bet · H001KU19 · 2013-04-08 00:00:00 — I uppdrag till och länsstyrelserna betonar regeringen särskilt dialog och kommunikation med företag och branschorganisationer, uppföljning av genomförda insatser och utbildning för att ge kommuner och länsstyrelser stöd i arbetet med att förbättra företagsklimatet. I dialogen med företag och branschorganisationer ingår bl.a. att prioritera föreslagna insatser med beaktande av det som företagen ser som mest angeläget. Regeringen har i uppdrag till och i ytterligare betonat betydelsen av kommunikation. I enlighet med tillkännagivande (bet. 2010/11:NU8) beslutade regeringen att ge , och i uppdrag att vidareutveckla den myndighetsgemensamma företagarportalen . I uppdraget ingår bl.a. att utveckla information och e-tjänster kring tillstånd samt information om olika former av rådgivning med vägledning till olika aktörer och interaktiva rådgivningstjänster. Utskottet noterar att det pågår ett arbete för att förenkla företagens kontakter med myndigheterna. Mot den bakgrunden anser utskottet att det saknas skäl att ta något initiativ med anledning av motionerna. Utskottet avstyrker motion 2011/12:K256 yrkande 3 och motion 2012/13:K338 i denna del. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om kunskap om tortyrskador. Utskottet ser det som självklart att de som kommer i kontakt med myndigheterna får ett professionellt bemötande. I motion 2012/13:Sf391 yrkande 4 av m.fl. (MP) föreslås att åtgärder ska vidtas för att öka kunskapen hos handläggare vid myndigheter om tortyrskadeproblematik och tecken på latent eller öppet posttraumatiskt stressyndrom. I motionen anförs bl.a. att det är angeläget att ge fortbildning till flyktinghandläggare om tortyrskadornas komplexa symtombild och tortyrskadades behandlingsbehov. I 4 § förvaltningslagen anges att varje myndighet ska lämna upplysningar, vägledning, råd och annan hjälp till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Av 7 § följer bl.a. att varje ärende där någon enskild är part ska handläggas så enkelt, snabbt och billigt som möjligt. Vid handläggningen ska myndigheten beakta möjligheten att själv inhämta upplysningar och yttranden från andra myndigheter, om så behövs. I anslutning till dessa bestämmelser anges i förarbetena (prop. 1985/86:80 s. 19) att det anses vara en närmast självklar eller underförstådd grundsats att myndigheterna är skyldiga att se till att deras ärenden blir tillräckligt utredda. (se bet. 2010/11:KU17) har ombudsmän () en enhet med uppgift att bevaka att människor som är frihetsberövade inte utsätts för grym, omänsklig eller annan förnedrande behandling eller bestraffning. Arbetet baseras fakultativa protokoll till FN:s konvention mot tortyr och annan omänsklig behandling (Opcat). Protokollet kräver att staterna har ett nationellt system, National Preventive Mechanism (NPM) på svenska kallat Nationellt besöksorgan för att övervaka frågan. NPM-enheten hos JO ska regelbundet inspektera platser i där människor hålls frihetsberövade, rapportera från besöken och delta i det internationella samarbetet inom området. har tagit fram en handbok i migrationsärenden, som bl.a. tar upp frågor kring tortyr. avstyrkte i betänkande 2012/13:SfU2 motionsyrkanden om utredningar om tortyr. konstaterade att det i i migrationsärenden finns information om rättsregler, bevisregler samt övriga tortyrrelaterade frågor som förekomst och effekter. Utskottet anförde också att det anges i handboken att information ska lämnas om landstingens kris- och traumaenheter, om Röda Korset samt om möjligheten för den asylsökande att själv uppsöka sjukvården för att på egen bekostnad få ett intyg som stöder påståenden om tortyr. Utskottet ser det som självklart att de som kommer i kontakt med myndigheterna, t.ex. asylsökande, får ett professionellt bemötande från myndighetsföreträdare. Frågorna om kompetens och bemötande är av central betydelse för att myndigheterna ska kunna fullgöra den viktiga uppgiften att värna den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet. Utskottet är inte berett att ta något initiativ med anledning av motionsyrkandet. Därmed avstyrks motion 2012/13:Sf391 yrkande 4. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om kunskap om transsexuella. Utskottet noterar att det pågår ett arbete med att ta fram ett kunskapsstöd för hälso- och sjukvården om transsexualism. I motion 2012/13:So561 yrkande 2 av och (båda S) föreslås en skyldighet för offentliga institutioner som fattar beslut i ärenden om transsexualism eller transsexuella individer att hämta in expertkunskap. Motionärerna menar att det behövs en höjning av kunskapsnivån hos myndigheter och inom vården. Enligt 1 § lagen (1972:119) om fastställande av könstillhörighet i vissa fall ska en person efter egen ansökan få fastställt att han eller hon har en annan könstillhörighet än den som framgår av folkbokföringen, om han eller hon upplever att han eller hon tillhör det andra könet uppträder i enlighet med denna könsidentitet måste antas komma att leva i denna könsidentitet även har fyllt arton år har steriliserats eller av någon annan orsak saknar fortplantningsförmåga. Av 2 § följer att en person efter ansökan ska få fastställt att han eller hon har en annan könstillhörighet än den som framgår av folkbokföringen, om han eller hon har en medfödd avvikelse i könsutvecklingen och en ändring av könstillhörigheten är förenlig med utvecklingen av könsidentiteten mest förenlig med sökandens kroppsliga tillstånd. Enligt 3 § får en ansökan om fastställelse enligt 1 eller 2 § bifallas endast om sökanden är folkbokförd i . Ansökan får inte bifallas om sökanden är registrerad partner. I förarbetena (prop. 2011/12:142) skriver regeringen bl.a. att en person med transsexualism uppfattar sig tillhöra fel kön. Den etiologiska bakgrunden till transsexualism är inte känd men det tycks finnas ett allt solidare vetenskapligt stöd för en biologisk förklaringsmodell, kopplad till hormonpåverkan på hjärnans utveckling under graviditeten. Regeringen beslutade om en lagrådsremiss där det föreslås att kravet på sterilisering och förbudet mot bibehållen fortplantningsförmåga inför ändring av könstillhörighet tas bort. Diskrimineringslagen (2008:567), som gäller , har till ändamål att motverka diskriminering och på andra sätt främja lika rättigheter och möjligheter oavsett kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder, sexuell läggning eller ålder. Enligt 1 kap. 5 § diskrimineringslagen avses med könsöverskridande identitet eller uttryck att någon inte identifierar sig som kvinna eller man eller genom sin klädsel eller på annat sätt ger uttryck för att tillhöra ett annat kön (p. Med sexuell läggning avses homosexuell, bisexuell eller heterosexuell läggning (p. Diskrimineringsförbuden gäller på tio i lagen angivna samhällsområden, bl.a. offentlig anställning. Av 2 kap. 17 § första stycket 12 följer att diskriminering är förbjuden även i andra fall än som avses i 5 eller 915 §§ när den som helt eller delvis omfattas av lagen (1994:260) om offentlig anställning bistår allmänheten med upplysningar, vägledning, råd eller annan sådan hjälp, eller på annat sätt i anställningen har kontakter med allmänheten. Regeringen uttalade i propositionen (prop. 2007/08:95) att ett diskrimineringsförbud som särskilt tar sikte på hur anställda i offentlig verksamhet bemöter enskilda är en viktig markering av det allmännas avståndstagande från diskriminering samt att det också kunde antas ha stor praktisk betydelse och bidra till ökat förtroende för det allmänna och ökad samhörighet i samhället. Av förarbetena framgår att avsikten är att diskrimineringsförbudet ska ta sikte på formella eller informella kontakter mellan myndigheternas anställda och enskilda fysiska personer, t.ex. vid telefonsamtal eller besök vid en myndighet (s. 285), och att anställda i skilda typer av och landstingskommunal verksamhet och hos olika statliga myndigheter omfattas av diskrimineringsförbudet. Vidare framhölls att avsikten är att diskrimineringsförbudet ska gälla den anställdes uppträdande och språkbruk, men inte sådant som hur han eller hon tolkar och tillämpar en bestämmelse (s. 286). Tillsynen över att lagen följs är ansvar och denne har rätt att i domstol föra talan för en enskild person som anser sig ha blivit diskriminerad. Förstärkta insatser för personer med transsexualism I proposition 2011/12:142 bedömer regeringen att insatser bör göras i syfte att öka jämlikheten och kvaliteten i utredningar, vård och behandling av både unga och vuxna personer med transsexualism. Det nationella kunskapsstödet på området bör enligt regeringen stärkas och informationen till patienter och vårdpersonal bör förbättras. Möjligheterna att öka den regionala samordningen, t.ex. genom gemensamma utrednings- och behandlingsteam, bör övervägas, menar regeringen. Regeringen anser också att det bör initieras ett myndighetsövergripande samarbete i syfte att underlätta den administrativa bördan för en person som ändrat könstillhörighet. Regeringen gav (S2012/4530/FS [delvis]) i uppdrag att ta fram ett kunskapsstöd riktat till hälso- och sjukvårdspersonal med rekommendationer om innehållet i utredning, vård och behandling samt eftervård och uppföljning vid transsexualism och andra könsidentitetsstörningar. Med utgångspunkt i kunskapsstödet ska ta fram information riktad till patienter och hälso- och sjukvårdspersonal. ska därutöver initiera och samordna ett myndighetsövergripande samarbete i syfte att minska den administrativa bördan för en person i samband med ändring av könstillhörighet. ska i relevanta delar samråda med berörda myndigheter och andra organisationer. Utskottet ser det som självklart att de som kommer i kontakt med myndigheterna får ett professionellt bemötande från myndighetsföreträdare. Frågorna om kompetens och bemötande är av central betydelse för att myndigheterna ska kunna fullgöra sina uppgifter. Utskottet noterar att det pågår ett arbete med att ta fram ett kunskapsstöd för hälso- och sjukvården om transsexualism. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2012/13:So561 yrkande 2. Revision av myndigheters vetenskaplighet Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår en motion om revision av myndigheters vetenskaplighet. Utskottet noterar att flera myndigheter har vetenskapliga råd och att regeringen i sin forsknings- och innovationspolitiska proposition tar upp vikten av att myndigheter som bedriver eller finansierar forskning har en effektiv och tillfredsställande kvalitetssäkring. I motion 2012/13:K298 föreslår och (båda M) att regeringen överväger möjligheten för och Statskontoret att granska myndigheters vetenskaplighet. Det finns enligt motionärerna ingen reviderande funktion som granskar, utvärderar eller utfärdar rekommendationer om myndigheternas tillämpning av vetenskapliga kriterier. Om inte de reviderande myndigheterna besitter kompetens för att sköta en sådan tillsyn anser motionärerna att dessa myndigheter får skaffa denna kompetens, eller så får man utveckla en ny myndighet för revisionen. Enligt 13 kap. 7 § är en myndighet under med uppgift att granska den verksamhet som bedrivs av staten. I 13 kap. 8 § anges att riksrevisorerna självständigt beslutar, med beaktande av bestämmelser som finns i lag, vad som ska granskas. De beslutar självständigt och var för sig hur granskningen ska bedrivas och om slutsatserna av sin granskning. I 4 § lagen (2002:1022) om revision av statlig verksamhet m.m. anges om granskningens inriktning att den främst ska ta sikte på förhållanden med anknytning till statens budget, genomförandet och resultatet av statlig verksamhet och åtaganden i övrigt men också får avse de statliga insatserna i allmänhet. Granskningen ska främja en sådan utveckling att staten med hänsyn till allmänna samhällsintressen får ett effektivt utbyte av sina insatser (effektivitetsrevision). Effektivitetsrevisionen ska huvudsakligen inriktas på granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta. Som ett led i effektivitetsrevisionen får förslag lämnas om alternativa insatser för att nå de avsedda resultaten. Enligt förordningen (2007:827) med instruktion för Statskontoret har myndigheten till uppgift att på regeringens uppdrag bistå med utvärderingar och uppföljningar av statlig och statligt finansierad verksamhet. analysera och granska den offentliga förvaltningens funktionssätt redovisa effekter av statliga åtgärder ge underlag för omprövning och effektivisering följa upp systemet för kommunalekonomisk utjämning lämna förslag på utvärderingar och studier efter överenskommelse bistå och statliga kommittéer med utredningsstöd. (2008/09:URF3 s.11) anförde i fråga om effektivitetsrevisonen att för att fullgöra sin uppgift inom ramen för kontrollmakten bör effektivitetsrevisionen i större utsträckning riktas mot breda granskningar i väsentliga samhällsfrågor. Effektivitetsrevisionens huvudinriktning ska, enligt utredningen, vara granskning av hushållning, resursutnyttjande, måluppfyllelse och samhällsnytta. Med hushållning avses i vilken utsträckning åtgärder har vidtagits för att hålla nere kostnaderna i den granskade verksamheten, och med resursutnyttjande avses förhållandet mellan de resurser man har lagt ned och de resultat man har uppnått. Med måluppfyllelse avses förhållandet mellan de avsedda och de uppnådda resultaten. Vissa myndigheter har vetenskapliga råd. Detta gäller t.ex. , och Kriminalvården. Regeringens forsknings- och innovationspolitiska proposition I propositionen (2012/13:30 s. 169 f.) bedömer regeringen att statliga myndigheter som bedriver eller finansierar forskning bör ha ett system för att kvalitetssäkra forskningen. Huvuddelen av statliga medel till forskning och utveckling används för finansiering av forskning och utveckling vid universitet och högskolor. Övriga statliga investeringar i forskning och utveckling finansieras via anslag till myndigheter som i huvudsak har andra uppdrag än att finansiera eller bedriva forskning och utveckling och högre utbildning. Den forskning som bedrivs vid dessa myndigheter, eller på uppdrag av dessa, har stor spännvidd i fråga om ämnesinriktning och vetenskaplig kvalitet. Regeringen anser att det är av hög vikt att även forskningens vetenskapliga kvalitet bedöms. Det är oklart hur bedömningarna av vetenskaplig kvalitet görs när det gäller forskning och utveckling vid olika myndigheter. Det är angeläget att samtliga myndigheter som bedriver eller finansierar forskning har en effektiv och tillfredsställande kvalitetssäkring, där det normalt ingår extern forskarmedverkan. En lämplig form för kvalitetssäkring kan vara att inrätta ett vetenskapligt råd, eller motsvarande, vid myndigheter som bedriver eller finansierar forskning. Som ett komplement bör man göra regelbundna externa utvärderingar av kvaliteten, inklusive relevansen av myndigheternas forskning som ett stöd för myndighetens totala verksamhet. bör enligt regeringen hålla i ett nätverk för forskning och utveckling mellan myndigheter som ett forum för kunskaps- och erfarenhetsutbyte när det gäller kvalitetssäkringsmetoder. Utskottet noterar att flera myndigheter har vetenskapliga råd och att regeringen i sin forsknings- och innovationspolitiska proposition bedömer att det är angeläget att samtliga myndigheter som bedriver eller finansierar forskning har en effektiv och tillfredsställande kvalitetssäkring. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2012/13:K298. Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår motioner om e-legitimation. Utskottet anser att den fortsatta beredningen av förslag på området inte bör föregripas. I motion 2011/12:K254 av och (båda KD) begärs ett tillkännagivande om e-legitimation. Motionärerna menar att det är viktigt att så snabbt som möjligt får ett fungerande och rättssäkert system för e-legitimationer. I kommittémotion 2011/12:T429 yrkande 36 av m.fl. (S) föreslås att ska införa en standard för e-legitimation. I motion 2011/12:K362 av och (båda M) begärs att det införs en gemensam standard för e-legitimation hos myndigheter och att en nationell e-legitimation införs som säkerställer att det är den behöriga utnyttjaren som använder e-legitimationen. (S) föreslår i motion 2012/13:K363 att det införs en enhetlig standard för e-legitimation. I en rapport (RiR 2009:19) beslutad redovisar sin granskning av om systemet för e-legitimation är rättssäkert, tillgängligt, kostnadseffektivt och teknikneutralt samt om regeringen och ansvariga myndigheter har agerat i enlighet med intentioner på området. bedömning är att systemet för e-legitimationer har haft en positiv effekt på utvecklingen av e-förvaltningen och att det till stora delar uppfyller de krav på rättssäkerhet, tillgänglighet, kostnadseffektivitet och teknikneutralitet som har uttalat. framhåller dock att det finns mindre brister i nämnda avseenden, bl.a. att den valda upphandlingsmodellen medfört inlåsningseffekter och att den tekniska utvecklingen därför inte stimulerats på ett sätt som hade varit möjligt. Vidare framhålls det att användningen av e-legitimationer kunde ha främjats genom en mer aktiv marknadsföring. I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1 utg.omr. 2 s. 32) anges att regeringen delar bedömning att flera av de påpekade bristerna kan avhjälpas genom att genomföra E-delegationens förslag. E-delegationen lämnade delbetänkandet Strategi för myndigheternas arbete med e-förvaltning (SOU 2009:86). Delegationen föreslår bl.a. att en enhetlig svensk e-legitimation för hela den offentliga sektorn skapas som i förlängningen även ska kunna användas av den privata sektorn. Utredningen har remissbehandlats. I sin förvaltningspolitiska proposition (prop. 2009/10:175 s. 70 f.) bedömer regeringen dels att statens långsiktiga försörjning av e-legitimationer bör bygga på lösningar som utvecklas av marknaden, dels att e-legitimationer bör uppfylla krav på hög säkerhet och tillgänglighet samt teknisk samverkansförmåga, dels att myndigheternas hantering av e-legitimationer bör samordnas och styras i större utsträckning än vad som varit fallet. De exakta formerna för denna styrning får enligt regeringen bestämmas med utgångspunkt i utfallet av remissbehandlingen av E-delegationens förslag och med beaktande av utformningen av den statliga inköpssamordningen. I propositionen skriver regeringen att utvecklingen visar att marknaden förmår tillhandahålla säkra, tillgängliga och fungerande lösningar som möter statens behov. Utredningen om bildande av en e-legitimationsnämnd m.m. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att förbereda och genomföra bildandet av en nämndmyndighet för samordning av statens och kommunernas hantering av metoder och tjänster för elektronisk identifiering och signering (e-legitimationer). lämnade utredningen sitt slutbetänkande (SOU 2010:104) till regeringen. Utredningen konstaterar att dagens lösning för e-legitimationer fungerar relativt väl även om systemet uppvisar vissa brister. Enligt utredningen finns t.ex. ingen sammanhållen och enhetlig infrastruktur för identifiering, vilket försvårar och sannolikt hämmar utvecklingen av e-tjänster. Vidare anför utredningen att dagens system inte öppnar upp för möjliga nya aktörer att komma in på marknaden och därigenom bidra till en mångfald. Den modell med en e-legitimation som utredningen föreslår syftar till att skapa en sammanhållen och förenklad infrastruktur som bidrar till en fortsatt utveckling av e-legitimationer i på ett antal områden. Inom infrastrukturen ska alla e-legitimationer som uppfyller de uppställda kraven kunna användas av medborgare och anställda i organisationer för åtkomst till förvaltningens e-tjänster. I betänkandet beskrivs hur en sådan infrastruktur kan skapas och regleras. Syftet med infrastrukturen är inte att förhindra de identitetslösningar som finns utan att skapa förutsättningar och regelverk för användningen av de nuvarande och kommande lösningarna för identifiering. Utredningen föreslår även en ny lag enligt vilken får inrätta ett valfrihetssystem för Svensk e-legitimation. ska fastställa reglerna för infrastrukturen men det är olika aktörer på marknaden som ska ta fram och erbjuda identifieringstjänster och andra tjänster, t.ex. e-legitimationer. Mot bakgrund av att det kan antas att det inom ramen för Svensk e-legitimation kommer att erbjudas olika alternativ av e-legitimationer och att det är väsentligt att användarna får en valmöjlighet mellan olika alternativ, föreslår utredningen att det inrättas ett valfrihetssystem baserat på reglerna i lagen (2008:962) om valfrihetssystem. Utredningen bedömer att inrättandet av valfrihetssystemet ska anses vara en tilldelning av avtal genom tjänstekoncession. I betänkandet redovisas även ett förslag till regelverk för den föreslagna infrastrukturen. Regelverket avses styra parternas civilrättsliga mellanhavanden genom att föras in i de avtal som ingår med dem som ansluts till infrastrukturen för Svensk e-legitimation. Regelverket specificerar villkoren för de olika tjänster som kommer att tillhandahållas. Utredningen föreslår vidare att en förordning om infrastrukturen för Svensk e-legitimation skapas. Förordningen syftar till att etablera infrastrukturen för svensk e-legitimation inom den offentliga förvaltningen och att samordna och förenkla e-tjänsteleverantörernas användning av funktioner för elektronisk legitimering och elektronisk underskrift. Förordningen ska bl.a. definiera de centrala begrepp som används inom infrastrukturen. En infrastruktur för identifiering bör enligt utredningen ta sin utgångspunkt i ett tillitsramverk byggt på internationell standard och medge den flexibilitet som den föreslagna infrastrukturen för Svensk e-legitimation och internationell samverkan kräver. Regeringen utfärdade förordningen (2010:1497) med instruktion för samt beslutade om tvååriga förordnanden till sex ledamöter (inklusive ordföranden) i nämnden (Fi2010/5409). Både förordningen och förordnandena gäller fr.o.m. . Regeringen beslutade om en lagrådsremiss, Myndigheters tillgång till tjänster för elektronisk identifiering. I lagrådsremissen lämnas förslag till en ny lag om valfrihetssystem i fråga om tjänster för elektronisk identifiering. I remissen anförs bl.a. (s. 25) att sedan den bildades arbetar med att utveckla en ny och samordnad infrastruktur för säker elektronisk identifiering. Syftet är att stödja den offentliga förvaltningen vid upphandlingen av e-identitetstjänster så att den kan göras på ett enkelt och effektivt sätt. För ändamålet kommer det att skapas ett samordnat system för säker elektronisk identifiering i form av en s.k. identitetsfederation som administreras av . Vidare anges i lagrådsremissen att regeringen avser att i en förordning utse att tillhandahålla ett sådant system för säker elektronisk identifiering åt den offentliga sektorn. behandlade utskottet i betänkande 2009/10:KU29 (s. 15) en motion om en gemensam standard inom statlig förvaltning för e-legitimation. Motionen avstyrktes med hänvisning till pågående beredning. behandlade utskottet motionsförslag om en gemensam standard för e-legitimationer hos myndigheter och om en nationell e-legitimation. Utskottet noterade att Utredningen om bildande av en e-legitimationsnämnds slutbetänkande var under remissbehandling. Utskottet ville inte föregripa beredningen av utredningens förslag och avstyrkte motionerna. Utskottet anser att den fortsatta beredningen av förslagen från Utredningen om bildande av en e-legitimationsnämnd inte bör föregripas. Utskottet avstyrker därför motionerna 2011/12:K254, 2011/12:K362, 2011/12:T429 yrkande 36 och 2012/13:K363. Skydd för arbetstagare som slår larm Utskottets förslag i korthet Utskottet föreslår att avslår ett motionsyrkande om skydd för arbetstagare som slår larm. Utskottet noterar att regeringen har beslutat att tillsätta en utredning om ett sådant skydd.