bet · H101UU2 · 2013-12-04 00:00:00 — Vi vill att dagens så kallade enprocentsmål förändras till ett enprocentsgolv. Vi avsätter strax mer än regeringen på internationellt utvecklingsbistånd för 2014.Herr talman! många olika satsningar och förslag låter sig inte riktigt beskrivas i ett enskilt inlägg. Jag ska därför fokusera på de tre viktigaste satsningarna som vill att genomför inom biståndet det kommande året.För det första vill vi att inför ett nytt klimatbistånd som ska finansieras utöver enprocentsmålet. Sammanlagt avsätter vi 4,5 miljarder i klimatbistånd under kommande tre åren för klimatinsatser i syd.Vi gör det därför att vi redan ser hur klimatförändringarna slår hårt och skoningslöst mot boskapsskötarna i utkanter, mot risbönderna i deltaområden och mot männen och kvinnorna som lever på sluttningar.Vi ser att klimatförändringarna slår sönder enskilda mäns och kvinnors liv över hela jordklotet. Vi ser att klimatförändringarna inte är ett individuellt problem. av de utsläpp som skapat klimatförändringarna har skett här i nord i de rikaste länderna.Vi har därför ett gemensamt ansvar att ställa om våra egna samhällen och också att understödja arbetet i syd med att möta klimatförändringarna. Men vi kommer inte ta vårt ansvar om låter våra klimatinsatser i syd finansieras genom att vi backar från andra utvecklingslöften. Därför kräver klimatinsatser i syd att vi lägger nya medel utöver enprocentsmålet.Herr talman! För det andra tar steg för att minska regeringens stora så kallade avräkningar. ska enligt regeringens förslag tas från biståndet, av den totala budgeten, för att finansiera insatser i Sverige.De är viktiga och bra, men de kan knappast beskrivas som internationell utvecklingspolitik. Det handlar om flyktingmottagande i , kostnader för utländska studenter vid våra högskolor och ambassadkostnader runt om på jordklotet.Det kanske mest bisarra exemplet på avräkningarna är att regeringen har tagit sammanlagt från biståndsbudgeten för att finansiera lönen för och hennes statssekreterare.Vi har räknat ut att för samma skulle vi kunnat se till att 50 000 flickor i fick utbildning under . Det handlar om att använda 20 miljoner till arvoden och löner till borgerliga statsråd eller att skicka 50 000 flickor i till skolan under . Har man solidariteten som utgångspunkt är det valet ganska enkelt.En solidarisk biståndspolitik utgår från de fattigas behov och intressen och inte från behov att genom budgetricksande hitta möjligheter att finansiera kostnader i med bistånd. föreslår därför att avräkningarna för flyktingmottagande i ett första steg halveras 2014.Herr talman! För det tredje förstärker arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter med . Vårt tydliga mål är att av den svenska biståndsbudgeten ska öronmärkas till SRHR-frågorna. Vi vill att av det svenska biståndet ska komma kvinnorna till del.I dag vet vi att 800 kvinnor dör i samband med en graviditet runt om på jordklotet, och de dör alldeles i onödan. I vårt land har vi näst intill utrotat mödradödligheten. Vi skulle självklart också kunna utrota mödradödligheten i , och Nicaragua.I går avslutades Musikhjälpen hemma i . Det breda och folkliga engagemanget för arbetet mot mödradödlighet har varit imponerande. Jag gav själv i går ett dagsarvode på till insamlingen.De mer än som samlades in till Musikhjälpen kommer att rädda många liv på unga kvinnor runt om på jordklotet. Men ska vi långsiktigt minska mödradödligheten krävs både betydligt mer resurser och politisk vilja.Enligt Guttmacher Institute skulle preventivmedel och mödravård för alla jordens kvinnor kosta . Det är mycket pengar, men det motsvarar av jordens samlade militära utgifter.Men det krävs inte bara resurser. Framför allt krävs det politisk vilja. Kvinnor måste få makten över sina egna kroppar, sin egen sexualitet och sin egen reproduktion. Då krävs sexualupplysning, tillgång till preventivmedel och att kvinnor över hela världen har rätten att avsluta en oönskad graviditet.Herr talman! Biståndsviljan är stark i . Det finns ett brett folkligt stöd för att vi ska ha ett högt bistånd av god kvalitet. Det är egentligen inte så förvånande. Det finns en lång tradition av solidaritet i vårt land när det gäller både arbete för att bygga upp en välfärd i men också utrikespolitik och internationella frågor.Fortfarande behövs solidariteten. lever 1,2 miljarder människor i extrem fattigdom. Vi skulle kunna bli generationen som utrotar fattigdom. Men då krävs en bred utvecklingspolitik som sätter just fattigdomsbekämpningen i centrum.Men i det tysta har svensk biståndspolitik förändrats. Under den borgerliga regeringen har fattigdomsbekämpning fått en alltmer undanskymd roll. Allt mindre av svenskt bistånd når de absolut fattigaste.Förändringen syns tydligt i hur regeringen styr biståndsmyndigheten . kommer Sida att besluta om biståndsinsatser för . Men i det mycket omfattande regleringsbrev som regeringen skrivit där man ska styra Sida och avgöra vilka prioriteringar Sida ska göra nämns ordet "fattig" bara en enda gång. Det är när man ska öronmärka för forskning om sjukdomar med fokus på fattiga barn.Fattigdom, som borde vara grunden och utgångspunkten för svensk biståndspolitik, nämns bara en enda gång i regeringens regleringsbrev för Sida. Den nedprioritering som den borgerliga regeringen har gjort av fattigdomsbekämpningen inom biståndet märks.De fattigdomsrådgivningstjänster som tidigare fanns på Sida är avslutade. I sina upphandlingar nämner inte Sida längre begreppet fattigdomsbekämpning. Regeringen har dessutom valt att avsluta biståndet till några av jordens mest fattiga länder eller länder där det finns stora grupper av fattiga. Just nu har man inlett utfasning av både och . Man fortsätter att pumpa in biståndsmedel in i , det statliga riskkapitalbolaget. Det har kritiserats hårt bland annat för att det har haft ett så svagt fattigdomsfokus.Samtidigt har vi sett hur den borgerliga regeringen alltmer fokuserat på kortsiktiga resultat i biståndet. Det har också försvårat möjligheten att bekämpa fattigdom. Effekterna har blivit att insatserna i svenskt bistånd har fokuserats på områden där man just lätt kan nå kortsiktiga resultat och att man lämnat svårare projekt där det kanske krävts ett längre arbete för att kunna göra en förändring.Det är självklart mycket lättare att nå resultat som man kan visa svart på vitt om man jobbar med män i storstad med utbildning än om man väljer att jobba med kvinnor på landsbygden som kanske aldrig satt sin fot i en skola.Det självklart mycket lättare att nå resultat i biståndspolitiken om man jobbar med grupper och människor som är inkluderade i det politiska och ekonomiska systemet än om man jobbar med de grupper som är exkluderade.Den borgerliga biståndspolitiken uppvisar ibland en hel del fina resultat. Men den bidrar knappast till att förändra de grundläggande strukturer som bidrar till att skapa fattigdom och att upprätthålla fattigdomen.Denna mycket radikala omläggning av svensk biståndspolitik märks av runt om på jorden. När Indevelop gjorde en utvärdering av svenskt bistånd i Sidas verksamhet fann man att av Sidas insatser över huvud taget inte nådde de fattigaste. Det som borde vara en huvudprioritet för svenskt bistånd har i bästa fall blivit en sidouppgift.Vårt land har bedrivit bistånd . Vi vet vad som fungerar. Vi vet hur vi minskar fattigdom, och vi vet hur vi kan bidra till att fattiga människor ska kunna förbättra sin livssituation. Vi vet att solidaritet funkar, och vi vet att solidaritet gör skillnad.Den borgerliga biståndspolitiken blundar för den breda erfarenheten. Man utgår i stället från hemmasnickrade nyliberala teorier. Utländska investeringar, tillväxt och handel ses som ensidiga lösningar på de mycket komplexa utvecklingsproblem vi står inför. Ökad tillväxt och ökad handel leder inte per automatik till att fler flickor fler gå i skolan i eller att småbönder i får stöd att utveckla sin produktion.Bara för att de redan rika blir ännu rikare innebär det inte att smulorna från deras bord ramlar ned till de fattigaste. Det är i sammanhanget talande att den borgerliga regeringen pratar om "en global arbetslinje" i utvecklingspolitiken. Den politik som i har ökat klyftor, otrygghet på arbetsmarknaden och barnfattigdom ska nu skickas på export runt om på jordklotet.Herr talman! Det går en tydlig skiljelinje i svensk politik. Den går mellan oss som vill att omtanke, medmänsklighet och solidaritet ska vara utgångspunkten för politiken och dem som vill att girighet ska styra samhällsutvecklingen.Denna mycket tydliga skiljelinje löper genom politikområde efter politikområde. med borgerlig biståndspolitik är det alldeles uppenbart att den också löper genom biståndet. Därför är mål inför valet glasklart: Vi vill byta regering, och vi vill byta biståndspolitik.Jag vill därför avslutningsvis yrka bifall till reservation 5. Nio miljoner människor bedöms vara i behov av humanitärt stöd i . Omkring 300 000 kvinnor och flickor dör i graviditetsrelaterade komplikationer, bland annat till följd av osäkra aborter. Nära 19 000 barn dör , delvis på grund av sjukdom och näringsbrist. Två och en halv miljard människor saknar tillgång till grundläggande sanitet. Enligt organisationen utan gränser sitter nästan 200 journalister fängslade runt om i världen.Därför skriver regeringen följande i budgetpropositionen : "Ambitionen att utrota fattigdom och förtryck är långt ifrån uppnådd. Vi har ett moraliskt ansvar att stödja människor i förtryck, utsatthet och fattigdom." Det är ett glasklart budskap. Det är därför fortsatt angeläget att ska fortsätta vara en av världens mest generösa biståndsgivare.Tack vare ordning och reda i den svenska ekonomin och tillväxt de flesta åren har regeringen lyckats uppnå målet att avsätta av bni till internationellt bistånd. Det är en summa som också har ökat - tack vare den goda svenska ekonomin har biståndet ökat de här åren.År 2014 motsvarar det ca . Detta sker i när omvärldens svårighet att ens komma upp i till bistånd är ett problem - till och med inom EU och inom rika länder i EU - till följd av den allvarliga globala ekonomiska krisen, som har drabbat länder väldigt hårt. Jag tycker att vi ska vara stolta över att har lyckats klara enprocentsmålet. Det är jag.Behoven är enorma, och mycket kan göras för att förbättra fattiga och förtryckta människors levnadsvillkor. Alliansregeringen strävar efter att svenskt bistånd ska göra så stor skillnad som möjligt i fattiga människors liv. Pengarna ska nå fram och göra nytta. Stora ansträngningar har därför gjorts för att säkerställa att det svenska biståndet ska vara så effektivt som möjligt.Regeringens reformering av det svenska biståndet har präglats av ett antal faktorer:1.En ambition att bidra till konkreta förbättringar i fattiga och förtryckta människors liv genom ett tydligare fokus. Svenskt bistånd är i högre utsträckning riktat till fattiga människor i fattiga länder samt till förtryckta människor i ofria länder. Vi kan inte göra allt överallt i världen. Därför är det nödvändigt med prioriteringar. fokuserar regeringen sitt bistånd till färre länder. Vi ska vara där behoven är som störst.2.En vilja att modernisera biståndet genom att göra det mer flexibelt och innovativt. Det handlar om att hitta nya kanaler, metoder och aktörer. Biståndet ska bidra till så goda resultat som möjligt i en värld som förändras och som förutsätter nya lösningar.3.En oro över bristande information och kunskap om biståndets effekter, det vill säga kunskap om vad som fungerar och vad som inte fungerar. Regeringen har öppnat upp biståndet och infört en transparensgaranti som säkerställer större insyn i hur biståndet används. Regeringen har i samma anda slagit fast en resultatagenda - en tydligare styrning mot resultat där kraven på uppföljning och utvärdering har skärpts.4.En övertygelse om att ett effektivt och resultatorienterat bistånd förutsätter en tydligare styrning. Regeringen har förenklat sin styrmodell genom att skärpa biståndets resultatfokus och förtydliga roll- och ansvarsfördelning inom biståndsförvaltningen.5.En insikt om att biståndet i sig inte är svaret på alla globala utmaningar. Regeringen är tydlig med att en stark samstämmighetspolitik för utveckling behövs. Det innebär att vi alla har ett gemensamt ansvar för utveckling - politiker, civilsamhälle, privata aktörer, företag och enskilda människor.Regeringen tar politik för global utveckling, PGU, på största allvar. Vi räds inte att lyfta fram svåra frågor och tala om vilka hinder som finns för att få till stånd en rättvis och hållbar utveckling. Alliansregeringen har därför uppmanat till dialog om de allra svåraste frågorna som till exempel kapital- och skatteflykt, global livsmedelsförsörjning, migration samt företagande och mänskliga rättigheter.Statskontoret har också fått i uppdrag att undersöka hur regeringens styrning av PGU kan bli bättre. Jag ser fram emot att ta del av Statskontorets slutsatser och förslag.Politik för global utveckling handlar om mer än biståndet. Den handlar om vad som driver utveckling. Därför anser regeringen att det är högst befogat att biståndsramen ska bidra till att finansiera mottagandet av människor som flytt krig, förföljelse och förtryck.Regeringen fortsätter att förverkliga sin biståndspolitiska reformagenda. Vi tydliggör styrningen och förbättrar förutsättningarna för uppföljning av det svenska biståndet.Regeringen föreslår ett samlat mål för utgiftsområdet. Vi har samsyn över blockgränserna när det gäller vikten av att ha tydliga mål för biståndet. Jag är glad över att vi inom det här politikområdet har så pass stor samsyn. Det är viktigt, inte minst för att de fattiga och förtryckta människor som det svenska biståndet syftar till att nå också ska få detta.Vi fortsätter också att fokusera på resultat. Vi upprättar nya resultatstrategier för länder, regioner, multilaterala organisationer och olika tematiska områden. Det är resultaten i fattiga människors liv som räknas. Då krävs ett målmedvetet och resultatinriktat bistånd.Under 2014 kommer regeringen att fatta beslut om ett biståndspolitiskt ramverk. Syftet är att förtydliga regeringens biståndspolitiska inriktning och ytterligare fokusera det svenska biståndet. svarar upp mot den kritik som Statskontoret och OECD-Dac framfört om en otydlig styrning av det svenska biståndet. Det kommer att presenteras för i form av en skrivelse.Alliansregeringen höjer ambitionen när det gäller transparens och öppenhet genom att ställa högre krav på användbarhet i utvecklandet av . Ett särskilt uppdrag kommer därför att lämnas till Sida för att se till att så verkligen sker, allt för att möjliggöra så stor insyn i och öppenhet kring det svenska biståndet som möjligt. Skattebetalare, riksdagsledamöter och andra intressenter måste veta hur biståndsmedlen används för att kunna utkräva ansvar. Det gäller även de fattiga människor som biståndet är tänkt att nå.Herr talman! Vi lever i en förändringens tid. Fattigdomen har minskat och världen har på många sätt blivit bättre. lever över en miljard människor på per dag, och över 800 miljoner människor går hungriga. Nästan en tredjedel av jordens befolkning lever i samhällen där grundläggande medborgerliga och politiska rättigheter inte respekteras. Kvinnor och barn drabbas särskilt hårt av fattigdomens förödande effekter, och demokratiska förändringsaktörer spelar en betydande roll för att stärka kampen för mänskliga rättigheter.Millenniemålen ska vara uppfyllda . Men tiden är knapp, och det är därför viktigt att alla bidrar för att nå de mål som har ställts upp. Regeringen kraftsamlar därför sina ansträngningar och riktar in sig på grupper och länder som är särskilt utsatta.Låt mig nämna några av de viktigaste satsningarna som vi avser att förverkliga under året.Regeringen spurtar mot millenniemålen för att rädda fler kvinnor och barn. Detta gör vi genom att avsätta för att uppnå resultat inom områden där bedöms ha ett särskilt mervärde och som är underfinansierade. Vi satsar därför bland annat på sanitet och på sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter. Satsningen inriktas på de länder som är längst ifrån måluppfyllelse, till exempel , och Mali.Regeringen satsar på frihetens försvarare i världens mest ofria länder. Vi stärker vårt redan stora engagemang för demokrati och mänskliga rättigheter genom att satsa ytterligare för att stödja journalister, bloggare och andra försvarare av opinionsfriheterna. Satsningen innebär att regeringen avsätter för att mer direkt kunna stödja demokratiseringsprocesser och försvaret av de mänskliga rättigheterna där det behövs mest. Regeringen tar med andra ord sitt ansvar för att stärka demokratins ställning i världen.Regeringen initierar en spetssatsning på miljö- och klimatmässigt hållbar utveckling. Det är fattiga människor - flera debattörer har tagit upp det - som drabbas hårdast av miljö- och klimatförändringarnas förödande effekter. Den ökade efterfrågan på naturens resurser, såsom mark, vatten, skog och energi, riskerar att leda till en utarmning av ekosystemen som ökar fattiga människors sårbarhet. kommer världen att behöva mer mat, mer energi och mer vatten, som trycket på jordens resurser ökar alltmer.Regeringen satsar därför för att stärka fattiga människors tillgång till ren luft, rent vatten och resurssnål energi i den lokala närmiljön i fattigaste biståndsländer. Vi satsar även för förstärkta insatser för ett motståndskraftigt lantbruk, med fokus på hållbar livsmedelsförsörjning, i länder där behoven är störst. Regeringen har dessutom beredskap att bidra med till Gröna klimatfonden, under förutsättning att den blir operativ under 2014.Regeringen har beredskap att bidra i humanitära kriser och minskat lidande, både i och i andra mer bortglömda kriser. Trots att världen på många sätt blir bättre ökar de humanitära behoven. Den fruktansvärda krisen i och senast katastrofen i påminner oss om detta. Dessa kriser och katastrofer uppmärksammas på olika sätt av omvärlden. Parallellt pågår och inträffar även andra kriser, konflikter och katastrofer som inte bevakas i lika hög grad, till exempel i , Sydsudan och Demokratiska republiken Kongo.Det svenska humanitära biståndet är pålitligt, och vi ställer upp även för människor i de kriser som till viss del har glömts bort av medierna. Regeringen ökar det humanitära anslaget med ytterligare för att kunna svara upp mot världens omfattande behov.Herr talman! Mycket är också bra, och utvecklingen går åt rätt håll - det får vi inte glömma. har antalet människor som lever i extrem fattigdom minskat med en halv miljard. av alla världens barn går i skolan. Mödradödligheten har minskat globalt med . Enligt organisationen klassas tre fjärdedelar av världens länder som fria eller delvis fria.Svenskt bistånd har verkat inom de områden där framsteg har nåtts. Regeringen har uträttat mycket och har en hög ambitionsnivå även . Det betyder inte att vi känner oss färdiga eller är nöjda.Vi har kommit långt och får utmärkta betyg i internationella granskningar och jämförelser, också när man representerar utomlands, senast av OECD-Dac. Det är något vi ska ta till oss av och känna stolthet över.Vi är dock tydliga med att vi inte stannar här. Regeringen har högre ambitioner än så. Vi vill fortsatta att utforma framtidens svenska bistånd, ett modernt och realistiskt bistånd som uppnår riktiga resultat i fattiga människors liv. Jag vill börja med att ställa frågor kring förankringsprocessen framöver. Jag har uppfattat att det är ministerns ambition att vi kanske kommer att ha mer förankring med men också mer förankring med civilsamhällets organisation när det gäller den biståndspolitiska plattformen och även annan biståndspolitik, så jag skulle vilja höra hur ministern resonerar kring förankringen med oss folkvalda och med andra runt om i landet.Jag vill också fråga om det som jag tog upp i mitt anförande om utfasningen av i det här fallet. I och med att jag var där är det självklart något som jag har nära på näthinnan just . Jag ser att den utfasning som kommer att ske går väldigt brant utför. Man har på sig att fasa ut, men det stupar rätt ned, så att säga.Då undrar jag: Hur tänker regeringen? var detta ett av de länder där vi skulle ha ett långsiktigt samarbete på grund av att det är så fattigt etcetera. börjar vi se att fattigdomen minskar, för det gör den. Det händer väldigt mycket i , det byggs och byggs, men det når inte alla, och när det gäller demokratifrågorna finns det väldigt mycket kvar att göra.Vi kommer en bit på väg. Men när vi då har kommit den biten på väg säger vi helt plötsligt stopp, och då snubbar vi på mållinjen, i stället för att göra färdigt och se till att vi har gått i mål med vårt bistånd. Om vi överallt gör ungefär samma sak - påbörjar saker men sedan hoppar av innan vi är klara - tycker jag inte att det är särskilt långsiktigt över huvud taget.Det skulle jag vilja att ministern utvecklar lite grann. Jag skulle kunna tänka mig att vi återför det bistånd som vi nu har fasat ut - för att inte snubbla på mållinjen. Tack för frågan! Låt mig börja med . Jag har själv inte haft möjlighet att vara där, men flera av UD-tjänstemännen och Sida har varit där.När man tittar på vad OECD-Dac skriver i sin , där kom ut väldigt väl, ser man att vi får kritik för att vi har ett mycket spretigt bistånd. Med stora med ändå begränsade resurser - det är - tror jag att det är viktigt att lyssna på den kritik som finns. Vi kan inte vara överallt och göra allt, för då blir inget riktigt bra.Därför är det viktigt att vara där de allra största utmaningarna finns, där människor har det som allra sämst. har gått från att vara ett mycket fattigt land till att bli ett medelinkomstland. Jag tror inte heller att det går att "göra färdigt" och bli klar. Det är en fin ambition, men jag tror inte att man kommer att bli klar i en utveckling i ett land, även om det kanske var en god ambition.Vi tittar nu till exempel på . Där uppmärksammar vi att har haft bistånd . Det är egentligen inte något att fira utan att beklaga eller uppmärksamma, vilket vi förstås också ska göra.Det är skälet till att vi måste fokusera på att vara där människor har det som allra sämst.Den andra frågan gäller förankring. Jag håller med om att det är viktigt att förankra och ha en bra dialog. Ambitionen är att ha det såväl med som med olika civila samhällsorganisationer. Där kan man alltid bli bättre, ha en ännu bättre dialog. Om man då säger att det inte ska vara spretigt går det inte riktigt ihop för mig. Det blir ju spretigt om vi först säger att vi ska vara i ett land långsiktigt och sedan bara efteråt lämnar det landet och går in någon annanstans och säger att vi ska vara där långsiktigt men sedan lämnar det landet när det blir lite bättre där.Är det inte bättre att försöka ha en givarsamordning, så att inte alla är överallt? är alla i igen och nästan ingen i . Det handlar om att vi inte är ensamma ute på världsarenan och kan välja och vraka, utan vi måste samordna oss med andra länder, påbörja något och avsluta, så att vi ser till att det finns en kontinuitet, att någon annan i så fall tar över.Det är inte bara i som detta sker. Vi höll på att fasa ut även och . Det var också helgalet, men det lyckades vi stoppa med hjälp från olika aktörer, både i kammaren och utanför.Det handlar om att inte bara säga att vi ska vara långsiktiga utan också vara det.En annan fråga som jag tänker på är . Vi kommer att diskutera den militära Afghanistaninsatsen . Men vi har också den civila insatsen. I och med att den militära insatsen dras tillbaka från Mazar-e stänger vi också vårt kontor där. Det innebär att det är mycket svårare för vår civila insats att vara kvar i området.När vi hade överenskommelsen och rekommendationerna som arbetsgruppen för de civila insatserna kom med menade vi att vi skulle vara kvar i norr om säkerheten så tillät. Situationen är den att säkerheten är bättre i norr än någon annanstans i , men ändå är det från norr som vår aktivitet går ned.