· H001CU8 · 2013-03-14 12:03:07 — Den syftade till att få föräldrar att samarbeta bättre och att färre vårdnadstvister skulle gå till domstol.Detta har tyvärr inte slagit igenom på förväntat sätt, så som vi alla önskar, och antalet fall som går till domstol synes ha ökat. Inte minst detta har också tredje vice talmannen påpekat i tidigare debatter som civilutskottet har haft.I november 2011 redovisade i rapporten och barnet i vårdnadstvister uppdraget att följa upp hur vårdnadsreform slagit igenom i arbete. I betänkandet kan man också ta del av att i vissa delar ansåg att det fanns mycket positivt att lyfta fram, men det finns också utmaningar.Herr talman! Regeringen har tagit olika initiativ för att följa och utvärdera utvecklingen på området, och rapporten är föremål för beredning inom Regeringskansliet.Precis som tog upp i sitt inlägg kommer vårdnadsreform att utvärderas före mandatperiodens slut. Det är en mycket angelägen och viktig fråga för utskottet att följa. Jag kommer att beröra gode män med anledning av motionerna C359 och C360 och på förekommen anledning, eftersom frågan väckts, några av de motioner som beretts förenklat.Motionerna om gode män handlar om vikten av att samhällets svagaste, dementa, psykiskt sjuka, ensamkommande barn och barn som av olika anledningar har mist sina ordinarie vårdnadshavare fortsatt ska ha tillgång till gode män och förvaltare, ställföreträdare, som sörjer för dem som personer, förvaltar deras egendom och företräder dem ekonomiskt och rättsligt i samhället.I svaret på dessa och andra motioner som handlar om gode män hänvisas det till Utredningen om bättre förutsättningar för gode män och förvaltare. Och den ska redovisa sitt uppdrag , alltså. ser fram emot att ta del av den redovisningen och hoppas förstås att det vi önskar och som jag kommer att tala om lite längre fram kommer att bli tillgodosett bland de åtgärder som utredaren då presenterar.År 2006 - det har nämnts tidigare - höjdes det belopp som huvudmannen får behålla innan han eller hon måste bidra till förvaltarens arvode till 2,6 prisbasbelopp före skatt. motsvarar det, om jag har räknat rätt, kvar i plånboken den gode mannen har fått sin ersättning.Det är i praktiken en väldigt liten ersättning för ett ofta krävande och komplext uppdrag som den gode mannen utför, såvida inte de tillgångar som huvudmannen har vida överstiger det. Gör de inte det blir det inte mycket kvar att leva på, om inte en ny höjning av den här beloppsgränsen görs.I genomsnitt tjänar en ställföreträdare på ett uppdrag. Det är inte ovanligt att gode män har flera uppdrag, liksom det förekommer att de organiserar sig i företag eller ekonomiska föreningar. Men lejonparten av det här ideella arbetet görs av en ställföreträdare gentemot en huvudman.Många gode män är nära anhöriga, medmänniskor och ofta äldre personer som ser det som sin ideella uppgift i samhället att stödja de mest utsatta. Många är kunniga och erfarna medan det för andra kommer som en överraskning hur mycket man förväntas klara av, hur mycket arbete som i praktiken måste läggas ned och vilket ansvar man har själv, personligen, i juridisk mening som god man eller förvaltare.En annan fråga rör det ansvar som den gode mannen och förvaltaren har för huvudmannens tillgångar. En god man och förvaltare kan försäkra sig mot ett eventuellt utkrävande av ansvar från huvudmannens sida. Men om en sådan försäkring inte är tecknad kan det drabba båda parterna i den händelse att oaktsamhet eller otur skulle leda till att tillgångar behöver ersättas. Bara att sådana försäkringar finns visar kanske hur bräckligt systemet är och hur beroende vi alla är av att det fungerar.Det finns olika beräkningar av hur stora tillgångar det är som förvaltas av gode män. är en uppgift. Det kan vara mer. Det är i alla fall uppemot 150 000 personer i landet som omfattas av ställföreträdarskap i dess olika former.Vårt samhälle utvecklas. Välfärden, som vi benämner den , omfattar allt fler av oss. gör det att frågor kring välfärden och dess framtida finansiering blir en stor utmaning för oss.Ställföreträdarens uppgift är att företräda den som ofta i andra delar är beroende av vårt gemensamma trygghetssystem och vår omvårdnad. Inte sällan är det just i förhållande till välfärdssystemen, demensvården, , och läkaren som den gode mannen kommer in och ska företräda sin huvudman.Därför är det min och uppfattning att systemet med gode män och den ordning vi har med kommunala överförmyndarnämnder ska finnas kvar, att tillsynen fortsatt ska utövas av länsstyrelserna och att det är tingsrätterna som formellt förordnar gode män och förvaltare.Herr talman! Inte minst för att vi tycker att denna ordning är det bästa och mest rättssäkra sättet att ta till vara de allra svagaste personernas intressen vill vi understryka vårt ansvar att se till så att gode män utbildas, understöds och ersätts för det viktiga arbete de gör.Eftersom frågan har väckts av och vill jag även säga någonting om föräldraskapspresumtion, som har beretts förenklat.När senast behandlade motioner på det här området hänvisades till att regeringen bereder ärendet, och såvitt jag förstår gör den fortfarande det.En klar majoritet av ledamöter anser att en proposition borde framläggas som är baserad på utredningen vid assisterad befruktning och dess mening att "föräldraskapet vid assisterad befruktning med donerade ägg och spermier ska regleras på samma sätt för samkönade par och för olikkönade par. Den kvinna som är moderns registrerade partner ska automatiskt anses vara barnets förälder, en föräldraskapspresumtion motsvarande den nuvarande faderskapspresumtionen".Låt mig göra ytterligare några kommentarer. Äntligen har tvångssteriliseringar av transpersoner som bestämt sig för att skaffa barn blivit avskaffade. I praktiken betyder det att kopplingen mellan det juridiska könet hos en person och personens uppsättning av könsceller försvinner. En juridisk kvinna kan således med hjälp av egna spermier skaffa barn med en kvinna som har livmoder och äggstockar. Trots det har dessa personer som har avlat ett gemensamt barn inte rätt till en föräldraskapspresumtion likvärdigt med ett olikkönat, heterosexuellt par som skaffat sitt gemensamma barn på samma sätt.Det låter krångligt. Men egentligen blir det inte enklare än så här, eller hur?Detta belyser väl behovet av att presentera en lagstiftning där vi ser på föräldraskapspresumtionen på ett könsneutralt sätt, där utgångspunkten är att alla barn är välkomna och önskade samt att de har rätt till båda sina föräldrar från det ögonblick då de möter världens ljus, alldeles oavsett om det är fråga om ett heterosexuellt samboförhållande, ett samkönat förhållande eller ett samkönat förhållande där den ena parten har manliga könsceller.Ett heterosexuellt, ogift par måste gå till sin kommun och få föräldraskapet registrerat. Det kan ta tid. Skulle det falla sig så illa att fadern avlider innan kommunen har godkänt hans faderskap kommer det här barnet i all framtid i folkbokföringen att registreras som ett faderlöst barn. Det är oacceptabelt i ett modernt samhälle. Kommuner borde kunna registrera faderskapet mycket tidigare, helst redan före barnets födelse. Om inte kommunerna klarar av den uppgiften borde det kanske lagstiftas om att införa ett sådant krav.När regeringen nu fortsätter bereda den här frågan, vilket jag förutsätter att den gör även om det tar tid, utgår jag från att målet är att vi ska ha en ordning där ingen man först efter det att barnet är fött ska registreras som förälder och att vi självklart har en ordning där den registreringen kan göras redan innan barnet föds i ett samboförhållande.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall förslaget i betänkandet. När kommer in på föräldrapresumtionen kan vi ta varandra i hand. Vi tycker precis likadant. Det var glädjande.Vi har väntat . tillhör Alliansen och regeringssidan. Har han något hum om när det ska läggas fram? Det har inte getts något datum. Hur långt har man kommit? När kommer någonting att ske?Det borde kunna svara på. Jag vet ju inte. Men vi är totalt överens. talare har också talat om det här trots att dessa motioner ligger utanför det område som vi egentligen borde diskutera här i kammaren. Det enda skälet till att jag tog upp dessa frågor till diskussion är, förutom att frågorna naturligtvis ligger mig varmt om hjärtat, att och tog upp dem. Annars hade jag inte gjort det.Beskedet till är att utredningen är presenterad. Det bereds inom , och som jag sade i mitt anförande utgår jag från att en proposition på det här området kommer att presenteras. Vi är angelägna om det allesammans. Men jag kan naturligtvis inte presentera ett datum eller en färdig tidpunkt, lika lite som någon annan här i kammaren kan göra det.Det finns många uppgifter som den här regeringen har att sysselsätta sig med, inte minst olika tillkännagivanden från oppositionen om olika regelkrångeltillämpningar som till exempel månadsrapportering och annat som vi i olika grad tycker illa om men som vi måste hantera.Det här är ett område som vi säkert är angelägna om att få fram allesammans. Som själv var inne på ligger en utredning till grund för detta. Det är en förskräckligt som ingenting har hänt.Som jag tog upp i mitt anförande är vi vana vid bromsklossar när det gäller de här frågorna. Det var samma när det gällde inseminering för lesbiska. Det var samma när det gällde registrerat partnerskap. Då var det bromsklossar. När det gällde var det bromsklossar och så vidare.Då undrar jag: Kan förklara för mig varför det just i de här frågorna, som är så diskriminerande för många människor i samhället, är så stora bromsklossar? Varför ska vi alltid vänta och vänta? Var är stoppet? Jag har beskrivit det här området. har själv beskrivit området liksom finns oerhört många aspekter på föräldraskap och föräldraskapets ansvar. Framför allt och till syvende och sist handlar det här om barnet och barnens rättigheter - barnens rättigheter i samhället och barnens rättigheter till båda sina föräldrar.Det är ett oerhört komplext område, och jag är glad över att den här typen av förslag inte hastas fram utan att alla aspekter på området belyses och analyseras. En slarvigt genomförd lagstiftning på det här området kommer nämligen inte att drabba någon annan än barnen. Och det är barnen vi vill se komma till, alldeles oavsett hur, skulle jag vilja tillägga. Det är barnen vi vill se växa upp trygga i ett samhälle där de har vårdnadshavare som kan sörja för dem de är myndiga.Det är skälet till att jag inte är lika upprörd som är över att regeringen tar den här frågan på största allvar och tar den tid som behövs för att bereda det här på ett bra sätt. behandlar vi ett viktigt ämne i civilutskottet som berör varje medborgare i vårt land, alltså familjerätten. Familjer är en av samhällets viktigaste grundpelare. utveckling avgörs av hur vi tar hand om våra barn och unga och hur mycket vi satsar på deras uppväxt.Jag yrkar bifall till civilutskottets betänkande CU8 och avslag på reservationerna.Under de följande minuterna vill jag beröra tre frågor med den gemensamma nämnaren att barnets perspektiv aldrig får glömmas bort eller förkastas.Om jag börjar med frågan om gode män vet vi alla att det är en viktig funktion för de kanske allra svagaste i vårt samhälle. Uppdraget som god man innebär ett stort ansvar att ta hand om en annan person och den personens egendom och sörja för att det gagnar den enskilde.Det är därför bra att kraven och tillsynen har ökat genom beslut här i . Regeringen har också tillsatt en utredning som ska föreslå ytterligare åtgärder som förbättrar situationen för gode män.Men det är också viktigt att det inte blir så många krav att man inte vågar ta uppdraget. De här personerna ska stöttas. De gör ofta en volontär insats, och det är viktigt att vi ger dem så många verktyg som vi kan i deras viktiga funktion.I utskottet har vi tagit upp huruvida brukaren eller dennes anhöriga ska kunna få ut information om en god mans personliga historik. Man kan förstå att tidigare begångna misstag av en god man ska få komma fram i ljuset, men det finns en viktig avvägning gällande integriteten. Och det kan tala för att uppgifter ur belastningsregistret hålls undan från den informationen. Det är ju någonting som överförmyndaren har möjlighet att se över så att den gode mannen är som det heter "en rättrådig, erfaren och i övrigt lämplig man eller kvinna".En annan fråga i betänkandet är laglottens vara eller icke vara. Vi kristdemokrater tycker att laglotten fungerar bra och ser inget motiv till att ta bort den i dess nuvarande form. Det finns debattörer som vill det med motiveringen att personen som lämnar arvet själv ska få avgöra vart pengarna ska gå. Men laglotten har ju den funktionen att dels bevara kvarlåtenskapen till de närmaste släktingarna, dels skapa rättvisa mellan bröstarvingarna.Jag har roat mig med att lyssna på förra årets debatt om familjerätten. Där lyfte tredje vice talman från och min föregångare i utskottet fram frågan om särkullbarnens arvsrätt kontra efterlevande makes arvsrätt. Det var intressant att lyssna på, liksom på alla andra som gjorde inlägg i den debatten.Svensk familjerätt bygger på ett antal viktiga principer. En av de främsta principerna är att alltid se till barnets bästa. Det är logiskt, då vi vill skydda den svagare parten. Lagstiftningen har också ändrats och anpassats till andra former av familjebildningar än den traditionella kärnfamiljen utan att släppa på den bärande principen om barnets bästa. utveckling avgörs av hur vi tar hand om våra barn och unga och hur mycket vi satsar på deras uppväxt. Vårt mål är ett samhälle där frihet förenas med omsorg om dem som lever i utsatta situationer, ett samhälle som stöder familjen och skapar förutsättningar för ett blomstrande närings- och föreningsliv. Det är alltså för barnets bästa som laglotten bör finnas kvar.Herr talman! Att vara pappa är fantastiskt. Vi är ca 1 300 000 pappor i , varav 500 000 lever i skilda relationer. Vi kristdemokrater tror ju på familjen som en viktig grundpelare i samhället. Det finns de som anser att familjen är en gammaldags, otidsenlig institution som inte längre fyller någon funktion i ett modernt samhälle. Vi tror i stället att familjen är en viktig byggsten i samhället. I de nära gemenskaperna - familjen är en sådan - utvecklas man till en trygg individ. Vi vill ge föräldrarna mer ansvar och mer tid för sina barn. Och att familjerna ser olika ut behöver jag väl inte kommentera. Många äktenskap och samboförhållanden spricker. Det är tråkigt. När föräldrar inte längre drar jämnt kan det gå så långt som till en vårdnadstvist. I de här tvisterna står barnet där med sina frågor. berörs ca 50 000 barn i av föräldrars separation. Ungefär 7 000 av dem blir föremål för tvist mellan föräldrarna. En tvist om vårdnad, boende och umgänge innebär stora påfrestningar för ett barn, och såväl socialtjänst som domstol arbetar för att i första hand nå en samförståndslösning. Men det är fortfarande vanligt att vårdnadstvister löses i domstol, och socialnämnden har ett centralt uppdrag att utreda vad som är bäst för barnet.Det som jag upplever som en smärre revolution är att barnets perspektiv lyfts upp mycket mer . Det diskuteras och utreds även nu vad som skulle hända om görs till svensk lag. Mycket talar för att en starkare juridisk ställning för skulle leda till bättre uppmärksammande av barns rättigheter och till ett starkare skydd. Vi kristdemokrater vill därför inkorporera i svensk lag, alltså göra den till svensk lag. Problemet med implementeringen av att barnets perspektiv ska vara gällande är att det tar tid. Det slirar i många kommuner. har ju följt upp vårdnadsreform och hur den har slagit igenom i arbete. Det har bland annat undersökts hur barn kommer till tals. Resultatet av undersökningen är positivt. Jag tillåter mig att tvivla på den uppgiften. Det är för många berättelser från mammor, pappor och handläggare som säger att barnen inte kommer till tals så som det är föreskrivet i lagen. Visserligen står det i att det finns en del förbättringsområden, men jag tror att det fattas en hel del på det här området.Det kanske är så att Trondheimsmodellen är ett steg framåt, som flera har nämnt här, att tjänstemän med särskild barnkompetens från familjerätten tar aktiv del i processen för att lyfta barnets perspektiv och nå samförstånd mellan föräldrarna. Vi får se hur utfallet blir av de försök som görs.2006 års vårdnadsreform syftade till att förstärka barnperspektivet men också till att minska antalet vårdnadstvister som går till domstol, bland annat genom medling. Dess värre har de i stället ökat , och lagändringen 2006 innebar ju att det blev lättare för tingsrätten att döma till enskild vårdnad. Bland annat ville man lättare kunna döma till enskild vårdnad om det fanns våld med i bilden. Men det blev också andra konsekvenser. Ju lättare det är att vinna en vårdnadstvist, desto lägre är tröskeln för att inleda en.Herr talman! Jag nämnde ju alla dessa pappor, en halv miljon, som lever i skilda relationer. Det finns ett stort antal av dessa pappor som känner sig totalt överkörda av domstolens beslut. Jag tror att det är viktigt att båda föräldrarna finns med i barnets liv. Låt mig återknyta till , där det står följande om föräldrar:Föräldrarna ska ge barnet vägledning och råd, men också lyssna på barnet och ta hänsyn till hans eller hennes tankar.Båda föräldrarna har ansvar gemensamt. De ska sätta barnets bästa främst.Föräldrar har rätt till stöd från samhället.Till sist vill jag framföra att regeringen gör insatser på området, bland annat genom , där tio kommuner startar försöksprojekt med separationsteam. Till dessa separationsteam kan föräldrar och barn vända sig för att få stöd, råd och information i samband med en separation. Tanken med försöksverksamheten är att utveckla en samverkansmodell som tar sin utgångspunkt i en helhetssyn på familjen. Fokus för verksamheten ska vara barnets bästa. Och det, herr talman, låter som ljuv musik i mina öron! Jag vill börja med att välkomna till civilutskottet. Det är den första debatten för dig tillsammans med det här utskottet.Jag blir väldigt glad när jag hör att pratar om barnets perspektiv och att det är det som ska stå i centrum. Det tror jag att vi alla kan vara överens om.Vad som förvånar mig är dock att han inte nämner till exempel rätten till föräldrar. under debatten har vi tagit upp föräldrapresumtion och att den behöver moderniseras för att faktiskt se till att alla barn säkras sin rätt till föräldrar.Jag undrar hur och ser på det här och när de tycker att det vore lämpligt att vi faktiskt fick ett lagförslag hit till kammaren som vi kunde debattera och diskutera och förhoppningsvis sätta i kraft.Jag blir också glad när tar upp frågan om särkullbarnens arvsrätt. Jag blir lite konfunderad dock, för jag förstod inte riktigt vad innebörden av det sade är. Jag hoppas att det är detsamma som vi har motionerat om tidigare, att vi ska se över just det problem som uppstår för många när den ena partnern dör och särkullbarnet faktiskt kan hävda rätten till sitt arv redan innan den överlevande partnern har dött. Det innebär faktiskt att människor kan sättas på bar backe, tvingas flytta från den gemensamma bostaden.Vi har väckt motioner om att frågan borde ses över. Är det något som instämmer i? När kan vi se ett sådant förslag?Det verkar handla om att allt tar med den här regeringen. Måste vi ha det så? Jag börjar med den sista frågan om särkullbarnen och vad sade om när en av makarna dör och den andra maken tvingas att flytta ut på grund av att dödsboet måste skiftas.Jag håller fullständigt med dig om att något borde göras. Jag sade att jag roade mig med att ta del av förra årets debatt. Där nämnde dagens talman en modell från där detta problem löses genom att skifta allt utom bostaden, vänta in en försäljning eller att den efterlevande maken avlider.Det här är en viktig fråga, och det är viktigt att det händer något på området. Det är en helt absurd tanke för mig att den efterlevande maken måste flytta ut i samband med skiftet. När detta ska ske kan jag inte svara på. Jag anser inte att det har hänt så mycket på området. Det är dags att det sker någonting. Jag är fullständigt med dig på den punkten.Sedan var det frågan om presumtion. Frågan finns i och för sig med som underlag i betänkandet. Vi kristdemokrater menar att pappan alltid ska finnas med. Det är logiskt att det finns två föräldrar, en av dem ska vara pappa rent biologiskt. Det blir för mig en kvasidiskussion. Är pappan känd är han en av föräldrarna. Är pappan inte känd är ursprunget ur ett barnperspektiv en viktig fråga. Jag får återkomma till frågan om tid. Jag vet inte är . Det är för mig . Ett barn hinner födas och börja skolan på den tiden.Ska det behöva ta så för oss att konstatera att alla barn har rätt till sina föräldrar? Det är vad det handlar om. Vi borde kunna utreda en sådan fråga snabbt. Det finns ändå en utredning på området som har lagt fram konkreta och bra förslag. Vi har till och med hört allianskamrater till ställa sig bakom förslagen i talarstolen. Jag förstår inte varför det ska behöva ta så fruktansvärt att säkra den grundläggande rättigheten för ett barn till sina föräldrar.I anförande fick vi höra att han tror på familjen. Det är skönt att vi kan vara överens om den saken också. Familjen är en viktig byggsten i samhället. Det är där vi kan fostra våra barn och där de kan växa upp i en trygg miljö.Men ser familjen annorlunda ut än . Därför måste vi anpassa lagstiftningen. När tycker regeringen att det är dags att lägga fram förslag? Jag har radat upp ett antal utestående frågor. försöker raljera eller hävda att det här är frågor som inte borde vara med i diskussionen på grund av att de får en förenklad beredning, men det är ändå viktiga frågor som hör till området. Kolleger har motionerat om dessa frågor i kammaren, och då måste vi få diskutera frågorna. Jag håller med om att alla barn har rätt till sina föräldrar. Vi kristdemokrater hävdar att varje barn har rätt till sin pappa, till sin biologiska far. Den här frågan är värd en större diskussion, och vi klarar inte den . När talar om en rätt till sina föräldrar förstår jag att han menar att juridiskt, genom föräldrapresumtionen, skulle pappan inte finnas med i det sammanhanget utan att det kan vara fråga om till exempel två mammor. Det är vad jag inte får ihop. Enligt lagen handlar det om två vårdnadshavare, två föräldrar. De måste alltså välja bort pappan. Jag har svårt att se att ett barn inte har rätt till sin far.Jonas säger att detta går sakta, att det har gått sju . Det här är en gammal romersk rättslig princip, som säkert har hört talas om: Pater est quem nuptiae demonstrant, det vill säga att fadern är den som giftermålet utpekar. Det är en gammal romersk rättspraxis. Jag är beredd att hävda att barnet har rätt till sina föräldrar och att en av dem är en pappa. Låt mig först och främst framföra ett tack till civilutskottets ledamöter för behandlingen av alla de familjerättsliga motionerna. Med detta sagt vill jag tillåta mig att inta ett kritiskt förhållningssätt på ett av områdena, nämligen fastställande av faderskap.Att bli förälder är en stor händelse i livet, för många kanske den största. Den är förenad med lycka och glädje men också omställning och anpassning av vardagen. Tiden före förlossningen är också förenad med nervositet för barnets välbefinnande och planering inför det stundande föräldraskapet och det ansvar som följer med det.Sveriges riksdag har på en rad områden inom familjerätten genomfört reformer som syftar till att underlätta människors vardag och till att upprätthålla en neutral inställning till de livsval enskilda individer gör. Såväl adoptionsrätt, äktenskapsrätt som namnrätt har genomgått förändringar för att ligga i fas med tidens utveckling.