bet · H101FiU16 · 2013-12-03 00:00:00 — 2013/14:FiU16 Ändring av beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt Ändring av beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt I detta betänkande föreslår finansutskottet att ändrar sitt beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt. Utskottets initiativ innebär ett förslag om att sänka den nedre skiktgränsen med till för . Sänkningen är i förhållande till den nedre skiktgräns som fastställdes i samband med rambeslut (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56). I betänkandet finns en reservation (M, FP, C, KD). Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ändring av beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt antar utskottets i bilaga 1 framlagda förslag till lag om ändring i lagen (2013:000) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). Reservation (M, FP, C, KD) Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), Per Åsling (C), (S), (M), Per (MP), (KD), (SD) och (V). Ärendet och dess beredning I detta ärende lägger utskottet med stöd av sin initiativrätt i 3 kap. 7 § riksdagsordningen (RO) fram ett förslag om att ändra beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt till den nivå som skulle ha tillämpats om inte fattat sitt beslut om en höjning av den nedre skiktgränsen. har behandlat regeringens förslag i budgetpropositionen för nedre skiktgräns i det s.k. rambeslutet i betänkande 2013/14:FiU1 Utgiftsramar och beräkning av statsinkomsterna. tillstyrkte förslaget som en del i regeringens budgetalternativ. I ärendet reserverade sig Socialdemokraterna, till förmån för sina respektive budgetalternativ. biföll finansutskottets förslag att höja den nedre skiktgränsen för statlig inkomstskatt i enlighet med regeringens förslag (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56). Lagändringen ska enligt beslut träda i kraft . Fysiska personer som har beskattningsbara förvärvsinkomster över en viss nivå ska enligt inkomstskattelagen betala statlig inkomstskatt på dessa inkomster. Den statliga inkomstskatten tas ut efter två olika skattesatser. Skattesatsen är för den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en nedre skiktgräns. För den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en övre skiktgräns är skattesatsen . Innebörden av beslut är att den nedre skiktgränsen höjs från till för inklusive den årliga uppräkningen. Det innebär även att avrundningsregeln vid fastställande av skiktgränserna för uttag av statlig inkomstskatt justeras så att avrundningen görs uppåt i stället för nedåt till helt hundratal kronor. För att få samma basår, dvs. , vid efterföljande uppräkningar av skiktgränserna fastställs enligt förslaget den övre skiktgränsen till för . Den offentligfinansiella bruttoeffekten av förslaget beräknas av regeringen till minus 2014. Utskottet har begärt in yttranden från skatteutskottet och vid sin beredning av ärendet och anordnade en offentlig utfrågning i frågan . Den offentliga utfrågningen publiceras i serien Rapporter från (2013/14:RFR6). Ändring av beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt Utskottets förslag i korthet bestämmer den nedre skiktgränsen för statlig inkomstskatt 2014 till . Jämför reservation (M, FP, C, KD). Utskottet har med anledning av initiativförslaget och som ett led i beredningen av ärendet begärt in yttranden från skatteutskottet och i frågan. Yttrandena återfinns i sin helhet i bilaga 2 och 3 i betänkandet. I sitt yttrande (yttr. 2013/14:SkU4y) tillstyrker skatteutskottet initiativförslaget om en sänkning av den nedre skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt för . anser att regeringens förslag i budgetpropositionen om en sänkt nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt, som ingick i s.k. rambeslut , är en oansvarig finanspolitik som sätter hela svenska folket i skuld med ytterligare ca och som får felaktiga fördelningspolitiska effekter. Det är dessutom en ineffektiv konjunkturpolitik. I skatteutskottets yttrande finns en avvikande mening (M, FP, C, KD). konstaterar i sitt yttrande att ett riksdagsbeslut om ändrad skiktgräns för statlig inkomstskatt efter får konsekvenser för både utbetalare och ett stort antal skattebetalare. Om beslut tas före hinner besluta om preliminär A-skatt , som utbetalarna kan använda . Om beslutar har två handlingsalternativ, som dock båda leder till att skatteavdragen blir felaktiga under någon del av 2014. Att genomdriva en politik som innebär att staten måste öka sin upplåning som skatten för relativt högavlönade sänks genom en höjd nedre skiktgräns för den statliga inkomstskatten innebär att hela svenska folket sätts i skuld med ytterligare ca för att de som tjänar bäst ska få sänkt skatt. Det är en oansvarig finanspolitik med felaktiga fördelningspolitiska effekter. I handling har regeringen dessutom visat att den har övergett det överskottsmål som man i andra sammanhang hävdar styr finanspolitiken. För att begränsa de ofinansierade skattesänkningarna föreslår utskottet därför att bestämmer den nedre skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt för till , dvs. den nivå som skulle gälla före beslut med anledning av regeringens förslag i budgetpropositionen (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56). De regler som tillämpar vid beslut om statens budget är en del av det finanspolitiska ramverket och skapades för att bidra till starka offentliga finanser. Syftet med ramverket var inte att en minoritetsregering ska kunna låna till hur mycket skattesänkningar som helst eller driva de offentliga finanserna med stora underskott år . medger att kan strama upp finanspolitiken om de budgetpolitiska målen inte nås. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. Ändring av beslut om höjd nedre skiktgräns för statlig inkomstskatt (M, FP, C, KD) av (M), (M), (M), (M), (FP), Per Åsling (C), (M) och (KD). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut borde ha följande lydelse: avslår utskottets förslag. Erfarenheterna av statsfinansiella kriser visar på vikten av tydliga budgetpolitiska mål samt en väl utformad budgetprocess för att bevara förtroendet för de offentliga finanserna. Ordning och reda i de offentliga finanserna har varit avgörande för stabilitet och tillväxt i svensk ekonomi och för att har klarat sig bättre än många andra länder genom exempelvis finanskrisen som startade . Det har under rått stor enighet kring det finanspolitiska ramverket. Det framgick exempelvis när sex av partier ställde sig bakom betänkande 2010/11:FiU42 för finanspolitiken. Det är av central betydelse för det långsiktiga förtroendet för den svenska ekonomins stabilitet och tillväxt att det regelverk för budgetprocessen som tjänat väl inte äventyras. Om något skulle ändras i regelverket bör det i så fall övervägas i enlighet med den konsensuskultur i författningsfrågor som rått i sedan början av , och som enligt vår mening varit av stort värde för såväl som landets styrelseskick. Det har under de som det finanspolitiska ramverket funnits inte förekommit att på detta sätt beslutat om ändringar på budgetens inkomstsida efter det att rambeslutet är fattat. Budgetprocessen innebär bl.a. att budgetpropositionen och de alternativa förslag till budgetar som de olika oppositionspartierna presenterat ska behandlas i enlighet med gällande regler och etablerad praxis för beslutsordningen i . Den rådande ordningen för beredning och beslut om statens budget kom till efter 1990-talskrisen med syfte att stärka kontrollen över statens finanser. Med ett tydligt uppifrån-och-ned-perspektiv ska i ett första steg ta ställning till utgiftsramarna för respektive utgiftsområde och en beräkning av inkomsterna på statens budget. De för inkomstberäkningen avgörande besluten ska, enligt förarbetena till rambeslutsprocessen, slutligt fattas i detta steg (bet. 1996/97:KU3 s. 6). bereder förslaget till rambeslut. Övriga utskott ges möjlighet att lämna yttranden till finansutskottet med anledning av de delar av budgetpropositionen som behandlas i rambeslutsprocessens första steg (rambeslutet) och som berör respektive utskotts beredningsområde. utformar därefter ett samlat budgetförslag som behandlas av som ett paket. Alternativa budgetpaket ställs reservationsvis mot utskottsmajoritetens förslag, och tar ställning till budgetförslagen som helheter, inklusive finansieringen. Genom att förslagen ställs mot varandra som jämförbara paket där samtliga förslag med budgetkonsekvens ska ingå skapas en stor öppenhet och tydlighet kring de politiska alternativen och en kontroll över statens inkomster och utgifter. Genom att ta ett samlat beslut om budgetens totala utgifter och inkomster skapas en helhetssyn, vilket motverkar att tillfälliga riksdagsmajoriteter kan lägga till eller ta bort poster utan att ta ansvar för helheten. Alternativet till dagens regelverk riskerar att vara en återgång till den ordning som fanns innan reformerna genomfördes , med bristande helhetsperspektiv och därmed ökad osäkerhet samt svag kontroll över statens finanser. Det är därför av central betydelse att värna och stå upp för de regler och den successivt utvecklade praxis som lagt grunden för starka statsfinanser. biföll regeringens budgetförslag och avslog de budgetalternativ som lagts fram av respektive oppositionsparti. Eftersom enligt 5 kap. 12 § riksdagsordningen fastställer utgiftsramar och inkomstberäkning genom ett enda beslut har alla de förslag som påverkar en utgiftsram eller inverkar på statsbudgetens inkomster ställts mot varandra som hela paket. Att efter det ta ett initiativ som reverserar delar av redan fattade rambeslut är i strid med riksdagsordningens regler om att beslut om utgiftsramar och beräkningen av statens inkomster ska med fattas med ett enda beslut i det första steget i rambeslutsprocessen. Ett initiativ av detta slag riskerar framtida tillförlitlighet och det skydd mot tillfälliga opinioner som har präglat den svenska budgetordningen, och initiativet utmanar därmed rambeslutsprocessen. Detta menar vi är både ekonomiskt riskfyllt och olyckligt, och kan få återverkningar på kommande regeringars möjligheter att styra landet och fortsätta att hålla kontroll över statsfinanserna. har bland starkaste statsfinanser och internationella bedömare som exempelvis IMF och har lyft goda krishantering under de senaste årens finanskris. De starka statsfinanserna ger möjlighet till investeringar som stöttar jobb och tillväxt. I budgetpropositionen satsar regeringen exempelvis därför mer än på att stärka hushållens ekonomi genom att fortsätta göra det mer lönsamt att arbeta, sänka a-kasseavgifterna, sänka skatten för pensionärer och förbättra bostadsbidraget. Ett av dessa förslag är det om höjd skiktgräns för statlig inkomstskatt. En höjning av skiktgränsen för statlig inkomstskatt beräknas beröra mer än en miljon löntagare och leda till fler arbetade timmar i ekonomin samt ökad tillväxt. Ett begränsat uttag av statlig inkomstskatt ökar också incitamenten till utbildning. I anslutning till arbetet med skattereform uttalades att andelen skattskyldiga med förvärvsinkomster som betalar statlig inkomstskatt bör ligga på en viss nivå som beräknats till (SOU 1995:104). har därefter upprepade gånger genomfört justeringar av den nedre skiktgränsen i syfte att minska andelen skattskyldiga som betalar statlig skatt. Sådana justeringar har föreslagits av såväl socialdemokratiska regeringar som av alliansregeringen. I sammanhanget vill vi också lyfta fram vikten av att utvärderingen av överskottsmålet bör bottna i en samlad bedömning av det ekonomiska läget, bl.a. av resursutnyttjandet, och inte underordnas enstaka indikatorer, vilket också framgår av det ramverk för finanspolitiken som regeringen presenterade 2011 och som fick brett stöd i (skr. 2010/11:79, bet. 2010/11:FiU42). En rent mekanisk analys av indikatorerna för överskottsmålet riskerar att leda finanspolitiken fel. Det finansiella sparandet bör normalt sett ligga över målnivån när resursutnyttjandet är högt och under målnivån när resursutnyttjandet är lågt. Vi noterar också att Socialdemokraterna trots sin retorik föreslår, enligt de sammanräkningar som finnas i betänkande 2013/14:FiU1, ett finansiellt sparande som i förhållande till BNP i princip är lika stort som regeringens, som deras politik beräknas leda till ett något större lånebehov. Mot denna bakgrund avstyrker vi utskottets förslag om att ändra beslut om höjd skiktgräns för statlig inkomstskatt. Förslag till lag om ändring i lagen (2013:000) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 65 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) i stället för dess lydelse enligt lagen (2013:000)1[ Lydelse enligt prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56.] om ändring i nämnda lag ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. För fysiska personer är den statliga inkomstskatten på beskattningsbara förvärvsinkomster – av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en nedre skiktgräns, och – av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en övre skiktgräns. Skiktgränserna bestäms med utgångspunkt i en nedre skiktgräns på för och en övre skiktgräns på för . Skiktgränserna bestäms med utgångspunkt i en nedre skiktgräns på för och en övre skiktgräns på för . För de därpå följande beskattningsåren uppgår skiktgränserna till skiktgränserna för det föregående beskattningsåret multiplicerade med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i juni året före beskattningsåret och prisläget andra året före beskattningsåret plus . Skiktgränserna fastställs av regeringen före utgången av året före beskattningsåret och avrundas uppåt till helt hundratal kronor. Om en enskild näringsidkare enligt 1 kap. 13 § andra stycket har ett beskattningsår som inte sammanfaller med kalenderåret, ska de skiktgränser som gäller vid detta beskattningsårs utgång tillämpas. Förslag om utskottsinitiativ om ändrad skiktgräns för statlig inkomstskatt har beslutat bereda skatteutskottet tillfälle att inkomma med yttrande över ett förslag till lag om ändring i lagen (2013:000) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229). fattade beslut om en höjning av den nedre skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt för (prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. 2013/14:56). Fysiska personer som har beskattningsbara förvärvsinkomster över en viss nivå ska enligt inkomstskattelagen betala statlig inkomstskatt på dessa inkomster. Den statliga inkomstskatten tas ut efter två olika skattesatser. Skattesatsen är för den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en nedre skiktgräns. För den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en övre skiktgräns är skattesatsen . I inkomstskattelagen anges skiktgränsernas belopp i kronor för ett visst beskattningsår (basår). bestäms skiktgränserna genom en omräkning som baserar sig på förändringen av det allmänna prisläget plus . Om ingen ändring hade skett skulle skiktgränserna för ha bestämts till respektive . Genom beslut gjordes till nytt basår vid beräkningen av skiktgränser. Den nedre skiktgränsen höjdes med till . Den övre skiktgränsen ändrades inte och bestämdes därför till för det nya . Av budgetpropositionen framgår att höjningen av den nedre skiktgränsen beräknas minska skatten för de berörda med ca . Antalet personer som betalar statlig inkomstskatt beräknas minska med 110 000. Regeringen bedömer att förslaget kommer att öka antalet arbetade timmar i ekonomin och tillväxten. Den offentligfinansiella bruttoeffekten av förslaget beräknas av regeringen till minus 2014. I finansutskottet har ledamöterna från Socialdemokraterna, och föreslagit att finansutskottet ska använda sig av sin initiativrätt och föreslå att antar ett lagförslag som innebär att den nedre skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt för sänks från till , dvs till den nivå som gällde före beslut. s.k. rambeslut innebär att enligt 5 kap. 12 § riksdagsordningen för det närmaste budgetåret genom ett enda beslut har fastställt dels en högsta nivå för summan av anslagen inom respektive utgiftsområde, dels en beräkning av inkomsterna på statsbudgeten. Eftersom ska fastställa utgiftsramarna och inkomstberäkningen genom ett enda beslut ställs alla de förslag som påverkar en utgiftsram eller inverkar på statsbudgetens inkomster mot varandra som hela paket. Regeringens förslag om höjd nedre skiktgräns ingår i det s.k. rambeslutet och utgör en del av regeringens budgetalternativ. I ärendet har Socialdemokraterna, reserverat sig till förmån för sina respektive budgetalternativ. Regeringens förslag om en höjning av den nedre skiktgränsen innebär att staten måste öka sin upplåning som skatten för relativt högavlönade sänks. Utskottet anser att det är en oansvarig finanspolitik, som dessutom får felaktiga fördelningspolitiska effekter. Hela svenska folket sätts i skuld med ytterligare ca för att de som tjänar bäst ska få sänkt skatt. Detta är såväl en olycklig fördelningspolitik som en ineffektiv konjunkturpolitik. tillstyrker förslaget om en sänkning av den nedre skiktgränsen vid beräkning av statlig inkomstskatt för till , dvs. till den nivå som skulle ha tillämpats om inte hade fattat sitt beslut om en höjning av den nedre skiktgränsen. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD) och (V). Förslag om utskottsinitiativ om ändrad skiktgräns för statlig inkomstskatt (M, FP, C, KD) (M), (M), (M), (M), (FP), (C), (M) och (KD) anför: biföll regeringens budgetförslag och avslog de budgetalternativ som lagts fram av respektive oppositionsparti. Eftersom fastställer utgiftsramar och en inkomstberäkning genom ett enda beslut har alla de förslag som påverkar en utgiftsram eller inverkar på statsbudgetens inkomster ställts mot varandra som hela paket. Förslaget om höjning av den nedre skiktgränsen för statlig inkomstskatt ingick i regeringens budgetförslag . En höjning av skiktgränsen för statlig inkomstskatt beräknas leda till fler arbetade timmar i ekonomin samt ökad tillväxt. Stora grupper får sänkt marginalskatt, vilket bidrar till ett ökat arbetsutbud bland dem som redan har ett arbete. Ett begränsat uttag av statlig inkomstskatt ökar också incitamenten till utbildning och kan därför leda till högre produktivitet. I anslutning till arbetet med skattereform uttalades att andelen skattskyldiga med förvärvsinkomster som betalar statlig inkomstskatt bör ligga på en viss nivå som beräknats till (SOU 1995:104). har härefter genomfört justeringar av den nedre skiktgränsen i syfte att minska andelen skattskyldiga som betalar statlig skatt. Sådana justeringar har föreslagits av såväl socialdemokratiska regeringar (jfr t.ex. prop. 2000/2001:1 s. 209) som av alliansregeringen. Vi vill understryka vikten av att regeringens budgetproposition bereds och beslutas som en helhet och att den budgetordning och etablerade praxis som tjänat väl upprätthålls. Genom att förslagen ställs mot varandra som jämförbara paket där samtliga förslag med budgetkonsekvens ska ingå skapas en stor öppenhet och tydlighet kring de politiska alternativen och en kontroll över statens inkomster och utgifter. Genom att ta ett samlat beslut om budgetens totala utgifter och inkomster skapas en helhetssyn, vilket motverkar att tillfälliga riksdagsmajoriteter skulle kunna lägga till eller ta bort poster utan att ta ansvar för helheten. Avsteg från den etablerade ordningen riskerar att skada förtroendet för svensk finanspolitik. Mot denna bakgrund avstyrker vi förslaget om att ska återta sitt beslut om en höjning av den nedre skiktgränsen. Förslag till lag om ändring i lagen (2013:000) om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs att 65 kap. 5 § inkomstskattelagen (1999:1229) i stället för dess lydelse enligt lagen (2013:000) om ändring i nämnda lag ska ha följande lydelse. Lydelse enligt prop. 2013/14:1, bet. 2013/14:FiU1, rskr. För fysiska personer är den statliga inkomstskatten på beskattningsbara förvärvsinkomster – av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en nedre skiktgräns, och – av den del av den beskattningsbara förvärvsinkomsten som överstiger en övre skiktgräns. Skiktgränserna bestäms med utgångspunkt i en nedre skiktgräns på för och en övre skiktgräns på för . Skiktgränserna bestäms med utgångspunkt i en nedre skiktgräns på för och en övre skiktgräns på för . För de därpå följande beskattningsåren uppgår skiktgränserna till skiktgränserna för det föregående beskattningsåret multiplicerade med det jämförelsetal, uttryckt i procent, som anger förhållandet mellan det allmänna prisläget i juni året före beskattningsåret och prisläget andra året före beskattningsåret plus . Skiktgränserna fastställs av regeringen före utgången av året före beskattningsåret och avrundas uppåt till helt hundratal kronor. Om en enskild näringsidkare enligt 1 kap. 13 § andra stycket har ett beskattningsår som inte sammanfaller med kalenderåret, ska de skiktgränser som gäller vid detta beskattningsårs utgång tillämpas. Låt mig börja med att för ovanlighetens skull yrka bifall till reservationen.För två veckor sedan stod vi här inne och debatterade och beslutade om årets rambeslut. Där fastställdes såväl utgiftsramarna som inkomstberäkningen , allt i enlighet med den budgetordning som har gällt i . Men står vi här inför risken att ta ett historiskt kliv i fel riktning. En majoritet i utskottet vill i strid med bestämmelserna i riksdagsordningen och i strid med rådande praxis bryta upp det redan fattade rambeslutet. Det har inte hänt att har tagit ett sådant här initiativ för att ändra budgetens inkomstsida av kortsiktiga politiska skäl, eller vad det nu är som ska berätta senare.Hittills har det rått en bred uppslutning bakom de regler och den praxis som byggt upp det finanspolitiska ramverket och som kom till för att städa upp efter 90-talskrisen. Förändringar har gjorts , och de har gjorts inom ramen för den konsensuskultur som traditionellt sett gäller i den här kammaren i författningsfrågor.Detta är en ordning som tjänat väl. Vi har klarat de senaste årens finanskris bättre än många andra länder. Internationella bedömare som till exempel IMF och lyfter fram krishantering som ett föredöme. Det ska vi vara stolta över, och det brukade vi vara tillsammans.Förslaget från socialdemokrater, sverigedemokrater, miljöpartister och vänsterpartister riktar nu ett skarpt skott mot den budgetordning som tjänat väl och byggt de svenska statsfinanserna så starka. Det motiveras i utskottets betänkande med 20 knappa rader. principer ska kastas omkull med 20 rader text.Låt mig redan nu ta tillfället i akt att bemöta några av de argument som ni kommer att få höra här i kväll.Det första argumentet är att regeringen skulle finansiera sina åtgärder med lånade pengar. Oppositionspartierna skriver i betänkandet att en politik som finansieras med lånade pengar sätter hela svenska folket i skuld. Då vill jag fråga Socialdemokraterna: Om det är så oansvarigt med lånade pengar, varför lånar ni mer än vad regeringen gör i ert budgetförslag?På s. 52 i årets rambetänkande, där finansutskottets kansli har räknat ihop Socialdemokraternas budget, står det att statsbudgetens saldo är något lägre än i regeringens förslag , vilket betyder att statens lånebehov är något högre jämfört med regeringens förslag.Det låter inte riktigt som den socialdemokratiska retoriken. De pratar om att belåning gör att överskottsmålet inte skulle nås som deras egen politik alltså lånar mer än regeringens.Låt mig också påminna om, och vara lite rädd om, principerna för överskottsmålet över en konjunkturcykel.