bet · H001SoU22 · 2013-05-15 00:00:00 — Någon annan förändring i bestämmelsen föreslås inte.Den föreslagna regleringen innebär inte någon förändring i ansvaret för stödet till biståndsmottagare, och i likhet med vad som gäller bör socialnämndens åtgärder inte ersätta arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Arbetsförmedlingens uppdrag när det gäller arbetslösa som får försörjningsstöd ska inte heller påverkas av förslaget.I propositionen framgår vidare, vilket är viktigt att poängtera, att bestämmelsen inte får tillämpas när personens behov av försörjningsstöd är tillfälligt eller om personen har behov av insatser för missbruksproblem eller psykisk problematik.För oss socialdemokrater är det helt avgörande att reglerna följs. Verksamheten ska stärka den enskildes möjligheter att komma in på arbetsmarknaden eller på en fortsatt utbildning.Därför är det enkelt för oss att säga att vi inte stöder kommunala modeller där den som får försörjningsstöd som motprestation ska hålla på med meningslösa eller straffande aktiviteter. Vi har tidigare i debatten kunnat höra exempel på hur det kan se ut i olika kommuner. De kommuner som har sådana modeller följer, enligt vårt sätt att se det, varken lagens mening eller efter förändringarna och bör i så fall anmälas. bör dessutom följa upp detta noga så att det säkerställs att lagen följs. Vi kommer att följa denna fråga noga.Hela denna fråga vilar egentligen på en annan grund. När personer uppbär försörjningsstöd av arbetslöshetsskäl är det i grunden en fråga om regeringens misslyckade jobbpolitik. Den i sin tur består av försämrad a-kassa, brist på fungerande arbetsmarknadspolitiska program och dyra och missriktade stimulanser som inte ger de nya jobb som regeringen har trott och som i skenet av den ekonomiska krisen visar att regeringen saknar helhetssyn när det gäller både jobben och samhället.När arbetsmarknadspolitiken inte förmår ge det individuella stöd som behövs för att en person ska hitta ett nytt jobb, som han eller hon trots allt har a-kassa, uppstår en situation för den enskilde där han eller hon tvingas söka försörjningsstöd från kommunen, med allt vad det innebär att hamna i en mycket svårare situation.Om en arbetslös person med a-kassa får ett deltidsjobb eller enstaka timmar förbättras hans eller hennes ekonomiska situation direkt. När samma sak händer för den som har försörjningsstöd uteblir den effekten. Därför är det rimligt att, som det föreslås i propositionen, en viss del av den inkomsten undantas vid beräkning av rätten till bistånd.Det är också rimligt att personer vars största försörjningshinder är arbetslöshet och som av den orsaken uppbär försörjningsstöd på individuell basis ges ytterligare stöd för att kunna hitta ett jobb, för att på så sätt kunna klara sin egen försörjning.Möjligheten för socialnämnden att anvisa praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet kan på sätt och vis också ses som en rätt för den enskilde att få det ytterligare stödet för att förbättra sina möjligheter att få ett jobb. Vi ska däremot vara helt på det klara med att regeringen på det här sättet skjuter över en än större del av statens kostnader på kommunerna, på grund av att arbetsmarknadspolitik i det här fallet inte hänger ihop.Herr talman! Sammanfattningsvis skulle man kunna säga: När huset väl tagit eld, måste elden bekämpas. Men det räcker inte, utan man måste också vidta åtgärder för att undvika nya bränder.Det är därför faktiskt förtjänar en ny regering , en regering som inte enbart ägnar sig åt lite planlöst släckningsarbete utan som också tar tag i de grundläggande problemen.Vi socialdemokrater stöder förslaget om jobbstimulans i det ekonomiska biståndet. Men vi är mycket vaksamma på att kommunerna inte ska missbruka möjligheten att ge människor stöd för att komma vidare i sitt arbetssökande.I detta anförande instämde (S). Vi kan, , börja med att hålla med varandra om att vi behöver ha en förändring när det gäller både arbetsmarknadspolitik, a-kassa och sjukförsäkring. Det är en bra utgångspunkt, tycker jag.Däremot skulle jag vilja höra hur du ser på LO:s syn på detta. Man har faktiskt tagit den här frågan på så stor vikt att man har bestämt sig för att skicka in ett remissvar fast man inte blev ombedd. Man avstyrker förslaget om jobbstimulans eftersom det undergräver legitimiteten i skatte- och välfärdssystemen - det är motiveringen. Man avstyrker också förslaget om att fler personer som har fyllt ska delta i praktik eller kompetenshöjande verksamhet. Man pekar på att det är Arbetsförmedlingen som ska ha huvudansvaret.En oro som finns hos LO gäller samma synsätt som finns inom Alliansen när det gäller a-kassan, att det ska inte vara så hög ersättning eftersom människor egentligen inte vill ha jobb utan det måste finnas en morot. Samma grundsyn ser jag när det gäller jobbstimulansen.Det finns naturligtvis också en diskussion hos LO om att behandla människor olika. Men just detta att förslaget undergräver legitimiteten tycker jag är en fråga som man ska ta på största allvar.Vi har inget emot att människor deltar i kompetenshöjande insatser när de själva vill. Men det här förslaget öppnar för att man ska ställa krav på dem att göra det även när de själva inte vill. Det ska inte räcka med att själv vara aktiv och söka jobb och vara anmäld på Arbetsförmedlingen, utan man ska ställa ytterligare krav.Det tycker jag legitimerar de kommuner som har jobbat på det sätt som du säger att du inte tycker att de ska jobba, det vill säga att kommunen drar ned på försörjningsstödet eftersom människor kommer för sent och kommunen helt enkelt vill veta att de går dit och dit tre eller för att få sitt försörjningsstöd. Jag tycker att det är skönt att vi i grunden är överens om de viktiga tag som behöver göras.När det gäller frågan om legitimitet: Jag delar oron för att detta är en del i ett system som undergräver legitimiteten. Men är det, för de enskilda personer som befinner sig i den här situationen, rimligt att man ger dem ytterligare stöd och också på ett sätt kompenserar för att arbetslöshetsförsäkringen inte fungerar som det är tänkt.Hade vi haft möjlighet att göra något annat i grunden, nämligen att restaurera vår arbetslöshetsförsäkring så att den håller måttet och se till att Arbetsförmedlingen har de resurser som de behöver ha för att kunna utföra sitt uppdrag, då hade vi inte behövt ägna oss åt den här akututryckningen, som man nog får betrakta det som.Legitimitetsfrågan tycker jag alltså är relevant. Men den gör ändå inte att man kan avstå från att ge de enskilda personer som berörs det stöd som de borde ha rätt att kräva.När det gäller att ta bort åldersgränsen: För den som är ung kan det största problemet vara att man inte har någon arbetslivserfarenhet. Där är det ganska självklart att praktik kan ge hjälp. Å andra sidan kan också en äldre person som har varit arbetslös och som dessutom har uppburit försörjningsstöd under också behöva ha extra stöd i form av praktik för att kunna återinträda på arbetsmarknaden.Det som är viktigt att bevaka är just att det snarare handlar om en enskilds rätt att få hjälp och stöd än är en fråga om motprestation. Den rätten anser jag finns redan enligt socialtjänstlagen. Problemet , om man pratar med många som jobbar på socialkontor, är att de inte har resurser och att de får ta ansvar för människor som enbart är arbetslösa, vilket tar massor med arbetskraft, och man får inte så många fler anställda för det. Dessutom upplever man beträffande den individuella bedömningen att man har väldigt lite utrymme för att hjälpa den enskilda individen utifrån dennes behov tillsammans med individen, för det är då man lyckas, om man gör något tillsammans med den som går på försörjningsstöd.Utrymmet har krympt oerhört mycket. Man har kommunala riktlinjer som är väldigt byråkratiska. Här i ska du till exempel ha fyra mer officiella aktiviteter för ett årskort på SL, för annars får du sitta i din stadsdel - punkt slut - om du lever på försörjningsstöd. Det är alltså ett mycket snålt och moraliserande synsätt som finns på många ställen när det gäller socialtjänsten.Sveriges Kommuner och Landsting pekar på att vad de saknar är ett samarbete kring de personer som har gått länge på försörjningsstöd. Det skulle hjälpa många fler än detta. Många kommuner har faktiskt inget tillräckligt etablerat samarbete med , primärvården och Arbetsförmedlingen. Ofta behöver man alla de insatserna.Man säger också väldigt tydligt att detta inte kommer att beröra de människor som har varit långtidsberoende av försörjningsstödet. Det tror inte de som jobbar i de här verksamheterna, utan detta kommer mer att beröra dem som inte är inne så länge.Synsättet att problemet ligger hos individen och detta med motprestationerna underbygger det fyrkantiga, kontrollerande arbetssättet. Vore det inte bättre att satsa på mer resurser och att man faktiskt jobbade individuellt och hade utrymme för det på socialkontoren ? Jag konstaterar att jag och är väldigt överens om det individuella perspektivet, hur viktigt det är, och att ge den enskilda personen stöd för att komma vidare.Jag tror också att det finns mycket gott att hämta när det gäller samarbete. Det är fullt möjligt, men det är klart att kommunernas mer pressade ekonomiska situation säkert gör det svårare för kommunerna att ha ett gott samarbete med till exempel och Arbetsförmedlingen kring de här individerna.Ändå tycker jag att detta ger ytterligare en fingervisning till de kommuner som tar den enkla vägen och ser en möjlighet att kräva en motprestation för att få försörjningsstöd. De insatser som vi talar om här, i form av praktik och andra kompetenshöjande insatser, ställer ännu större krav på kommunerna att verkligen genomföra aktiviteter med kvalitet som är individuellt bedömda. Det duger inte att, som vi har hört exempel på , bunta ihop dem som går på försörjningsstöd och sätter dem i åtgärder som inte leder till någon utveckling och inte förbättrar deras möjligheter att hitta ett nytt arbete.Jag hoppas också att den uppfattningen delas av regeringen. Jag är inte helt säker på detta, men vi kanske får höra det i den kommande debatten. Jag förutsätter dock att den förändring som görs följs väldigt noga och att man i kommunerna utifrån den debatt vi haft tar till sig de argument som handlar om att förstärka människors möjlighet att komma tillbaka till arbete. Alliansregeringen gick till val både 2006 och 2010 på att minska utanförskapet. Vi fortsätter vårt envisa arbete på den linjen. Trots kris och finansiell oro runt omkring oss har stått sig starkt under denna turbulenta tid. Tack vare en ekonomi med stabila finanser har det, trots tuffa tider, funnits utrymme att både stärka ekonomin för dem som har det svårast och genomföra tydliga, jobbinriktade reformer. Ett reformutrymme på hela 23 miljarder är inte många länder förunnat år 2013.Höjt flerbarnstillägg, höjt bostadstillägg, höjd norm för ekonomiskt bistånd och höjd grundnivå i föräldraförsäkringen är bara några av de bidragsförbättringar som skett under dessa år. Det är träffsäkra ekonomiska förstärkningar till dem som har det tuffast ekonomiskt. Lägg därtill sänkt skatt för våra pensionärer i flera steg.Ser vi till jobbåtgärder kan bland annat nämnas sänkt restaurangmoms, halverad arbetsgivaravgift för unga, och , jobbskatteavdrag, nystartsjobb, ungdomspaket och mer än 12 000 fler utbildningsplatser, bara för att nämna några. Mot detta har stått en i och för sig ofta splittrad opposition, vilket vi även kan se i dag.Herr talman! lägger vi ytterligare en viktig pusselbit i kampen för att fler människor ska lämna bidragsförsörjning och gå över till egen försörjning. Det måste vara lönsamt att arbeta.Den vanligaste orsaken till att man uppbär försörjningsstöd är att man inte har ett jobb att gå till. Med rådande bestämmelser i socialtjänstlagen visar det sig att det inte lönar sig ekonomiskt att ta ett arbete, inte minst om det gäller ett mindre antal timmar. Det kan inte vara rimligt. Därför gör nu alliansregeringen en förändring. Arbetstagaren får behålla av sin inkomst utan att det påverkar försörjningsstödet. Kravet är att man ska ha uppburit försörjningsstöd ; de som har står betydligt närmare arbetsmarknaden än de med långvarigt försörjningsstöd.Att tiden är så pass lång som då man får behålla av sin inkomst av anställning utan att det påverkar bedömningen av rätten till ekonomiskt bistånd beror till stora delar på att det kan vara en lång väg tillbaka till arbetslivet. kan det vara otroligt svårt att få ett heltidsjobb. De som har det tuffast att komma in på arbetsmarknaden är de ensamstående mödrarna, inte helt sällan utrikes födda. Med jobbstimulansen tror jag att dessa kvinnor och andra har tagit ett steg närmare en reguljär arbetsmarknad. Trösklarna sänks för att gå från bidrag till egen försörjning. I reformen höjer vi också taket för vad barn i försörjningsstödda familjer tillåts ha för arbetsinkomst. Jag tror att de flesta av oss som varit engagerade i den kommunala politiken våndats över att det för dessa ungdomar inte lönat sig att ta extrajobb eller sommarjobb, då biståndet minskat med exakt samma summa. höjer vi taket till från tidigare 22 500 kronor.Herr talman! Tyvärr kan vi se att barn inte bara ärver sina föräldrars tillgångar utan i alltför hög grad också deras utanförskap. Jag har fortfarande i färskt minne ett radioprogram jag lyssnat till. En ung man, faktiskt på väg till en , beskrev hur han var tvungen att hitta sina egna bidrag, då mammans inte längre räckte till hans snus. Våra barn ska ärva vår arbetsgemenskap, inte bidragsberoende, finna en väg till arbete, inte till bidrag.Det tredje benet i denna reform är att socialnämnden ska kunna anvisa den person som får försörjningsstöd att delta i praktik eller annan kompetenshöjande verksamhet. spelar åldern ingen roll, utan vilket behov personen har. I de möten jag haft med personer jag mött på mina resor runt om i landet vittnar de om att det ofta är en mycket lång resa tillbaka efter ett långvarigt bidragsberoende. Vi pratar om ett utanförskap som ibland kan vara långt . Att vara sedd, hörd och efterfrågad av någon kan då vara nog så viktigt.Många kommuner har redan valt att gå denna väg. Man har insett vad en långvarig isolering kan få för effekter, både för de vuxna och inte minst för deras barn. Mot detta står , kanske till viss del även , vilket får mig att undra över om man verkligen har varit ute i verkligheten, träffat personer och profession som arbetar här och sett vilka faktiska utmaningar som finns. Eller väljer man helt enkelt att blunda för verkligheten?Med dessa ord, herr talman, yrkar jag bifall till propositionen och avslag på reservationerna och konstaterar att alliansregeringen ständigt levererar reformer som tydligt visar att det ska löna sig att arbeta och att vi har en ödmjukhet för att resan till en arbetsmarknad kan vara lång och krokig, men att det aldrig är ett alternativ att ge upp.Med en ansvarsfull ekonomisk politik med starka offentliga finanser har Alliansregeringen möjlighet att stärka arbetslinjen och få fler människor i jobb. Vi återupprättar kunskapslinjen som vi värnar en tryggad välfärd och ett fortsatt sammanhållet Sverige.Mot detta står en splittrad opposition som nästan tävlar om vem som vill höja skatterna mest, både på företag och på jobb. Socialdemokraterna höjer med 33 miljarder, vill höja skatterna med 38 miljarder och är uppe i hela 94 miljarder i skattehöjningar.Mina frågor blir då naturligtvis: Blir det fler jobb med sådana kraftiga fördyrningar? Ökar de möjligheterna för de människor som står längst bort från arbetsmarknaden? När ska de någonsin få en chans att komma in i en arbetsgemenskap i ett rödgrönt ?Jag kan inte annat än komma till slutsatsen att man med en rödgrön politik driver ut människor från arbetsmarknaden med höjda skatter och höjda bidrag. Mot detta står en alliansregering som sänker trösklarna för att gå från försörjningsstöd till egen försörjning. Jag skulle vilja börja med att säga att vi på den rödgröna sidan är ganska eniga när det gäller att satsa på en a-kassa som fungerar. Människor ska inte slängas ut ur sjukförsäkringen. Vi ska göra helt andra satsningar på utbildning och arbetsmarknadspolitiska åtgärder som gör att människor kan ta de jobb som finns eller kommer att finnas. Jag kan garantera att de satsningar vi gör i skapar jobb. De skapar jobb inom byggsektorn, och man får hyresrätter som människor har råd att bo i. Vi satsar på infrastruktur och kollektivtrafik som ska fungera. Vi satsar på småföretag som får möjlighet att växa. Vi satsar på välfärdsjobb och på barnen i förskolan, ser till att äldreomsorgen får de resurser den behöver och ser till att sjukvården klarar sig bättre. Det här är saker som ger jobb.Men jag undrar om du tror att ert förslag ger så många jobb. Jag pratade med vår representant i om jobbtorgen, som har funnits här i ett tiotal år. Har verkligen människor fått fler jobb, till exempel de som går långtidsarbetslösa i , som vi pratar om, eller ? Nej, för det är inte den här insatsen som behövs. Det är många som har väldigt låg utbildning i botten, kanske bara . Det behövs i stället breda utbildningsinsatser, och det satsar vi på i Vänsterpartiet.Sedan skulle jag gärna vilja veta om du har tagit del av kunskapsredovisningen från arbetsmarknadsutskottet. Vilket kunskapsstöd har du för att det fungerar som ni kommer med: att ställa ökade motkrav, ha en mer kontrollerande socialtjänst och den jobbstimulans som ni satsar på? Jag får undra hur tror att det blir fler arbetstillfällen när man fördyrar att anställa unga och inte tycker speciellt om och . Man tror att höjd restaurangmoms och högre inkomstskatter leder till fler jobb. Man vill ha höjda bensin- och miljöskatter och vill ha tillbaka fastighets-, arvs- och gåvoskatten. Man vill höja bolagsskatten med hela 22,7 miljarder. Att det ska det leda till fler jobb ställer jag mig oerhört frågande till.Vi går en annan väg. Vi har väldigt starkt medhåll av , , med flera. Inte minst jobbskatteavdraget har lett till att betydligt fler människor är i arbete. Vi går en helt annan väg. Vi tror att det är viktigt att människor ska kunna lämna försörjningsstöd och ett bidragsliv och få en egen försörjning och egenmakt.Det förslag som vi antar är en pusselbit att lägga till att det ska löna sig att arbeta. Jag skulle också starkt ifrågasätta om det skulle straffa mig ekonomiskt om jag valde att gå till ett arbete i stället för att vara kvar i ett försörjningsstöd. Det är en oerhört viktigt, och det förslag vi genomför är en bra pusselbit.Vi har en väldigt lång väg tillbaka för dessa människor till en arbetsmarknad. För oss är det otroligt viktigt att människor får en egenmakt och inte är beroende av politiska beslut. Vi får ett mycket bättre samhälle med politik. går 13,5 miljarder till människor med villor och bostadsrätter för att de ska kunna reparera. Vi har en bostadsbrist som är skriande, hyror som gör att ungdomar inte har råd att flytta hemifrån och en trångboddhet i många områden.Man satsar inte på att bygga billiga hyresrätter. Det skulle både ge jobb och ett bättre samhälle. Med er politik har klyftorna ökat. Den tiondel som har det sämst i har till och med fått det sämre. Det är inte ett samhälle jag vill ha.Den ungdomssatsning du talar om har delvis inte gett så många fler jobb och väldigt dyra jobb. Dagen efter debatten var i Aktuellt kom och talade om att det inte hjälpte alls.De pengarna satsar vi i stället på ungdomspaket där alla ungdomar som har varit arbetslösa eller mer får praktik, utbildning, gå i gymnasiet om de inte har klarat av det, traineeutbildningar och jobb med avtalsenliga löner.För att inte tala om , som de kvinnor som har lägst pension inte ens har råd att använda. Det kanske vore bättre att satsa de pengarna på äldreomsorgen.Jag har hittat en liten nyhet här: M vill öka krav på bidragstagare. I den arbetsgruppen ingår . Det handlar om jobblinjen. Man anser att det bör finnas större möjligheter att minska försörjningsstödet för den som deltar i aktivitet att få jobb. Det gör man till exempel genom att räkna bort utgifter för tv och tidningar. Det är just det bestraffande synsättet som jag vill komma bort från. De flesta människor vill ha jobb, som många remissinstanser har sagt.Du svarade inte på frågan om kunskapsstödet. Där säger man att om människor själva är med och bidrar till vilka insatser de får blir det ett bättre resultat än om de tvingas till aktiviteter som i många fall har varit meningslösa. När jag har varit runt om i vårt land och besökt socialtjänster och ganska ofta de så kallade arbetsmarknadsenheterna vittnar Arbetsförmedlingen, socialsekreterarna och de människor som har fått plats i praktik om att vägen tillbaka är väldigt lång. Det handlar inte om en quick fix på kanske i någon kurs så att människor är anställningsbara.Det kan i mångt och mycket handla om att vara efterfrågad och känna: Jag måste vara där , annars händer det någonting. Det handlar om att lära sig att passa tider. Människor har kanske vänt . De kanske kommer från kulturer där det inte finns en arbetsmarknad för kvinnor över huvud taget.Det är klart att vägen tillbaka för dessa grupper är så mycket längre än vad det är för både dig och mig om vi skulle hamna i samma situation. Därför är det otroligt viktigt att människor nu får den möjligheten att man säger: Det är viktigt att du kommer hit, och att man ställer det kravet.För mig är det mer en omtanke och inte bestraffning. Det är viktigt, , att du är här . Många som jobbar på dessa ställen vittnar om att det kanske för dig och mig kan vara lite fåniga saker. Men det är otroligt viktigt för de människor som det berör.Du tar upp frågan om ungdomsarbetslösheten. Det är väldigt bra. Alliansregeringen gör otroliga insatser för detta. Vi har ett helt paket för ungdomsjobb på 1,2 miljarder. Vi har också lärlingsutbildningar, fler matchningar, hjälp med cv och sådana saker. Här tycker jag att regeringen har varit otroligt tydlig med att det är viktigt.Till sist tar du upp möjligheterna till bostad. Jag kan vara lite undrande till varför man från är så emot större möjligheter till andrahandsuthyrningar. Det skulle kunna vara otroligt viktigt för att fler människor i skulle kunna få chans till en bostad. Vägen tillbaka till arbete kan se väldigt olika ut. Den är nästan lika olika som det finns människor.Det finns ett antal saker man kan fundera över utifrån anförande. Hon uppehöll sig mycket vid frågan att det ska löna sig att arbeta, att det ska löna sig att arbeta och att det ska löna sig att arbeta. Det är ett av regeringens mest uttjatade mantran.Skälet till att förändringen föreslås hänger starkt ihop med den försämrade a-kassan. Det är den försämrade a-kassan som i stor utsträckning gör att människor som är arbetslösa tvingas söka försörjningsstöd. Jag skulle gärna vilja ha en liten kommentar om den försämrade a-kassan.Vi kan också fundera lite grann. Här kanske vi har samma syn, vi får väl se. Landskronamodellen har tidigare lyfts fram här . I korta ordalag skulle man kunna säga att den handlar om en väldigt tydlig idé om en motprestation för att få försörjningsstöd.Exempel på sådana saker som personer har fått göra är att flytta möbler, rensa hemma i trädgårdar hos kommunala tjänstemän och så vidare. Jag skulle vilja veta om och delar uppfattningen att det är ett bra sätt att ge människor bättre möjlighet att kunna komma ut på arbetsmarknaden och om det är förenligt med lagstiftningen och framför allt med det som vi nu diskuterar. Vad gäller a-kassan och försämringar av den är vi eniga med , och att det måste vara en skillnad som gör att det lönar sig att arbeta. Det är dessutom viktigt att se a-kassan som det den ska vara, en omställningsförsäkring.De som är med i a-kassan står oftast betydligt närmare en arbetsmarknad än de personer vi diskuterar . Där tror jag att vi ska göra en viss skillnad. Det är en omställningsförsäkring som gör att människor får en inkomst mellan två jobb.