bet · H001FiU20 · 2013-06-12 00:00:00 — Vi vill utveckla innehållet i samhällsorienteringen genom att bl.a. införa ett tydligt kunskapsmål som går ut på att deltagarna inte bara ska känna till de formella delarna av ett liv i utan även få kunskap om de normer, värderingar, tradition och sedvänjor som råder. vill också utöka målgruppen för samhällsorienteringen till att omfatta alla som invandrar och som tänker stanna i landet i minst . vill också inrätta hedersjourer för personer som har blivit utsatta för hedersrelaterat våld och förtryck och säkerställa att handlingsplaner och åtgärdsprogram mot hedersvåld och förtryck upprättas i varje kommun. ser positivt på landsbygdens möjligheter och vill förbättra landsbygdens villkor genom att stimulera tillväxt och sysselsättning. 1,4 miljoner människor bor och verkar på landsbygden. Dessa personer möjliggör en stark handelsbalans genom sitt värv inom skog, gruvnäring och metallindustri. Den växande turismen ökar både sysselsättningen och inflyttningen. Sysselsättningstillväxten inom turistnäringen uppgick till , som den generella sysselsättningen endast växte . Genom satsningar på skog, fiske, jordbruk, gruvnäring, turism och en återupprättad värnplikt skapas förutsättningar för 25 000 nya jobb på landsbygden. Riktlinjer för den ekonomiska politiken och budgetpolitiken (V) (V) anför: har bland de starkaste statsfinanserna i världen som massarbetslösheten har blivit vardag. uppgick arbetslösheten till (i säsongsrensade termer). Sedan regeringen tillträdde 2006 har arbetslösheten ökat , vilket motsvarar 92 000 personer. Långtidsarbetslösheten har ökat med . Även sysselsättningsgraden har minskat sedan regeringen kom till makten. Den lägre sysselsättningsgraden (0,) motsvarar 64 000 färre sysselsatta. går det sju arbetssökande på varje ledigt jobb. Arbetsmarknadspolitiken har nedrustats. har regeringen skurit ned på antalet platser inom arbetsmarknadsutbildningen med som antalet deltagare inom den kommunala vuxenutbildningen minskade . Massarbetslösheten, tillsammans med bl.a. försämringar i lagen om anställningsskydd och bristfällig reglering vid in- och uthyrning av arbetstagare, har bidragit till att anställningsskyddet har urholkats. Otryggheten på arbetsmarknaden har brett ut sig, vilket manifesteras genom bl.a. ett ökat antal otrygga anställningar, ofrivilliga deltider och en ökad rädsla för osäkerhet i arbetslivet. är såväl massarbetslöshetens som långtidsarbetslöshetens land, och ett land där ojämlikheten ökar, välfärden krackelerar och klimat- och miljöutmaningarna tonas ned. Huvuduppgiften måste vara att bekämpa arbetslösheten. Full sysselsättning ska vara det övergripande målet. förslår därför ett alternativt ekonomiskt ramverk som innebär att penningpolitiken kompletteras med ett sysselsättningsmål och att dagens överskottsmål ersätts med ett mål om balans över en konjunkturcykel. Med ett ramverk som detta skapas förutsättningar att bekämpa arbetslösheten och föra en ansvarsfull långsiktig ekonomisk politik för full sysselsättning. politik syftar till att understödja målet om arbete åt alla och att skapa ett arbetsliv präglat av trygghet och goda arbetsvillkor. För att säkerställa tryggheten på arbetsmarknaden ska fasta jobb på heltid vara norm. Trygghet i anställningen bidrar till kontinuitet och mer kreativitet i verksamheten, underlättar facklig organisering och ger den enskilde större möjlighet att tillvarata sina rättigheter. Den arbetsrättsliga lagstiftningen bör skärpas i syfte att begränsa antalet otrygga anställningar. anser att ungdomsarbetslösheten är ett av de största samhällsproblemen. var omkring 150 000 ungdomar i åldern arbetslösa. Det motsvarar en arbetslöshet på för denna grupp. Ungdomsarbetslösheten i är därmed högre än genomsnittet i och betydligt högre än i jämförbara länder som , och . Regeringens satsningar på jobbgaranti och sänkta arbetsgivaravgifter för unga har inte gett någon effekt. Ungdomsarbetslösheten är högre än när satsningarna genomfördes och visar inga tendenser att sjunka. förslår därför en ungdomsgaranti för arbetslösa ungdomar i åldern . Förslaget innebär att unga efter 90 dagars arbetslöshet ska garanteras jobb till avtalsenlig lön eller utbildning. Förslaget innebär att 57 000 jobb och utbildningsplatser skapas. Fyra former av arbete erbjuds inom ungdomsgarantin: garantijobb, utbildningsvikariat, lärlingsanställning och traineeanställning. Därutöver föreslås fyra former av utbildning: arbetsmarknadsutbildning, yrkeshögskola, yrkesvux och komvux. Det ska även vara möjligt att kombinera arbete och utbildning. Många arbetslösa saknar en grundläggande utbildning. krävs ofta minst gymnasieskola för att få ett arbete. Gymnasieutbildning är även nödvändig för att kunna studera vid yrkeshögskola eller universitet. För att öka människors frihet och valmöjligheter på arbetsmarknaden vill införa en rätt för unga upp till att läsa in gymnasieskolan. Även arbetslösa som har fyllt erbjuds gymnasiestudier inom vuxenutbildningen med en förmånlig finansiering i form av aktivitetsstöd eller studiemedel med högre bidragsdel. Vi vill även inrätta fler platser i arbetsmarknadsutbildningar, vid och inom yrkesvux. Det finns en stor tillväxtpotential i kvinnors ökade sysselsättning. anser att kvinnors ställning och lika möjligheter på arbetsmarknaden är, utöver en demokrati- och maktfråga, också av stor vikt för samhällsekonomin. Den stora tillväxtpotentialen finns framför allt i att minska gapet i antalet förvärvsarbetande timmar mellan kvinnor och män och att minska skillnaderna mellan mäns och kvinnors deltidsarbete. Om kvinnor förvärvsarbetade i samma utsträckning som män skulle sysselsättningen bland kvinnor öka med motsvarande 250 000 heltidstjänster, vilket skulle stärka de offentliga finanserna med uppskattningsvis . För att stärka kvinnors ställning på arbetsmarknaden föreslår en individualiserad föräldraförsäkring, fasta jobb på heltid och 15 000 platser i barnomsorgen på obekväm arbetstid. Barn till arbetslösa och föräldralediga bör ges rätt till 30 timmars förskola. vill även satsa på bättre kvalitet inom vården, skolan och omsorgen. Satsningar på mer personal och utbildning inom och äldreomsorgen måste göras. Sambandet mellan en väl utbyggd hemtjänst och äldreomsorg och kvinnors deltagande på arbetsmarknaden gör detta till en avgörande jämställdhetsfråga. föreslår även att en jämställdhetskommission tillsätts i syfte att öka kvinnors sysselsättningsgrad och ge kvinnor samma tillträde till arbetsmarknaden som män. En frivillig arbetslöshetsförsäkring som ger inkomsttrygghet vid arbetslöshet är en central del av den svenska arbetsmarknadsmodellen. Den är avgörande för den enskildes trygghet och handlingsutrymme. anser att arbetslöshetsförsäkringen behöver reformeras i grunden. Det är dock nödvändigt att genomföra ett antal förändringar i syfte att återupprätta arbetslöshetsförsäkringen som en inkomst- och omställningsförsäkring. vill höja taket och golvet. För att undvika en urholkning av försäkringen indexeras beloppen efter löneutvecklingen. Ersättningsnivån bör enligt höjas till för hela ersättningsperioden och för tid med aktivitetsstöd, och antalet karensdagar minskas med två för att tas bort helt. vill även ta bort 75-dagarsbegränsningen vid deltidsarbetslöshet. föreslår att den s.k. arbetslöshetsavgiften avskaffas och att den allmänna grundförsäkringen stärks. Alla som uppfyller grundvillkoren i 9 § lagen om arbetslöshetsförsäkring, och har varit inskrivna vid Arbetsförmedlingen , ska få rätt till ersättning med grundbeloppet. Protokoll från öppen utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport öppna utfrågning om Finanspolitiska rådets årliga rapport, Svensk finanspolitik 2013 Tid: , kl. 09.2512.00 Professor , ledamot i rådet (M), ordförande (S), vice ordförande Per Åsling (C) Per (MP) Edip Noyan (M) Ordföranden: är 9.25 och jag hälsar ledamöter, åhörare med flera här i salen och er som följer denna utfrågning utifrån på till exempel webben och i tv välkomna till denna utfrågning. Vi ska ha en utfrågning om Finanspolitiska rådets rapport. presenterade sin sjätte rapport om svensk finanspolitik för snart sedan, . Det är också sjätte gången i ordningen som finansutskott har en offentlig utfrågning med anledning av rapporten. Rapporten är formellt sätt ställd till regeringen och är inte i rent formell mening ett ärende i och i finansutskottet. Men vi har ändå starka skäl att beakta rapporten då den behandlar en rad aktuella frågor om svensk finanspolitik. Rapporten och denna utfrågning brukar också de facto utgöra startskottet för och utskottets behandling av riktlinjerna för den ekonomiska politiken, det vill säga den ekonomiska vårpropositionen som just nu ligger på utskottets bord. har till uppgift att följa upp och bedöma måluppfyllelsen i finanspolitiken och i den av regeringen föreslagna och av beslutade politiken, särskilt vad gäller långsiktig hållbarhet. Den här utfrågningen kommer att inledas med en presentation av rådets rapport av rådets ordförande professor , som verkar vid vid , och av ytterligare en av rådets ledamöter, nämligen professor från vid . Vi har även haft glädjen att inbjuda , som är vice riksbankschef i och är bland annat professor vid Goetheuniversitetet i . Vi har i diskussionerna om den ekonomiska politiken ofta ett internationellt perspektiv, och därför är det särskilt roligt att kunna ha med sig en extern betraktare som har blicken på strax utifrån som professor har. Som avslutande inledningstalare släpper vi in finansministern för att kommentera de frågor som rådet tar upp i sin rapport och möjligen även de frågor som de andra i panelen tar upp. Efter detta får utskottets ledamöter tillfälle att ställa frågor och ge kommentarer. Och om alla fattar sig någorlunda kort och slagkraftigt hinner vi med några så att åtminstone alla partier kommer till tals minst en gång innan denna utfrågning är slut senast . Jag hälsar återigen alla som har kommit hit välkomna. Först hälsar jag professor välkommen upp i talarstolen för en presentation av rapporten. Varmt tack för dessa välkomnande ord. Det är ett nöje för mig att kunna presentera rapport från . Rådets uppgift är, som vi precis hörde, att följa upp och bedöma måluppfyllelsen i finanspolitiken och i den ekonomiska politik som regeringen föreslår och som beslutar om. Vi brukar från rådets sida i mer populära sammanhang beskriva oss som en finanspolitisk vakthund. Vår uppgift är att varna för hot mot de offentliga finansernas stabilitet och uthållighet. undrar ni: Hur kommer vakthunden att reagera ? Kommer vakthunden att skälla, morra eller bara gläfsa? Det överlämnar jag till er att bedöma. Detta är den sjätte rapporten från rådets sida. Vi har en kortfattad läsanvisning i början, där vi sammanfattar rapportens innehåll i 21 punkter med ros och ris till regeringen. Det är mycket av rekommendationer om hur finanspolitiken kan göras bättre och tydligare. Låt mig också påpeka att vi har två nyheter i rådets rapport. För det första har vi ett kapitel om finanspolitiken och klimatförändringar, för det andra har vi ett kapitel om finanspolitiken och inkomstfördelningen. Bägge dessa kapitel ser jag som innovationer jämfört med de rapporter jag har sett från finanspolitiska råd i andra länder. Som ni säkert vet har det gått mode i finanspolitiska råd. Vi har minst ett 15-tal länder som har etablerat eller har haft finanspolitiska råd. Rapportens innehåll kan kortfattat beskrivas så här. Vi börjar i kapitel 1 med en beskrivning av det ekonomiska läget, bakgrunden till vad som händer i den svenska ekonomin och i världsekonomin. Kapitel 2 berör den ekonomiska politiken i vårt land. Kapitel 3 behandlar regeringens prognoser. Prognoserna är mycket viktiga verktyg, en mycket viktig insats i finanspolitikens uppbyggnad. Sedan belyser vi i kapitel 4 det finanspolitiska ramverket. Det här är vår huvuduppgift. Vi ska granska hur väl regeringens ekonomiska politik uppfyller de regler och krav som finns i det finanspolitiska ramverket. Därefter behandlar vi i kapitel 5 den sänkta bolagsskatten och det skärpta ränteavdraget för företag. Kapitel 6 behandlar klimatförändringar och finanspolitik. Och kapitel 7 behandlar finanspolitiken och inkomstfördelningen. Det kapitlet och dess innehåll kommer att göra en presentation av. Vi börjar med att konstatera att svensk ekonomi har klarat sig förhållandevis väl, och finanspolitiken har varit framgångsrik, sett i ett internationellt perspektiv. Här har vi alltså betonat det internationella perspektivet. När vi bedömer vad som händer med svensk ekonomi måste vi ha i minnet att svensk ekonomi är en liten, öppen ekonomi som gungar på det globala ekonomihavet. Vi måste anpassa oss till den internationella utvecklingen. Vi betonar också att osäkerheten under den fortsatta utvecklingen är stor. Vi har svag tillväxt och lågt resursutnyttjande. Vi har en svag exportefterfrågan. Vi har hög arbetslöshet och vi har fortsatt stor oro, och därmed stora risker, i omvärlden. Den internationella krisens djup och långvarighet har bidragit till en mycket lång och svag inhemsk konjunktur. Detta ställer finanspolitiken inför svåra avvägningsproblem. Jag ska återkomma till dessa avvägningsproblem. Låt oss börja med att se på det finansiella sparandet inom EU. Här är en bild som beskriver position i förhållande till resten av EU . Här ser vi som en liten röd fyrkant. var det svenska budgetunderskottet, det vill säga det finansiella sparandet, av BNP. har vi ett underskott det kan vi mäta på den lodräta axeln på strax under noll. Jag vill sammanfatta figuren på följande sätt: offentliga finanser är starka. De är starka i förhållande till omvärlden. Vi befinner oss inte längst ned med , , , och . Dessutom är förändringen i det finansiella sparandet expansiv, men vi ligger fortfarande tack vare våra starka offentliga finanser kvar i en grupp med . Vi kan alltså konstatera att den svenska utvecklingen har varit förhållandevis positiv jämfört med omvärlden. Vi har också diagram i kapitel 1 som visar bruttoskulden inom EU. Här har vi samma konstruktion, det vill säga att vi ser läget längs x-axeln, alltså läget innan krisen slog till, och sedan har vi bruttoskulden som procent av BNP för på y-axeln. hade 2007 en bruttoskuld i relation till BNP på . Det enastående och det som är berömvärt är att vi har lyckats behålla vår position. Vi ligger kvar på 45-graderslinjen med ungefär samma skuldkvot. Vi kan se på resten av hur alla har flyttat uppåt under den här djupa krisen. Det här är en djup kris. Det är en kris som i omfattning och djup inte har någon motsvarighet i efterkrigstiden. Ska vi jämföra the great recession, det vill säga den kris vi har , med någon annan djup kris måste vi gå tillbaka till the great depression, det vill säga krisen . Om vi ser på den årliga tillväxten i det är den röda stapeln i diagrammet kan vi se att vi ligger bra till jämfört med genomsnitt den svarta stapeln och med euroområdet. Vi ska inte jämföra oss med , , och , länder som har haft en mycket djupare kris än genomsnittet. Det är bara , och som uppvisar en bättre tillväxtutveckling . Arbetslösheten i vårt land är hög, men den är inte högre än genomsnittet för och inte högre än genomsnittet för euroområdet. Det är ett fåtal länder som uppvisar en bättre utveckling på arbetsmarknaden. , , , och tillhör den gruppen. Men arbetslösheten är ett problem. Ser vi på det här linjediagrammet kan vi notera att arbetslösheten nådde en topp under krisen 20092010. Den gick ned, men visar den en trendmässig uppgång igen. Hur ska då finanspolitiken möta den här ekonomisk-politiska miljön? Vi konstaterar att underskottet i det offentliga finansiella sparandet beräknas öka från 0 ,av BNP för . Det är alltså en expansiv effekt. Men denna ökning i underskottet är nästan helt och hållet att hänföra till den automatiska försämringen av det sparande som sker när konjunkturen försämras. Detta är vad vi kallar för de automatiska stabilisatorerna. Det är de som verkar på det här sättet. Det strukturella sparandet, det vill säga det sparande vi får när vi korrigerar för den automatiska försämringen, är nästan oförändrat för 20122013. Finanspolitiken, det som fanns i budgetpropositionen , det vill säga BP13, och det som fanns i vårpropositionen ger alltså inte några ytterligare stimulanser till den totala efterfrågan. Då drar vi slutsatsen att ur ett rent stabiliseringspolitiskt perspektiv hade det varit motiverat med en mer expansiv politik . Men, här finns två tunga men, olika delar i efterfrågan är inte direkt utbytbara. Ett fall i exportefterfrågan, som vi har , kan bara delvis kompenseras med ökad inhemsk efterfrågan. Om jag ska använda mig av nationalekonomisk jargong säger vi att multiplikatorn för finanspolitiken inte är särskilt hög. Dessutom är, och här kommer vi in på vad betonar, utrymmet för en mer expansiv politik begränsat. Expansiva åtgärder måste kompletteras med budgetförstärkningar längre fram i tiden för att inte överskottsmålet ska komma i fara. Det här är ett tema som vi återkommer till. måste vi dela ut betyg. Vi måste göra en sammanvägning av de här olika faktorerna. Och vi anser att finanspolitiken i huvudsak är väl avvägd. Men regeringen bör bättre belysa målkonflikter mellan å ena sidan det kortsiktiga stabiliseringspolitiska målet att dämpa konjunkturnedgången och å andra sidan att trovärdigt upprätthålla överskottsmålet och därmed upprätthålla trovärdigheten för det finanspolitiska ramverket. Vi noterar att överskottsmålet inte nås. Regeringens indikatorer pekar på att överskottsmålet är i fara. Rådet anser att det klart föreligger en avvikelse från överskottsmålet, hur vi än räknar. Vi hänvisar till beräkningar från och från , . Dessa visar att det kommer att krävas en stram finanspolitik för att målavvikelsen ska kunna korrigeras. Ett sätt att belysa den här diskussionen är att vi placerar oss tidsmässigt , det vill säga det år som är slutåret i regeringens kalkyler. Då har dagens lågkonjunktur övergått till högkonjunktur och vi har haft högkonjunktur med överskott. Därefter räknar vi baklänges och försöker komma på vilken nivå det faktiska sparandet har. Vi ska ha i minnet att överskottsmålet säger att vi ska spara av BNP över konjunkturcykeln. Här räknar vi med genomsnitt, snitt bakom, och hade regeringen kunnat visa att man når upp till överskottsmålet hade den blå stapeln varit uppe kring . Men det är den inte. Det finns alltså en brist i måluppfyllelsen. Här hör ni säkert gläfset, om inte skällandet från . En målavvikelse som den här behöver inte i sig skada trovärdigheten för finanspolitiken om det bara finns goda argument för att vi avviker. I och för sig finns det goda argument. Vi har en djup lågkonjunktur. Men då ska det också finnas en tydlig plan för återgång till överskott. Det är vår rekommendation: Regeringen bör presentera en tydlig strategi för hur överskottsmålet ska kunna uppnås. Överskottsmålet har diskuterats livligt . Då frågar man sig: Vad säger rådet om det här? Vi hade rapport en längre diskussion om just den offentliga sektorns förmögenhetsposition och förmögenhetspolitik. Här rekommenderade vi att regeringen bör klargöra sin syn på vad som är en lämplig storlek på den offentliga sektorns nettoförmögenhet och vad som är en lämplig offentlig bruttoskuld. Vi betonar också i rådets rapport att överskottsmålets framtid ska avgöras genom en noggrann analys, en samlad bedömning. Det är ingenting som man enkelt säger i en debattartikel: Bort med överskottsmålet! Det är inte någonting vi vill ha längre. Det har tjänat ut. Det är en fråga som kräver en ordentlig diskussion. Vi ska inte brådska med detta. Vi ska veta att överskottsmålet har tjänat oss väl vi har haft det. Ska det avskaffas måste man fundera på vilken annan typ av regel eller politik vi bör ha som ersättare. Rådet ser som sin uppgift att bidra till denna debatt. Vi har diskuterat överskottsmålet i många rapporter tidigare. Vi noterar också att avvikelsen från överskottsmålet inte är sådan att de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet är hotad. Vi ser inte heller några omedelbara hot mot utgiftstaket. Utgiftstaket är också en del av det finanspolitiska ramverket. Rådet noterar att det är positivt till förslag att höja pensionsåldern. Detta skulle bidra till att stärka den långsiktiga hållbarheten hos de offentliga finanserna. Här har vi ett diagram som illustrerar kapitlet om regeringens prognoser. Vi har tre färger att titta på. Vi har den optimistiskt röda färgen. Det är finansministerns prognoser. Sedan har vi de svarta något dystrare prognoserna från , och har vi övriga prognoser från andra prognosmakare. En snabb inspektion av det här diagrammet visar att har finansministern haft en benägenhet att presentera prognoser som ligger klart över övrigas prognoser. Det här är i och för sig inget okänt fenomen. Ser vi på den internationella forskningslitteraturen kan vi notera att finansministrar som regel har en större benägenhet att vara optimistiska än pessimistiska. Vi kan ju se detta som en illustration av det. Men har till synes en viss, inte tillnyktring men kanske ökad realism träffat regeringens prognoser. Vi drar slutsatsen att budgetpropositionen byggde på en för optimistisk prognos. Makroprognosen för den ekonomiska tillväxten avvek kraftigt från andra prognosinstitut. Och vi hävdar, det vill jag säga som ett råd från oss, att större avvikelser när det gäller prognoserna bör redovisas och motiveras utförligt i de kommande propositionerna. Vi har en liknande diskussion om begreppet potentiell BNP. Potentiell BNP spelar en central roll när man ska bedöma konjunkturläget, när man ska bedöma finanspolitikens inriktning och när man ska planera för den kommande finanspolitiken. Problemet med potentiell BNP är att den inte är observerbar. Det finns ingen etablerad beräkningsmetod heller. Det innebär att det finns ett betydande godtycke när man ska fastställa vad som är potentiell BNP. Rådet vill här välkomna en mer utvecklande redovisning av potentiell BNP, som förekom i årets vårproposition . Regeringen bör även redovisa och kommentera avvikelser från andra bedömare när det gäller potentiell BNP. Här har vi en favorit från rådets sida. Vi har gång på gång påpekat att regeringens metod för att beräkna det strukturella sparandet har uppenbara svagheter. Vi rekommenderar metodutveckling och andra ansatser för att få ett bättre mått på det strukturella sparandet. Vi rekommenderar också regeringen att i de ekonomiska propositionerna öppet redovisa en bedömning av utgiftsrisker. Vad innebär detta? Jo, en mycket stor del av den offentliga budgeten styrs av transfereringsutgifter för sjukförsäkring, arbetslöshetsförsäkring och så vidare. Här behövs det bättre metoder för att se vad som kommer att hända med dessa program. Vilka är riskerna att utgifterna blir större eller mindre än vad regeringen har angett i propositionerna? Det kanske mest spännande diagrammet i årets rapport är detta. I alla fall har jag en faiblesse för det. Det visar de reala bostadspriserna i , , , , och . Jag beklagar, , att vi inte har med . Hade vi haft med hade vi sett ett tydligt bubbelmönster, en kraftig uppgång som följs av en kraftig nedgång. Den röda kurvan är . Vi kan notera att vi hade en kraftig nedgång av bostadspriserna, till mitten av . Det blev sedan en kraftig uppgång. Därefter kom 90-talskrisen med en kraftig nedgång. har vi haft, skulle jag vilja säga, en dramatisk uppgång i i reala bostadspriser. Det är bara ett land som har haft en snabbare och kraftigare uppgång, och det är , vårt som ligger strax väster om oss. Andra länder, som , som , som och som , har haft en nedgång. I vissa länder har det varit en markant nedgång. Dessa markanta nedgångar har alltid varit associerade med en kraftig ökning i arbetslöshet, en kraftig nedgång i produktionen och en allmän krisstämning.