bet · H001JuU12 · 2013-01-31 00:00:00 — På en del häkten har en mer regelbunden samverkan utvecklats med vårdare, sjuksköterskor och präster som besöker häktade. Kontakten med de olika personerna organiseras så att samtalen sprids för att minska isoleringen. De psykiska tillstånden följs och insatserna kan utökas vid behov. Kriminalvården har vidare tagit fram dels en och sjukvård, dels en arbete. Frågan om ansvar för förvaring och tillsyn enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB) har behandlats i slutbetänkande (SOU 2011:35, volym 1, s. 329). I betänkandet föreslås att huvudansvaret för förvaring och tillsyn vid polisens omhändertagande enligt LOB ska ligga hos i egenskap av huvudman för hälso- och sjukvården. Om tillnyktring inte lämpligen kan ske på en enhet för tillnyktring eller motsvarande vårdenhet på grund av aggressivitet eller våldsamt uppträdande hos den omhändertagne, föreslås att han eller hon förvaras i arrest hos polisen eller inom för tillnyktring. ska i dessa fall svara för att polisen eller personalen hos har tillgång till medicinsk bedömning under den omhändertagnes tillnyktring. Betänkandet bereds i . Justitieministern anförde i ett frågesvar (fr. 2011/12:520) bl.a. följande. ansvarar för verksamheten vid landets arrestlokaler och Kriminalvården ansvarar för verksamheten vid häktena. arbetar aktivt med att förebygga skador och självmord inom arrestverksamheten och genomförs en konferens om arrestverksamheten där en nollvision presenteras som bland annat går ut på att inga skador ska drabba frihetsberövade. För att nå nollvisionen kommer kontrollen av arresterna att ske tätare och en översyn av cellernas utformning kommer att genomföras tillsammans med Kriminalvården. Kriminalvården har vidtagit omfattande åtgärder för att förebygga och förhindra självmord. Åtgärderna innefattar bland annat nya riktlinjer för det självmordsförebyggande arbetet, införande av ett screeninginstrument samt utbildning för alla i klientnära arbete om akuta tillstånd, första hjälpen, abstinenstillstånd och självskadande handlingar. Jag kommer att noga följa myndigheternas arbete inom detta område. har informerat om att polisen sedan frågesvaret skrevs har förbättrat sin tillsyn och egenkontroll kring arresterna. Kontroller sker nu tätare och en översyn av arrestlokalernas utformning i landet har gjorts. Ett särskilt program för egenkontroll håller på att tas fram under ledning. har också börjat samarbeta mer systematiskt med Kriminalvården i frågor kring behandlingen av frihetsberövade. För de flesta människor innebär det en svår påfrestning att vara frihetsberövad. Frågan om tillgång till hälso- och sjukvård är därför av stor betydelse, både när det gäller att förebygga psykisk ohälsa och när det gäller att behandla andra sjukdomstillstånd. Det är därför mycket positivt att häktade personer alltid erbjuds en initial hälsoundersökning. När det särskilt gäller risken för psykisk ohälsa vill utskottet betona att det är angeläget med ett systematiskt arbete för att förhindra självmord och självskadande beteende. Utskottet kan konstatera att Kriminalvården och vidtagit en rad åtgärder när det gäller behandlingen av frihetsberövande i syfte att förebygga psykisk ohälsa. Utskottet förutsätter myndigheterna kommer att fortsätta sina ansträngningar i detta avseende. Motionerna 2011/12:Ju342 (V) yrkande 1 och 2012/13:Ju202 (V) yrkande 1 avstyrks med det anförda. Vad härefter gäller frågan om ansvar för arrester konstaterar utskottet att frågan om ansvar för förvaring och tillsyn enligt lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. (LOB) behandlas i slutbetänkande. Betänkandet bereds i . Denna beredning bör inte föregripas. Utskottet avstyrker därför motion 2012/13:Ju202 (V) yrkande 2. Det grundläggande samhällsintresset av att kunna bedriva en effektiv brottsutredningsverksamhet motiverar enligt utskottets uppfattning att en häktad person kan meddelas inskränkningar i rätten till kontakter med omvärlden. Sådana inskränkningar innebär dock ett direkt och påtagligt integritetsintrång för den häktade. Detta gäller särskilt om restriktionerna gäller . Mot denna bakgrund är det av största vikt att restriktioner, liksom andra slags straffprocessuella tvångsmedel, tillgrips och bibehålls med största möjliga restriktivitet. Det sistnämnda gäller givetvis i än högre utsträckning när den häktade är . har haft i uppdrag att redovisa uppgifter om häktningar och restriktioner enligt en viss struktur. Ett sådant uppdrag har lämnats även . Av uppdraget följer bl.a. att påtagliga skillnader mellan olika delar av landet när det gäller användningen av restriktioner eller hur länge restriktioner åläggs häktade personer ska beskrivas utförligt. Likaså ska uppgifter om häktade i åldersgrupperna respektive redovisas särskilt. Härtill kommer att avser att genomföra ett tillsynsprojekt om användningen av restriktioner. Av uppgifterna i årsredovisningen för Kriminalvården och de uppgifter som lämnats av Kriminalvården framgår vidare att häktena har ett särskilt uppdrag att bryta isoleringen för häktade unga med restriktioner samt att gemensamma rutiner införts vid i stort sett samtliga häkten. Utskottet kan därmed konstatera att frågan om användning av restriktioner är uppmärksammad av såväl regeringen som Kriminalvården och . Någon anledning för att härutöver ta något initiativ finns inte. Motionerna 2011/12:Ju342 (V) yrkande 2, 2011/12:Ju359 (S) yrkande 46 och 2012/13:Ju202 (V) yrkande 3 avstyrks. Utskottet kan instämma i vad som anförs i motion 2012/13:Ju373 (S) yrkande 61 om att det i många fall kan vara en fördel om behandling, t.ex. mot narkotikamissbruk, kan erbjudas redan i samband med att en person häktas. Det är därför med tillfredsställelse som utskottet noterar Kriminalvårdens uppgifter om att tjänster inrättats för uppsökande verksamhet på landets alla häkten, att uppsökarna är kunniga i narkomanvårdsfrågor och att pågående vårdinsatser följs upp. Utskottet är inte berett att föreslå något initiativ med anledning av motionsyrkandet som därmed avstyrks. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om droger på anstalter. Jämför reservation 13 (S, MP). I kommittémotionerna 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) yrkande 28 och 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 17 tas frågan om droger på anstalter och institutioner upp. Motionärerna anför att drogfrihet ska vara ett krav på bl.a. Kriminalvårdens anstalter och att det ska vara en prioriterad uppgift för myndigheten att se till att det inte finns droger inom anstalterna. I budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 Rättsväsendet) anför regeringen följande (s. 3637). Kriminalvården har tidigare under en rad år tillförts betydande tillskott inom ramen för en särskild narkotikasatsning för att identifiera och bekämpa narkotikamissbruket. I Kriminalvården finns numera strukturer för narkotikabekämpning genom uppsökare på häkten, särskilda behandlingsanstalter och avdelningar, utvecklade behandlingsinsatser och samverkan med olika vårdgivare samt förbättrade metoder för att förhindra missbruk. Enligt myndigheten visar också upprepade och omfattande kontroller att förekomsten av droger på anstalter och häkten är mycket låg. Enligt årsredovisning (s. 1) visar omfattande kontroller att förekomsten av droger på anstalter och häkten är minimal. Vidare framgår av Kriminalvårdens webbplats att Kriminalvården arbetar på flera sätt för att hjälpa klienter i fängelser, häkten och frivård med att bli av med sitt narkotikamissbruk. De intagna lämnar regelbundet urinprov och personalen visiterar bostadsrum och allmänna utrymmen. Vidare har Kriminalvården specialtränade narkotikahundar. Områdena kring anstalterna och häktena utformas för att förhindra införsel av narkotika, bl.a. är det svårare att kasta in eller plantera droger inom dessa områden. Olika typer av inpasseringskontroll utförs också. Från Kriminalvården har också inhämtats att det på alla häkten finns särskilda uppsökare som har till uppgift att motivera missbrukare till drogfrihet och behandling. Kriminalvården har ett antal behandlingsanstalter och behandlingsavdelningar som har en verksamhet som är särskilt anpassad till målgruppen. Det är höga krav på drogfrihet och intagna erbjuds olika behandlingsprogram och annan lämplig sysselsättning. Personalen har fått extra utbildning. Utskottet ser mycket positivt på uppgifterna i Kriminalvårdens årsredovisning om att omfattande kontroller visar att förekomsten av droger på anstalter och häkten är minimal. I detta sammanhang bör beaktas att en stor del av dem som tas in i anstalt eller påbörjar verkställighet av frivårdspåföljd är narkotikamissbrukare. Att missbruket fortsätter att minska är därför en framgång för myndighetens förebyggande arbete. Utskottet vill framhålla att det är angeläget att Kriminalvården fortsätter sina ansträngningar med att förhindra förekomsten av narkotika i anstalt och att bekämpa narkotikamissbruket. Utskottet utgår från att regeringen noga följer frågan och anser inte att någon åtgärd från behövs. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att bygga nya kriminalvårdsanstalter. Jämför reservation 14 (SD). I motion 2012/13:Ju287 av (SD) föreslås att regeringen ska återkomma med förslag om att bygga nya kriminalvårdsanstalter av lägre standard men med bibehållen säkerhet där utländska medborgare samt de som döms till livstidsstraff i enlighet med förslag ska tas emot. Verkställigheten av ett fängelsestraff ska enligt 1 kap. 5 § första stycket fängelselagen (2010:610) utformas så att den intagnes anpassning till samhället underlättas och så att negativa följder av frihetsberövandet motverkas. Regeringen anför i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 Rättsväsendet) följande (s. 38). Regeringen noterar att Kriminalvården har vidtagit en rad åtgärder i syfte att öka flexibiliteten och effektiviteten i användningen av anstaltsbeståndet. Kriminalvårdens anstalts- och häktesbestånd ska utformas så att verksamheten bedrivs kostnadseffektivt i fråga om säkerhet och beläggning och främjar ett effektivt samarbete med rättsväsendets övriga myndigheter. Klienttillströmningen varierar erfarenhetsmässigt . Kriminalvården måste därför, inom befintlig ram, kunna hantera förändringar i klienttillströmningen både på kort och på lång sikt. Enligt årsredovisning (s. 12) har ett utvecklat samarbete mellan de centrala myndigheterna i rättskedjan medfört att myndigheten har bättre och mer tillförlitliga gemensamma prognoser, som visar att medelantalet intagna på häkte är relativt stabilt, medan antalet intagna på anstalt långsamt sjunker. Något behov av ett ökat antal anstaltsplatser, som antagandet var tidigare, finns alltså inte längre. Däremot kvarstår det tidigare behovet att ersätta ett antal platser på äldre anstalter med nya platser, för att kunna fortsätta att bedriva en långsiktigt trygg, säker och ändamålsenlig kriminalvård. Utskottet kan inte ställa sig bakom förslaget i motion 2012/13:Ju287 (SD) om nya kriminalvårdsanstalter. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om användning av straffregisterutdrag. Jämför reservation 15 (S, MP, V). I kommittémotion 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) anförs i yrkande 12 att effekterna av det utökade användandet av olika straffregisterutdrag ska utvärderas när det gäller rehabiliteringen av dem som avtjänat sina straff. I 9 § lagen (1998:620) om belastningsregister stadgas följande. En enskild har rätt att på begäran skriftligen få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv. Sådana uppgifter ska på begäran lämnas ut utan avgift en gång per kalenderår. En enskild som behöver ett registerutdrag om sig själv har rätt att få ett begränsat utdrag ur registret 1. för att kunna ta till vara sin rätt i ett främmande land eller få tillstånd att resa in, bosätta sig eller arbeta där, 2. enligt bestämmelser i skollagen (2010:800), 3. enligt bestämmelser i lagen (2005:405) om försäkringsförmedling, 4. enligt bestämmelser i lagen (2007:171) om registerkontroll av personal vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn, eller 5. enligt bestämmelser i lagen (2010:479) om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder. Regeringen, eller i fråga om andra stycket punkterna 13 den myndighet regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om vilka uppgifter ett sådant utdrag ska innehålla. En begäran om uppgifter ur registret ska vara skriftlig och undertecknad av den sökande. Justitieministern anförde i ett frågesvar (fr. 2011/12:560) bl.a. följande. Frågor om tillgången till uppgifter i belastningsregistret rymmer en konflikt mellan olika skyddsvärda intressen. Å ena sidan finns den enskildes intresse av integritetsskydd och principen att den som avtjänat sitt straff ska ha samma rätt som alla andra att verka i samhället. Å andra sidan finns myndigheters och arbetsgivares intresse av att i vissa fall ta del av uppgifter i belastningsregistret. I betänkandet Integritetsskydd i arbetslivet (SOU 2009:44) föreslås bland annat en bestämmelse som förbjuder en arbetsgivare att begära utdrag ur belastningsregistret, om det inte finns stöd för det i lag eller förordning. Förslaget bereds inom . Uppgifter ur belastningsregistret bör inte spridas mer än vad som är nödvändigt. Bedömningar och avvägningar av frågor om rätt till insyn i registret och hur länge uppgifterna ska finnas kvar kräver därför en grundlig analys och en noggrann avvägning av de motstående intressena. En utgångspunkt är att rätten att få del av utdrag ur belastningsregistret ska regleras i författning, efter att man övervägt om tillgång till registeruppgifter är en adekvat åtgärd och om den står i rimlig proportion till det man vill uppnå. har antalet utdrag ur belastningsregistret ökat. Jag följer denna utveckling och är inte främmande för att det kan komma att behövas en översyn av de författningar som reglerar belastningsregistret, i syfte att anpassa och modernisera lagstiftningen. Då skulle bland annat frågan om hur länge uppgifter i registret ska vara tillgängliga kunna övervägas. Från har inhämtats att betänkandet Integritetsskydd i arbetslivet (SOU 2009:44) bereds. Från har inhämtats att det är regeringens ambition att tillsätta en utredning som ska göra en översyn av belastningsregisterlagstiftningen. Utskottet har förståelse för vad som anförs i motionen om att utvecklingen mot att allt fler utdrag från belastningsregistret begärs kan innebära nackdelar i olika hänseenden. Som framgår ovan bereds frågan om arbetsgivares rätt att begära utdrag ur belastningsregistret i . Vidare är det regeringens ambition att tillsätta en utredning som ska göra en översyn av belastningsregisterlagstiftningen. Mot bakgrund av dessa omständigheter är utskottet inte berett att föreslå att ska ta något initiativ i frågan. Motioner som bereds förenklat I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se förslagspunkt 16. Detta gjordes i betänkande 2010/11:JuU10. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Särskilda handlingsplaner vid återfall i brott, punkt 1 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 16. En person som dömts till frihetsberövande påföljd har av samhället utpekats som farlig och som någon som samhället ska skyddas från. Såväl före det att straffet avtjänats som tiden därefter fokuseras samhällets resurser på att den dömde inte ska återfalla i brott och i stället leva ett liv inom lagens ramar. Tyvärr är dock återfallsmängden stor. Arbetet för att förhindra återfall kan därför inte sägas vara fullgott. Enligt vår uppfattning bör Kriminalvården ta fram särskilda handlingsplaner för de personer som döms för återfall i likartad brottslighet. Verkställighetsplanering för dömda under , punkt 2 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 9. Målet för kriminalvårdspolitiken bör enligt min uppfattning vara att återfallsfrekvensen i nya brott minimeras och att de som lagförs ska ges en möjlighet till liv och försörjning på annat sätt. Ett sätt att åstadkomma detta är att förbättra verkställighetsplaneringen. Alla personer som döms för brott med strängare påföljd än böter bör därför enligt min uppfattning få en särskild kontaktperson och en personlig handlingsplan för att förhindra återfall i brott. Kontaktpersonen ska rekryteras av Kriminalvården och handlingsplanen ska upprättas av tillsammans med Kriminalvården. Ideella organisationers delaktighet ska särskilt uppmuntras. Handlingsplanens mål är att förhindra återfall i brott. Obligatoriska delar som ska ingå är bostad, egen försörjning, socialt umgänge och familjeliv, behandling mot eventuella missbruk och metoder för ett liv utan kriminalitet. I planen ska ingå hur dömdas avhopp från olika gäng ska kunna främjas och hur stöd ska byggas kring dem vid avhopp. Dessa reformer medför ett visst behov av extra resurser till Kriminalvården; har därför föreslagit finansiering av förslagen i vår anslagsmotion under utgiftsområde 4. Arbete och programverksamhet på anstalt, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Ju334 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 41 och 2012/13:Ju314 av (KD) yrkande 1 och 2012/13:Ju358 av och (båda KD) yrkande 3. Ett av de största problemen för intagna inom kriminalvården är den utbredda sysslolösheten. Konkurrensen om enklare legoarbeten som tidigare ofta varit grunden för sysselsättningen inom kriminalvården är hård. Därför måste alla goda exempel tas till vara. Initiativ och lyckade exempel måste spridas. Det är hög tid att Kriminalvården på alla sätt försöker komma till rätta med sysslolösheten. Det ska påpekas att det råder sysselsättningsplikt för den intagne, men det finns ingen plikt för Kriminalvården att tillhandahålla sysselsättning. Regeringen bör i regleringsbrevet till Kriminalvården eller på annat sätt ge myndigheten i uppdrag att ta fram en nationell strategi som innebär att alla personer som har möjlighet att delta i någon form av relevant sysselsättning ska ges möjlighet till det. Det finns olika behandlingsinsatser för sexualbrottsdömda. Vi menar att denna behandling kan stärkas ytterligare. Med validerade behandlingsmetoder kan återfallsrisken minskas betydligt. Vi menar att även frisläppta före detta sexualförbrytare måste följas upp och erbjudas hjälp och stöd på ett bättre sätt än . Utbildning, punkt 4 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motionerna 2011/12:Ju334 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2012/13:Ju329 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:Ju361 av m.fl. (S). Enligt min uppfattning har alla människor i rätt till en fullgod grundutbildning. Det är samhällets ansvar att ge förutsättningar för var och en att tillgodogöra sig den. Utan grundutbildning är det betydligt svårare att få arbete och omöjligt att studera vidare. Det faktum att personer som befinner sig inom kriminalvården inte har grundläggande utbildning måste alltså vara en prioriterad uppgift att rätta till. Det finns anstalter som satsat stort på utbildning. Det är bra, men en generell rättighet för intagna att kunna genomföra studier är än så länge långt borta. Många intagna har inlärningsproblem, koncentrationssvårigheter och liknande. bedrivs undervisningen i vanlig lektionsform med komvuxlärare i viss mån. I stor utsträckning är den intagne emellertid hänvisad till att studera på egen hand, vilket är extra svårt för den som har en misslyckad skolgång bakom sig. För att ge såväl ekonomisk utväxling av de satsningar som görs som bästa möjliga förutsättningar för den enskilde att lyckas behöver studiemiljön bli mindre torftig och mer utvecklad. Det kan handla om större satsningar på studieteknik, hjälpmedel och inte minst läxhjälp. En del anstalter har också satsat på yrkesutbildningar. Dessa utbildningar är mycket populära och ger ofta goda möjligheter till jobb efter avtjänat straff. Det bör skapas fler platser för yrkesutbildning inom kriminalvården. Jag anser sammanfattningsvis att en grundutbildningsgaranti och möjlighet till yrkesutbildningar för intagna i kriminalvården är en mycket viktig satsning, såväl ur ekonomisk som ur mänsklig synvinkel. Kriminalvården bör därför ges i uppdrag att ta fram en grundutbildningsgaranti för intagna. Utslussningsavtal m.m., punkt 5 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (V), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2011/12:Ju334 av m.fl. (V) yrkande 3, 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 64 och 2012/13:Ju383 av Shadiye Heydari (S) yrkandena 14 och 2012/13:Ju285 av (M). Vi anser att stödet vid övergång från anstalt till frihet måste utvecklas. Förberedelserna för den intagnes frigivning ska vara särskilt inriktade på konkreta åtgärder för att underlätta denna övergång. Syftet bör vara att den intagne vid frigivningen i möjligaste mån ska ha sin försörjning ordnad genom arbete eller på annat sätt och att han eller hon ska ha tillgång till bostad. Det är viktigt att kommunerna har en god beredskap för att kunna erbjuda bostad och utbildning samt det stöd och den vård som behövs efter frigivandet. För att underlätta kommunernas möjlighet till detta menar vi att det bör utredas hur alla de resurser som finns inom missbrukarvården, , Arbetsförmedlingen etc., kan samordnas på ett bättre sätt för att ge varje enskild individ ett relevant stöd i samband med frigivningen med ett s.k. utslussningsavtal. Stödet ska vara individuellt och insatserna ska vara riktade mot exempelvis fortsatt missbruksvård, arbetspraktik, utbildning och boende. Insatserna ska vara dokumenterade i en handlingsplan som skrivits under av den enskilde, kriminalvården och kommunen. Regeringen bör initiera samverkan mellan exempelvis Arbetsförmedlingen och Kriminalvården. Det är också angeläget att Kriminalvården samverkar med Kommuner och Landsting (SKL) för att förbättra samverkan kring de intagna i kriminalvården. Vi vill således betona vikten av att samhället satsar mer på förebyggande arbete så att de som har avtjänat sitt fängelsestraff inte återfaller i kriminalitet. Det är viktigt att övergången mellan anstalten, frigivningen och hemmet förbättras och utvecklas. Vidare bör möjligheten övervägas att utforma någon form av handlingsprogram så att man inte lämnas ensam. Kunskap och utbildning har en avgörande roll när det gäller möjligheten att få någon typ av arbete eller sysselsättning. Många av dem som avtjänat sitt fängelsestraff har dåliga erfarenheter av skolan. I vissa fall kan det betyda att de delvis eller helt saknar grundläggande skolkunskaper. Målet med det återfallsförebyggande arbetet bör enligt vår uppfattning vara att de som avtjänat sitt fängelsestraff ska uppnå den nivå i utbildningshierarkin som de vid ingången till fängelsevistelsen hade satt som mål.