bet · H001SfU9 · 2013-06-04 00:00:00 — 2012/13:SfU9 Överflyttning av vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen m.m. Överflyttning av vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen m.m. Utskottet behandlar i detta betänkande regeringens proposition 2012/13:151 Överflyttning av vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen m.m. och två motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslås att regeringens ärenden om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott flyttas över till den ordinarie migrationsprocessen. Förslaget innebär i huvudsak följande. En utlänning som har utvisats av allmän domstol på grund av brott ska hos kunna ansöka om uppehållstillstånd eller om upphävande av utvisningsbeslutet. Om finner att ansökan bör beviljas ska verket inte besluta i ärendet utan med ett eget yttrande lämna över ärendet till den migrationsdomstol till vilken verkets beslut i frågan hade kunnat överklagas. Om kommer fram till att det inte finns skäl att bevilja ansökan ska den avslås. Avslagsbeslutet ska kunna överklagas till en migrationsdomstol och domstolens beslut ska kunna överklagas till Migrationsöverdomstolen. Prövningstillstånd ska som regel krävas vid överklagande till Migrationsöverdomstolen. Migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen ska kunna bevilja uppehålls- och arbetstillstånd och i vissa fall upphäva utvisningsbeslutet. I propositionen föreslås vidare att s.k. automatiskt uppskov med verkställighet av fängelsestraff vid ansökan om nåd upphävs. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Utskottet tillstyrker regeringens förslag och avstyrker motionerna. I ärendet finns tre reservationer (SD och V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut antar regringens förslag till lag om ändring i utlänningslagen (2005:716). Därmed bifaller proposition 2012/13:151 punkt 1 och avslår motionerna 2012/13:Sf12 av m.fl. (V) yrkandena 13 och 2012/13:Sf13 av (SD). Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Därmed bifaller proposition 2012/13:151 punkt 3 och avslår motion 2012/13:Sf12 av m.fl. (V) yrkande 4. Reservation 3 (V) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, 2. lag om ändring i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll, 3. lag om ändring i lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m., 4. lag om ändring i lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll. Därmed bifaller proposition 2012/13:151 punkterna 2 och 46. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (M), (S), (S), (FP), Shadiye Heydari (S), (S), (MP), (SD), (M), (S), (C), (M), (KD) och (V). I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2012/13:151 Överflyttning av vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen m.m. och två motioner som väckts med anledning av propositionen. Lagrådet har yttrat sig över förslagen i propositionen. En redovisning av motionerna finns i bilaga 1 och regeringens lagförslag finns i bilaga 2. Som ett led i beredningen av ärendet har utskottet gett justitieutskottet tillfälle att yttra sig över propositionens förslag. yttrande finns i bilaga 3. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om att regeringens ärenden om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott flyttas till den ordinarie migrationsprocessen. bifaller vidare förslaget att förfarandet för att pröva en fråga om uppehållstillstånd för den som av allmän domstol har utvisats på grund av brott, eller för att upphäva ett sådant utvisningsbeslut, ska inledas hos . Om finner att uppehållstillstånd bör beviljas eller att utvisningsbeslutet bör upphävas, ska verket med ett eget yttrande lämna över ärendet till migrationsdomstol. Om finner att det saknas skäl att bevilja ansökan ska den avslås. bifaller även förslaget att en utlänning som av allmän domstol har utvisats på grund av brott ska kunna ansöka om uppehållstillstånd eller om att utvisningsbeslutet ska upphävas, under förutsättning att beslutet om utvisning har vunnit laga kraft. En migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen ska få bevilja uppehållstillstånd eller helt eller delvis upphäva ett utvisningsbeslut, om det finns vissa verkställighetshinder eller det annars finns synnerliga skäl. bifaller i övrigt regeringens förslag om bl.a. prövningsförfarandet, tidsbegränsat respektive permanent uppehållstillstånd, villkor för upphävande av utvisningsbeslut och beviljande av uppehållstillstånd samt olika handläggningsfrågor. avslår motionsyrkanden som bl.a. handlar om att avslå regeringens förslag om att flytta över vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen och att i dessa fall även ska kunna bevilja en ansökan om uppehållstillstånd samt om att behålla rekvisitet särskilda skäl. Jämför reservationerna 1 (SD) och 2 (V). Enligt 8 kap. 14 § första och andra styckena utlänningslagen (2005:716), förkortad UtlL, får regeringen helt eller delvis upphäva en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott eller bevilja uppehålls- och arbetstillstånd om beslutet inte kan verkställas dvs. om det finns hinder mot verkställighet av utvisningsbeslutet, t.ex. risk för dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller förföljelse eller om det annars finns särskilda skäl för att beslutet inte längre ska gälla. Fram till var det enbart regeringen som, enligt 8 kap. 14 § UtlL, kunde bevilja uppehållstillstånd för den som har utvisats av allmän domstol på grund av brott eller upphäva ett sådant utvisningsbeslut. Efter genomförandet av skyddsgrunds- och asylprocedursdirektiven får även migrationsdomstolarna och Migrationsöverdomstolen, efter en ansökan om uppehållstillstånd av skyddsskäl, bevilja uppehållstillstånd eller upphäva utvisningsbeslut på grund av brott. Utvisningsdömdas ansökningar om uppehållstillstånd av andra skäl än skyddsskäl, t.ex. på grund av anknytning eller allvarlig sjukdom, får inte prövas av . Sådana ansökningar lämnas vanligen över till regeringen som ansökningar enligt 8 kap. 14 § första och andra styckena UtlL. I dessa fall är det alltså fortfarande enbart regeringen som kan bevilja uppehållstillstånd eller mildra ett utvisningsbeslut. Enligt 12 kap. 19 a § första stycket UtlL gäller att om en utlänning, som av allmän domstol utvisats på grund av brott har fått en ansökan om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande prövad, och ansökan därvid avslagits genom ett beslut som har vunnit laga kraft, åberopar sådana omständigheter som anges i 19 § första stycket 1 (t.ex. risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid ett återvändande) och dessa omständigheter inte kunnat åberopas av utlänningen tidigare, eller utlänningen visar giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning. Är förutsättningarna enligt första stycket inte uppfyllda, ska besluta att inte bevilja ny prövning. Enligt 12 kap 20 § första stycket UtlL gäller att om det i ett ärende som avser en allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott kommer fram att verkställighet inte kan genomföras, ska inte fatta beslut i ärendet utan skyndsamt med ett eget yttrande lämna över detta till regeringen för prövning. Det som föreskrivs i första stycket gäller dock inte om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande eller, om utlänningen har fått en sådan ansökan prövad och därvid avslagen genom ett avgörande som inte har upphört att gälla, åberopar nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställighet som avses i 1, 2 eller 3 § (t.ex. risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid ett återvändande). I dessa fall ska frågan om uppehållstillstånd prövas enligt 5 kap. 20 § respektive enligt 12 kap. 19 a §. En fördel med att ärendena avgörs av regeringen är att det är ett relativt formlöst och enkelt förfarande. Att förvaltningsärenden av löpande art handläggs av regeringen innebär dock minskat utrymme för statsråden och departementen att ägna tid och kraft åt bl.a. reformarbete. Under en följd av år har därför ärendehandläggningen successivt flyttats över från regeringen till myndigheter under regeringen eller till domstolar. Om utlänningen under brottmålsprocessen åberopar sådana omständigheter som kan utgöra skäl för att få uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande begär domstolen som regel ett yttrande från avseende frågan om verkställighetshinder enligt 12 kap. 13 §§ UtlL, dvs. om utlänningen riskerar att utsättas för t.ex. dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid ett återvändande. Eventuella skäl av skyddskaraktär har därför ofta bedömts redan inom ramen för brottmålsprocessen. Den som har utvisats på grund av brott kan vända sig till med en ansökan om uppehållstillstånd av skyddsskäl och till regeringen med en ansökan om att utvisningsbeslutet ska upphävas enligt 8 kap. 14 § UtlL. Inte sällan pågår prövningar avseende samma person parallellt inom den ordinarie migrationsprocessen och hos regeringen. Förutom att den nuvarande ordningen är resurskrävande är det enligt regeringens mening inte sakligt motiverat att samma omständigheter kan bli föremål för prövning i tre olika förfaranden. Även för den enskilde innebär den nuvarande ordningen vissa nackdelar. I regeringens ärenden finns t.ex. endast begränsade möjligheter att lämna uppgifter muntligen. Eftersom skälen för regeringens beslut brukar vara kortfattade är det dessutom svårt för den utvisningsdömde att förstå vilka omständigheter som varit avgörande för ett avslagsbeslut. Ett inlemmande av prövningen i den ordinarie migrationsprocessen innebär fördelar för den enskilde, t.ex. att och migrationsdomstolarnas beslut motiveras närmare och att besluten som regel går att överklaga. En ytterligare fördel är möjligheterna till muntlig handläggning. Allt detta innebär klara fördelar ur rättssäkerhetssynpunkt. Regeringen föreslår därför att regeringens ärenden flyttas till den ordinarie migrationsprocessen. Ramarna för det nya prövningsförfarandet Regeringen föreslår att det nya prövningsförfarandet ska inledas hos , genom en ansökan eller på annat sätt. Om efter en utredning av omständigheterna finner att en utlänning trots ett gällande beslut om utvisning på grund av brott bör få uppehållstillstånd, ska verket inte fatta beslut i frågan utan med ett eget yttrande lämna över ärendet till en migrationsdomstol. Motsvarande förfarande tillämpas om finner att utvisningsbeslutet bör upphävas helt eller delvis. Den domstol som ärendet överlämnas till bör vara den till vilken verkets beslut skulle ha kunnat överklagas. Om finner att det saknas skäl att bevilja uppehållstillstånd eller att bifalla en ansökan om att utvisningsbeslutet ska upphävas, ska verket avslå framställningen. Ett sådant beslut ska kunna överklagas till en migrationsdomstol och domstolens beslut ska kunna överklagas till Migrationsöverdomstolen. En migrationsdomstol eller Migrationsöverdomstolen ska kunna besluta om uppehållstillstånd eller om att upphäva utvisningsbeslutet. Enligt regeringen bör inte kunna bevilja en ansökan om uppehållstillstånd. Regeringen anser att det av principiella skäl inte är lämpligt att låta en förvaltningsmyndighet upphäva lagakraftvunna beslut meddelade av domstol. Antalet ansökningar om uppehållstillstånd eller om att utvisningsbeslutet ska upphävas uppgår till omkring 100 . Enligt den nuvarande ordningen kan förutom den utvisningsdömde även andra personer göra en sådan ansökan hos regeringen. I den ordinarie migrationsprocessen kan som regel bara den som ärendet rör ansöka om en viss åtgärd. Eftersom den reform som föreslås bör ha den inriktningen att handläggnings- och processordningen så lite som möjligt avviker från vad som gäller i andra motsvarande utlänningsärenden, föreslår regeringen att endast den utvisningsdömde själv ska kunna ansöka. Frågan om att upphäva beslutet kan dock prövas först när utvisningsbeslutet har vunnit laga kraft. Regeringen föreslår att ansökan om upphävande även fortsättningsvis ska kunna ske först när det finns ett lagakraftvunnet beslut. Förutsättningarna för att vistas i landet trots utvisning på grund av brott Enligt 8 kap. 14 § första stycket UtlL får regeringen bevilja uppehålls- och arbetstillstånd för den som av allmän domstol har utvisats på grund av brott, eller upphäva ett sådant utvisningsbeslut helt eller delvis i vissa fall. Förutsättningarna är att utvisningsbeslutet inte kan verkställas eller att det annars finns särskilda skäl för att beslutet inte längre ska gälla. Med verkställighetshinder avses framför allt politiska verkställighetshinder, dvs. att den dömde löper risk för dödsstraff, tortyr, förföljelse etc. om utvisningsbeslutet verkställs. Regleringen omfattar även praktiska verkställighetshinder, t.ex. då det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen. Verkställighetshinder som beror på att den utvisade själv inte vill medverka till verkställighet eller på att hemlandets myndigheter inte vill återta sin medborgare leder dock så gott som aldrig till bifall. Skälen till detta är dels att den som har utvisats förutsätts medverka till att verkställighet kan ske, dels att ett land inte ska kunna välja att inte ta emot sina medborgare. Frågan om att bevilja uppehållstillstånd kan vidare aktualiseras vid medicinska verkställighetshinder, dvs. då utlänningen är så svårt sjuk att det av det skälet inte går att genomföra en verkställighet. Särskilda skäl för att bevilja uppehållstillstånd kan vara att den utvisningsdömde lider av en svår sjukdom. Vid regeringens prövning av sådana fall gäller samma utgångspunkter som för motsvarande fall i den ordinarie migrationsprocessen. I den processen kan svår sjukdom ge rätt till uppe-hållstillstånd enligt 5 kap. 6 § UtlL, om det finns synnerligen ömmande omständigheter. Den bestämmelsen har undantagskaraktär och är avsedd att tillämpas restriktivt. Det är vanligt att familjeanknytning och hänsyn till anhöriga anförs som skäl för uppehållstillstånd eller för att ett utvisningsbeslut ska upphävas. Här är utgångspunkten att sådan familjeanknytning som har prövats av domstolen i brottmålet inte ska omprövas. En annan utgångspunkt är att den som efter utvisningsbeslutet har skaffat sig anknytning till genom äktenskap och barn anses ha gjort detta med kännedom om att den nya familjen inte kan bo samlad i som utvisningsbeslutet gäller. I fall som rör barn kan det i undantagsfall finnas mycket ömmande omständigheter som ändå talar för att ansökan ska beviljas. En annan omständighet som emellanåt åberopas är att har förflutit sedan utvisningsbeslutet meddelades. Inte sällan kan det vara fråga eller mer vid utvisning på livstid. Om ett utvisningsbeslut har upphävts av regeringen har det som regel förflutit efter utvisningsbeslutet. Hur som har gått varierar, men det rör sig om åtminstone . Beslut om tidsbegränsad utvisning brukar inte upphävas. I de relativt få fall där ansökan leder till bifall i någon form brukar utvisningsbeslutet inte upphävas utan den dömde beviljas som regel ett tidsbegränsat uppehålls- och arbetstillstånd. Utgångspunkten är vidare att den dömde ska ha varit skötsam. Innan en ansökan beviljas kontrolleras därför den dömdes skötsamhet bl.a. genom utdrag ur belastningsregistret, misstankeregistret och (spärrlistan). Regeringen föreslår att de riktlinjer för prövningen som har tillämpats och som innebär en restriktiv tillämpning av möjligheten att upphäva utvisningsbeslut bör fortsätta att gälla. Rekvisitet särskilda skäl i den nuvarande bestämmelsen speglar dock inte den restriktiva tillämpning som förekommit och som är avsedd i dessa fall. Regeringen anser att synnerliga skäl bättre reflekterar detta förhållande och föreslår därför att lagtexten utformas i enlighet med detta. Någon förändrad tillämpning är dock inte avsedd. För den som har utvisats på grund av brott men som ändå av starka skäl bör få tillstånd att vistas i , är det särskilt motiverat med tidsbegränsade uppehållstillstånd, för att ge tydliga signaler om att brottslighet inte accepteras. Det kan dessutom te sig stötande för det allmänna rättsmedvetandet om den som gjort sig skyldig till relativt allvarlig brottslighet därefter beviljas ett permanent uppehållstillstånd. I regeringens ärenden har därför som regel ett antal tidsbegränsade tillstånd beviljats innan frågan om ett permanent uppehållstillstånd och upphävande av utvisningsbeslutet har övervägts närmare. Utgångspunkten bör även fortsättningsvis vara att ett uppehållstillstånd som beviljas en utlänning som har utvisats på grund av brott ska vara tidsbegränsat. Regeringen föreslår att permanent uppehållstillstånd ska kunna beviljas först när utlänningen efter lagakraftvunnet beslut om utvisning har haft flera tidsbegränsade uppehållstillstånd i sammanlagt . En förutsättning för att upphäva ett beslut om utvisning på grund av brott ska även fortsättningsvis vara att utlänningen visat skötsamhet . Någon uttrycklig tidsgräns för när ett utvisningsbeslut tidigast får upphävas bör dock inte sättas upp. Begränsade möjligheter till prövning De förhållanden som rådde för utvisningsbeslutet kan ha ändrats när det blir aktuellt med verkställighet, särskilt för den som dömts till ett längre fängelsestraff. Möjligheterna till ny prövning bör dock inte vara förmånligare för den som har utvisats på grund av brott än för andra utlänningar. Regleringen bör därför utformas enligt samma grundläggande principer som gäller för andra utlänningar som omfattas av lagakraftvunna avlägsnandebeslut och som vill få vistas här i landet. Den senare gruppen har inte möjlighet att få frågan om uppehållstillstånd prövad på nytt annat än med stöd av bestämmelserna i 12 kap. 19 § UtlL. Motsvarande gäller även för utvisningsdömda enligt de korresponderande bestämmelserna i 12 kap. 19 a § UtlL. Möjligheterna till prövning efter ansökan av utlänningen föreslås även i fortsättningen vara starkt begränsade. En prövning enligt 12 kap. 19 a § UtlL bör därför kunna aktualiseras om utlänningen åberopar sådana omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL, dvs. att utlänningen riskerar att utsättas för t.ex. dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid ett återvändande, och dessa omständigheter inte kunnat åberopas tidigare, eller utlänningen visar giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. ska då lämna över ärendet till migrationsdomstol. Bestämmelserna i 12 kap. 19 a § UtlL behöver därför inte ändras i sak. En utlänning som ansöker om uppehållstillstånd av skyddsskäl har dock alltid rätt till en prövning, om en sådan ansökan inte tidigare under utlänningens vistelse i har prövats genom ett lagakraftvunnet beslut. I det sistnämnda fallet ska besluta i ärendet. Även ärenden som blir föremål för prövning ex officio av enligt 12 kap. 20 § UtlL föreslås lämnas över till en migrationsdomstol. Det bör gälla om det i ett ärende kommer fram att det finns verkställighetshinder. Regeringen föreslår att ett överlämnande även bör ske om det kommer fram sådana synnerliga skäl som anges i 12 kap. 16 b § UtlL. I propositionen lämnas flera förslag som rör handläggningen av nu aktuella ärenden. Det gäller t.ex. att och migrationsdomstolarna ska kunna inhämta upplysningar från bl.a. en socialnämnd om barns behov av och kontakt med den utvisningsdömde liksom en anpassning av reglerna i utlänningslagen om överklagande. Vidare lämnas förslag om inhibition, förvar och uppsikt, offentligt biträde och krav på prövningstillstånd. Ikraftträdande och övergångsbestämmelser m.m. Regeringen föreslår att lagändringarna ska träda i kraft . Att låta de nya reglerna gälla för alla oavgjorda ärenden skulle bidra till ökad handläggningstid i dessa fall. Praktiska skäl talar därför för att ärenden som inte har avgjorts före ikraftträdandet bör fortsätta att handläggas enligt nu gällande regler. En övergångsregel om detta bör införas. De begränsade merkostnader som kan bli följden av en överflyttning av regeringens ärenden om upphävande av allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott till den ordinarie migrationsprocessen ryms enligt regeringens bedömning inom ramen för befintliga anslag. Sammantaget bedömer regeringen att reformen i praktiken innebär att tillförs omkring 80 ärenden . Reformen innebär även att migrationsdomstolarna får ett ökat antal mål . I motion 2012/13:Sf13 av (SD) begärs avslag på förslaget att flytta över vissa utlänningsärenden till den ordinarie migrationsprocessen. En utvisningsdömd person ska enligt motionären utvisas fortast möjligt. Genom regeringens förslag blir processen i utvisningsfrågan mer komplicerad och utdragen . m.fl. (V) begär i kommittémotion 2012/13:Sf12 yrkande 1 ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att även beslut om att bevilja en ansökan om uppehållstillstånd ska kunna fattas av . Motionärerna anser att samma ordning bör gälla för såväl avslag som beviljande. I samma motion yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett lagförslag som innebär att rekvisitet särskilda skäl bibehålls. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma med ett förslag som tar hänsyn till barns rätt att leva tillsammans med sina föräldrar även i de fall då barnen inte är särskilt beroende av föräldrarna. Barn bör enligt motionärerna inte straffas för sina föräldrars handlingar. Utskottet delar regeringens uppfattning att nu aktuella ärenden bör flyttas över till den ordinarie migrationsprocessen. Det är inte rimligt att regeringen ska ägna tid och resurser åt ärendeprövning när det finns myndigheter och domstolar som är väl lämpade för denna hantering. Därtill är den föreslagna ordningen, vilket regeringen påpekar, fördelaktig för den enskilde, då systemet blir mer rättssäkert bl.a. genom att och migrationsdomstolarnas beslut motiveras, att besluten som regel går att överklaga och att det finns möjligheter till muntlig handläggning. Det är heller inte rimligt att en person ska kunna få frågan om uppehållstillstånd på grund av skyddsskäl prövad i flera förfaranden, nämligen i brottmålsprocessen, i den ordinarie migrationsprocessen och hos regeringen. Vad gäller frågan om att ge möjlighet att inte bara avslå en ansökan om uppehållstillstånd utan även bevilja den, delar utskottet regeringens uppfattning att det inte är lämpligt att låta en förvaltningsmyndighet upphäva lagakraftvunna beslut som har meddelats av domstol. Utskottet tillstyrker med det anförda regeringens förslag i nu berörda delar och avstyrker motionerna 2012/13:Sf13 (SD) och 2012/13:Sf12 (V) yrkande 1. Utskottet anser liksom regeringen att den nuvarande bestämmelsen i 8 kap. 14 § UtlL om att regeringen får upphäva ett utvisningsbeslut om det finns särskilda skäl inte speglar den restriktiva tillämpning av bestämmelsen som är avsedd. Att ändra särskilda skäl till synnerliga skäl är därför välmotiverat. I 5 kap. 6 § UtlL finns en liknande undantagsbestämmelse som innebär att uppehållstillstånd får beviljas om det finns synnerligen ömmande omständigheter. Den parargrafen är avsedd att vara en undantagsbestämmelse för de situationer som inte omfattas av någon av huvudgrunderna för uppehållstillstånd. Att inte ändra uttrycket särskilda skäl skulle vid en jämförelse med bestämmelsen i 5 kap. 6 § UtlL ofrånkomligen leda till att den hittillsvarande restriktiva tillämpningen av 8 kap. 14 § UtlL skulle ändras i mildrande riktning, vilket inte är avsikten. Vad gäller barns rätt till sina föräldrar har utskottet full förståelse för motionärernas önskan att tillgodose barns behov av sina föräldrar.