bet · H101KU4 · 2013-11-05 00:00:00 — om statliga myndigheters skydd mot korruption m.m. I betänkandet behandlas regeringens skrivelse 2012/13:167 om statliga myndigheters skydd mot korruption samt fem motionsyrkanden som väckts under de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. Motionsyrkandena rör korruption och den offentliga sektorn. I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av iakttagelser i rapporten skydd mot korruption (RiR 2013:2) samt vilka åtgärder som regeringen vidtagit och avser att vidta med anledning av rekommendationer. bedömer i likhet med regeringen att den statliga förvaltningens arbete med att förebygga korruption behöver stärkas. I frågan om regeringens uppföljning av hur myndigheterna beaktar och hanterar korrup-tionsrisker anser utskottet att en tydlig återkoppling på dessa frågor, som stöd för uppföljning och utvärdering, skulle kunna vara ett värdefullt inslag i den årliga myndighetsdialogen. Utskottet förutsätter i övrigt att regeringen löpande följer den statliga förvaltningens arbete med att förebygga korruption. Utskottet vill även framhålla vikten av ett aktivt arbete mot korruption i kommuner och landsting, särskilt i fråga om offentlig upphandling och närliggande områden. Med detta föreslår utskottet att lägger skrivelsen till handlingarna och avslår samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns två särskilda yttranden (MP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut Ärendet och dess beredning om statliga myndigheters skydd mot korruption Korruption och den offentliga sektorn Andra rapporter om korruption i offentlig förvaltning om statliga myndigheters skydd mot korruption, punkt 1 (MP) Korruption och den offentliga sektorn, punkt 2 (MP) Förteckning över behandlade förslag Motion från allmänna motionstiden Motioner från allmänna motionstiden Motion från allmänna motionstiden Utskottets förslag till riksdagsbeslut om statliga myndigheters skydd mot korruption lägger skrivelse 2012/13:167 till handlingarna. Korruption och den offentliga sektorn 2011/12:K293 av m.fl. (MP) yrkande 6, 2012/13:K372 av och (båda S), 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 32 och 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkandena 39 och 40. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), i (S), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), Skånberg (KD), (SD), (V), (M), (S) och (M). Ärendet och dess beredning överlämnade myndigheters skydd mot korruption (RiR 2013:2) till regeringen . Enligt 4 kap. 18 § riksdagsordningen ska regeringen, från det att regeringen har mottagit rapporten (där undantas vid beräkning av fristen), lämna en skrivelse till för varje granskningsrapport över effektivitetsrevisionen som lämnas till regeringen. I skrivelsen ska regeringen redovisa för vilka åtgärder regeringen har vidtagit eller avser att vidta med anledning av iakttagelser. Regeringen återkom till med skrivelsen om statliga myndigheters skydd mot korruption (skr. 2012/13:167). Motionstiden på skrivelsen löpte ut . Ingen följdmotion har väckts. Utöver regeringens skrivelse behandlas i betänkandet fem motionsyrkanden väckta under de allmänna motionstiderna 2011, 2012 och 2013. Motio-närernas förslag till riksdagsbeslut framgår av bilaga 1. Vid utskottssammanträdet uppvaktade företrädare för utskottet och lämnade information om egna förslag på åtgärder för att effektivt motverka korruption i den offentliga förvaltningen (dnr 2745-2012/13). Granskningsrapporten föredrogs av riksrevisorn med medarbetare vid utskottets sammanträde . I skrivelsen redovisar regeringen sin bedömning av iakttagelser i rapporten skydd mot korruption (RiR 2013:2) samt vilka åtgärder som regeringen vidtagit och avser att vidta med anledning av rekommendationer. Regeringen bedömer att förvaltningens arbete med att förebygga korruption behöver stärkas. Åtgärderna bör utgå från en bred definition av korruption och så långt som möjligt rymmas inom den befintliga modellen för regeringens styrning av förvaltningsmyndigheterna. inrättade regeringen en Värdegrundsdelegation som ska verka för att den statliga värdegrunden upprätthålls, bl.a. genom att främja en kultur som förebygger korruption och oegentligheter. Utifrån rekommendationer avser regeringen att vidta ytterligare ett antal åtgärder. Myndigheterna bör uppmärksammas på att frågan om risk för korruption bör inkluderas i det löpande arbetet med intern styrning och kontroll. Regeringen kommer i dialog med () att diskutera frågan om hur ESV kan stärka myndigheternas riskarbete så att frågan om korruption hanteras inom ramen för de krav som ställs i förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll. Regeringen har dessutom för avsikt att ge ESV i uppdrag att utveckla former för ett erfarenhetsutbyte mellan myndigheterna om åtgärder mot korruption utifrån erfarenheterna från arbetet med nätverket mot korruption, mutor och jäv, som tidigare samordnades av för utveckling i staten. ESV bör också i det arbetet få ansvar för att samordna och vidareutveckla ett nätverk bland myndigheterna mot korruption. Ett syfte med ett sådant uppdrag är att ge regeringen förutsättningar att skapa sig en bild av myndigheternas arbete mot korruption. om statliga myndigheters skydd mot korruption Utskottets förslag i korthet lägger skrivelsen till handlingarna. Jämför särskilt yttrande 1 (MP). har granskat statliga myndigheters skydd mot korruption. Granskningsrapporten innehåller slutsatser och rekommendationer som avser regeringen, och de myndigheter som ska följa förordningen (2007:603) om intern styrning och kontroll. har granskat 65 myndigheter som tillsammans omsätter av statens budget samt gjort fallstudier för sex myndigheter[1] som verkar inom områden med kända risker för korruption. bedömer att förordningen om intern styrning och kontroll inte har haft någon avgörande påverkan på myndigheters arbete mot korrup-tion. Enligt har många av de granskade myndigheterna inte värderat korruptionsriskerna och de saknar åtgärder för att motverka korruption. En fjärdedel av myndigheterna har inte genomfört någon värdering eller analys av riskerna för korruption. Vidare har av myndigheterna analyserat riskerna för hela verksamheten, medan har analyserat korrup-tionsriskerna för delar av verksamheten. Även om nästan alla myndigheter har riktlinjer och utbetalningskontroller är de enligt ofta generella och inte verksamhetsanpassade. granskning visar att få av myndigheterna använder arbetsrotation och att drygt hälften av dessa tillämpar ett nära ledarskap med tillgängliga chefer som stöder och följer verksamheten. Ett flertal av myndighe-terna saknar rutiner för att anmäla misstänkta fall av korruption och endast en fjärdedel av myndigheterna har någon form av s.k. visselsystem med riktlinjer för att anmäla misstänkt korruption anonymt och en funktion som hanterar sådana anmälningar. pekar på att det inte finns något formellt samarbete mellan myndigheterna om korruptionsfrågor och att ingen myndighet har ansvaret att samordna det nätverk mot korruption, mutor och jäv som för utveckling i staten () hade till uppgift att samordna. granskning visar också att värdegrundsarbetet sällan handlat om korruptionsrelaterade frågor och bara indirekt kan sägas stärka myndighe-ternas arbete mot korruption. övergripande slutsats är att myndigheters skydd mot korruption är otillräckligt. har mot bakgrund av sin granskning riktat följande sex rekommendationer till regeringen respektive de myndigheter som ska följa förordningen om intern styrning och kontroll (nedan myndigheterna). För det första bör regeringen överväga ett tydligt krav på alla myndigheter att värdera risker för korruption och oegentligheter i sitt riskarbete. Riskanalyserna bör ligga till grund för de åtgärder som myndigheten sedan vidtar. För det andra bör regeringen ge () i uppdrag att följa upp i vilken utsträckning myndigheterna beaktar och hanterar risker för korruption och oegentligheter. För det tredje bör regeringen överväga att ge ett departement ett ansvar att följa upp hur statlig förvaltning beaktar korruptionsfrågor. För det fjärde bör regeringen utse en myndighet som får i uppdrag att vidareutveckla och stärka nätverket mot korruption för att underlätta lärande och bidra till ett rimligt skydd mot korruption på alla myndigheter. Medlemskap i nätverket bör vara obligatoriskt för alla myndigheter som ska följa förordningen om intern styrning och kontroll. För det femte bör varje enskild myndighet införa rutiner för att anmäla misstankar om korruption och oegentligheter. Rutinerna bör kommuniceras tydligt inom myndigheten. För det sjätte bör myndighetsledningarna enligt säkerställa att korruptionsrelaterade frågor inkluderas i myndighetens etik- och värdegrundsarbete. Regeringens bedömning av iakttagelser Vad gäller första rekommendation om att regeringen bör överväga ett tydigt krav på myndigheter att värdera risker för korruption delar regeringen uppfattning att det kan finnas skäl att särskilt uppmärksamma myndigheterna på vikten av att inkludera frågan om risken för korruption i hela verksamheten i det löpande arbetet med att upprätthålla en godtagbar intern styrning och kontroll. Uppföljningen av detta löpande arbete sköts av varje ansvarigt fackdepartement genom en dialog mellan regeringsföreträdare, ansvarigt fackdepartement och myndighetens ledning. Regeringen bedömer därför att det kan finnas anledning att se över de interna riktlinjerna till fackdepartementen och utbildningen inom om att risken för korruption bör finnas med i den riskanalys som myndigheten ska göra, följa upp och åtgärda inom ramen för den interna styrningen och kontrollen. I fråga om andra rekommendation om att regeringen bör ge ESV ett årligt uppföljningsuppdrag om myndigheters hantering av korrup-tionsrisker bedömer regeringen att ESV inte bör ha ett årligt uppföljningskrav som bara omfattar korruption. I skrivelsen anförs att ESV enligt sin instruktion ska bistå regeringen med det underlag regeringen behöver för att säkerställa att statsförvaltningen är effektiv och att den interna styrningen och kontrollen är betryggande. Mot bakgrund av tredje rekommendation om att regeringen bör överväga att ge ett departement ett ansvar för att följa upp hur statlig förvaltning beaktar korruptionsfrågor bedömer regeringen att arbetet mot korruption bör bedrivas inom ramen för regeringens övergripande styrning och uppföljning av myndigheterna. Denna uppföljning bedrivs av respektive departement med stöd av stabsmyndigheter, t.ex. Statskontoret och ESV. Civil- och bostadsministern ansvarar enligt regeringen för övergripande frågor om statlig förvaltning, inklusive bl.a. generella frågor om styrning av myndigheter, arbetsgivarfrågor, värdegrundsarbete i staten och upphandlingsfrågor samt att frågor om statliga myndigheters arbete mot korruption ligger inom ramen för detta ansvarsområde, i de delar det inte ligger inom något annat statsråds ansvarsområde. Vad gäller fjärde rekommendation om att regeringen bör utse en myndighet som får i uppdrag att vidareutveckla och stärka nätverket mot korruption, mutor och jäv (som tidigare samordnades av ) samt att medlemskap i nätverket bör vara obligatorisk för alla myndigheterna delar regeringen uppfattning att ett erfarenhetsutbyte mellan myndigheterna är ett ändamålsenligt sätt att stödja myndigheterna i deras arbete med att förebygga korruption. I det arbetet bör enligt regeringen erfarenheterna från nätverket mot korruption användas. I frågan om ett obligatoriskt nätverksmedlemskap för myndigheterna är det enligt regeringen angeläget att myndighe-terna engageras i arbetet på det sätt som är lämpligt för respektive myndighet. Deltagandet i nätverket bör därför enligt regeringen bygga på frivillighet. I fråga om femte rekommendation om att varje enskild myndighet bör införa rutiner för att anmäla korruptionsmisstankar samt att rutinerna bör kommuniceras tydligt inom myndigheterna delar regeringen bedömning att det är ett ansvar för varje myndighet att bedöma vilka rutiner för att anmäla korruption som är ändamålsenliga inom det egna området. Regeringen bedömer att arbetet mot korruption i första hand ska bedrivas inom regelverket och organisationen för myndigheternas verksamhet. Det bör alltså inte i onödan inrättas särskilda regelverk eller organisatoriska lösningar just för korruption, även system för anmälan av korruptionsmisstankar. Enskilda myndigheter kan enligt regeringen underlätta sådana anmälningar, t.ex. genom en funktion på sin hemsida. Det kan även finnas anledning för myndigheter inom särskilt utsatta verksamhetsområden att närmare analysera behovet av sådana förenklade anmälningsförfaranden. Mot bakgrund av sjätte rekommendation om att myndighetsledningarna bör säkerställa att korruptionsrelaterade frågor inkluderas i myndighetens etik- och värdegrundsarbete delar regeringen uppfattning. Regeringen hänvisar till sitt beslut att inrätta Värdegrundsdelegationen vars uppgift bl.a. är att konkretisera hur tilltron till statsförvaltningen kan vidmakthållas och förstärkas genom att främja en kultur som förebygger korruption och oegentligheter. Regeringens åtgärder med anledning av iakttagelser I fråga om första rekommendation om att regeringen bör överväga ett tydigt krav på myndigheter att värdera risker för korruption avser regeringen att i dialog med ESV diskutera frågan om hur ESV kan stärka myndigheternas riskarbete så att frågan om korruption hanteras inom ramen för de krav som ställs i förordningen om intern styrning och kontroll. Mot bakgrund av andra rekommendation om att regeringen bör ge ESV ett årligt uppföljningsuppdrag avser regeringen att dels även i fortsättningen löpande följa upp myndigheternas arbete att utveckla skyddet mot korruption, dels regelbundet inhämta uppgifter från de mest riskutsatta myndigheterna om deras arbete med att skydda sig mot korruption. Detta bör enligt regeringen ske i den årliga dialogen mellan berörda myndigheter, fackdepartement och regeringsföreträdare, vilket ger regeringen en möjlighet att skaffa sig en samlad bild av myndigheternas arbete och skydd mot korruption. Vad gäller fjärde rekommendation om att regeringen bör utse en myndighet för att samordna ett nätverk mot korruption avser regeringen att ge ESV ansvar att dels utveckla formerna för ett erfarenhetsutbyte mellan myndigheterna om åtgärder mot korruption utifrån erfarenheterna från arbetet med nätverket mot korruption, dels samordna och vidareutveckla ett sådant nätverk bland myndigheterna. Syftet med detta är att ge regeringen förutsättningar att skapa sig en bild av myndigheternas arbete mot korruption. I fråga om femte rekommendation om att varje enskild myndighet bör införa rutiner för att anmäla korruptionsmisstankar bedömer regeringen att det inte finns någon anledning att vidta åtgärder för att införa generella system för anmälan. I skrivelsen påminner regeringen om sitt beslut att tillsätta en utredning om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm (dir. 2013:16). Utredningen ska bl.a. föreslå åtgärder som syftar till att stärka skyddet för arbetstagare som slår larm om olika former av missförhållanden, oegentligheter eller brott och skapa ett tydligare regelverk. Mot bakgrund av sjätte rekommendation om att myndighetsledningarna bör säkerställa att korruptionsrelaterade frågor inkluderas i myndighetens etik- och värdegrundsarbete hänvisas till regeringsbeslutet om att inrätta en Värdegrundsdelegation. Utöver ovannämnda vidtagna och tilltänkta åtgärder bedömer regeringen att förvaltningens arbete med att förebygga korruption behöver stärkas. Utgångspunkten bör vara en bred definition av korruption som ansluter till definition: att utnyttja en offentlig ställning för att uppnå otillbörlig för sig själv eller andra. En ytterligare utgångspunkt bör enligt regeringen vara att åtgärderna så långt som möjligt ska rymmas inom gällande regelverk och organisation. De åtgärder som vidtas bör vara så operativa som möjligt, dvs. de bör inte föregås av omfattande utredningsarbete, utan bör bygga på de utredningar som redan gjorts. Arbetet mot korruption ska i första hand ske inom ramen för regeringens styrning av förvaltningsmyndigheter, vilket innebär att arbetet ska bedrivas på bred front och att regeringens uppföljning genomförs med stöd av respektive departement. Formerna för och inriktningen på denna uppföljning utvecklas kontinuerligt inom . Utgångspunkten för uppföljningen är att myndighetsledningarna ansvarar inför regeringen, bl.a. för att utifrån bestämmelserna i myndighetsförordningen se till att verksamheten bedrivs effektivt, enligt gällande rätt och att den interna styrningen och kontrollen på så sätt är betryggande. Vid utskottssammanträdet uppvaktade företrädare för () utskottet och lämnade information om egna förslag på åtgärder för att effektivt motverka korruption i den offentliga förvaltningen. Av den lämnade informationen framgick bl.a. att TI beklagade att regeringen inte hade följt rekommendation att ge ESV i uppdrag att rapportera om myndigheternas efterlevnad av förordningen om intern styrning och kontroll. Även om TI hade förståelse för att det kunde vara svårt att ge ett departement ett övergripande ansvar för antikorruptionsarbete ansåg TI att det behövs en bättre samordning inom (). Mot den bakgrunden och med beaktande av civil- och bostadsministerns ansvar för övergripande frågor om bl.a. statsförvaltningens effektivitet föreslog TI att skulle ta initiativ till en intern samrådsgrupp inom RK för att försäkra sig om att arbetet inom berörda departement på antikorruptionsområdet blir känt och involverar alla berörda. Utskottet bedömer att den statliga förvaltningens arbete med att förebygga korruption behöver stärkas. Att såväl regeringen som myndigheterna själva aktivt främjar centrala värden som saklighet och opartiskhet och förebygger korrup-tion är av stor betydelse för samhällets och medborgarnas väl. Utskottet delar regeringens bedömning att åtgärder mot korruption bör utgå från en bred definition av korruption och så långt som möjligt rymmas inom den befintliga modellen för regeringens styrning av förvaltningsmyndigheterna. Utskottet vill även betona vikten av att regeringen, i linje med sin avsikt, ser över interna riktlinjer till departementen och utbildningen inom så att korruptionsrisker bättre återspeglas i den riskanalys som myndigheterna ska göra, följa upp och åtgärda inom ramen för den interna styrningen och kontrollen. Mot bakgrund av rekommendation om ett årligt uppföljningsuppdrag till ESV konstaterar utskottet att regeringen i stället avser att inom den årliga dialogen mellan berörda myndigheter, fackdepartement och regeringsföreträdare löpande följa upp myndigheternas arbete mot korruption samt inhämta uppgifter från de mest riskutsatta myndigheterna om deras arbete i frågan. Även om utskottet finner regeringens avsikter i dessa delar i allt väsentligt välavvägda vill utskottet i detta sammanhang understryka vikten av att regeringen följer upp i vilken utsträckning myndigheterna beaktar och hanterar korruptionsrisker. Ett värdefullt inslag inom ramen för den årliga dialogen skulle således enligt utskottet kunna vara en tydlig återkoppling på korruptionsfrågor mellan myndigheterna och regeringen. En sådan återkoppling skulle även stärka regeringens möjlighet att följa upp och utvärdera hur dessa frågor har hanterats. Utskottet delar i övrigt de bedömningar som regeringen har gjort i skrivelsen. Såväl ESV:s roll i erfarenhetsutbytet mellan myndigheter utifrån antikorruptionsnätverkets erfarenheter som Värdegrundsdelegationens framtida verksamhet utgör viktiga förstärkningar av förvaltningens arbete med att förebygga korruption. Med det ovannämnda föreslår utskottet att lägger skrivelsen till handlingarna. Korruption och den offentliga sektorn Utskottets förslag i korthet avslår fem motionsyrkanden om särskilda åtgärder och utredningar för att öka kunskapen om korruption, förebygga korruption vid offentligt beslutsfattande, kartlägga hot och risker för utbredningen av korruption i offentlig sektor samt förstärka skyddet för s.k. visselblåsare. Jämför särskilt yttrande 2 (MP). I kommittémotion 2011/12:K293 av m.fl. (MP) begärs särskilda åtgärder för att öka kunskapen inom olika sektorer i landet om vad som är tillåtet och otillåtet agerande mellan offentliga tjänstemän och förtroendevalda å ena sidan och privata företag å andra sidan (yrkande 6). Motionärerna bedömer att det finns ett behov av ökad kunskap inom allt från byggsektorn och andra delar av entreprenadsektorn till vård- och omsorgsområdet, liksom hos kommun- och statsanställda. Även förtroendevaldas kunskap behöver öka. I motionen anförs att Kommuner och Landsting (SKL) har ett särskilt ansvar för kunskapsbildning inom den kommunala sektorn och regeringen inom den statliga. och (båda S) begär i motion 2012/13:K372 att regeringen tillsätter en utredning för att förebygga korruption vid offentligt beslutsfattande. Utredningens syfte ska enligt motionärerna vara att öka uppmärksamheten kring korruption inom myndigheterna. Utredningen bör bl.a. se över lagstiftningen och underlätta bevisprövning samt ta fram standardkontrakt för anställning av upphandlare med inriktning på att förebygga korrup-tion. I motionen hänvisas till en rapport från Statskontoret som lämnades till regeringen . I kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) begärs att regeringen kartlägger hotet och riskerna för att korruption breder ut sig i offentlig sektor, hos förtroendevalda och inom offentlig verksamhet som sköts av privata aktörer (yrkande 32). I kommittémotion 2013/14:Ju412 av m.fl. (S) yrkande 40 föreslås motsvarande förslag till riksdagsbeslut. Motionärerna pekar på en tendens i samhället där kriminella grupperingar utövar otillbörlig påverkan mot olika myndigheter i syfte att nå fördelar genom att i högre utsträckning och i olika former hota enskilda myndighetsföreträdare. Ett effektivare sätt än att hota är enligt motionärerna att erbjuda pengar eller tjänster mot förmåner. Trots att förtroendet för myndigheter, kommuner och tjänstemän är stort finns det anledning att särskilt beakta att denna typ av korruption kan komma att öka i samhället. I den sistnämnda kommittémotionen begärs även (yrkande 39) att regeringen ska utreda ett förstärkt skydd för s.k. visselblåsare. I motionen anges att behovet av att skydda oss från korruption ökar när det finns stora vinstintressen i offentliga tjänster. Enligt mo-tionärerna är det viktigt att anställda och andra med insyn i verksamheten, t.ex. styrelseledamöter, kan slå larm till bl.a. myndigheter eller en högre chef utan att de riskerar efterräkningar. gav regeringen i uppdrag att ta fram ett underlag för att bedöma förekomsten av korruption i kommuner och landsting. Enligt regeringsuppdraget (Fi2011/2882) skulle Statskontoret ta fram ett samlat underlag som ger en bild av rättspraxis, forskning och uppfattningen om förekomsten av korruption i kommuner och landsting samt kommun- och landstingsägda företag. I uppdraget ingick att undersöka kunskapsnivån om korruption, vilka interna riktlinjer som finns i den kommunala sektorn, hur den kommunala revisionen arbetar med att förebygga korruption samt att analysera behovet av eventuella åtgärder. Statskontoret skulle samråda med , , och . överlämnade Statskontoret sin rapport (2012:20). I rapporten föreslog Statskontoret bl.a. att regeringen skulle sluta en överenskommelse med SKL om att det nationella nätverket mot korruption för kommuner och landsting ska ge stöd i det korruptionsförebyggande arbetet. I sammanhanget hänvisades till tidigare överenskommelser med SKL, t.ex. om att utveckla evidensbaserad praktik i som slöts . Enligt Statskontoret kunde det finnas skäl för regeringen att ta initiativ till att förtydliga kommunallagen så att det ännu tydligare framgår att kommuner och landsting ska säkerställa att deras verksamhet bedrivs enligt gällande rätt och inte bara enligt de föreskrifter som kommunen eller själva har beslutat.