bet · H001JuU11 · 2013-02-20 00:00:00 — Ett annat sätt att ge skydd är att genom beslut om s.k. kvarskrivning enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) medge en person som flyttar att vara folkbokförd på den gamla folkbokföringsadressen om personen av särskilda skäl kan antas bli utsatt för brott, förföljelse eller allvarliga trakasserier på annat sätt. Kvarskrivning kan endast ske efter ansökan från den enskilde och får endast medges om den enskildes behov av skydd inte kan tillgodoses genom kontaktförbud eller på annat sätt. Kvarskrivning får även avse den utsatta personens medflyttande familj. Kvarskrivning får medges för högst i taget. Bestämmelser om fingerade personuppgifter finns i lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter. Enligt lagen kan en folkbokförd person som riskerar att bli utsatt för allvarlig brottslighet som riktar sig mot hans eller hennes liv, hälsa eller frihet medges att använda andra personuppgifter om sig själv än de verkliga (fingerade personuppgifter). Det krävs också att personen inte kan ges tillräckligt skydd genom kvarskrivning eller på något annat sätt. Huvudregeln är att medgivandet gäller för obegränsad tid, men det får begränsas till . Medgivande lämnas av . har undersökt förutsättningarna för en författningsreglering av förfarandet med sekretessmarkering och sett över hanteringen av sekretessmarkerade uppgifter i folkbokföringsdatabasen vid överföringen till andra myndigheter. I betänkandet Folkbokföringen (SOU 2009:75) konstaterar utredningen att för in sekretessmarkeringar i folkbokföringsdatabasen med stöd av 5 kap. 5 § och 22 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), förkortad OSL, som omfattar fler situationer (lider men) än den generella sekretessbestämmelsen för personuppgifter vid förföljelse, 21 kap. 3 § OSL (utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men). När övriga myndigheter tar del av sekretessmarkering kan de inte dra slutsatsen att markeringen införts på grund av att personen riskerar att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men. Mot bakgrund av detta, och i syfte att underlätta prövningen av behovet av skydd, är det enligt utredningens mening nödvändigt att se till att bedömning att en enskilds personuppgifter behöver skyddas på grund av risk för våld, hot eller annan förföljelse blir känd för de myndigheter som hanterar uppgifterna. Utredningen föreslår att efter en ansökan ska registrera en personuppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men, dvs. har ett skyddsbehov. Ett avslag på en sådan begäran ska kunna överklagas av den enskilde. har från flera håll fått besked om att det finns brister i myndigheternas rutiner för att hantera uppgifter om personer som har fått sekretessmarkering på grund av hot. Enligt utredningen finns det inte några större brister i de gällande författningarna, utan det är tillämpningen som brister. Det behövs därför inte några författningsändringar. Alla myndigheter bör dock enligt utredningen se över sina rutiner för hanteringen av dessa uppgifter. förslag bereds inom (). har utrett ett antal frågor om insyn och sekretess inom vissa delar av rättsväsendet. I utredningens slutbetänkande, Partsinsyn enligt (SOU 2010:14), behandlas bl.a. övergripande frågor om hur långt en misstänkts, en åtalads respektive dömd persons rätt till insyn i förundersökningsmaterialet och annat utredningsmaterial bör vara. När det gäller misstänktas insyn i förundersökningar hade utredningen i uppgift att särskilt uppmärksamma frågor om misstänktas insynsrätt i bl.a. uppgifter om informatörer och andra uppgiftskällor, uppgifter om verklig identitet bakom en kvalificerad skyddsidentiet samt adressuppgifter och telefonnummer till målsäganden och vittnen. Utredningens generella förslag om misstänktas insyn i förundersökningar innebär att det kommer att finnas möjligheter att hemlighålla uppgifter som kan röja informatörer och andra uppgiftskällor förutsatt att uppgifterna saknar betydelse som underlag för ställningstagandet i åtalsfrågan eller för den misstänktes försvar. Den föreslagna generella regleringen innebär vidare att uppgifter om den verkliga identiteten hos en person med kvalificerad skyddsidentitet kan hållas hemliga för den misstänkte. Enligt gällande rätt har inte den misstänkte någon ovillkorlig rätt att få kännedom om sekretessbelagda kontaktuppgifter, som adresser och telefonnummer, till målsägande och vittnen. Bara om uppgiften har betydelse för brottsutredningen är rätten ovillkorlig. Utredningen anser inte att det bör göras någon begränsning i det avseendet och föreslår därför inte någon särreglering för dessa kontaktuppgifter. Däremot anser utredningen att det behövs ett förstärkt skydd för informatörer och andra uppgiftskällor mot att bli röjda genom vittnesförhör i domstol. Utredningen föreslår därför att ett frågeförbud införs i 36 kap. när det gäller sekretesskyddade uppgifter som kan röja en informatör eller annan uppgiftslämnares identitet. Av rättssäkerhetsskäl föreslås det att frågeförbudet förses med vissa undantag. förslag bereds inom . I detta sammanhang bör det även nämnas att regeringen har aviserat att den kommer att lämna en proposition med förslag om skydd för enskildas identitet i domar och beslut. Den frågan bereds fortfarande i , och utskottet har fått information om att propositionen om detta kommer att kunna lämnas tidigast . Vittnesstödsverksamhet finns nu vid de flesta tingsrätter och hovrätter, och som framgår ovan har och i uppdrag att införa det vid samtliga domstolar. Utskottet noterar med tillfredsställelse att myndigheterna har tagit fram nationella riktlinjer för verksamheten. För att stödja unga brottsoffer och vittnen har många kommuner s.k. stödcentrum, vilket är positivt. Utskottet är däremot inte berett att ställa sig bakom förslaget om vittnesstöd i skolorna. Motion 2011/12:Ju359 (S) yrkande 21 bör avslås. Som framgår ovan pågår det flera arbeten för att på olika sätt stärka skyddet för personuppgifter i vissa fall. Inom pågår beredningen av förslag om att det särskilt ska registreras i folkbokföringen om en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld. Inom bereder man förslag om att införa ett starkare skydd för informatörer och andra uppgiftskällor mot att bli röjda genom vittnesförhör i domstol. Till detta kommer det pågående arbetet inom om skydd för enskildas identitet i domar och beslut. Regeringens ställningstagande i dessa ärenden bör inte föregripas av , och utskottet avstyrker därför motion 2012/13:Ju276 (M). Utskottets förslag i korthet avslår ett flertal motioner med förslag som gäller nämndemannasystemet, rekryteringen av nämndemän och ersättningen till nämndemän. Jämför reservation 8 (MP). I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkandena 5354 anförs det att regeringen borde följa upp om höjningen av nämndemännens ersättning har fått någon effekt. Motionärerna vill också ha en översyn av om reglerna om tillsättning och entledigande av nämndemän borde skärpas för att tydliggöra att personer med extrema åsikter inte ska vara domare. Liknande yrkanden finns i kommittémotion 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkandena 5253. I motion 2012/13:Ju377 av m.fl. (S) påpekas det att nämndemännens arvodesregler och de långa resvägarna till tjänstgöringen riskerar att motverka en föryngring och breddning av nämndemannakåren. Ett liknande yrkande finns i motion 2011/12:Ju377 av m.fl. (S). I motion 2012/13:Ju253 av m.fl. (S) begärs en översyn av ersättningen för nämndemän. I motionen framhålls också att nämndemännens förutsättningar för inställelse och tjänstgöring måste ses över och förbättras för att underlätta för förvärvsarbetande personer att ta uppdrag som nämndemän. Ett liknande yrkande finns i motion 2011/12:Ju213 av (S). I motion 2011/12:Ju226 av och (båda S) begärs det en översyn av nämndemännens villkor. I motion 2011/12:Ju414 av m.fl. (MP) föreslås det att nämndemännens ersättning ska höjas för att göra uppdraget mer attraktivt. I motion 2012/13:Ju351 av (SD) föreslås det att dagens nämndemannasystem ersätts av en allmän och oberoende jury i kombination med juristdomare. I motion 2012/13:Ju317 av (M) anförs det att nämndemännens inflytande över rättskipningen måste minska. Motionären begär en omprövning av om nämndemannasystemet alls ska finnas kvar. Även i motion 2011/12:Ju312 av (M) begärs det en översyn av nämndemannasystemet. I motion 2011/12:Ju278 av (M) begärs det att rekryteringen av nämndemän ses över så att det inte uteslutande är politiker som sitter som nämndemän. Nämndemän medverkar i olika måltyper i både allmänna domstolar och allmänna förvaltningsdomstolar. I tingsrätt och hovrätt deltar nämndemän i avgörandet av flertalet brottmål (se 1 kap. 3 b § och 2 kap. 4 § , förkortad RB). Vidare ingår nämndemän i rätten när sådana domstolar avgör familjerättsliga tvistemål med fullsutten rätt (se 14 kap. 17 och 18 §§ och 20 kap. 1 § ). I de allmänna förvaltningsdomstolarna deltar nämndemän som huvudregel när förvaltningsrätt avgör mål (se 17 § lagen [1971:289] om allmänna förvaltningsdomstolar). I kammarrätt däremot medverkar nämndemän endast om det är särskilt föreskrivet (se 12 § nämnda lag). Nämndemän i tingsrätt utses genom val av kommunfullmäktige (4 kap. 7 § första stycket RB). Val av nämndemän i hovrätt, förvaltningsrätt och kammarrätt förrättas av (4 kap. 7 § andra stycket RB och 19 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). Valbar till nämndeman är varje svensk medborgare som är folkbokförd i en kommun eller i ett län, eller den del därav som hör till domstolens domkrets, och som inte är underårig eller har förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Den som är t.ex. lagfaren domare, anställd vid domstol eller , åklagare, polisman eller advokat får inte vara nämndeman (4 kap. 6 § RB och 20 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). Det har återkommande riktats kritik mot nämndemannakårens representativitet i förhållande till befolkningsstrukturen i . Kritiken har bl.a. gällt att det finns för få unga personer och för få personer med utländsk bakgrund bland nämndemännen. För att skapa en mer allsidig sammansättning av nämndemannakåren gjordes 2006 vissa ändringar i reglerna om val av nämndemän (prop. 2005/06:180 Ett stärkt nämndemannainstitut, bet. 2005/06:JuU32). skulle valförsamlingen vid val av nämndemän eftersträva att nämndemannakåren fick en allsidig sammansättning med hänsyn till ålder, kön och yrke. Genom lagändringen 2006 utvidgades denna målsättningsregel, och hänsyn till representativiteten ska nu också omfatta etnisk bakgrund (se 4 kap. 7 § RB och 19 § lagen om allmänna förvaltningsdomstolar). infördes i de nämnda paragraferna en regel som säger att valförsamlingen, om det finns flera alternativa sätt att uppnå en allsidig sammansättning, bör välja de personer som inte har tjänstgjort som nämndemän eller som har tjänstgjort kortast tid. Syftet med detta var att få nämndemannauppdragen att cirkulera bland medborgarna (a. prop. s. 2930). och nämndemannaval genomförde särskilda informationsinsatser för att skapa en mer allsidig sammansättning inom nämndemannakåren. val fick i uppdrag att kartlägga kårens sammansättning. utvärderades det om målsättningarna med ändringarna hade uppnåtts när det gäller kårens åldersmässiga sammansättning, etniska representativitet och representativitet i förhållande till befolkningen i stort. Uppdraget redovisades (2007:2). Kartläggningen visade att könsfördelningen fortfarande var helt jämn. Andelen nämndemän med utländsk bakgrund hade förbättrats sedan förra mandatperioden och överensstämde i stort sett med kontrollgruppen. Däremot var åldersfördelningen, trots en viss förbättring, fortfarande ojämn med en kraftig överrepresentation av äldre nämndemän. Reglerna om ersättning till nämndemän finns i förordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdragstagare inom domstolsväsendet m.m. De nu gällande ersättningsreglerna trädde i kraft . Då infördes bl.a. bestämmelser om halvdagsersättning. betalades det ut heldagsersättning oavsett sammanträdestid. Av 2 § förordningen framgår att nämndemän i tingsrätter, förvaltningsrätter, hovrätter och kammarrätter samt jurymän i tryckfrihetsmål får ett arvode för sammanträde om per dag. Den som under en sammanträdesdag har tjänstgjort än får ett arvode om . Nämndemän i förvaltningsrätterna och kammarrätterna har därutöver rätt till ett arvode för förberedelsearbete om per dag. Nämndemän har vidare rätt till ersättning för inkomstförlust som uppkommer på grund av uppdraget. Vidare kan reseersättning, traktamente och skälig ersättning för kostnader för barntillsyn betalas ut. Pågående utrednings- och beredningsarbete Det pågår en översyn av nämndemannasystemet. På uppdrag av regeringen ska en särskild utredare överväga åtgärder för att skapa ett modernt nämndemannasystem som även kan bidra till att upprätthålla allmänhetens förtroende för domstolarna. I uppdraget ingår att överväga åtgärder för att reformera rekryteringsförfarandet, säkerställa att de som tjänstgör som nämndemän är lämpliga för uppdraget, skapa moderna tjänstgörings- och ersättningsvillkor, förbättra grundutbildningen och göra nämndemännens medverkan i domstolarna mer ändamålsenlig. Uppdraget ska redovisas (dir. 2012:51). pågående uppdrag att se över brottmålsprocessen innefattar bl.a. att överväga frågan om hur rätten i olika situationer bör vara sammansatt. Enligt regeringens direktiv ska särskilt frågan om i vilka fall nämndemän bör medverka i brottmål övervägas. ska redovisa sitt uppdrag (dir. 2010:78, 2012:47). har i betänkandet En reformerad domstolslagstiftning (SOU 2011:42) lämnat förslag till en ny lag om domstolar och domare. I anslutning till detta förslag har utredningen lämnat vissa följdförslag, bl.a. att bestämmelserna om nämndemän samlas i en särskild lag om nämndemän. Syftet med förslagen är att åstadkomma ett regelverk som är enkelt och tydligt. förslag bereds inom . har tidigare behandlat motionsyrkanden om nämndemannasystemet, rekryteringen av nämndemän och ersättningen till nämndemän, senast i betänkande 2010/11:JuU9 (s. 2023). Utskottet vidhöll då sina tidigare uttalanden om vikten av att nämndemannakåren så långt det är möjligt speglar befolkning. Med hänvisning till pågående beredningsarbeten inom och särskilda informationsinsatser för att bredda rekryteringen av nämndemän avstyrkte utskottet samtliga motioner. följde utskottets förslag (prot. 2010/11:66). Som framgår ovan pågår det en bred översyn av nämndemannasystemet. Översynen omfattar många av de problemområden som motionärerna pekar på, bl.a. frågor om rekrytering av nämndemän samt nämndemännens grundutbildning och ersättningsvillkor. Till detta kommer pågående uppdrag att överväga i vilka fall nämndemän bör medverka i brottmål och förslag att samla alla regler om nämndemän i en särskild lag. I avvaktan på vad dessa utredningar resulterar i bör inte göra något tillkännagivande om nämndemän. Utskottet avstyrker därför samtliga motioner i detta avsnitt, dvs. motionerna 2011/12:Ju213 (S), 2011/12:Ju226 (S), 2011/12:Ju278 (M), 2011/12:Ju312 (M), 2011/12:Ju359 (S) yrkandena 5253, 2011/12:Ju377 (S), 2011/12:Ju414 (MP), 2012/13:Ju253 (S), 2012/13:Ju351 (SD), 2012/13:Ju373 (S) yrkandena 5354, 2012/13:Ju377 (S), 2012/13:Ju317 (M). Utskottets förslag i korthet avslår tre motioner om rättshjälp i vissa typer av ärenden. Jämför reservation 9 (S, V). I motion 2012/13:Ju357 av och (båda S) föreslås det en uppföljning av de förändringar som har gjorts i rätten till rättshjälp vid skadereglering i syfte att bedöma om reglerna bör ändras. Samma yrkande finns även i motion 2011/12:Ju228 av och (båda S). I motion 2011/12:MJ299 av och (båda C) yrkande 4 föreslås det att rättshjälpen utvidgas till att omfatta enskilda personers förhandlingar med eller bolag när det gäller infrastruktursatsningar inom främst elkraftöverföring. Rättshjälpslagen (1996:1619) har till syfte att fungera som ett yttersta skyddsnät för den som inte kan få rättsligt bistånd på annat sätt. Rättshjälp får beviljas i en rättslig angelägenhet om vissa förutsättningar är uppfyllda (2 §). Uttrycket rättslig angelägenhet markerar att rättshjälp inte begränsas till ärenden som handläggs inför domstolar eller andra myndigheter. Rättshjälp kan alltså ges även i utomprocessuella angelägenheter. En grundläggande förutsättning för att rättshjälp ska beviljas är att den rättssökande behöver juridiskt biträde och att detta behov inte kan tillgodoses på något annat sätt (7 §). Som en allmän förutsättning gäller vidare att det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse, tvisteföremålets värde samt omständigheterna i övrigt (8 §). Rättshjälpen är subsidiär till rättsskyddet i privata försäkringar. Det innebär att den som har en rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd inte får beviljas rättshjälp (9 § första stycket). Den som inte har något rättsskydd, men som borde ha haft det med hänsyn till sitt försäkringsskydd i övrigt eller till sina personliga och ekonomiska förhållanden, får beviljas rättshjälp endast om det finns särskilda skäl (9 § andra stycket). Rättshjälp får inte beviljas personer vilkas ekonomiska underlag överstiger (6 §). Med ekonomiskt underlag avses den rättssökandes beräknade årsinkomst efter att hänsyn har tagits till underhållsskyldighet, förmögenhetsförhållanden och skuldsättning (38 §). I 1013 §§ rättshjälpslagen finns det föreskrifter om vissa begränsningar i rätten till rättshjälp. Enligt dessa bestämmelser får rättshjälp bl.a. inte beviljas i en angelägenhet som rör trafikskadeersättning enligt trafikskadelagen eller som rör skadestånd som ska betalas från en ansvarsförsäkring. Rättshjälp får dock beviljas i en sådan angelägenhet om ett mål eller ärende har inletts vid domstol eller enbart rör annan skada än personskada. Regeringen gav 2007 i uppdrag att utvärdera rättshjälpslagen. Syftet med utvärderingen var att skapa ett underlag för ställningstaganden till eventuella förändringar av rättshjälpssystemet. Särskilt avseende skulle fästas vid de effekter som regelverket har för de rättssökande. I utvärderingen skulle bl.a. rättshjälp i familjemål och den statliga rättshjälpens förhållande till privata rättsskyddsförsäkringar uppmärksammas särskilt. Uppdraget redovisades (2009:2). har i rapporten bl.a. föreslagit att småföretagare ska ha rätt till rättshjälp i större omfattning än vad som gäller och att ska få i uppdrag att hjälpa föräldrar med beräkningen av underhållsbidrag. Vidare har verket föreslagit att kravet på särskilda skäl i angelägenhet som rör underhåll till barn tas bort. Rapporten bereds inom . Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden om rättshjälpslagen, senast i betänkande 2010/11:JuU9 (s. 67). Liksom tidigare avstyrkte utskottet då samtliga motionsyrkanden med hänvisning till att regeringens beredning av 2009:2 inte borde föregripas. följde utskottets förslag (prot. 2010/11:66). har utvärderat rättshjälpslagen och lämnat vissa förslag till förändringar i lagstiftningen. Förslaget bereds inom , och utskottet anser fortfarande att den beredningen inte bör föregripas. Utskottet avstyrker motionerna 2012/13:Ju357 (S), 2011/12:Ju228 (S) och 2011/12:MJ299 (C). Utskottets förslag i korthet avslår en motion med förslag om att inrätta en oberoende av advokater. I motion 2011/12:Ju207 av (S) föreslås det att en oberoende disciplinnämnd ska inrättas för granskning av advokater. Reglerna om advokater finns i 8 kap. . Tillsynen över advokatväsendet utövas av advokatsamfunds styrelse och disciplinnämnd (6 §). Alla advokater ska i sin verksamhet iaktta god advokatsed, och vad som är god advokatsed avgörs av . består av elva ledamöter, varav tre utses av regeringen (offentliga representanter). Om disciplinnämnden finner att en advokat har agerat i strid med god advokatsed beslutar nämnden att tilldela advokaten en disciplinär påföljd. Påföljderna är erinran, varning (som kan kombineras med en straffavgift på lägst 1 000 och högst ) och uteslutning (7 §). En advokat som blir utesluten ur samfundet kan överklaga beslutet hos (8 §). Justitiekanslern () får del av alla beslut i disciplinärenden från och har också möjlighet att överklaga besluten (8 §). På anges att det är i mer principiella frågor som JK kan ha anledning att överklaga ett sådant beslut. En enskild som vänder sig till JK med anledning av ett beslut i ett advokatärende kan alltså inte få hjälp med att få beslutet omprövat. Tillsynen över advokatväsendet behandlades i betänkandet Tillsyn över advokater m.m. (SOU 1999:31). I betänkandet föreslogs det bl.a. att JK:s tillsynsfunktion skulle upphöra samt att advokater och anmälare skulle få rätt att överklaga disciplinnämndens beslut till . Förslagen ledde inte till någon åtgärd från regeringens sida. I betänkandet Mål och medel särskilda åtgärder för vissa måltyper i domstol (SOU 2010:44) föreslås förändringar som syftar till att ge domstolarna bättre förutsättningar att avgöra samtliga mål inom rimlig tid och med hög kvalitet. Enligt utredningen kan det ifrågasättas om det är ändamålsenligt att beslut som fattats av advokatsamfunds disciplinnämnd och styrelse i inträdes- och disciplinärenden överklagas direkt till . Före en eventuell förändring av den nuvarande ordningen rekommenderar utredningen dock en fördjupad utredning och konsekvensanalys. I en framställning till regeringen som är daterad förordar att inträdes- och disciplinärenden även i fortsättningen ska överklagas till . I framställningen lämnar samfundet också förslag om vilka disciplinbeslut som ska kunna överklagas och av vem (dnr Ju2010/787/DOM). I en framställning till regeringen som är daterad begär en utvidgning av möjligheterna att utesluta en advokat ur samfundet om han eller hon har gjort sig skyldig till brott (dnr Ju2011/7054/DOM). betänkande och framställningar bereds i (). Utskottet har tidigare behandlat och avstyrkt motioner om tillsynen över advokater, senast i betänkande 2008/09:JuU24 (s. 1213). Utskottet konstaterade då att tillsynsfrågan hade behandlats i ett utredningsbetänkande, och enligt utskottet hade det inte framkommit något som gav anledning till en ny utredning. Tillsynen över advokater har tidigare behandlats i en statlig utredning som inte ledde till någon åtgärd, och just nu bereder man i flera olika förslag som har att göra med tillsynen. bör enligt utskottet inte föregripa beredningen av dessa ärenden med ett tillkännagivande. Motion 2011/12:Ju207 (S) avstyrks därför. Motioner som bereds förenklat I betänkandet behandlas motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare , se förslagspunkt 16. Detta gjordes i betänkande 2010/11:JuU9. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Telefonavlyssning vid vapenbrott, punkt 1 (S, SD) av (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (SD), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 18. har det förekommit flera kriminella uppgörelser med skjutvapen och dödlig utgång. Enligt en rapport från har det dödliga våld som kan hänföras till kriminella konflikter ökat med . Alliansregeringen har inte tagit den beskrivna utvecklingen på tillräckligt stort allvar. Till följd av regeringens passivitet och otydlighet har behovet av en skärpt vapenlagstiftning inte utretts i rätt tid och på rätt sätt. Det behövs en fokusförändring i svensk vapenlagstiftning, från kontroll av legala vapen till bekämpning av illegala vapen.