bet · H001UU12 · 2013-02-26 00:00:00 — Precis som vår biståndsminister sade genomfördes ett stort arbete i form av analyser, seminarier och workshops för att ta fram en politik för global utveckling. Jag brukar säga att när beslutet kom om politik för global utveckling var det en nästan enig riksdag som antog det. Vi var många i folkrörelsevärlden som då gladdes oerhört mycket åt det beslut som fattades, det vill säga att alla politikområden skulle bidra till att minska fattigdomen och att ett rättighetsperspektiv skulle genomsyra all den politiken. Vi från svenska folkrörelser har varit lite besvikna under både den socialdemokratiska regeringen och början av den här alliansregeringen för att PGU lite grann föll undan och blev, som vi upplevde det, en hyllvärmare. Men vi ser nu glädjande tecken på att det sker ett uppvaknande igen, att försöka göra praktiskt politik av de goda beslut som finns i politik för global utveckling. Concord är en paraplysamverkan mellan olika folkrörelser i . Vi har under tagit fram en barometer där vi försöker titta igenom de skrivelser som regeringen lägger fram för politik för global utveckling. Vi försöker granska hur det uppdrag och mandat regeringen har förvaltas. Jag ska inte på något sätt göra en stor genomgång av barometern. Den finns för er som är intresserade, men jag ska lyfta fram några punkter ur den. Först och främst vill jag understryka varför vi gör detta arbete. När utrikesutskottet antog politiken för global utveckling sade man bland annat att för att det ska bli ett levande instrument och verktyg kommer svenska folkrörelser att spela en viktig roll i opinionsarbetet och uppföljningen av PGU. Det är i den andan vi skriver barometrarna. Jag satt i går i ett möte med Sida. Flera av er som är här var med. Vi hade ett samtal om demokrati och fattigdomsbekämpning. Var finns sambanden mellan demokratiarbetet och fattigdomsbekämpningen? Som en röd tråd i det samtalet kom politiskt ansvarsutkrävande. Då talar vi mycket om att i de fattiga länder vi arbetar, , eller , är ett av problemområdena att det inte finns politiskt ansvarsutkrävande. När vi talar om politiskt ansvarsutkrävande i de delar av världen där vi bedriver bistånd eller demokratiarbete brukar vi säga att det också handlar om vårt eget ansvar i det sammanhanget, att kunna utkräva politiskt ansvar även här hemma, skapa opinion och föra en debatt kring de målkonflikter som vi alla är medvetna om finns på olika områden. PGU handlar om trovärdighet. När vi välkomnade beslutet var en av orsakerna till det att vi nu kan få möjlighet att föra seriösa samtal och diskussioner om de målkonflikter som vi ser ute i världen globalt, där biståndet försöker åtgärda fattigdomen men där vi ser att många andra politikområden, handelsområden eller vad det kan vara drar åt ett annat håll. Så länge vi inte kan föra ett samtal om det kommer också trovärdigheten i de ambitioner som vi har att undergrävas. Politik för global utveckling handlar om vår trovärdighet internationellt. Precis som biståndsministern sade: Vi kan vara stolta över att vi har de här besluten och de här formuleringarna. Det är ett viktigt instrument för att komma vidare. När jag är ute och talar i andra sammanhang brukar jag säga: Vi står inför två stora utmaningar i världen. Den ena är fattigdomen och den andra är klimatförändringarna. Kan vi inte åtgärda de två utmaningarna kommer vi att få se en rad andra konsekvenser för migrationsfrågor, flyktingströmmar och så vidare. De är centrala när det handlar om de globala utmaningar som vi står inför. är det de allra fattigaste som betalar priset för de klimatförändringar som bland annat vi har varit med och åstadkommit. Jag kom från och ser hur östra och hela , som alltid har varit torrt, blir allt torrare. I , som alltid har varit ett område där översvämningarna har kommit, blir översvämningarna allt värre. Det är ett resultat av klimatförändringarna att torkan blir allt värre i de torra områdena och översvämningarna allt värre i de områden som alltid har varit översvämmade. I dessa områden bor det hundratals miljoner människor som , , börjar fundera över sin framtid och vart man ska ta vägen. PGU handlar naturligtvis också om effektivitet. Ska vi nå de mål som jag tror att vi har gemensamt är politik för global utveckling ett instrument för att effektivt genomföra det vi vill. Tyvärr ser vi fortfarande jag ska inte göra någon stor sak av det att det finns intressekonflikter och att det drar åt olika håll. I den här barometern, liksom i tidigare barometrar, har vi tydligt markerat att vi tycker att svensk vapenexport går åt fel håll går till länder som det inte ska säljas vapen till och ökar per capita. är ett av de största vapenexportländerna om vi räknar per capita. Här har vi med otålighet väntat på nya utredningar och nya förslag om demokratikriterier i vapenexporten och så vidare. Men tyvärr dröjer det, och vi vet inte riktigt vad som händer på det området. PGU handlar också om ansvar. Vi är glada att biståndsministern sitter i högpanelen i FN och ska formulera de nya millenniemålen, och vi ser fram emot en samverkan och en dialog kring det. Men ett av de områden som vi ser och som PGU handlar om är att se vårt eget ansvar i sammanhanget. Vår livsstil, våra val, våra investeringar och vårt bistånd är en del av den globala lösningen. Här kan vara ett föregångsland. Låt mig då kommentera några av de punkter som vi har lyft fram i vår barometer när vi har tittat på regeringens skrivelser beträffande politik för global utveckling. Ett av de områden som också vår biståndsminister berörde är kapital och skatteflykten, som är en av de stora utmaningarna. Biståndet är bara en tiondel, om vi tittar på det globala sammanhanget. Många beräkningar anger att det för varje skattekrona som går in i bistånd till de fattigaste länderna går ut i form av kapital eller skatteflykt. Då är det självklart att man inte kan ha förväntningar på att biståndet ska lösa fattigdomsproblematiken, när det finns strukturer och orsaker bakom den fattigdom som vi ser. I den skrivelse som regeringen har lämnat lyfter man på ett seriöst sätt fram hela diskussionen om det här problemområdet. Det uppskattar vi, eftersom vi länge har sagt att detta är ett av de områden där vi behöver komma vidare. Med den globalisering som vi ser och de internationella investeringar och de stora företag som investerar ute i världen finns det ingen internationell lagstiftning och inget internationellt regelverk för hur de investeringarna ska gå till och redovisningarna ska ske. Jag har själv arbetat i . är ett av världens rikaste länder när vi tittar på råvarutillgången. Där finns allt: guld, diamant, coltan, kobolt, olja, skog. Men när det kommer till befolkningen är fortfarande ett av de fattigaste länderna. Det visar att det finns strukturella problem någonstans som måste åtgärdas, och det är utmaningen. Vi har länge drivit att vi skulle vilja se vi vet att den arbetar med det men skulle vilja att man kanske drev det med ännu högre profil internationellt ett regelverk där företag land för land redovisar sina investeringar, sina vinster och vad de betalar i skatt. Just nu finns det ett förslag i EU, och vi vet att frågan diskuteras i . Det är ett förslag om redovisningar av råvaruuttag i de länder företagen har investerat i. I har man drivit att man skulle vilja utvidga förslaget till att gälla inte bara råvaror utan ytterligare områden, som telefoni, kommunikation och byggnad. Det vore spännande att få veta nu ställer jag en fråga mitt i mitt anförande hur den ställer sig till den diskussion och det förslag som finns från , om man stöder detta. Vi tycker att man behöver gå ännu längre. Vi behöver ett internationellt regelverk där företag redovisar sina vinster, redovisar de investeringar som de har gjort och därmed möjligheten att betala skatt i de länder där man finns. Skulle vi få ett sådant internationellt regelverk skulle vi kunna lägga ned biståndet . Så stora pengar handlar det om. Det här området sägs ofta handla om affärssekretess, och man säger att den insyn och transparens som vi talar om i andra sammanhang i fråga om bistånd inte är möjlig. Jag tycker att det finns anledning att titta över det. Affärssekretessen ska vi naturligtvis respektera på många sätt ur ett konkurrensperspektiv, men jag tror att det går att göra ytterligare mycket mer än vad som görs för att komma till rätta med utmaningarna och problemen. Precis som biståndsministern sade handlar det naturligtvis också om svenska företags handel och investeringar. I sin skrivelse skriver regeringen att handel och investeringar är ett viktigt medel för att stimulera tillväxt men att det handlar om hur och inte om affärsverksamhet på svåra marknader ska ske. Det finns en stor poäng i detta. Det handlar inte om om utan om hur. Då är vi tillbaka till ansvarstagande och etiska kopplingar till mänskliga rättigheter, arbetsförhållanden och så vidare för att inte exploatera eller bidra till en utveckling som snarare förstärker konflikter eller fattigdom än bidrar till utveckling enligt politiken för global utveckling. Investeringar bör ses inom ramen för länders utvecklingsplaner. Man bör konsultera lokalbefolkningen och diskutera strategier i de geografiska områden där man vill investera. För att återigen ta som ett exempel: Vi har sett hur gruvindustrin jag talar inte bara om , men det finns också exempel i har investerat i , förflyttat befolkningar, gjort åtaganden som aldrig har fullföljts och lämnat befolkningen i sticket. Vi har sett hur milisgrupper i finansieras genom internationella investeringar som något slags militär skyddspolis för de områden där man finns. Den typen av utmaningar måste vi titta på seriöst för att investeringar, inklusive svenska företags investeringar, ska leda till utveckling enligt målskrivningarna i politiken för global utveckling. Annars kommer vi att få en kontraproduktiv utveckling. När jag talar om detta vill jag också understryka att och , som är två tunga instanser vad gäller att stödja svenska investeringar i utlandet, har haft ganska dåliga ägardirektiv i fråga om mänskliga rättigheter. har man fått direktiv att presentera hur man tänker jobba med en långsiktig utveckling och respekt för mänskliga rättigheter. Vi välkomnar det. Problemet är att transparensen även där är ganska dålig. När vi försöker få reda på hur vissa exportkrediter har använts, i vilka länder och med vilka teman, är det svårt att få de uppgifterna. När vi talar om transparens, som vi har gjort länge i biståndet, tycker vi att den transparensen gäller även andra aktörer, som är så viktiga när det kommer till politik för global utveckling. Jag ska kort nämna något om PGU som sådan. Politik för global utveckling är ett jättebra instrument. Vi försöker som svenska folkrörelser att via barometern göra något slags bedömning av hur den svenska politiken levs i praktisk politik. Men när Sadev är nedlagt tror vi att det skulle vara värdefullt att få ett organ som politiskt oberoende kunde granska politiken för global utveckling inte i första hand för att kontrollera utan för att, precis som vid hearingen här , få till stånd ett samtal om målkonflikterna, om vi verkligen har ambitionen att politiken för global utveckling ska bli ett instrument där vi möter de globala utmaningarna. Jag vet inte hur regeringen för diskussioner om uppföljningen av Sadev, även kopplat till en utvärdering av politiken för global utveckling. Vad gäller klimatfrågan har vi representerat här, och jag lämnar nu över ordet till dem. Ordföranden: för det, ! Ja, du lämnar väl över ordet till mig, och jag i min tur lämnar över ordet till . VD , : Tack så mycket! Det känns bra att bli överlämnad två gånger på det här sättet det känns tryggt. Jag är väldigt glad att vara här och bidra till diskussionen. Det har varit fantastiskt intressant att lyssna på våra två tidigare talare. Ekonomiskt utanförskap är en strategiskt viktig fråga, och det är framsynt av utskottet att också vilja lyfta fram global livsmedelsförsörjning som en viktig strategisk del av det begreppet. En globalt tryggad livsmedelsförsörjning är i grunden en rättvisefråga och bör betraktas som en mänsklig rättighet. Vi vet det behövs det inte rocket science för att det finns stora ojämlikheter i världen mellan kontinenter och mellan länder men också inom länder. Framför allt finns det många svaga, utsatta grupper i många länder som Bo också refererade till som inte har en tryggad livsmedelförsörjning i av överflöd. Det handlar om människor, och det gör naturligtvis frågan komplex, när vi tittar på den utifrån ett globalt perspektiv. Ofta fastnar vi i globala diskussioner. Men vi får inte inte heller när vi jobbar inom forskningen glömma människan, vem det är vi faktiskt försöker hjälpa i de här sammanhangen. Innan jag fick den här inbjudan tog jag mig friheten att gå ut lite brett och fråga olika människor inom forskarvärlden, olika kolleger, vad de anser är viktiga frågor att lyfta när man ska prata om globalt tryggad livsmedelsförsörjning. Det blev en massiv respons. Det är en fråga som engagerar mycket. Även inom forskningen har vi debatt, diskussion och olika åsikter, och det är naturligtvis viktigt. Jag är väldigt glad att vara här just från och representera det forskningsinstitutet, eftersom det skapades av riksdag för att just jobba med de här frågorna, som kräver tvärvetenskapliga och tvärdisciplinära lösningar som inte bara ett enda forskningsområde kan adressera. Man kan säga att det på sätt och vis är forskningens egen PGU. Just den här frågan är ett bra exempel på det. Detta med global livsmedelsförsörjning ligger i centrum för forskningen vid SEI men också många andra institutioner i . Vi har en stark forskningsmiljö på det här området, både på och på andra forskningsinstitut. Men den är inte alltid nödvändigtvis den centrala frågan, utan den är ofta kopplad till exempelvis klimatförändringar eller vattenresursfrågor eller när vi tittar på näringsämnen och hur vi hanterar det i vårt samhälle. Då kommer den här frågan in. Det är en utmaning även inom forskningen, eftersom det lätt blir så att man tittar på enstaka perspektiv när man måste titta på helheten. Vilka trender i världen har vi? Vi har den rapport som lanserades i går av och som Bo tog upp. Jag måste i alla fall nämna klimatförändringarna, även om jag inte tänkte fokusera så mycket på dem, för jag tror att alla förstår att klimatförändringarna är en enormt stor fråga. Den rapport som lanserades av i går säger egentligen inte särskilt mycket nytt, mer än att vi troligen rör oss mot en värld som är fyra grader varmare än . Det nya är kanske inte minst att det är som trycker på i den här frågan. Det gör det extra intressant. Det är viktigt att aktörer som verkligen påverkar utvecklingen, den ekonomiska utvecklingen, engagerar sig också i de här frågorna. Enligt den här rapporten kan vissa delar av världen bli obeboeliga. Man lyfter fram inte minst livsmedelsförsörjningen, om man tittar framåt 2050. Vi ser i vår egen närmiljö hur isen i smälter. Det har väl ingen betydelse för vår matsäkerhet! Nja, vi vet att en smältande is i till exempel påverkar nederbörden över . Vilka konsekvenser det får för jordbruket i kan vi inte sia om. Vi behöver mer kunskap om det. Vi har sett vad som har hänt i . Även om stormen passar in också i ett normalt klimat är det kanske en prognos om framtiden. Vi vet också , när vi hade mycket svår torka i , hur det påverkade den globala handeln med livsmedel. Som ni kanske såg i tidningen har klimatfrågan seglat upp igen som en politisk fråga i . En storm då och då gör nytta! Det är även andra miljöfrågor som driver fram diskussionen. Vi inom SEI har till exempel tittat på hur marknära ozon påverkar skördar. Vi kan se att mellan skördar kan bli resultatet av marknära ozon, till exempel i södra . Sedan har vi förutom klimatförändringarna en kontext som vi alla känner till. Vi var en miljard människor , när debatten om livsmedelssäkerhet började. Det var Malthus som sade att vi aldrig kommer att klara av . Vi är sju miljarder människor . När min egen föräldrageneration föddes var vi två miljarder. Det betyder att den generation som utbildades egentligen skulle ha utbildats till att hantera en värld med sju miljarder människor. Det betyder också att den generation som vi utbildar ska kunna hantera en värld med nio miljarder människor. Det är en helt annan kontext. Det finns naturligtvis många andra drivkrafter. Ekonomisk utveckling, som vi pratar om, är i grunden mycket positivt. Inom forskarvärlden pratar vi alltmer om att vi eventuellt har kommit in i en ny geologisk era som kallas antropocen, där människan är den stora drivkraften. Då har vi naturligtvis ett helt annat ansvar. Frågan om undernäring och brist på livsmedel är enorm. Vi hör ofta siffran att 900 miljoner människor saknar tillgång till säkra livsmedel, det vill säga svälter. Men det är långt fler som saknar tryggad livsmedelsförsörjning, långt fler även i vår egen del av världen det är intressant att trycka på det. I pekade man på att problemen eskalerar i på grund av den ekonomiska krisen. I beräknas inte ha food security, livsmedelssäkerhet. Det beror i första hand på ekonomiskt utanförskap och inte på brist på livsmedel. Vad är då egentligen tryggad livsmedelsförsörjning? Enligt FAO:s definition föreligger det när alla människor har fysisk, social och ekonomisk tillgång till tillräcklig, säker och näringsrik mat som uppfyller deras näringsbehov och matpreferenser för ett aktivt och hälsosamt liv. Det är många ord i den definitionen som är viktiga att beakta, tycker jag. Det handlar inte bara om att ha tillgång, utan det handlar också om många andra perspektiv, inklusive matpreferenser. Vi har områden med kronisk livsmedelsbrist. Vi har också områden där vi ibland har tillfällig brist till följd av till exempel prisvolatilitet men även klimatförändringar. Det blir alltmer fokus på hushållsnivån. Jag vill bara nämna det är en parentes att det finns många andra index. Det finns något som heter Intelligence Unit. Den brittiska tidskriften har ett så kallat Index. hamnar i det indexet på 17:e plats. Jo, det är ett visst område det måste jag säga, eftersom jag kommer från SEI som gör att är lågt rankat. Det är att vi har alldeles för lite offentligt finansierad forskning inom jordbruk. Därför hamnar vi på 17:e plats. Det anses alltså vara en strategiskt viktig del för en tryggad livsmedelsförsörjning att ha en stark egen forskning inom området. Ett viktigt perspektiv är också den ökade konkurrensen från andra sektorer som är centrala att belysa. Där kommer vi verkligen in på detta med koherens och PGU. Vi kan se att bioenergi är ett viktigt område men också att andelen jordbruksmark per person minskar, inte bara till följd av befolkningstillväxt utan också beroende på hur vi använder mark till andra ändamål, till exempel urban expansion. Det är ett problem även i , där vi växer snabbt. Det vill vi naturligtvis göra, men frågan är vilken mark vi använder. Det finns också många så kallade global change-processer som är kopplade till detta. Vi ska också komma ihåg att det finns positiva delar. Vi har tillräckligt med mat i världen . Det är mer en fördelningsfråga. Den teknologi som vi har utvecklat, med alla dess problem, har ändå sett till att vi har kunnat gå från två till sju miljarder människor på jorden utan att antalet hungrande människor har ökat, det vill säga procentsatsen har minskat. Internationellt är det starkt fokus på detta. Jag vill nämna till exempel för globalt tryggad livsmedelsförsörjning som ett viktigt instrument. Där kan man även på den globala nivån arbeta med de här frågorna, till exempel ta fram strategiska ramverk, som man försöker göra , och ta fram olika typer av riktlinjer, som frivilliga internationella riktlinjer för så kallad ansvarsfull förvaltning av rätten till mark, fiske och skogsresurser. Jag tror att nämnde det i sitt anförande. Det finns även där olika högnivåpaneler där man lyfter fram forskningens roll. Även i har vi satsningar på att försöka öka tvärvetenskaplig samverkan, till exempel genom , Initiative, där SEI står som värd men som finansieras av Sida. Jag ska dock nämna att Sidas bistånd till det här området motsvarar av den totala budgeten, även om jag vet att det är svårt att räkna på exakt. Men det pekar ändå på att det finns mycket vi kan göra. Vi nämnde den privata sektorn. Där kan vi också se ett starkt ökat engagemang som är viktigt att trycka på. , som är en viktig global plattform inte särskilt inkluderande men trots allt viktig trycker på att globalt tryggad livsmedelsförsörjning är helt centralt för fortsatt utveckling, social trygghet för ekonomisk utveckling. Det är inte en fråga som bara handlar om fattigdom. Det handlar om vår utveckling, långt bortom fattigdom. Vi har en bredare process som vår biståndsminister är djupt engagerad i. Den handlar om att ta fram hållbarhetsmål, sustainable development goals. Där är vi själva som organisation djupt inblandade i att förstå hur de målen skulle kunna formuleras, och det är också en intressant möjlighet på det globala planet. Det är väldigt mycket som händer. Om jag ska ägna mina sista åt ett antal områden är det svårt när man kommer från forskarvärlden. Vi kan ju räkna upp hundratals områden som vi anser vara strategiska för att på ett bättre sätt kunna adressera frågan. Jag har valt några breda områden, delvis utifrån vår egen verklighet och den erfarenhet som vi har fått genom vår egen forskning. Det är intressant att försöka titta på drivkrafter bakom till exempel kraftiga prishöjningar. fick vi den första matkrisen, food crisis, och priserna drevs upp snabbt . Där har alla olika aktörer försökt lyfta fram sina favoritområden. Det var klimatförändringarnas fel. Det var spekulation och marknad. Det var handeln som havererade, med störningar där. Det var konkurrens från andra områden. Bioenergi slog igenom till slut. Det är intressant att titta på FAO:s och vår egen forskning, som visar att det naturligtvis är en kombination av alla de här olika perspektiven. Det visar återigen varför det är så viktigt med PGU och den typen av politik men även forskning, eftersom man förstår sammanhang och samband mellan de olika områdena. Kunskap är centralt. Vi har inte all den kunskap som vi behöver för att lösa morgondagens problem. Som chef för en forskningsorganisation blir jag deprimerad när jag ofta får höra framför allt vid internationella möten att vi inte behöver mer forskning och kunskap utan vet vad som behöver göras. Så är det inte. Världen ser helt annorlunda ut . Det finns dock enkla sanningar. Vi lever faktiskt på en enda planet. Vi börjar upptäcka det alltmer. Det börjar gå upp för oss. Det betyder att vi har begränsade tillgångar av mark, vatten, biodiversitet och naturresurser. Hur vi än försöker vrida och vända på det är de begränsade. Det betyder att det finns ett antal områden som vi måste försöka förhålla oss till när vi tittar på framtida arbetsområden och rekommendationer. Vi måste begränsa expansionen av jordbruksmark. Det är ett faktum. Vi vet att det betyder minskad biodiversitet, och det betyder att andra områden också får stå tillbaka. Vi måste alltså öka och fokusera på ökad produktivitet. Det innebär helt olika strategier i olika delar av världen. I vissa delar av världen, där man har extremt låg produktivitet, kan det betyda mer konstgödsel, mer konstbevattning och så vidare men också nya lösningar, som hur vi kan använda produktiv sanitet för att minska på de linjära flödena och använda till exempel fosfor och kväve från vårt eget avfall. Det är viktigt att fokusera på både småskaligt jordbruk och de 2,8 miljarder människor som faktiskt lever på småskaligt jordbruk men också inse att det inte är den enda vägen för utveckling. Vi måste också kommersialisera och ge möjlighet till kommersialisering av lantbruk, till exempel i stora delar av . Man måste kunna leva på sitt lantbruk, utveckla det och ha råd att investera.