bet · H001JuU10 · 2013-02-14 00:00:00 — 2009/10:JuU32, SFS 2010:370). Mot denna bakgrund och eftersom brottet olaga hot kan bli föremål för utredningsåtgärder, såsom nämnts ovan, bör motionerna 2011/12:Kr319 (SD) yrkande 15 och 2012/13:Kr296 (SD) yrkande 17 inte leda till något tillkännagivande från , utan bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att möjligheten till straffskärpningar vid bostadsinbrott och häleri ska ses över. avslår vidare ett motionsyrkande som efterfrågar förbättrade möjligheter att stöldanmäla uthyrda fordon. Jämför särskilt yttrande 1 (S). I motion 2012/13:Ju315 av (M) anförs att regeringen bör överväga att skärpa straffen för bostadsinbrott och häleri. I motion 2011/12:Ju242 av (S) efterfrågas förbättrade möjligheter att stöldanmäla uthyrda fordon. Påföljden för stöld är fängelse i högst (8 kap. 1 § ). Är brottet att anse som grovt ska dömas till fängelse i lägst och högst (4 §). Vid bedömningen av om brottet är grovt ska det bl.a. särskilt beaktas om det har skett efter ett intrång i en bostad. Motsvarande straffskala som för stöld gäller även för häleri (9 kap. 6 §). Regeringen beslutade om ett kommittédirektiv till en utredning om ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom (dir. 2012:73). I uppdraget ingår bl.a. att utredaren ska ta ställning till om sådana omständigheter som att brottsligheten haft systematiska inslag eller kan innebära en särskild integritetskränkning, t.ex. vid bostadsinbrott, bör få större betydelse för brottsrubriceringen av förmögenhetsbrotten. Utredaren ska även överväga behovet av förändringar av straffskalorna för förmögenhetsbrotten, exempelvis stöld (dit bostadsinbrott räknas). om problemet med stulna hyrbilar behandlades av justitieministern i ett skriftligt svar på en fråga (2010/11:297). I svaret anförs följande: Ett agerande som innebär att en bil inte återlämnas till en biluthyrare kan vara brottsligt som bedrägeri beroende på omständigheterna när hyresavtalet träffas. Annars är det brottsligt som olovligt förfogande, men däremot inte som stöld eftersom uthyraren frivilligt har överlämnat fordonet. Polisen är skyldig att ta upp alla anmälningar om brott och bedömer då vilken brottsrubricering som bör sättas på det anmälda förfarandet. Om det kan antas att ett brott har begåtts finns en skyldighet att utreda saken. Vid olovligt förfogande, men inte vid bedrägeri, gäller i nu aktuella fall att åtal bara får väckas om det behövs från allmän synpunkt. Regeln syftar till att det allmännas resurser inte ska användas i sådana fall då en uthyrare har brustit i sin kontroll av kunden eller inte krävt säkerhet för sitt krav att få tillbaka bilen. För tillfället planerar jag inget initiativ till förändringar, men jag kommer att följa denna fråga noga. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att regeringen har tillsatt en utredning om ett stärkt straffrättsligt skydd för egendom. Motion 2012/13:Ju315 (M) får härigenom anses i huvudsak tillgodosedd. Motionen bör därför avslås. Utskottet ser allvarligt på problemet med att uthyrda bilar inte återlämnas. Då justitieministern har uttalat att hon avser att följa frågan saknas det emellertid anledning till något initiativ från sida. Motion 2011/12:Ju242 (S) bör avslås. Bedrägeri och annan oredlighet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om en effektivare bekämpning av penningtvätt. avslår vidare två motionsyrkanden som efterfrågar strängare straff för utpressning och ett motionsyrkande som efterlyser straffrättsliga åtgärder mot identitetskapningar. Jämför reservation 6 (S). I kommittémotionerna 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 28 och 2012/13:Sk400 av m.fl. (S) yrkande 1 efterfrågas lagförslag som innebär att bekämpningen av penningtvätt blir effektivare. I motion 2011/12:Ju300 av och (båda M) yrkande 3 efterfrågas strängare straff för utpressning. Motionärerna anser att det framför allt finns skäl att höja straffminimum för brott av normalgraden. Även i motionerna 2011/12:Ju256 av (KD) och 2012/13:Ju277 av (M) efterfrågas strängare straff för utpressning. I motion 2011/12:Ju301 av (M) pekas på behovet av straffrättsliga åtgärder mot identitetskapningar. Den som otillbörligen gör det lättare för någon annan att tillgodogöra sig egendom som har införskaffats på ett brottsligt sätt eller värdet av sådan egendom, eller som för att dölja egendomens ursprung medverkar till att t.ex. föra bort, överlåta eller omsätta egendom som har införskaffats på ett brottsligt sätt, döms enligt 9 kap. 6 a § för penninghäleri till fängelse i högst . Om brottet är grovt döms till fängelse i lägst och högst . lämnade penningtvättsutredning sitt betänkande Penningtvätt kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud (SOU 2012:12). Utredningen har haft i uppdrag att bl.a. göra en översyn av kriminaliseringen av penningtvätt. Penningtvättsåtgärder är straffbara huvudsakligen som penninghäleri, men denna bestämmelse tillämpas sällan. Ett av skälen till detta är att regleringen anses komplicerad och svårtillgänglig. I syfte att göra den straffrättsliga regleringen av penningtvätt mer överskådlig och lättare att tillämpa föreslår utredningen bl.a. att bestämmelserna om straff för penningtvätt bryts ut ur och placeras i en egen lag, lagen om penningtvättsbrott. Utredningen lägger också fram förslag till lagändringar för att underlätta för åklagare att bevisa att pengar eller annan egendom har ett brottsligt ursprung. Betänkandet har remissbehandlats och bereds inom . Från har utskottet fått information om att regeringen avser att komma med en proposition senast . Den som genom olaga tvång förmår någon att göra något, eller att inte göra något, och att detta innebär en för den som har tvingat någon och skada för den som har tvingats att göra något, döms enligt 9 kap. 4 § för utpressning till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Detta gäller inte om brottet är att anse som rån eller grovt rån. Är brottet grovt, döms till fängelse i lägst ett och högst . När man bedömer om brottet är grovt ska man särskilt beakta om gärningen har innefattat våld eller hot av allvarligt slag eller om gärningsmannen har visat särskild hänsynslöshet. beslutade (prop. 2009/10:147, bet. 2009/10:JuU32, rskr. 2009/10:272) om en reform om straffmätning som syftar till att höja straffen för allvarliga våldsbrott och för grovt vållande till annans död, att öka spännvidden mellan straffen för brott i allmänhet och att skärpa straffen vid återfall i brott. I lagstiftningsärendet höjdes minimistraffet för utpressning, grovt brott, från fängelse till fängelse . I budgetpropositionen (utg.omr. 4 s. 16) anför regeringen att den överväger att tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet. Utredningen ska också vid behov lämna förslag som ytterligare skulle kunna motverka sådana brott. Från har utskottet fått veta att det i ett sådant uppdrag kan komma att ingå att överväga frågor om utpressning. Europeiska kommissionen (generaldirektoratet för inrikes frågor) arbetar f.n. med en studie om identitetsstöld och samlar in information från medlemsstaterna. Syftet med undersökningen är att utvärdera omfattningen av problemet och att bedöma behovet av ny lagstiftning på EU-nivå. En eventuell slutrapport kan väntas . På EU-nivå har det också förhandlats fram ett direktiv om angrepp mot informationssystem. Enligt det färdigförhandlade men ännu inte formellt antagna direktivet ska det för vissa brott räknas som en försvårande omständighet om brottet begås genom användning av stulna identitetsuppgifter. Utredningen om it-brottskonventionen (Ju 2011:12) fick i tilläggsuppdrag att analysera behovet av författningsändringar och lämna förslag till de författningsändringar som behövs för att genomföra direktivet. Utredningen ska slutredovisa sitt uppdrag . Utskottet har förståelse för motionsönskemålen om att det behövs en effektivare bekämpning av penningtvätt. Utskottet ser därför positivt på att penningtvättsutredning nu lämnat sitt betänkande Penningtvätt kriminalisering, förverkande och dispositionsförbud. Beredningen av betänkandet bör dock inte föregripas. bör därför avslå motionerna 2012/13:Ju373 (S) yrkande 28 och 2012/13:Sk400 (S) yrkande 1. Minimistraffet för utpressning, grovt brott, höjdes 2010 från fängelse till fängelse . Vidare kan frågor kring utpressning komma att övervägas inom ramen för ett kommande utredningsuppdrag från regeringen. Mot denna bakgrund bör inte göra något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionerna 2011/12:Ju256 (KD), 2011/12:Ju300 (M) yrkande 3 och 2012/13:Ju277 (M). Motionerna bör avslås. Utskottet ser allvarligt på problemet med identitetskapningar på internet. Det är därför positivt att problemställningen nu behandlas på såväl nationell nivå som på EU-nivå. Något initiativ från sida är inte nödvändigt. Motion 2011/12:Ju301 (M) bör avslås. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om straff och straffmätning för djurplågeri. Jämför reservation 7 (SD). I motion 2012/13:Ju313 av och (båda SD) efterfrågas en möjlighet utdöma straff för ringa djurplågeri (yrkande 1) och att införa brottet grovt djurplågeri (yrkande 2). I motionen begärs vidare att det ska införas en möjlighet att utdöma straff för synnerligen grovt djurplågeri (yrkande 3) och att maximi- och minimistraffen för djurplågeri ska höjas (yrkande 4). Av 16 kap. 13 § framgår att den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, genom misshandel, överansträngning eller vanvård eller på annat sätt, otillbörligen utsätter djur för lidande, döms för djurplågeri till böter eller fängelse i högst . I djurskyddslagen (1988:534) finns bestämmelser om hur djur ska hållas och skötas. Den som bryter mot dessa bestämmelser kan dömas för brott mot djurskyddslagen till böter eller fängelse i högst (36 §). En särskild utredare har haft i uppdrag att göra en översyn av djurskyddslagstiftningens utformning och innehåll. I uppdraget har ingått att göra en översyn av djurskyddslagens bestämmelser om straff och påföljd. Uppdraget omfattar inte någon översyn av djurplågeribestämmelsen i 16 kap. 13 § utan bestämmelsen berörs endast i den mån det har betydelse för förhållandet mellan djurplågeribrott och brott mot djurskyddslagen. Utredaren lämnade betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). Utredaren föreslår där att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs där straffskalan är fängelse i högst . För grovt brott mot djurskyddslagen ska dömas om brott mot lagen har begåtts med uppsåt och medfört eller kunnat medföra omfattande djurlidande, betydande ekonomisk för djurhållaren, eller annars är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. Det ska även gå att döma någon för grovt brott mot djurskyddslagen, om brottet har utförts organiserat eller systematiskt, eller har utförts med förslagenhet. Till följd av att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs förordar utredaren att en allmän översyn även görs av bestämmelse om djurplågeri. Från Landsbygdsdepartementet har utskottet fått veta att betänkandet har remissbehandlats och att det bereds inom . Frågan om utformningen av straffbestämmelserna för brottet djurplågeri kan komma att prövas med anledning av de förslag som lämnas i betänkandet Ny djurskyddslag. Beredningen av detta betänkande och de eventuella följder förslagen kan ha för brottet djurplågeri bör inte föregripas. Något initiativ bör därför inte tas med anledning av motion 2012/13:Ju313 (SD). bör avslå motionen. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om förstärkta insatser för att motverka rekryteringsmöjligheterna till extremistiska organisationer och stödja avhopparverksamhet. Jämför reservation 8 (S). I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 27 efterfrågas förstärkta insatser för att motverka rekryteringsmöjligheterna till extremistiska organisationer och stödja avhopparverksamhet. Regeringen gav i uppdrag att undersöka verksamhet som hjälper unga personer att lämna grupper som främjar hot och våld för att uppnå politiska mål (regeringsbeslut IJ2009/2331/DEM). har med anledning av uppdraget lämnat rapporten analys och förslag på hur samhället kan stödja unga avhoppare (2010:11). presenterade regeringen en handlingsplan mot våldsbejakande extremism (skr. 2011/12:44). Handlingsplanen innehåller bl.a. åtgärder för att öka kunskapen om våldsbejakande extremism, för att förebygga att individer ansluter sig till våldsbejakande extremistgrupper och för att underlätta avhopp för dem som redan anslutit sig till sådana grupper. Vidare innehåller handlingsplanen åtgärder för att stärka strukturer för samverkan och åtgärder för att motverka grogrunderna för det ideologiskt motiverade våldet. Handlingsplanen omfattar 15 åtgärder och avsätts för att stärka det förebyggande arbetet. presenterade regeringen skrivelsen Ansvar och engagemang en nationell strategi mot terrorism (skr. 2011/12:73). I skrivelsen redovisar regeringen en nationell strategi för att förebygga uppkomsten av terrorism, förhindra terroristattentat och förbereda för det fall ett terroristattentat ändå inträffar. I strategin för regeringen fram sin syn på utgångspunkterna, målsättningarna och inriktningen för svensk bekämpning av terrorism. Regeringen ger i skrivelsen en samlad beskrivning av de åtgärder som redan har genomförts, påbörjats eller planerats för att möta de framtida utmaningarna. Från har utskottet fått information om att regeringen på tolv platser i landet inrättat en pilotverksamhet med sociala insatsgrupper för unga som riskerar att bli kriminella. avslutades och har resulterat i att samverkan utvecklats i alla pilotområden. Flera ungdomar har också minskat eller totalt upphört med sina kriminella aktiviteter de haft stöd från en social insatsgrupp. Flera kommuner har bestämt sig för att fortsätta med sina sociala insatsgrupper och andra kommuner vill starta sådana. Projekten handlar om konkreta insatser för unga som samordnas på individnivå över myndighetsgränserna. Polisen, , Arbetsförmedlingen och skolorna har gemensamt och tillsammans med varje ungdom enats om en åtgärdsplan. I uppdraget från regeringen ligger också att ta fram en riskbedömningsmanual för att kunna identifiera dem som riskerar att rekryteras eller som vill hoppa av från ett kriminellt nätverk. Uppdraget från regeringen innebär också att ge vägledning för stödinsatser den delen ska redovisas . Inom EU behandlas frågan om att motverka rekryteringsmöjligheterna till extremistiska organisationer och stödja avhopparverksamhet bl.a. inom ramen för . I gruppen utbyts erfarenheter och kunskaper i olika projekt och det utarbetas politiska slutsatser om vad som bör göras framöver. Gruppen har tagit fram ett stöd till poliser som arbetar lokalt för att upptäcka tecken på våldsbejakande radikalisering och rekrytering. Inom ramen för det arbetet, som kallas COPPRA (Community Policing Preventing Radicalisation and Terrorism), har bidragit aktivt och även tagit fram en svensk version av utbildningen på området. Det har också relativt skapats ett s.k. () som är ett nätverk för professionella inom EU, samlade i åtta olika arbetsgrupper, som på olika sätt arbetar med att motverka rekryteringsmöjligheterna till extremistiska organisationer. Inom nätverket utbyts kunskaper, erfarenheter och fungerande arbetsmetoder. Utskottet anser att det är viktigt att rekryteringen till extremistiska organisationer motverkas och att de som vill hoppa av sådana verksamheter ges stöd. Utskottet ser därför positivt på att ett arbete med denna inriktning bedrivs runt om i landet och att regeringen presenterat såväl en handlingsplan som en nationell strategi som innefattar hur rekryteringen till extremistiska organisationer ska kunna motverkas och avhoppare stödjas. Utskottet noterar också att frågan även behandlas på EU-nivå. Något tillkännagivande till regeringen med anledning av motion 2012/13:Ju373 (S) yrkande 27 är därför inte nödvändigt. bör avslå motionsyrkandet. Åtgärder mot organiserad brottslighet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att införa en ny lag om deltagande i kriminell organisation (DIKO), om att utreda hur en domstol vid DIKO-brott ska ha möjlighet att åtala och fälla en person utan att denne behöver bindas vid ett specifikt brott och om att utvidgat förverkande ska kunna tillämpas vid DIKO-brott. avslår vidare ett motionsyrkande om att utreda dels behovet åtgärdsprogram mot organiserad brottslighet med bred förankring i , dels möjligheten att förbjuda kriminella gäng. Jämför reservation 9 (SD). I partimotion 2012/13:Ju288 av m.fl. (SD) yrkande 1 efterfrågas en ny lag om deltagande i kriminell organisation. Enligt motionärerna bör en ny lag införas som kriminaliserar delaktighet i organiserad brottslighet, kriminellt nätverk eller organisation; brottet bör rubriceras deltagande i kriminell organisation (DIKO). Vid polisens arbete med denna sorts brottslighet ska ges tillgång till utökade befogenheter. I yrkande 6 i motionen begärs att det ska utredas hur en domstol vid DIKO-brott ska ges möjlighet att åtala och fälla en person utan att denna behöver bindas vid ett specifikt brott. Det ska i fall av organiserad brottslighet kunna räcka med att personen i fråga uppvisar ett kriminellt mönster av deltagande i en kriminell organisation eller nätverk (DIKO-brott). I yrkande 7 i motionen efterfrågas en möjlighet till utvidgat förverkande vid DIKO-brott. Motionärerna föreslår att när någon fälls för DIKO ska dennes samtliga tillgångar beslagtas och undersökas. Om den dömde inte kan ge en kontrollerbar förklaring, styrkt med handlingar eller motsvarande till hur tillgången förvärvats lagligt ska de beslagtagna tillgångarna förverkas. I motion 2012/13:Ju265 av (S) pekas på behovet av ett åtgärdsprogram mot organiserad brottslighet med bred förankring i och på att möjligheten att förbjuda kriminella gäng bör utredas. I budgetpropositionen (utg.omr. 4 s. 16) anför regeringen att den överväger att tillsätta en utredning med uppdrag att se över hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet. Utredningen ska även vid behov lämna förslag som ytterligare skulle kunna motverka sådana brott. Från har utskottet fått veta att det i ett sådant uppdrag kan komma att ingå att överväga olika aspekter på frågan om hur ansvaret för delaktighet i brottslig verksamhet skulle kunna skärpas. Kommittén om straffansvar för organiserad brottslighet m.m. lämnade betänkandet Organiserad brottslighet, hets mot folkgrupp, hets mot homosexuella, m.m. straffansvarets räckvidd (SOU 2000:88). Kommittén som bl.a. hade i uppdrag att utreda frågor om straffansvar för deltagande i organisationer som sysslar med brottslig verksamhet gjorde bedömningen att övervägande skäl talade för att det kriminaliserade området inte borde utvidgas när det gäller deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet. Kommittén anförde bl.a. att ett grundläggande krav som måste ställas på en kriminalisering är att den avser endast straffvärda förfaranden. Av detta krav följer att det inte kan komma i fråga att straffbelägga allt deltagande i eller stöd till sammanslutningar där det förekommer brottslighet, anförde kommittén. trädde ändringar i och i kraft (prop. 2007/08:68, bet. 2007/08:JuU18, rskr. 2007/08:203) som innebar att det vid viss allvarlig brottslighet ska vara möjligt att förverka inte bara utbyte av ett visst konkret brott, utan också utbyte av en inte närmare preciserad brottslig verksamhet, s.k. utvidgat förverkande (36 kap. 1 b § ). För sambandet mellan det som förverkas och den brottsliga verksamheten skulle gälla ett sänkt beviskrav i förhållande till vad som i allmänhet gäller i brottmålsprocessen. Härutöver lämnades vissa förslag som syftade till att förbättra möjligheterna att provisoriskt säkra tillgångar som genom ett senare beslut kan komma att förverkas. Europeiska kommissionen presenterade ett förslag till direktiv om frysning och förverkande av av brott inom EU (se faktapromemoria FPM 2011/12:132). Förslaget syftar till att underlätta för medlemsstaterna att förverka av gränsöverskridande allvarlig och organiserad brottslighet. Direktivet innehåller bl.a. en bestämmelse om utvidgat förverkande. En av de frågor som diskuterats i detta sammanhang är vilket beviskrav som ska gälla för utvidgat förverkande. Vid rådet för rättsliga och inrikes frågor nåddes enighet om en allmän inriktning om förslaget. kommer förhandlingar att inledas mellan rådet och om direktivet. Utskottet anser inte att det bör införas en särskild lag om deltagande i kriminell organisation. Något initiativ från bör därför inte tas i frågan utan motion 2012/13:Ju288 (SD) yrkande 1 bör avslås. Utskottet anser att försiktighet måste iakttas när det är fråga om att lätta på beviskraven i brottmål. Utskottet noterar dock i sammanhanget att den utredning som regeringen överväger att tillsätta och som ska se över hur straffrätten bidrar till att motverka organiserad brottslighet och gängrelaterad brottslighet, kan komma att få i uppdrag att överväga olika aspekter på frågan om hur ansvaret för delaktighet i brottslig verksamhet skulle kunna skärpas. Något tillkännagivande bör inte göras till regeringen med anledning av motion 2012/13:Ju288 (SD) yrkande 6. bör avslå motionsyrkandet. Redan gällande lagstiftning gör det möjligt att förverka inte bara utbyte av ett visst konkret brott, utan också utbyte av en inte närmare preciserad brottslig verksamhet, s.k. utvidgat förverkande (36 kap. 1 b § ). Utskottet noterar att ett förslag till direktiv om frysning och förverkande av av brott inom EU bereds inom EU. Förslaget rör bl.a. möjligheten till utvidgat förverkande. Mot denna bakgrund är det inte nödvändigt med ett tillkännagivande till regeringen med anledning av motion 2012/13:Ju288 (SD) yrkande 7. Motionsyrkandet bör avslås. Ett omfattande arbete bedrivs mot den grova organiserade brottsligheten, bl.a. genom regeringens initiativ till nationell mobilisering mot denna typ av brottslighet. Utskottet anser mot denna bakgrund att något tillkännagivande om behovet av ett åtgärdsprogram mot organiserad brottslighet inte bör göras till regeringen. Vidare har frågan om möjligheten att förbjuda kriminella gäng redan utretts varför något tillkännagivande om att utreda denna fråga inte bör göras till regeringen. Sammanfattningsvis anser utskottet att motion 2012/13:Ju265 (S) bör avslås. Hot mot tjänsteman m.m. Utskottets förslag i korthet avslår tre motionsyrkanden om att förtroendevalda politiker ska omfattas av lagstiftningen om våld eller hot mot tjänsteman. Jämför reservation 10 (SD). I motionerna 2011/12:Ju205 och 2012/13:Ju305 av och (båda SD) anförs att folkvalda politiker ska omfattas av det skydd som 17 kap. ger i fråga om brott mot allmän verksamhet. I motion 2011/12:Ju221 av (SD) efterfrågas att förtroendevalda politiker ska omfattas av lagstiftningen om våld eller hot mot tjänsteman i 17 kap. 1 § . Den som med våld eller hot om våld förgriper sig mot en person i dennas myndighetsutövning, tvingar eller hindrar personen att göra något eller hindrar personen från att göra något som ingår i myndighetsutövningen, eller hämnas för något som personen har gjort i sin myndighetsutövning, döms enligt 17 kap. 1 § för våld eller hot mot tjänsteman till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Detsamma gäller om någon förgriper sig mot en person som har utövat myndighet, på grund av något som personen har gjort eller inte gjort i samband med myndighetsutövningen. Av 29 kap. 1 § framgår att straffet ska bestämmas inom ramen för den tillämpliga straffskalan efter brottets eller den samlade brottslighetens straffvärde. ska man beakta intresset av en enhetlig rättstillämpning.