bet · H001JuU22 · 2013-05-17 00:00:00 — För att dataskyddsdirektivet ska uppfyllas på hela kameraövervakningsområdet föreslår regeringen (s. 119) en bestämmelse om att bild- och ljudmaterial från kameraövervakning inte får användas för något ändamål som är oförenligt med det som materialet samlades in för. Regeringen föreslår vidare (s. 121 f.) bestämmelser som innebär högre krav på säkerheten vid behandling av material som spelats in vid alla typer av övervakning som omfattas av den nya lagen. kommer dessutom att få rätt att meddela de förelägganden och förbud som behövs för att säkerhetsbestämmelserna ska kunna följas. Dit hör villkor om vilken säkerhet som ska råda. Vidare föreslår regeringen en regel om att den som bedriver kameraövervakning inte får ge fler personer tillgång till bild- och ljudmaterialet än vad som behövs för att övervakningen ska kunna bedrivas. Bevarande av material från kameraövervakning Platser dit allmänheten har tillträde Regeringen föreslår att material från kameraövervakning av en plats dit allmänheten har tillträde ska få bevaras . ska kunna besluta om en längre bevarandetid i enskilda fall. Regeringen anför (s. 123 f.) att bl.a. och har framfört önskemål om att få bevara övervakningsmaterial än en månad, som är den längsta . Bankernas och handelns erfarenheter är att många brott inte upptäcks då materialet får sparas, utan först sedan övervakningsbilderna har raderats. Vissa brottsliga förfaranden, t.ex. interna bedrägerier, kan dessutom ha ett utdraget förlopp där filmsekvenser från flera olika tidpunkter tillsammans kan få en avgörande betydelse vid utredningen av brottet. har också pekat på att övervakningsbilder kan ha ett stort psykologiskt värde för den personal som förhörs eller ska vittna i anledning av brott. Regeringen framhåller att det är viktigt att övervakningen är effektiv, dvs. att ändamålen med övervakningen kan nås. Detta förutsätter att övervakningsmaterialet sparas för att kunna komma till avsedd användning. Vid övervakning i syfte att förebygga och utreda brott bör det därför vara tillåtet att bevara materialet som brottsmisstankar normalt sett uppkommer. Det har framkommit att det finns ett behov av att bevara material från kameraövervakning än en månad. Regeringen anför att det kan tyckas att endast vissa verksamheter, t.ex. banker och butiker, har behov av en längre bevarandetid än en månad. Det är emellertid svårt att avgöra vilka verksamheter som kan tänkas ha ett sådant behov. Vidare är det enligt regeringen angeläget med en enhetlig bevarandetid för platser dit allmänheten har tillträde. Regeringen anser mot den bakgrunden att inspelat material bör få sparas än enligt dagens regler vid övervakning av platser dit allmänheten har tillträde. Enligt regeringens uppfattning skulle en längsta bevarandetid innebära en lämplig avvägning mellan integritetsintresset och intresset av att utreda brott. Det bör även i fortsättningen finnas en möjlighet för att besluta om en längre bevarandetid i enskilda fall. Regeringen framhåller att den försvagning av integritetsskyddet som den förlängda bevarandetiden kan innebära uppvägs av att såväl sekretesskyddet som kraven på säkerhet för inspelat material stärks. Platser dit allmänheten inte har tillträde Material från kameraövervakning av en plats dit allmänheten inte har tillträde ska enligt förslaget inte få bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålet med behandlingen av uppgifterna. Regeringen anför (s. 124) att eftersom det är fråga om övervakning av vitt skilda slag är det inte möjligt att fastställa en enhetlig övervakningstid för dessa fall. Enligt regeringen är det dock svårt att se att materialet ska behöva bevaras . Närmare vägledning om bevarandetiden vid övervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde kan lämnas av Datainspektionen inom ramen för den centrala tillsynen. Användning av övervakningsmaterial i någon annan verksamhet När det gäller bevarande av material från kameraövervakning föreslår regeringen vidare (s. 125 f.) att om bild- eller ljudmaterial används i någon annan verksamhet hos den som bedriver kameraövervakningen, ska bestämmelserna om bevarande i personuppgiftslagen eller någon annan författning som gäller för behandling av personuppgifter i den verksamheten tillämpas. I motion 2012/13:Ju23 av och (båda SD) yrkande 4 föreslår motionärerna att material från kameraövervakning av en plats dit allmänheten har tillträde ska få sparas . Motionärerna anser att regeringen går alltför försiktigt fram, och de framhåller bl.a. att den utredning som ligger till grund för propositionen föreslog en längsta bevarandetid . Utskottet ser positivt på alla förslag i propositionen som syftar till att stärka integritetsskyddet, bl.a. det förstärkta sekretesskyddet. När det gäller sekretessen delar utskottet regeringens bedömning att det bör införas ett starkare sekretesskydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden som har inhämtats genom kameraövervakning. Regeringens förslag och överväganden i dessa delar är enligt utskottet väl avvägda. Regeringens förslag om ett starkare sekretesskydd för uppgifter om enskildas förhållanden som har hämtats in genom kameraövervakning har inte mött några invändningar i motioner. I likhet med anser utskottet att sekretesskyddet bör förstärkas på det sätt som regeringen föreslår. Även när det gäller bevarandetiden instämmer utskottet i regeringens bedömning. Förslaget att förlänga tiden från en månad är väl avvägt. Utskottet vill i sammanhanget understryka att fortfarande kan ge tillstånd till en längre bevarandetid om det behövs i ett enskilt fall. Enligt utskottet är även regeringens övriga förslag i detta avsnitt väl avvägda. bör sammanfattningsvis anta propositionen i dessa delar och avslå motion 2012/13:Ju23 (SD) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag att den myndighet som regeringen bestämmer (Datainspektionen) ska ha ett centralt ansvar för tillsynen när det gäller tillämpningen av den nya kameraövervakningslagen, och avslår en motion om att Datainspektionen borde få rätt att utfärda föreskrifter om tillämpningen av lagen. avslår en motion med önskemål om kortare handläggningstider vid länsstyrelsernas tillståndsprövning. Jämför reservation 16 (MP, V). Regeringen anser (s. 128 f.) att Datainspektionen bör få det centrala ansvaret för tillsynen när det gäller tillämpningen av kameraövervakningslagen. Detta ansvar ska bl.a. omfatta att utvärdera rättstillämpningen, följa upp den operativa tillsynen, ge råd och stöd till länsstyrelserna samt ge ut allmänna råd. Som skäl anför regeringen bl.a. att även om länsstyrelsernas verksamhet enligt den gällande regleringen i huvudsak fungerar väl har vissa brister uppmärksammats när det gäller enhetligheten i rättstillämpningen. Att länsstyrelsernas tillämpning inte är enhetlig innebär att det blir svårare att tolka praxis och förutse om en övervakning är tillåten eller inte. Regeringen pekar också bl.a. på att den snabba tekniska utvecklingen gör att det är svårt att upprätthålla den kunskap som krävs för tillsynen. När det gäller möjligheten för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter anför regeringen (s. 132) att Datainspektionen inte bör kunna meddela föreskrifter om hur kameraövervakning får bedrivas, utan endast ha föreskriftsrätt i fråga om avgifter. En generell föreskriftsrätt för Datainspektionen skulle enligt regeringen innebära en principiell förändring i förhållande till den nuvarande ordningen. Det skulle vidare framstå som inkonsekvent om en föreskriftsrätt endast skulle omfatta den del av lagen som avser platser dit allmänheten inte har tillträde. Regeringen framhåller att Datainspektionen inte har utnyttjat sin nuvarande föreskriftsrätt på kameraövervakningsområdet avseende sådana platser dit allmänheten inte har tillträde. Detta menar regeringen tyder på att behovet inte har varit särskilt stort. Regeringen anser inte heller att en föreskriftsrätt är nödvändig för att uppnå målen med Datainspektionens centrala tillsynsansvar, nämligen att i första hand informera, utbilda samt ge råd och stöd åt länsstyrelserna. Informationsinsatser och allmänna råd torde i detta sammanhang vara mer ändamålsenliga än föreskrifter. När det gäller föreskriftsrätten föreslår regeringen vidare (s. 136 f.) att möjligheten att ta ut avgifter för tillsynsåtgärder tas bort. I den delen anför regeringen att den nuvarande möjligheten för regeringen att ta ut tillsynsavgifter inte har använts. I kommittémotion 2012/13:Ju24 av m.fl. (MP) yrkande 2 anför motionärerna att Datainspektionen borde få rätt att utfärda föreskrifter om den nya kameraövervakningslagen. Motionärerna anser att en sådan föreskriftsrätt behövs bl.a. eftersom möjligheten att bedriva kameraövervakning utan tillstånd nu utökas avsevärt på platser där skyddet av enskildas integritet kan antas vara stort. I motion 2011/12:Ju264 av (M) yrkande 2 framför motionären önskemål om kortare handläggningstider vid tillståndsprövningen. Som regeringen anför har vissa brister uppmärksammats när det gäller enhetligheten i länsstyrelsernas rättstillämpning. Utskottet välkomnar därför förslaget att införa ett centralt tillsynsansvar på kameraövervakningsområdet. Utskottet gör samma bedömning som regeringen när det gäller föreskriftsrätten. Det bör alltså inte införas en generell föreskriftsrätt för regeringen, med möjlighet till vidaredelegation till Datainspektionen. Till att börja med synes behovet av detta inte vara särskilt stort med hänsyn till att inspektionen inte har utnyttjat sin nuvarande föreskriftsrätt i fråga om övervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde. En föreskriftsrätt är inte heller nödvändig för att uppnå målen med Datainspektionens centrala tillsynsansvar, nämligen att i första hand informera, utbilda samt ge råd och stöd åt länsstyrelserna. Utskottet delar regeringens bedömning att informationsinsatser och allmänna råd torde vara mer ändamålsenliga än föreskrifter i det sammanhanget. Sammanfattningsvis föreslår utskottet att ska anta regeringens förslag i denna del och avslå kommittémotion 2012/13:Ju24 (MP) yrkande 2. Som regeringen konstaterar fungerar länsstyrelsernas verksamhet enligt lagen om allmän kameraövervakning i huvudsak väl. De ovannämnda problemen i form av bristande enhetlighet i rättstillämpningen kommer förhoppningsvis att avhjälpas genom Datainspektionens nya centrala tillsyn. Utskottet ser inte behov av något initiativ från sida när det gäller handläggningstiderna vid länsstyrelserna. Motion 2011/12:Ju264 (M) yrkande 2 bör alltså avslås. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag i övriga delar. Bland annat ska en upplysningsplikt även i fortsättningen gälla som huvudregel. Vidare införs en ny skadeståndsbestämmelse, och Datainspektionen tar över Justitiekanslerns rätt att överklaga beslut om kameraövervakning för att ta till vara allmänna intressen. Regeringen gör i propositionen (s. 84 f.) bedömningen att en upplysningsplikt vid kameraövervakning även fortsättningsvis bör gälla som huvudregel. Enligt nuvarande ordning finns det inte något krav på att den som bedriver övervakning ska lämna någon annan information än att övervakning bedrivs. Det finns enligt regeringen inte skäl att mer uttryckligt än enligt gällande rätt reglera hur kameraövervakning ska upplysas. Regeringen föreslår därför att upplysning ska lämnas om vem som bedriver kameraövervakning om detta inte framgår av förhållandena på platsen. Om ljud kan avlyssnas eller tas upp vid övervakningen ska det lämnas en särskild upplysning om det. De nuvarande undantagen från upplysningsplikten, som bl.a. gäller för polisens hastighetsövervakning, förs med något förtydligande över till den nya lagen. Därutöver föreslår regeringen, som framgår ovan, att Försvarsmaktens militära övervakning ska undantas från upplysningsplikten. Regeringen föreslår (s. 93 f.) att en skadeståndsbestämmelse införs i den nya kameraövervakningslagen. Enligt bestämmelsen ska den som bedriver kameraövervakning vara skyldig att ersätta den övervakade för skada och kränkning av den personliga integriteten som kameraövervakning i strid med lagen har orsakat. Ersättningsskyldigheten ska kunna jämkas om den som har bedrivit övervakningen visar att felet inte berodde på honom eller henne. Regeringen anför (s. 96) att Justitiekanslern kommer att få uppgiften att skadereglera för statens räkning om anspråk framställs med stöd av den föreslagna skadeståndsregeln. Denna fråga kommer att regleras i förordningen (1995:1301) om handläggning av skadeståndsanspråk mot staten. Överklagande av beslut om kameraövervakning för att ta till vara allmänna intressen Enligt den gällande regleringen i lagen om allmän kameraövervakning har Justitiekanslern rätt att överklaga en länsstyrelses beslut om kameraövervakning för att tillvarata allmänna intressen. Som framgår nedan kommer emellertid Datainspektionen enligt regeringens förslag att få ett centralt tillsynsansvar på kameraövervakningsområdet. För att det inte ska uppkomma situationer där Justitiekanslern och Datainspektionen driver olika linjer inom ramen för sina respektive uppdrag föreslår regeringen (s. 133 f.) att Datainspektionen också ska ta över Justitiekanslerns rätt att överklaga beslut om kameraövervakning för att ta till vara allmänna intressen. Till skillnad från Justitiekanslern kommer Datainspektionen dock inte att vara befriad från kravet på prövningstillstånd när inspektionen överklagar beslut till kammarrätten och . Regeringen föreslår (s. 134 f.) att om kameraövervakning ska bedrivas i flera län med en övervakningskamera som är uppsatt på eller i ett fordon, fartyg eller luftfartyg ska ansökan om tillstånd göras hos i det län där övervakningen huvudsakligen ska bedrivas. Om detta inte går att avgöra ska ansökan göras hos i något av de berörda länen. Vid tillståndsprövningen ska den kommun där övervakningen ska bedrivas beredas tillfälle att yttra sig, om det inte är onödigt. I denna del framhåller regeringen bl.a. vikten av att länsstyrelsernas lokalkännedom kommer till användning vid prövningen av kameraövervakningsärenden. Utskottet ser positivt på alla förslag i propositionen som syftar till att stärka integritetsskyddet, bl.a. den nya skadeståndsbestämmelsen. Regeringens förslag har i de aktuella delarna inte lett till några motionsyrkanden eller andra invändningar. Utskottet finner förslagen väl avvägda och föreslår att antar dessa. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om att regeringen inom fyra bör följa upp och återrapportera kameraövervakningslagens konsekvenser i fråga om bl.a. brottslighet, enskildas känsla av trygghet och intrånget i enskildas integritet. Jämför reservation 17 (MP, V). När det gäller förslagets ekonomiska konsekvenser konstaterar regeringen (s. 138 f.) att Datainspektionen kommer att få ett utökat ansvarsområde och nya arbetsuppgifter, vilket kräver ett resurstillskott. Datainspektionens anslag har därför ökats med . I konsekvensavsnittet konstaterar regeringen vidare (s. 141 f.) att kameraövervakning ofta används i brottsförebyggande syfte. Det är relativt vanligt att polisen använder bilder från kameraövervakning i det brottsutredande arbetet. Enligt regeringen är det troligt att kameraövervakning kommer att bli allt vanligare och att polisen i större utsträckning kommer att utnyttja övervakningsmaterial i brottsutredningar. Att rätten till övervakning i tunnelbanan och parkeringshus samt till bildinspelning i butikslokaler ökar bör enligt regeringen kunna leda till bättre möjligheter att förebygga och utreda brott. Vidare bör förutsättningarna att utreda brott med hjälp av material från kameraövervakning förbättras eftersom materialet får sparas . När det gäller förslagens konsekvenser för skyddet av den personliga integriteten anför regeringen att den övergripande målsättningen är att åstadkomma en lämplig balans mellan intresset av att använda kameraövervakning för berättigade ändamål och intresset av att skydda den personliga integriteten. Förslaget innehåller både åtgärder som underlättar användningen av kameraövervakning och åtgärder som stärker integritetsskyddet. Enligt regeringen kommer det även i fortsättningen att finnas ett starkt skydd för enskildas integritet vid kameraövervakning. Genom att samla relevanta bestämmelser i en enda lag och ge Datainspektionen ett centralt tillsynsansvar för att göra länsstyrelsernas praxis mer enhetlig blir regleringen mer lättillgänglig och förutsebar för den som bedriver kameraövervakning. Det blir också lättare för den enskilde att överblicka och göra gällande sina rättigheter. Detta innebär att det skapas bättre förutsättningar för regleringen att få genomslag i praktiken. Regeringen framhåller att när det gäller övervakning av platser dit allmänheten har tillträde förs grundstrukturen i den nuvarande regleringen över oförändrad till den nya lagen. Vissa av förslagen innebär dock lättnader jämfört med den nuvarande regleringen. Regeringen lägger fram flera förslag som innebär ett starkare skydd för den personliga integriteten, t.ex. att högre säkerhetskrav vid behandlingen av kameraövervakningsmaterial, och ett förstärkt sekretesskydd för uppgifter om enskildas personliga förhållanden i sådant material. För kameraövervakning av platser dit allmänheten inte har tillträde sker en uppstramning jämfört med den nuvarande ordningen. Regleringen blir tydligare och mer förutsebar, vilket främjar integritetsskyddet. Regeringen anför avslutningsvis att det pågår en omfattande översyn av EU:s dataskyddsreglering. När denna översyn är avslutad kommer det sannolikt att behövas en ny översyn av kameraövervakningslagstiftningen mot bakgrund av det nya . I kommittémotion 2012/13:Ju24 av m.fl. (MP) yrkande 3 begärs det ett tillkännagivande om att regeringen inom fyra bör göra en uppföljning av den nya lagens konsekvenser när det gäller brottslighet, enskildas känsla av trygghet, intrånget i enskildas integritet och effekter för allmänna och enskilda affärsintressen. Regeringen bör återrapportera resultatet till . Även om grundstrukturen när det gäller övervakning av platser dit allmänheten har tillträde förs över oförändrad till den nya lagen införs vissa lättnader jämfört med den nuvarande regleringen. Förslaget innebär bl.a. att fler typer av övervakning än kommer att vara undantagna från tillståndsplikten, och övervakning efter anmälan kommer att vara tillåtet på fler platser. När det gäller lagstiftningens konsekvenser vill utskottet särskilt understryka att den nya lagen kommer att ge bättre möjligheter än att förebygga och utreda brott på särskilt brottsutsatta platser, t.ex. i tunnelbanan. Detta är positivt. Vidare kommer lagen att förbättra förutsättningarna att utreda brott, eftersom materialet från övervakningen kan sparas än . Som framgår ovan ser utskottet positivt även på regeringens olika förslag för att stärka skyddet för den personliga integriteten. Regleringen blir dessutom tydligare och mer förutsebar, vilket i sig främjar integritetsskyddet. Utskottet utgår från att regeringen noga kommer att följa tillämpningen av den nya kameraövervakningslagen ur såväl ett brottsbekämpningsperspektiv som ett integritetsperspektiv. Till detta kommer den pågående översynen av EU:s dataskyddsreglering, vilket sannolikt kommer att leda till en ny översyn av den svenska kameraövervakningslagstiftningen framöver. Mot denna bakgrund finner inte utskottet skäl för att göra något tillkännagivande om en uppföljning av den nya lagstiftningen. bör avslå kommittémotion 2012/13:Ju24 (MP) yrkande 3. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Kameraövervakningslagens tillämpningsområde, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: antar 3 § regeringens förslag till kameraövervakningslag och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller proposition 2012/13:115 punkt 1 i denna del och motion 2012/13:Ju23 av och (båda SD) yrkande 3. Enligt regeringens förslag ska en person som bedriver övervakning i men som är etablerad i ett annat EU-land inte omfattas av den nya kameraövervakningslagen. Detta är inkonsekvent och ett uttryck för hur den byråkratiska och onödiga EU-lagstiftningen kan få märkliga följder i nationell lagstiftning. All kameraövervakning i borde omfattas av den nya lagen, oavsett var den som bedriver övervakningen är etablerad. Regeringen bör återkomma med ett förslag som tillgodoser det anförda. I avvaktan på detta accepterar jag 3 § regeringens förslag till kameraövervakningslag. Kameraövervakning i militärt syfte, punkt 3 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: antar 10 § regeringens förslag till kameraövervakningslag med den ändringen att paragrafen ska ha den lydelse som framgår av bilaga 3, och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju21 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2 samt bifaller delvis proposition 2012/13:115 punkt 1 i denna del. Det kan visserligen finnas situationer där tillstånd för övervakning inte bör krävas av Försvarsmakten. Vi menar dock att regeringens förslag om undantag från tillståndsplikten för Försvarsmaktens övervakning kan få långtgående konsekvenser som är svåra att överblicka. Undantaget borde avgränsas och konkretiseras på ett liknande sätt som de övriga undantagen från tillståndsplikten. Det borde t.ex. anges att kameraövervakning får bedrivas utan tillstånd eller upplysning för att upprätthålla säkerhet vid skarp ammunition. bör därför nu anta 10 § regeringens förslag till kameraövervakningslag med den ändringen att undantaget för Försvarsmaktens övervakning tas bort. Regeringen bör därefter återkomma till med ett nytt förslag som innehåller ett förtydligande av Försvarsmaktens undantag från tillståndsplikten. Bilder från s.k. fartkameror, punkt 4 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:K354 av och (båda SD). Enligt gällande regler sparas inte originalfotot från polisens s.k. fartkameror med eventuella passagerare fullt synliga. På den bild som arkiveras är alltså passagerarsätet alltid maskerat. Det har förekommit att föraren på en bild från en s.k. fartkamera har kunnat kopplas till grov kriminalitet och även dömts för detta, men att polisen och åklagaren inte har kunnat använda originalfotot för att identifiera eventuella passagerare. Regeringen bör återkomma med ett förslag som gör att de brottsbekämpande myndigheterna vid misstanke om grova brott fullt ut kan använda sig av bilderna från fartkameror. Polisens undantag från tillståndsplikten vid risk för allvarlig brottslighet, punkt 5 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: antar 11 § regeringens förslag till kameraövervakningslag med den ändringen att paragrafen ska ha den lydelse som framgår av bilaga 4. 2012/13:Ju21 av m.fl. (V) yrkande 4 och bifaller delvis proposition 2012/13:115 punkt 1 i denna del. Vi anser att polisens rätt att bedriva kameraövervakning utan tillstånd under högst en månad är alltför långtgående. När polisens övervakning bedrivs för att det av någon särskild anledning finns en risk för allvarlig brottslighet bör polisen vara skyldig att ansöka om tillstånd hos . bör anta 11 § regeringens förslag till kameraövervakningslag med den angivna ändringen. Kameraövervakning i och utanför butiker m.m., punkt 6 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: