bet · H001SkU25 · 2013-05-20 00:00:00 — Frågan är om det finns skäl att införa sådana bestämmelser mot bakgrund av att uppehållstillstånd utgör en förutsättning för folkbokföring. Det skulle göra det ännu tydligare att folkbokföring och möjligheten att omfattas av svenska förmåner är knuten till personer som har rätt att vistas i landet. Som konstaterar är dock regelverket kring uppehållstillstånden komplicerat och det kan uppstå situationer där det är oklart vad som kommer att gälla för en person vars uppehållstillstånd löper ut eller återkallas, eller vars ansökan om uppehållstillstånd avslås. En viktig utgångspunkt för folkbokföringen måste vara att personer inte ska riskera att avregistreras enbart av det skälet att handläggningen av ett ärende om uppehållstillstånd drar ut eller att det uppstår någon form av missförstånd i ett sådant ärende. I likhet med utredningen anser regeringen att det är svårt att knyta avregistreringen till ett specifikt beslut enligt utlänningslagen (2005:716). Mot denna bakgrund och med beaktande av att det kan finnas andra omständigheter som, trots avsaknad av uppehållstillstånd, innebär att en person fortfarande ska anses vara bosatt i landet, bör det inte ske någon automatisk avregistrering av en person som saknar uppehållstillstånd. I motion 2012/13:Sk11 av (SD) yrkandena 2 och 3 anförs att det är olyckligt att det går att vara folkbokförd trots att uppehållsrätt eller uppehållstillstånd saknas. Motionären begär ett tillkännagivande om att en person som saknar uppehållsrätt eller uppehållstillstånd i landet bör avregistreras från folkbokföringen. Vidare begärs ett tillkännagivande om att uppgiften om svenska medborgares tidigare utländska medborgarskap ska framgå tydligare i folkbokföringen. redovisas dubbla eller flerdubbla medborgarskap endast för personer med icke-svenskt medborgarskap. Utskottet delar regeringens bedömning att det inte bör ske någon automatisk avregistrering av en person som saknar uppehållstillstånd. Personer ska inte riskera att avregistreras enbart av det skälet att handläggningen av ett ärende om uppehållstillstånd drar ut eller att det uppstår någon form av missförstånd i ett sådant ärende. Den regel som regeringen föreslår framstår som välavvägd. När det gäller motionsförslaget om att svenska medborgares tidigare utländska medborgarskap ska framgå av folkbokföringen finns det anledning att framhålla att de regler som gäller för tillgången till uppgifter i folkbokföringsregistret är resultatet av en avvägning mellan å ena sidan behovet av att ha rationella och effektiva regler och å andra sidan kravet på skydd för sådana uppgifter som kan vara känsliga ur integritetssynpunkt. Uppgift om födelseort och uppgift om inflyttning från utlandet får t.ex. inte användas som sökbegrepp vid sökning i folkbokföringsregistret, och uppgift om medborgarskap får användas som sökbegrepp endast i fråga om medborgarskap i , , , eller samt i fråga om medborgarskap inom eller utom Europeiska unionen. Vid utlämnande av uppgifter till myndigheter får endast de senast registrerade folkbokföringsuppgifterna lämnas ut och uppgift får inte lämnas om från vilket land inflyttning skett. Utskottet är inte berett att tillstyrka en ändring av dessa regler. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och avstyrker motion Sk11 yrkandena 2 och 3. Personer som bor på äldreboenden Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om att den som bor på ett äldreboende ska folkbokföras där. En vistelse på ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till äldreboendet ska dock inte anses leda till ändrad bosättning om vistelsen har beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. avslår ett motionsförslag om att folkbokföring av äldre personer med särskilt boende helst ska beslutas efter att man har hört med den äldre själv. Jämför reservation 6 (SD). Regeringen föreslår att den som bor på ett äldreboende ska folkbokföras där i enlighet med bestämmelserna i 7 § folkbokföringslagen. En vistelse på ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till äldreboendet ska dock inte anses leda till ändrad bosättning om vistelsen har beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. Regeringen anför att dagens system, där den enskilde kan välja att vara folkbokförd antingen i äldreboendet eller där han eller hon bodde före flytten, medför att kommunernas ersättningssystem kan utsättas för störningar. För att undvika det måste en person, som av en kommun placerats på ett äldreboende i en annan kommun, vara folkbokförd i den gamla kommunen, medan en person som själv har valt att flytta till ett äldreboende i en annan kommun folkbokförs i den nya kommunen. För att samverka med kommunernas kostnadsfördelning bör därför huvudregeln för folkbokföring i dessa fall vara att en person som bor på ett äldreboende ska vara folkbokförd där. I de fall den kommun där en person är eller borde vara folkbokförd placerar honom eller henne på ett äldreboende i en annan kommun, ska dock vistelsen inte anses leda till ändrad bosättning. En sådan regel uppfyller i de flesta fall principerna om att man inte ska kunna välja var man vill vara folkbokförd och att folkbokföring ska ske där en person faktiskt är bosatt. I motion 2012/13:Sk11 av (SD) yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att folkbokföring av äldre personer med särskilt boende helst ska beslutas efter man har hört med den äldre själv eller i förekommande fall med en anhörig eller god man. För många i den äldre generationen är det viktigt att kunna känna en trygghet när det handlar om vilken församling man är folkbokförd i inte minst i fråga om gravplats. Utskottet delar regeringens bedömning att huvudregeln för en person som bor på ett äldreboende bör vara att personen ska folkbokföras där i enlighet med bestämmelserna i 7 § folkbokföringslagen och att det finns skäl att göra ett undantag för de fall då en vistelse på ett äldreboende i en annan kommun än den där personen var eller borde ha varit folkbokförd när han eller hon flyttade till äldreboendet beslutats av den kommun där han eller hon var folkbokförd. Motionsförslaget om att folkbokföring av äldre personer med särskilt boende helst ska beslutas efter att man har hört med den äldre själv, en anhörig eller god man avstyrks eftersom möjligheten att själv välja folkbokföringsort nu avskaffas. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och avstyrker motion Sk11 yrkande 4. Barn som bor lika mycket hos båda sina föräldrar Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens förslag om att barn som bor lika mycket hos båda sina föräldrar ska få folkbokföras hos den av vårdnadshavarna som föräldrarna kommer överens om och avslår ett motionsförslag om att regeringen ska återkomma med ett förslag om dubbel folkbokföring av barn vid växelvis boende. Jämför reservation 7 (V) och särskilt yttrande (S, MP). Regeringen föreslår att barn som står under vårdnad av två vårdnadshavare som inte bor tillsammans och tillbringar dygnsvilan i ungefär samma omfattning hos var och en av dem ska få folkbokföras hos den av vårdnadshavarna som de båda kommer överens om. Regeringen konstaterar bl.a. att ett antal remissinstanser har förespråkat att en möjlighet till dubbel folkbokföring bör införas, så att barnet i dessa fall kan folkbokföras hos båda föräldrarna. En sådan möjlighet kan sägas bättre överensstämma med barnets faktiska vistelse. Dubbel folkbokföring strider dock mot grunderna för folkbokföringen i övrigt. Det måste därför finnas mycket starka skäl för att frångå principen om att en person ska vara folkbokförd på en plats. Förutom de känslomässiga skäl som ligger bakom att en förälder vill att barnet ska vara folkbokfört med honom eller henne har frågan om var ett barn är folkbokfört främst betydelse för föräldrarnas rätt till vissa bidrag och för rätten till förskole- och skolplats. Om ett barn skulle folkbokföras på två ställen medför det en risk för att båda föräldrarna får rätt till samma bidrag om inte de materiella reglerna kring bidragen ändras. Att folkbokföra barn på två ställen innebär även vissa avgränsningsproblem beträffande den krets av barn som ska omfattas av denna möjlighet. Som utredningen påpekar finns det mycket som talar för att vinsterna med att i vissa situationer låta ett barn vara folkbokfört på två ställen är begränsade. Det finns även en risk för att dubbel folkbokföring, i stället för att lösa konflikten mellan föräldrarna, enbart förflyttar den till det område som är den egentliga orsaken till föräldrarnas intresse i barnets folkbokföring, t.ex. till frågan om vem av föräldrarna som ska ha rätt till de familjestöd som förutsätter bosättning på samma adress som barnet. Mot den bakgrunden anser regeringen att det inte bör införas någon möjlighet att låta ett barn bli folkbokfört på två ställen. Det kan dock finnas anledning för regeringen att återkomma till frågan längre fram. I kommittémotion 2012/13:Sk9 av m.fl. (V) yrkande 1 anför motionärerna att föräldrar och barn bör ges samma förutsättningar i de fall barnen verkligen bor växelvis hos båda föräldrarna och tillbringar dygnsvilan i ungefär samma omfattning hos var och en av dem. Motionärerna begär ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med ett förslag om dubbel folkbokföring av barn vid s.k. växelvis boende. Regeringens förslag innebär att det skapas ett utrymme för att ta hänsyn till föräldrarnas gemensamma vilja om ett barn tillbringar dygnsvilan i ungefär samma omfattning hos var och en av föräldrarna. I dessa fall är det inte var dygnsvilan tillbringas som blir avgörande för folkbokföringen utan andra faktorer, såsom var barnet går i skola eller var det har sina fritidsaktiviteter. Om inga av de kriterier som utformas av praxis pekar ut den ena förälderns bostad framför den andras blir det särskilt svårt att bestämma var barnet ska anses vara bosatt. Att vid ett sådant förhållande införa en möjlighet för föräldrar som är överens att bestämma var ett barn ska vara folkbokfört torde stämma väl överens med det allmänna rättsmedvetandet och tydliggöra lagstiftarens strävan att understödja föräldrars samförståndslösningar för barnets bästa. Det skulle även innebära en besparing av en stor del av utredningsresurser som i stället skulle kunna läggas ned på fall där det är oklart var ett barn faktiskt befinner sig. En sådan ordning kan inte heller anses innebära en försämring av kvaliteten i folkbokföringen. Utskottet delar regeringen bedömning att det måste finnas mycket starka skäl för att frångå principen om att en person ska vara folkbokförd på en plats. Om ett barn skulle folkbokföras på två ställen medför det en risk för att båda föräldrarna får rätt till samma bidrag om inte de materiella reglerna kring bidragen ändras. Att folkbokföra barn på två ställen innebär även vissa avgränsningsproblem beträffande den krets av barn som ska omfattas av denna möjlighet. Det finns också en risk för att dubbel folkbokföring, i stället för att lösa konflikten mellan föräldrarna, enbart förflyttar den till det område som är den egentliga orsaken till föräldrarnas intresse i barnets folkbokföring, t.ex. till frågan om vem av föräldrarna som ska ha rätt till de familjestöd som förutsätter bosättning på samma adress som barnet. Utskottet anser inte att dubbel folkbokföring av barn vid växelvis boende är en lämplig lösning på de problem och konflikter som kan uppkomma i dessa situationer. Eventuella åtgärder måste därför i första hand inriktas på andra områden. Utskottet noterar att regeringen anser att det kan finns anledning för den att återkomma till frågan längre fram. Utskottet tillstyrker propositionen i denna del och avstyrker motion Sk9 yrkande 1. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om att regeringen ska återkomma med förslag om skyddet för personuppgifter med hänvisning till det arbete med dessa frågor som pågår inom . Jämför reservation 8 (S, MP, V). föreslår att det införs en skyldighet för att efter ansökan registrera en uppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men och därför har ett skyddsbehov. Behovet av uppgiften om skyddsbehov ska omprövas senast för registreringen. Den enskilde ska kunna överklaga ett beslut att inte föra in en uppgift om skyddsbehov eller att ta bort en sådan uppgift. bör i sin utredning om skyddsbehov hämta in yttrande från polismyndighet eller från annan som kan antas ha uppgifter att lämna. Vid behov ska interimistiskt kunna besluta om uppgift om skyddsbehov. Vidare föreslås att man inför en sekretessbestämmelse som ska gälla för uppgifter i både ärenden om uppgift om skyddsbehov och ärenden om kvarskrivning. Sekretessen ska gälla för uppgifter om enskildas personliga förhållanden om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till honom eller henne lider men. Sekretessen ska också gälla hos andra myndigheter som får tillgång till uppgifterna. För uppgift i allmän handling ska sekretessen gälla . Den tystnadsplikt som följer av den föreslagna bestämmelsen ska ha företräde framför meddelarfriheten. Slutligen föreslås att en vårdnadshavare ensam ska få ansöka om uppgift om skyddsbehov för ett barn, om syftet är att skydda barnet mot den andre vårdnadshavaren. Båda vårdnadshavarna måste dock alltjämt ansöka om flyttning även av ett barn som har en uppgift om skyddsbehov registrerad till skydd mot den ena vårdnadshavaren. Utredningen konstaterar att myndigheterna i stort sett har bra rutiner för att hantera uppgifter om personer som är utsatta för hot och som därför fått sekretessmarkering. Det har dock från flera håll lämnats uppgifter om att det alltjämt föreligger brister. Det bedöms inte finnas några större brister i de författningar som finns, utan det är tillämpningen som brister. Det behövs därför inte några författningsändringar. Alla myndigheter bör dock enligt utredningens uppfattning se över sina rutiner för hanteringen av dessa uppgifter. I propositionen anförs att frågan om skyddet för personer som lever under hot om våld eller förföljelse är mycket angelägen för regeringen. Med utgångspunkt i bl.a. förslag pågår därför ett arbete inom för att se över situationen för personer som riskerar att utsättas för brott och för att förstärka skyddet och rättssäkerheten för dessa personer. Av den anledningen bör förslaget om att införa en uppgift om skyddsbehov och förslaget om att förstärka sekretessen för uppgifter i ärenden om kvarskrivning övervägas vidare i ett annat sammanhang. Regeringen framför vidare att bedömning att det är myndigheternas rutiner för hantering av sekretessmarkerade personuppgifter som bör ses över får stöd av remissinstansernas synpunkter. En avgörande förutsättning för att skyddet för personuppgifter ska fungera effektivt är att myndigheterna hanterar uppgifterna korrekt. Mot bakgrund av utredningens slutsatser finns det all anledning för myndigheterna att se över sina rutiner. Det kan finnas anledning för regeringen att återkomma till frågan om myndigheternas rutiner vid hantering av sekretesskyddade uppgifter. I kommittémotion 2012/13:Sk10 av m.fl. (S) yrkande 7 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma till senast med ett förslag om skyddet av personuppgifter i samhället. har lagt fram förslag om ändrade regler för sekretessmarkering och även ett förslag om att besluten ska kunna överklagas. Utredningen har också pekat på problemet med brister i rutiner hos olika myndigheter vid hanteringen av uppgifter om personer som är utsatta för hot och som därför fått sekretessmarkering. Det är nödvändigt att den pågående översynen av hantering av sekretessmarkeringar påskyndas och att vilsenheten bland myndigheterna upphör så att otryggheten för dem som känner sig hotade minskar och rättssäkerheten förbättras. Också i kommittémotion 2012/13:Sk9 av m.fl. (V) yrkande 2 begärs att regeringen skyndsamt återkommer med ett förslag om skyddad identitet. förslag om att införa en uppgift om skyddsbehov i folkbokföringsdatabasen och förslaget om att förstärka sekretessen i ärenden om kvarskrivning är mycket angelägna för våldsutsatta kvinnor och barn. delar i sitt yttrande regeringens bedömning när det gäller skyddade personuppgifter och föreslår att skatteutskottet avstyrker motionsyrkandena. anser i likhet med regeringen att frågan om skyddet för personer som lever under hot om våld eller förföljelse är mycket angelägen och har fått information från om att det pågående arbete som nämns i propositionen att se över situationen för personer som riskerar att utsättas för brott och förstärka skyddet och rättssäkerheten för dessa personer beräknas vara färdigt . ser därför inte någon anledning för att i detta läge göra ett tillkännagivande till regeringen. ser mycket allvarligt på uppgifter om att det råder en stor vilsenhet bland myndigheter kring regelverket om sekretessmarkerade uppgifter. Utskottet anser att det finns all anledning för myndigheterna att se över sina rutiner och utgår från att regeringen noga följer frågan om myndigheternas rutiner vid hantering av sekretesskyddade uppgifter och vid behov återkommer till den. I en avvikande mening (S, MP, V) tillstyrks förslagen om att regeringen senast bör återkomma till med ett förslag om skyddet av personuppgifter. Det är enligt utskottets uppfattning mycket viktigt att reglerna om skydd för folkbokföringens uppgifter om våldsutsatta personer har en ändamålsenlig utformning och att de tillämpas på ett sätt som gör att personer som tvingas begära skydd kan känna sig trygga. Redan åtgärden att begära skydd för sina folkbokföringsuppgifter innebär att den våldsutsatte tar på sig sådana inskränkningar i sin och sin familjs personliga frihet som normalt sett skulle betraktas som helt oacceptabla. En förutsättning för kvarskrivning är t.ex. att den utsatte genomför en flyttning där alla band med den tidigare adressen klipps av. Utöver de praktiska problemen vid alla former av externa kontakter bidrar risken för upptäckt till att den utsatte befinner sig i en mycket svår stressituation. Det finns enligt utskottets mening anledning att understryka att det skydd som kan erbjudas för uppgifter inom folkbokföringen måste ses som en ren nödåtgärd och att det därför är viktigt att åtgärder vidtas också inom andra områden. har lagt fram förslag om en skyldighet för att registrera en uppgift om att en enskild eller någon närstående till denne kan komma att utsättas för hot eller våld eller lida annat allvarligt men och därför har ett skyddsbehov. Utredningen har också föreslagit att en sekretessbestämmelse ska införas som ska gälla för uppgifter i både ärenden om uppgift om skyddsbehov och ärenden om kvarskrivning. har konstaterat att det inte behövs några författningsändringar för att åtgärda de problem som finns vid överföringen av uppgifter från folkbokföringsdatabasen till andra myndigheter. Däremot gör utredningen bedömningen att det fortfarande finns risk för att uppgifter felaktigt lämnas ut från myndigheterna. De brister som finns hänför sig huvudsakligen till brister i datasystemen och bristande kunskaper hos handläggare. Sekretessens räckvidd konstateras vara ett särskilt område där det behövs utbildningsinsatser. Utredningen konstaterar vidare att det råder en stor vilsenhet bland myndigheter kring regelverket. Många myndigheter förväntar sig att ska upprätta nationella regler för hur de ska hantera sekretessmarkerade uppgifter. Det medför stort besvär för den enskilde som har en sekretessmarkering att se till att denna får avsedd effekt. Den som har en sekretessmarkering måste ofta vid myndighetskontakter själv vara mycket aktiv och förklara inte bara att det finns en sekretessmarkering utan också ofta vad det innebär. Det läggs ett stort ansvar på den enskilde att i alla lägen vara försiktig med vilka personuppgifter som lämnas ut, för att inte skyddet ska förstöras. Om en adress blir känd för den som förföljer kan det innebära att personen måste flytta, ofta med mycket kort varsel. Det innebär en stor påfrestning, både fysiskt, psykiskt och ekonomiskt. Besvären blir ännu större om personen med sekretessmarkering har barn, som vid flyttning måste byta förskola eller skola, kamrater och fritidsaktiviteter. gör bedömningen att alla myndigheter som tar emot uppgifter som omfattas av sekretessmarkeringar bör se över sina rutiner för hanteringen av dessa uppgifter och ta fram riktlinjer för sin hantering. Remissinstanserna delar bedömning att det är myndigheternas rutiner för hantering av sekretessmarkerade personuppgifter som bör ses över. Utskottet ser positivt på att förslag nu bereds i inom ramen för ett arbete som syftar till att se över situationen för personer som riskerar att utsättas för brott och förstärka skyddet och rättssäkerheten för dessa personer, och att detta arbete, enligt vad justitieministern anförde i frågestund (prot. 2012/13:101), beräknas vara färdigt . Utskottet delar justitieutskottets bedömning att det inte finns någon anledning för att i detta läge göra ett tillkännagivande till regeringen. Utskottet ser i likhet med justitieutskottet allvarligt på uppgifterna om att det råder en stor vilsenhet bland myndigheter kring regelverket om sekretessmarkerade uppgifter. Det finns all anledning för myndigheterna att se över sina rutiner, och utskottet utgår i likhet med justitieutskottet från att regeringen noga följer frågan om myndigheternas rutiner vid hantering av sekretesskyddade uppgifter och vid behov återkommer till den. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna Sk9 yrkande 2 och Sk10 yrkande 7. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringen förslag i övriga delar. I övrigt innehåller propositionen en rad förändringar till följd av den översyn som har genomförts av . Ändringarna rör bl.a. förutsättningarna för att folkbokföras i landet, var olika personer ska vara folkbokförda och olika frågor om anmälningsförfarandet. Det föreslås också att den särskilda straffbestämmelsen i folkbokföringslagen ska upphävas. Som en anpassning till rörlighetsdirektivet lämnas förslag som innebär att en person som flyttar till från utlandet ska anmäla inflyttningen inom efter det att han eller hon har vistats här . Utskottet har inte något att invända mot regeringens förslag och tillstyrker propositionen även i dessa delar. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Avslag på propositionen i de delar som innebär att folkbokföring inte längre ska ske i församling, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: godtar vad som anförs i reservationen om avslag på propositionen i de delar som innebär att folkbokföring inte längre ska ske i en församling inom . 2012/13:Sk11 av (SD) yrkande 1 i denna del. och dess församlingar har under många århundraden legat till grund för den svenska folkbokföringen. Folkbokföringens syfte är och har varit att för samhällets behov underlätta skatteindrivning, deklarationskontroller och dylikt genom att registrera medborgarna. Systemet har på det stora hela fungerat väl, och det finns inte några uppenbara skäl att riva upp nuvarande ordning. Regeringen framför heller inte några i sak rationella argument för sin föreslagna reform, utan medger i stället att det rör sig om principiella invändningar. Man anför att det kan vara rent av stötande att folkbokföringen baseras på geografiska enheter vilka beslutats av , utan att referera vidare till någon dylik opinionsyttring och utan att påvisa några faktiska negativa konsekvenser för den enskilde.