. Några saker är dock i våra ögon väldigt tvivelaktiga. Vi har en situation där tre av de nordiska länderna är med i Nato och två står utanför. Det innebär problem för samarbetet som vi menar också begränsar samarbetet. Även om det finns en nordisk solidaritetsförklaring, som vi menar kan utvecklas, så är just medlemskap i den stora stötestenen för hur långt samarbetet kan gå. Det innebär inte att samarbete är omöjligt, men det kräver ett visst mått av tankeverksamhet för att hitta lösningar. Samarbetet när det gäller utrikesförvaltningar och deras ansvarsområden, digital säkerhet och regionalt samarbete är till viss del formaliserat, men här ser vi både behov av och möjligheter att fördjupa samarbetet. Ett område som är intressant är krisberedskapsområdet. I takt med att klimatet förändras och att andra hot mot samhället som organiserad brottslighet, pandemier, större miljöolyckor m.m. ökar, ser vi en nödvändighet i att det nordiska samarbetet ökar och förfinas. Det gäller även de andra punkterna som tas upp i skrivelsen. Det finns också områden som går att utveckla ännu mer som beskrivs i skrivelsen. Ett område som behöver ses över är försvarssamarbetet. värnar militära alliansfrihet. En förutsättning för försvars- och säkerhetspolitiskt samarbete inom är därför att det inte bidrar till att urholka vår militära alliansfrihet. Detta innebär också att gemensamma militärövningar med de övriga nordiska länderna behöver struktureras utifrån gemensamma nordiska behov där andra krav på t.ex. anpassning till Nato inte ska tas hänsyn till. Det innebär bl.a. att säger nej till svenskt deltagande i EU:s stridsgrupper, de s.k. . Att Natoledda övningar äger rum på svensk mark är även det en utveckling åt fel håll.