bet · H001FiU22 · 2013-04-08 00:00:00 — Dessutom har resurser förstärkts för att bl.a. intensifiera satsningen på finansiell folkbildning. Utskottet finner därför inga skäl att ta något särskilt initiativ med anledning av motionen. Utskottet vill i anslutning till behandlingen av bolån uppmärksamma det s.k. bolånetaket och rekommendation om amortering. Därmed avstyrks motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en sparbuffert. Utskottet avstyrker motionen med motiveringen att regeringens ekonomiska politik har underlättat för den enskilde att bygga upp en sparbuffert genom arbete. Sänkta skatter på arbete och företagande samt förändringarna i fastighetsbeskattningen och förmögenhetsskattens avskaffande har underlättat privat kapitalbildning. I motion 2012/13:Fi269 av (FP) föreslår motionären att regeringen på ett övergripande sätt uppmärksammar förutsättningarna för att värdera nyttan med sparande och behovet av att skapa förutsättningar för att fler ska kunna skaffa sig en sparbuffert att ha vid oförutsedda utgiftstillfällen. Utskottet avstyrkte en liknande motion i betänkande 2010/11:FiU31. Motionären föreslog att en utredning skulle tillsättas för att se över möjligheterna för fler att bygga upp en ekonomisk buffert. Utskottet vidhöll då sin tidigare ståndpunkt att regeringens ekonomiska politik i flera avseenden förbättrar möjligheterna att bygga ett eget kapital genom arbete. Privat kapitalbildning underlättas också av sänkta skatter på arbete och företagande i kombination med lägre beskattning av enskilt ägande, t.ex. genom förändringarna i fastighetsbeskattningen och den avskaffade förmögenhetsskatten. Med anledning av dessa förbättringar avstyrkte utskottet motionen. Frågan har tidigare behandlats av utskottet i betänkande 2010/11:FiU31. Liksom vid tidigare behandlingar anser utskottet att regeringens ekonomiska politik underlättar för den enskilde medborgaren att bygga upp en sparbuffert genom arbete. Sänkta skatter på arbete och företagande samt förändringarna i fastighetsbeskattningen och förmögenhetsskattens avskaffande har också underlättat privat kapitalbildning. Därmed avstyrks motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om fri flytträtt av pensionssparande. Utskottet avstyrker motionen med hänvisning till att frågan behandlas i . I motion 2012/13:Fi305 av och (båda KD) yrkandena 1 och 2 föreslår motionärerna att det införs fri flytträtt på pensionssparande och ett tak på flyttavgifterna för pensionssparande. Skälen är att ett pensionssparande, oavsett om det är genom kollektivavtal eller privat, inte är annat än uppskjuten lön. Därmed bör den enskilde ha möjlighet att välja hur pengarna ska placeras inför pensionsåldern. En flytträtt kan dock sättas ur spel genom skyhöga avgifter och administrativt krångel. Exempel visar att sparare som vill flytta en större försäkring och som närmar sig pensionsåldern i många fall kan räkna med en avgift på för flytten. Orsaken till de höga avgifterna är att den nuvarande lagstiftningen ger utrymme för bolag att kräva tillbaka anskaffningskostnaderna för pensionssparandet. Sådana kostnader kan omfatta löner och bonus till egna säljare, provisioner till förmedlare och merparten av all marknadsföring som pensionsbolagen har använt sig av i samband med försäljningen. är det möjligt att utan skattekonsekvenser flytta värdet av en pensionsförsäkring till en annan försäkring meddelad av samma eller någon annan försäkringsgivare. Denna rätt är dock frivillig i det avseendet att den förutsätter att parterna har avtalat om en sådan möjlighet. Den förutsätter även att den nya försäkringen uppfyller den skattepliktiga definitionen av pensionsförsäkring. infördes en civilrättslig reglering genom försäkringsavtalslagen (2005:104) som ger försäkringstagaren en ovillkorlig rätt att återköpa en individuell livförsäkring, om inte annat följer av försäkringens art eller av skattelagstiftningen. Hänvisningen till art innebär att regeln är tillämplig på försäkringar med sparande i traditionell livförsäkring och fondförsäkring där det är säkert att försäkringsfall förr eller senare kommer att inträffa. Hänvisningen till skattelagstiftningen medför att bara en mycket begränsad del av pensionsförsäkringarna kan återköpas. I princip är det fråga om försäkringar med små återköpsvärden. Denna obligatoriska rätt till återköp av en individuell livförsäkring omfattar försäkringar tecknade och därefter. För att öka möjligheterna att flytta en försäkring och för att säkerställa god konkurrens på försäkringsmarknaden genomfördes ytterligare lagändringar 2007. Genom dessa utvidgades rätten till återköp till att även omfatta en rätt till överföring av hela försäkringens värde till en annan försäkring, förutsatt att en sådan rätt inte saknas i inkomstskattelagen (1999:1229). Dessa ändringar gäller endast försäkringar tecknade och därefter. Regeringen konstaterade i samband med förslaget till de senare ändringarna att effekten av den föreslagna regleringen skulle bli mer begränsad när tillämpligheten inskränktes till avtal som tecknats efter det att lagstiftningen trätt i kraft (prop. 2006/07:26 s. 46 f.). Regeringen gjorde dock den sammantagna bedömningen att en retroaktiv tillämpning av de föreslagna reglerna inte var lämplig. Regeringen avslutade med att anföra att frågan är av den arten att den kunde behöva analyseras ytterligare innan slutlig ställning tas. Utskottet behandlade senast i betänkande 2011/12:FiU22 liknande motionsyrkanden. Utskottet konstaterade då att den utredning som hade fått i uppdrag att bl.a. se över reglerna om flytträtt av försäkringssparande skulle lämna sitt betänkande . Utskottet förklarade att det inte hade för avsikt att ta något initiativ som föregrep detta arbete och avstyrkte därför motionerna. Den av regeringen tillsatta (Fi 2010:03) lämnade sitt betänkande [ SOU 2012:64 Förstärkt försäkringstagandeskydd.]. Utredningen föreslår att flytträtt i huvudsak ska gälla för premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar och för privata pensioner. Reglerna ska gälla retroaktivt vid flytt av privata pensioner och premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar som ligger i s.k. fribrev eller där försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit. Försäkringstagare ska även i ett sammanhang kunna flytta hela värdet av två eller flera olika pensionsförsäkringar till en nytecknad mottagande pensionsförsäkring. Vid överföring av kapital från en tjänstepensionsförsäkring ska det överförda kapitalet placeras i en ny sådan försäkring. Utredningen föreslår också regler om flyttvärde och flyttavgifter och effektiva informationsregler. Förslaget är nu på remiss och remisstiden går ut . Utskottet behandlade liknande motionsyrkanden senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte motionerna med motiveringen att utskottet inte ville föregripa den utredning som hade tillsatts för att bl.a. se över reglerna kring flytträtt av försäkringssparande. Utskottet noterar att förslaget nu behandlas i efter att remisstiden löpt ut . Därmed avstyrker utskottet motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om finansiell rådgivning. Utskottet avstyrker motionen med motiveringen att utskottet avvaktar resultatet av den utredning som ser över frågan. I motion 2012/13:Fi232 av och (båda C) föreslår motionärerna en översyn av lagen (2003:862) om finansiell rådgivning. Lagen har varit i kraft och infördes som en reaktion på att många konsumenter råkade illa ut i mötet med professionella finansiella rådgivare. Innebörden av lagen är att näringsidkare som är vårdslösa i sin finansiella rådgivning gentemot konsumenter är skadeståndsskyldiga. Lagstiftningen har enligt motionärerna inte lett till avsedda resultat. Av de som vänder sig till har bara en liten del fått rätt gentemot banken. I domstol har av målen dömts till konsumenternas fördel. Motionärerna hänvisar till en rapport från Timbro för att förklara vad detta kan bero på. I rapporten anges att konsumentsituationen försämras av att man i lagtexten inte har definierat viktiga begrepp som god redovisningssed och tillräcklig dokumentation och inte skiljer på rådgivning och försäljning. Som förslag på vad som kan göras för att förbättra lagen nämner motionärerna att man bör införa krav på ljudupptagning av alla rådgivningssamtal samt att finansiella rådgivare ska vara certifierade och stå under tillsyn. Dessutom kan det enligt motionärerna ifrågasättas om dessa tjänster bör säljas på provisionsbasis. tillsatte regeringen den s.k. Rådgivningsutredningen.16[ Dir. 2012:98 Konsumentskydd vid finansiell rådgivning.] Utredningen ska bl.a. se över lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter. En särskild utredare ska föreslå åtgärder för att förbättra konsumenternas ställning vid finansiell rådgivning. I uppdraget ingår att analysera regelverket, undersöka hur tillsynen fungerar och utreda om konsumenternas möjlighet till tvistlösning bör förbättras. Resultatet ska redovisas . Regler om finansiell rådgivning infördes i genom lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter. Regler som rör finansiell rådgivning finns därutöver framför allt i lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden och lagen (2005:405) om försäkringsförmedling. Det finns således ingen samlad lagstiftning om finansiell rådgivning. Frågor om provision och provisionsförbud förhandlas genom i två EU-rättsakter, dels i översynen av värdepappersmarknaden (MiFID2), dels i översynen av försäkringsförmedling (IMD2). Förhandlingarna i MiFID är inne i ett slutskede (trilogen), medan förhandlingarna i IMD precis har kommit igång i rådsarbetsgruppen. Utskottet noterar att regeringen har tillsatt en utredning om konsumentskydd vid finansiell rådgivning, den s.k. . Uppdraget ska redovisas . Utskottet välkomnar regeringens initiativ och ser med intresse fram emot de förslag på området som utredningen kommer att presentera i sitt betänkande. Därmed avstyrks motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om inkassoföretags faktureringar. Utskottet avstyrker motionen med motiveringen att den som driver inkassoverksamhet är tillståndspliktig och har att följa god inkassosed. Utskottet konstaterar att inkassobranschen i allt väsentligt följer god inkassosed. Jämför reservation 7 (SD). I motion 2012/13:Fi257 av (SD) föreslår motionären att skälig tidsfrist för betalning av inkassokrav bör förlängas . Detta borde dessutom, anser motionären, kombineras med att inkassokravet måste vara konsumenten tillhanda senast efter utställd faktura och att bevisbördan för detta läggs på indrivaren. Enligt 5 § inkassolagen (1974:182) ska ett inkassoföretag med ett krav på betalning ange viss skälig tid inom vilken gäldenären har att betala frivilligt eller anmäla om han eller hon har någon invändning mot kravet. I förarbetena till lagen (prop. 1974:42) uttalades att vad som var skälig tid skulle utvecklas genom praxis och även genom Datainspektionens möjlighet att utfärda föreskrifter. Datainspektionen har utfärdat allmänna råd om tillämpningen av inkassolagen, av vilka det framgår att den tidsfrist som anges i inkassokravet inte bör vara kortare än räknat från den dag som kravet skickas, och fristen bör förlängas om annan postbefordran än normalbrev (A-post) används. Betalningsfristen bör också förlängas om postbefordran kan tänkas bli fördröjd på grund av att kravet har skickats i anslutning till en sammanhängande helgperiod. Vidare bör gäldenären ha minst fyra bankdagars frist att betala eller invända från det att denne kan antas ha tagit emot kravet. Ansökan till eller domstol eller annan åtgärd bör inte göras tidigare än efter det att den tidsfrist som anges i inkassokravet har löpt ut. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte då motionsyrkandet med hänvisning till att inkassoverksamhet är tillståndspliktig och att den som driver sådan verksamhet är skyldig att följa god inkassoverksamhet. Utskottet konstaterade också att inkassobranschen i allt väsentligt följer god inkassosed. Utskottet konstaterade i samband med att ett motsvarande motionsyrkande behandlades i betänkande /12:FiU22 att inkassoverksamhet är tillståndspliktig och att den som driver sådan verksamhet är skyldig att följa god inkassoverksamhet. Vidare konstaterade utskottet att inkassobranschen i allt väsentligt följer god inkassosed, vilket framgår av Datainspektionens årsredovisning för 2011.17[ Datainspektionens årsredovisning 2011, s. Utskottet vidhåller sin uppfattning och avstyrker därmed motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om försäkringspremier och betalningsanmärkningar. Utskottet avstyrker motionen med motiveringen att frågan i första hand är en angelägenhet för de aktuella tillsynsmyndigheterna. Jämför reservation 8 (S, V). I motion 2012/13:C210 av (S) föreslår motionären att regeringen tillsätter en utredning för att se över hur försäkringsbolagen beräknar sina och hur bruket att höja på grund av betalningsanmärkningar förhåller sig till konsumentskyddslagstiftningen. Enligt motionären har flera försäkringsbolag höjt premierna för kunder med betalningsanmärkningar, med hänvisning till den högre skaderisken för dessa kunder. Detta förfarande är enligt motionären inte rimligt. Risken för att det uppstår skador som ska åtgärdas genom en försäkring ökar givetvis inte bara för att man har kommit efter med räkningar som rör något helt annat, t.ex. hemtjänst. Eftersom de beräkningstekniska underlag som bolagen använder inte är offentligt tillgängliga för konsumenterna är det svårt att veta hur ett visst bolag sätter sina . Extra höga för kunder med betalningsanmärkningar kan få till följd att man som privatperson i detta läge kanske avstår från att teckna försäkring. Utskottet har tidigare behandlat ett likalydande motionsyrkande, senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet hänvisade då till sitt tidigare ställningstagande om vikten av att försäkringsbolagen tillhandahåller tydlig information om sina och hur dessa fastställs, för att ge försäkringstagarna möjlighet att välja den försäkring som passar dem bäst. Utskottet avstyrkte motionen med motiveringen att frågan huruvida ytterligare åtgärder bör vidtas på detta område i första hand är en angelägenhet för de aktuella tillsynsmyndigheterna. Enligt uppgifter från pågår inget arbete inom som berör den fråga som anges i motionen. Utskottet behandlade en likalydande motion senast i betänkande 2011/12:FiU22 och avstyrkte då motionen med motiveringen att frågan om ytterligare åtgärder bör vidtas på detta område i första hand är en angelägenhet för de aktuella tillsynsmyndigheterna. Utskottet vidhåller sin ståndpunkt och avstyrker därmed motionen. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Kreditupplysningar och bluffakturor, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C244 av (SD) yrkandena 2, 4 och 5 samt 2012/13:Fi213 av (FP), 2012/13:Fi214 av m.fl. (FP), 2012/13:Fi221 av (M), 2012/13:C203 av och (båda KD) yrkande 1 och 2012/13:C423 av och (båda M). I kampen mot bluffakturor anser jag att regeringen bör återkomma med ett förslag som definierar vad som ska anses som skälig tidsfrist och att den frist som utgör praxis ska förlängas. Enligt min mening bör regeringen också komma med ett förslag på hur inkassobolag ska bli skyldiga att inte driva in fordringar från företag som skickar ut bluffakturor eller bedriver liknande verksamhet. Slutligen bör regeringen även återkomma med ett förslag om att banker ska vara skyldiga att snabbt stänga bankkonton och banktjänster som används av sådana företag. Uppdelning av banker, stabilitetsfonden m.m., punkt 2 (MP) av Per (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi298 av m.fl. (MP) yrkande 1 och 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkandena 15 och 7. Bankers ursprungliga affärsidé är in- och utlåning, något som ger trygghet åt sparare och kapital till investerare. Vid sidan av traditionella affärsbanker har investmentbanker kommit att spela en allt större roll. Jag anser att det är angeläget att det upprättas en tydlig gräns mellan traditionella affärsbanker och investmentbanker, mellan å ena sidan den reala ekonomins produktion av varor och tjänster och å andra sidan extremt hög risktagning och virtuella värden. Regeringen bör tillsätta en utredning med uppdraget att föreslå en ny lagstiftning för den svenska banksektorn, med syftet att juridiskt tydligt separera affärsbanker från investmentbanker samt begränsa den statliga bankgarantin till de förra. Uppdelning av banker, stabilitetsfonden m.m., punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkandena 15 och 7 samt 2012/13:Fi298 av m.fl. (MP) yrkande 1. Regeringen bör tillsätta en parlamentarisk utredning som utarbetar ett lagförslag som separerar traditionell bankverksamhet från s.k. investmentverksamhet. Skälen för förslaget är följande. presenterade en brittisk bankutredning sin slutrapport.1[ Independent Commission on Banking (2011). Final Report Recommendations.] Utredningen tillsattes mot bakgrund av finanskrisens effekter på det brittiska banksystemet. När den brittiska staten gav olika former av stöd till bankerna under finanskrisen visade det sig att det var mycket svårt att separera traditionell samhällsviktig verksamhet från investmentverksamhet. Hela banker fick räddas, även de delar som inte ansågs samhällsviktiga, vilket blev mycket kostsamt. Med tanke på hur stor den svenska banksektorn är i förhållande till BNP är det troligt att även de svenska bankernas investmentverksamhet är betydande. Ett annat skäl till en bankdelningslag är den implicita garantin från staten som innebär att staten räddar företagen om de riskerar att gå i konkurs. Ytterligare ett skäl för förslaget är att minska risken för intressekonflikter. menar att kapitaltäckningskraven för de svenska systemviktiga bankerna bör uppgå till av de riskvägda tillgångarna. Dessutom bör kapitaltäckningskraven göras progressiva i intervallet av de riskvägda tillgångarna. Då skulle bankerna ges ekonomiska incitament att inte bli too big to fail. Stabilitetsfonden är enligt min mening både för liten och utformad på ett felaktigt sätt. Målnivån för fonden bör relatera till bankernas tillgångar. När det gäller utformningen bör stabilitetsavgiften differentieras utifrån institutens systemhotande egenskaper, detta på grund av att medel ur Stabilitetsfonden endast får användas för systemhotande risker. Jag anser att staten bör öka sitt ägande i Nordea och att bör få ett särskilt uppdrag att tillgodose sociala företags behov. bör också ges möjlighet att öppna lokala bankkontor. Dessutom bör förutsättningarna för att inrätta en ny statlig investeringsbank undersökas. Jag anser också att all handel med olika derivatinstrument bör ske på reglerade handelsplatser. Sparbanker, punkt 3 (MP) av Per (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi248 av m.fl. (MP) yrkandena 15 och 2012/13:Fi203 av m.fl. (V) yrkandena 13, 2012/13:Fi220 av (C), 2012/13:Fi268 av och (båda S) och 2012/13:Fi280 av m.fl. (S). Den svenska sparbanksrörelsen har funnits . fanns det 498 lokala sparbanker. finns det ca 60 lokala sparbanker kvar. Sparbankerna sköts väl, har en större soliditet än de stora affärsbankerna och tar till skillnad från andra banker små risker i sin kreditgivning som de fungerar lika bra i lågkonjunkturer som i högkonjunkturer. De tar ett stort ansvar för småföretagarens utveckling och kreditbehov där de finns och följer upp företagens utveckling . De stöder en rad olika samhällsnyttiga verksamheter i sina affärsområden, som kultur, näringslivsutveckling och forskning och utveckling i högskolor och mindre företag. Det finns flera olika sätt att stödja en positiv utveckling av sparbanksrörelsen. Jag föreslår att regeringen låter utreda möjligheten att ge etableringslån till nyetablerade sparbanker, att den inför egenkapitalbevis, ger stöd till en etablering en ny , tar initiativ till ett starkare samarbete mellan lokala sparbanker och andra lokala banker i , inför statlig stimulans till ett ökat lokalt sparande samt anpassar III-reglerna till den lokala sparbanksrörelsen. Hushållens skuldsättning, ökad makt för bolånekunderna och begränsning av riskfylld kreditgivning, punkt 6 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2012/13:Fi250 av m.fl. (V) yrkande 8 och 2012/13:Fi238 av (M), 2012/13:Fi255 av (SD) och 2012/13:Fi266 av Abdirizak Waberi (M). gjorde de fyra storbankerna en vinst på , vilket var en ökning med jämfört med . En stor del av vinstuppgången har sin grund i bankernas ökade marginaler på bolånen. För de svenska hushållen är de dyra bolånen mycket kännbara. är bolånekunderna helt utlämnade till den godtyckligt satta räntenivå som bankerna vill ha för att upprätthålla sina höga vinster. menar att kunderna måste få större makt över sina boräntor. Jag föreslår därför följande åtgärder. Banken ska åläggas att erbjuda kunderna bolåneavtal som utgår från reporäntan. Reporäntan ska utgöra ett golv för bankens och kundens förhandling. Därefter ska eventuella påslag redovisas var för sig. I avtalet ska kunden se bankens upplåningskostnad och det påslag som motsvarar vinsten. Kunden kan då se vad lånet kommer att kosta och varför, och kan lättare ifrågasätta bankernas påslag och därmed pressa ned sina bolånekostnader. Om kunden begär det ska banken redovisa vilka avtal banken har ingått den senaste månaden avseende den rörliga tremånadersräntan. Bankerna ska tydligt redovisa sina finansieringskostnader och kvartalsvis redovisa sina bolånemarginaler för . bör få i uppdrag att se över hur kostnaderna för förtidsinlösen kan minskas. Rabatter på bolån ska inte få tas bort utan att kunden meddelas . Hushållens skuldsättning, ökad makt för bolånekunderna och begränsning av riskfylld kreditgivning, punkt 6 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi255 av (SD) och 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkande 6, 2012/13:Fi238 av (M), 2012/13:Fi250 av m.fl. (V) yrkande 8 och 2012/13:Fi266 av Abdirizak Waberi (M). Jag anser att det bör bli möjligt även för konsumenter att, om ränteläget är sådant, begära kompensation från banken vid förtida återbetalning av lån. Konsumenter som väljer att återbetala sina lån får ofta betala en s.k. ränteskillnadsersättning för att kompensera banken för dess extra omkostnader. Någon rätt för konsumenten att få motsvarande ersättning från banken om återbetalningen sker vid ett ränteläge där bankens intäkter ökar, finns inte. Inkassoföretags faktureringar, punkt 10 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 10 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fi257 av (SD). Konsumenter har som regel en nackdel gentemot inkassoföretag i och med den rätt inkassoföretagen har att driva in förfallna fakturor. Systemet skulle kunna göras mer överskådligt och ge konsumenterna ökade möjligheter att betala .