bet · H101SfU1 · 2013-12-02 00:00:00 — I sjukskrivningsprocessen är arbetsgivarna självklart otroligt centrala för arbetet i vår myndighet. Vi träffar arbetsgivare , och vi träffar många arbetsgivare som har hög kompetens och god kännedom om vilka skyldigheter man har och vilka insatser man behöver sätta in. Många jobbar både kortsiktigt förebyggande och långsiktigt med att ha en bra arbetsplats som främjar bra arbetshälsa. Vi träffar också många arbetsgivare som behöver mer stöd och ökad kunskap och som tycker att detta med rehabilitering och förebyggande insatser inte är så väldigt enkelt. Vi ser företagshälsovården och dess uppdrag och roll som ett stöd för arbetsgivaren. Många av de insatser som företagshälsovården gör uppfattas som positiva. Det går snabbare, och vi ser att de leder till förbättringar. Men vi ser också att det här stödet i stort har använts av stora arbetsgivare och också av arbetsgivare som har en kontakt med företagshälsovården. Jag skulle vilja lyfta fram några möjliga utvecklingsområden. Som sagt anser vi att arbetsgivarna är viktiga och att de behöver komma in tidigt i sjukskrivningsprocessen. När det gäller arbetsgivare som har stöd av företagshälsovården ser vi att det är otroligt viktigt att ha bra, snabba och effektiva samarbetsformer i syfte att kunna sätta in tidiga insatser. Det ser lite olika ut i vårt avlånga land. Utifrån de tankar som vi har och de utvecklingsområden som vi ser ställer vi oss frågan: Behöver arbetsgivarna bli bättre på att ställa krav på vad företagshälsovården ska erbjuda? Behöver företagshälsovården bli bättre på att ta fram produkter, alltså rätt verktyg och insatser med hög kvalitet, och kunna marknadsföra dem till arbetsgivare? Slutligen tittar vi också på frågan: Hur ser balansen ut när det gäller insatser på kort sikt, det vill säga vilka insatser som sätts in när en person har blivit sjukskriven, ställt i relation till långsiktigt förebyggande arbete? Vad gör arbetsgivarna, och vad kan företagshälsovården erbjuda? Med dessa avslutande utvecklingsområden vill jag tacka för mig. , enhetschef : Jag får tacka för att jag fått komma hit till det här seminariet och bidra med syn på företagshälsovård. I arbetsmiljölagens kap. 3 § 2 b står det vad vi menar med företagshälsovård. Med företagshälsovård avses en oberoende expertresurs inom områdena arbetsmiljö och rehabilitering. Den ska ha kompetens att identifiera och beskriva sambanden mellan arbetsmiljö, organisation, produktivitet och hälsa. Det är ett väldigt komplicerat uppdrag – eller hur? Här behövs det ett teamarbete med olika kompetenser. Det är också så som vi anser att företagshälsovården bör arbeta för att kunna uppfylla det som står i arbetsmiljölagen. I våra föreskrifter om systematiskt arbetsmiljöarbete är det tydligt, som säger, att det är arbetsgivaren som är ansvarig för både arbetsmiljö och rehabilitering, men om man inte har tillräcklig kunskap bör man ta hjälp av företagshälsovård eller annan. Det kan också inspektörerna på ställa krav på när de går ut och inspekterar och ser att det systematiska arbetsmiljöarbetet inte fungerar. föreskrifter syftar ytterst till att förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och att uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö. Vi ser att det förebyggande arbetet och det rehabiliterande arbetet kompletterar varandra, så det är inte antingen eller. Om man jobbar med det förebyggande arbetet får man också kunskap att jobba med rehabilitering och tvärtom, det vill säga att om man jobbar med rehabilitering får man också kunskap att jobba effektivt med det förebyggande arbetet. Naturligtvis är det också så som vi har talat om tidigare: Om man jobbar förebyggande kanske inte just rehabiliterande insatser behövs, för att vi då inte får sjukskrivna medarbetare. Det vi på ser som utmaningar i arbetslivet ser ni på skärmen. Herr ordföranden nämnde just det tudelade arbetslivet, det vill säga att en del som har tillfälliga anställningar kanske inte kommer i kontakt med företagshälsovården. Men det finns punkter där vi ser att företagshälsovården kan göra en god insats. Vi har nämnt de psykosociala frågorna. Här kan företagshälsovården hjälpa arbetsgivarna i de mer komplexa frågorna, som handlar till exempel om arbetsrelaterad stress, kränkande behandlingar och även hot och våld i arbetslivet. De är svåra att arbeta med som arbetsgivare. Vi ser också den könsuppdelade arbetsmarknaden. Vi ser att kvinnor blir mer sjukskrivna än män. Här har vi på tittat på en kunskapssammanställning där vi ser att kvinnor och män, fast de har samma arbete, får göra olika typer av sysslor. Vi kan också se att just kvinnors sysslor troligtvis bidrar till mer skador och sjukdomar. Här kan företagshälsovården göra en insats, ser vi, i att försöka att uppmärksamma arbetsgivaren på det könsuppdelade arbetslivet. Som jag nämnde ser vi just föreskriften och arbetet med det systematiska arbetsmiljöarbetet som väldigt väsentligt. Det är ju vår portalföreskrift som egentligen reglerar alla övriga sakföreskrifter vi har att jobba med i . Det här innebär att man ska riskbedöma arbetsmiljön – titta på risker och brister, åtgärda och följa upp. Det handlar också om att analysera arbetet, och företagshälsovården kan bidra till arbetsgivarna i det arbetet. Vi ser också – och vi vet – att vi behöver arbeta fler timmar. Här kan företagshälsovården hjälpa till, då vi ser att arbetsmiljöarbetet kan göra att fler människor kan jobba längre upp i åldrarna. Här är också företagshälsovården en viktig resurs. Vi har lyft fram ett gott exempel där vi har samverkat just med företagshälsovården och där vi ser goda resultat. Ökningarna när det gäller sjukskrivning sker inom den psykosociala delen, men när vi tittar på vår statistik på ser vi att belastningssjukdomarna är det som ligger högst. Här behöver man jobba både med de tekniska förhållandena och med att titta på människan, men också organisationen, för att hantera problemen. Man behöver även titta på bra modeller för att just bedöma riskerna inom de här tre områdena, för att se hur man ska jobba vidare och komma med förslag. Här ser vi att vi kan jobba väldigt bra, och jobbar väldigt gott, tillsammans med företagshälsovården för att föra ut riskbedömningsverktygen. När vi tittar, tänker och ser på företagshälsovården ser vi olika utvecklingsområden. Vi ser att det är angeläget att just det förebyggande uppdraget blir tydligt och att det lyfts fram. Vi tror att det är viktigt att arbeta förebyggande för att jobba med en god arbetsmiljö men också med de korta sjukskrivningarna. Vi tror – och vi vet – att företagshälsovården kan utgöra en kompetent och aktiv resurs i det lokala arbetsmiljöarbetet och rehabiliteringsarbetet, det vill säga att man just i staden och i kommunen kan göra ett väldigt gott arbete. Det hänger också samman med att man känner till hur arbetsplatsen ser ut och får kunskap om det. Som jag har nämnt tidigare är det viktigt att företagshälsovården utvecklar och kan ge stöd i det systematiska arbetsmiljöarbetet, vilket vi tror är väldigt viktigt när det gäller att jobba för en god arbetsmiljö. Vi tror också att det är viktigt att vara en oberoende expertresurs och att man faktiskt kan komplettera arbetsgivarna och få andra, nya perspektiv. Vi tycker också från att företagshälsovården är viktig. Det är en viktig bransch för oss på att jobba tillsammans med. brukar vi säga att företagshälsovården är den förlängda armen för inspektörerna och att den just kan jobba i de förebyggande insatserna. Vd , Företagshälsor: Tack så mycket, och tack för att ni över huvud taget har det här seminariet! Det tycker vi är jättebra. Det är också fantastiskt att socialförsäkringsutskottet och arbetsmarknadsutskottet har prioriterat detta tillsammans. Jag tackar naturligtvis också för att vi får komma och berätta om företagshälsovården. Jag har alltså äran att företräda en bransch med kanske 150-talet företag och 4 000 specialister som hjälper bortåt två miljoner anställda i landet att behålla hälsan och vara på arbetet. Vi tror att vi kanske skulle kunna göra lite mer för att stärka arbetshälsan i landet. Jag tänkte bara kort kommentera rubriken på det här seminariet, Företagshälsovårdens roll i rehabiliteringsarbetet. Flera av de föregående föredragshållarna har varit inne lite grann på det. Det blir lätt att begreppet rehabilitering handlar om någonting man gör efter att något har gått snett. Jag tror att det är väldigt viktigt att ha ett större fokus på att se till att inget går snett och lyfta fram det förebyggande, främjande och mer proaktiva arbetet. Vi har egentligen ett ganska allvarligt läge. Sjuktalen har ökat under . Det är framför allt den psykiska ohälsan som ökar, och vi ser att det drabbar kvinnor i större utsträckning. Vad som är värre är dock att det framför allt är den yngre delen av den arbetande befolkningen som i allt större utsträckning är frånvarande från arbetet på grund av sjukdom, jämfört med oss äldre – och särskilt då oss äldre gubbar. Problemet här är att vi lite äldre går i pension, medan de yngre går hem till sjuksängen. Det är det läge vi står inför. Vi har sett det här , och vi ser att det snarare accelererar . Det finns säkert flera orsaker till skillnaderna mellan män och kvinnor och mellan unga och äldre. Om vi bara tar det här med skillnaderna mellan yngre och äldre kan det finnas andra värderingar i den yngre arbetande delen av befolkningen, vilket kan påverka något. Men vi ser också att de yngre arbetande scorar sämre uppfattningar om arbetsmiljö, arbetstillfredsställelse och möjlighet att påverka jämfört med de äldre. Vi tror alltså att det också finns ett samband mellan hur det är på arbetet och varför man går hem. Vi kan också se – i alla fall får vi ett antal sådana rapporter – att arbetstakten har varit väldigt hög. När vi gick in i lågkonjunkturen 2008 och drog ned våldsamt – det var en väldig dipp – gick ekonomin, speciellt i , upp väldigt snabbt . Många företag har då varit lite rädda för att dra på sig anställningar i samma utsträckning, för man vet ju inte när nästa dipp kommer. Det funkar ett tag att köra hjulen väldigt hårt, men förr eller senare tar det ut sin rätt. Vi får en del rapporter som pekar på just detta: Övertidsuttag har gjorts länge, och till slut händer det att man går in i väggen, blir slut och så vidare, och då kommer sjuktalen. Vi ser dock också att det finns samband och organisatoriska smittoeffekter i arbetet. När vi till exempel i vår jobbhälsobarometer tittar på hur mycket frånvaro man själv har haft och ser hur det är i övrigt på arbetsplatsen ser vi att det är oerhört smittsamt. Vi tror då inte att det handlar om smittsamma sjukdomar, utan det är någonting på arbetet. Här tror vi att vi skulle kunna göra mycket mer, för detta är vårt område. Det jag visar nu är en för er mycket känd kurva; den visar sjukfallslängden. Det som händer är att den blå kurvan åker uppåt. Den börjar långt upp över taket. Om vi tittar på möjligheten till rehabilitering kan vi säga att den kurvan egentligen är spegelvänd – ju längre ifrån arbetet man är och rum, desto svårare och längre är vägen tillbaka. Vi tror att fokus behöver läggas på den vänstra sidan om stapeln i större utsträckning än vad som görs . Att regeringen i det läget ganska våldsamt drar ned satsningarna på det här området är lite utmanande – vi har tidigare haft en budget på närmare 350 miljoner, och den blir nu 30. Det är inte så att vi är ute efter ett branschstöd. Vi har själva haft funderingar kring stödet och tagit fram förslag under ett par års tid för att få det här att fungera bättre. Det är i och för sig sant att en del av det här inte har använts, men om vi tittar på det som har använts motsvarar det ungefär 200 specialister som det inte finns finansiering till. Långsiktigt behöver vi göra någonting åt det, men i det väldigt korta perspektivet saknar vi också finansiering för företagsläkarna. Jag vet att man på jobbar med en lösning när det gäller en sådan nyckelfråga som medicinsk service, det vill säga labb och röntgen. Den är inte påskriven , så jag vill fortfarande flagga för det. De två är också kritiska, och de är kritiska här och . Långsiktigt tror jag alltså att vi behöver satsa mer på den vänstra sidan, men innan vi går in på det tänkte jag bara visa en bild av ungefär hur det ser ut . Om vi tittar lite grann åskådningsmässigt hur företagshälsovården ser ut har vi här landets anställda på den vågräta axeln. Det är bortåt fyra och en halv miljon. Den lodräta axeln symboliserar satsningen på företagshälsovård. Vi ser alltså att vi har ett mindre antal anställda som arbetar där det finns ganska mycket och bra tillgång till företagshälsovård, och så tunnar det ut. Vi har några få, kanske en eller en och en halv miljon, som arbetar där det finns bra tillgång till företagshälsovård, och sedan har vi en försvinnande skala tills det bara blir på papperet – när vi frågar landets kommunanställda om de arbetar där det finns företagshälsovård svarar nej, trots att vi vet att det på papperet är . Sedan har vi längst till höger en och en halv till två miljoner som inte ens har företagshälsovård på papperet. Om vi sedan tittar på hur statsbidraget och det här systemet har funnits kan man säga att det landar som en strimma längst ned på diagrammet. Det som har skett är i praktiken, skulle jag vilja säga, att branschens priser har sänkts. När det gäller den stora insatsen – de koordinerade insatserna – landar de som små spikar längst till vänster, där det redan funkar. Men inte ens där det funkar bryr man sig alltid om att söka det här. När man säger att branschen inte har gjort de aktiva insatserna är det nämligen lite fel – det branschen inte har gjort är att söka bidrag. exempelvis, som framstår som lite av ett flaggskepp när det gäller företagshälsovård i landet, har inte brytt sig om att söka de koordinerande insatserna. Det handlar alltså inte om bidraget i sig. Vi tror att det viktigaste för staten är att premiera att fler får tillgång till företagshälsovård, inte bara på papperet. Där tror vi att utgångspunkten ska vara. Hur skulle det kunna se ut? Vi tror att det i princip är två huvudområden som är viktiga. Till att börja med behöver satsningen ligga på den vänstra sidan av en sådan här figur, alltså innan någonting har hänt. Det handlar både om organisatoriska frågor, att stödja arbetsgivare i arbetsmiljökartläggning som innefattar riskanalyser och åtgärdsförslag, men också om att medarbetare alltid ska kunna få tillgång till medicinsk och arbetsförmågerelaterad rådgivning och ha möjlighet till besök hos företagshälsan. Det är naturligtvis viktigt att ha rehabiliteringsinsatser och att staten stöder det. Det gör staten, i väldigt stor omfattning: vi har en sjukskrivningsmiljard, vi har en kömiljard och vi har en rehabiliteringsgaranti. De koordinerande insatserna kanske kan vara bra, men jag tror att det är viktigare att lägga det till vänster. Sätten att göra det på kan naturligtvis vara olika utformade. Det skulle kunna finnas en poäng med att staten säger att de arbetsgivare som har avtal och kan göra arbetsmiljökartläggningar med riskanalyser och åtgärdsförslag och som ser till att medarbetare har möjlighet att få medicinsk och arbetsförmågerelaterad rådgivning och ett besök också kan befrias från den andra sjuklöneveckan. Det skulle, med ganska små offentliga medel, ge effekt när det gäller att minska ohälsan i landet. Vi vill naturligtvis gärna fortsätta diskutera det här. Företagsläkaren , : Tack! Det är roligt att vara här. kommer en praktiker från verkligheten. Jag har ett förflutet som allmänläkare och som företagsläkare . Jag älskar det här jobbet och jobbar både mot offentliga organisationer och privata företag. Den hälsa jag jobbar på har en 90-procentig täckning med företagshälsovård i kommunen. De köper; det är inga nollavtal som det ofta är i storstäder. Jag jobbar med förebyggande arbete och med rehabilitering. Det är en bra blandning. är jag här som representant för Svenska Företagsläkarföreningens styrelse. Hur ser företagshälsovårdens uppdrag ut? Precis som från sade ska vi vara fristående expertresurs inom områdena arbetsmiljö, organisation och hälsa. Vi ska ha speciell kunskap om hur de påverkar varandra. Vi ska stödja arbetsgivare att leva upp till arbetsmiljölagen och olika föreskrifter. Vi ska arbeta evidensbaserat, för att säkra hög kvalitet. Kom ihåg att vi av vårt rehabiliteringsarbete – när vi fungerar bra – drar slutsatser om nödvändiga förebyggande åtgärder. För att det ska kunna bli bra ser jag de två som en förutsättning för varandra. I och med att staten nu drar tillbaka ersättningen till oss är frågan om vi även fortsättningsvis har ett statligt styrt uppdrag. Som jag ser på det är det mycket svårare för staten att styra oss när ni inte ger oss bidrag. Vad har vi för roll vid rehabilitering, och vilken betydelse har vi? All internationell och svensk forskning och regeringens egen utvärdering av rehabiliteringsgarantin genom , alltså främsta experter på rehabområdet, har visat att arbetsplatsnära arbetslivsinriktade åtgärder behövs för effektiv rehabilitering. konstaterade också att avsaknad av sådana gör att alla miljoner som fortsättningsvis flödar ut via SKL inom rehabgarantin inte har minskat sjukskrivningarna. Jag tror inte att de har gjort det . Vi hör ju att de ökar . sade också att insatserna måste in tidigt, det vill säga . Jag vill påstå att det bara är vi inom företagshälsovården som kan åstadkomma detta. Insatserna bör, enligt , utföras av enheter med specialistkompetens i arbetslivsinriktad rehabilitering. De fegade; den sista punkten är lika med företagshälsovård. Det finns ingen annan än vi som motsvarar den beskrivningen och inriktningen. Har vi bra förutsättningar för effektiv rehabilitering i företagshälsovården? Jag vill svara ja på det. Vi har ett välutvecklat, mångårigt och brett teamarbete. Vi har företagsläkare, företagssköterskor, ergonomer, beteendevetare och psykologer. Och vi har någonting som nästan all annan sjukvård saknar, nämligen tillgång till teknisk kompetens. Det ger möjlighet till multiprofessionella bedömningar. Vi har kännedom om det aktuella företaget, och vi har ett uppbyggt förtroendekapital ute på det aktuella företaget. Det sista är väldigt viktigt. Det tar nämligen tid att bygga förtroende så att man har möjlighet att lyfta fram obekväma sanningar; det är inte alltid så att det vi kommer fram till är bekvämt. Det kostar ibland pengar. Det är bara vi som kan ha en rimlig chans att skapa nödvändigt förtroende. Vi är den enda instans som har en rimlig chans i samhället att tidigt lyfta fram nytillkommen ohälsa. Primärvårdens läkare får ett fall som har råkat lista sig på vårdcentralen – eller hälsocentral som det kallas nu – medan jag får tio fall. Jag kan alltså reagera på nytillkommen ohälsa på ett annat sätt. Vi är den enda instans i samhället som kan hantera företagens största problem sedan kanske - korttidsfrånvaron. Jag tror att det är vi började arbeta fram program för upprepad korttidsfrånvaro. Vi jobbar alltså med det här tidigt, långt innan patienterna blir långtidssjukskrivna. Vi har redan uppbyggda program och jobbar både förebyggande och efterhjälpande med missbruk. Vem ska sköta arbetsrehabiliteringen i ? hänvisas i ökande omfattning de stora kostsamma samhällssjukdomarna, det vill säga värk – som är bland de största – och lättare psykisk ohälsa, till primärvårdens läkare. Primärvården har ett politiskt klart, tydligt uttryckt mål att prioritera äldre multisjuka och barn. Primärvårdens läkare kommer att behöva ta ett mycket stort ansvar för det största problemet vi har i , liksom i hela västvärlden, nämligen att ta hand om den åldrande befolkningen på ett bra sätt. Min uppfattning är att det är helt vettlöst att i det läget be primärvårdens läkare ta hand om arbetsplatsinriktad rehabilitering. Primärvården har svårt att fylla utbildningstjänsterna. Vi har stora vakanser på primärvårdssidan. Det är inte bara hos mig uppe i som vi har vakanser; det är här i också. Stafettläkare är ingen bra lösning. frågade 2004, 2008 och 2012 samtliga läkare i hur de upplever det att hantera sjukskrivningar. av vårdcentralsläkarna anser att det är ett problem att hantera sjukskrivningar. av företagsläkarna anser att det är ett problem. Vad har vi företagsläkare för förutsättningar att hantera sjukskrivningar jämfört med andra läkarspecialister? Jo, vi företagsläkare hanterar sjukskrivning mer än en gång . Det kan alltså vara ända från två upp till tio–. av oss företagsläkare gör det medan av vårdcentralsläkarna gör det. När det gäller kontakt med arbetsgivare mer än en gång – det som och all forskning säger avgör om det blir korta sjukskrivningar och om folk går tillbaka i jobb snabbt – så har av företagsläkarna det. av vårdcentralens läkare har kontakt med arbetsgivarna mer än en gång . ville knappt släppa dessa uppgifter eftersom de anser att skillnaderna är så uppenbart stora. Kontakt med mer än en gång har av företagsläkarna och av vårdcentralsläkarna. Eftersom har stor del i att driva på arbetsåtergång är det otroligt viktigt att man har en god kontakt. Som företagsläkare har vi ett gott samarbete med . I fråga om samarbete i team runt sjukskrivna har företagsläkare det till medan vårdcentralsläkare har det till . av företagsläkarna anser att de har problem med att bedöma arbetsförmåga medan av vårdcentralens läkare har det. Att hantera sjukskrivningar är ett eget arbetsmiljöproblem för doktorn anser av oss företagsläkare. så många, , av vårdcentralens läkare anser det. Med de siffrorna vill jag fastslå att det inte finns någon annan specialistläkarkategori i som på samma bra sätt har vettiga förutsättningar att bedriva arbetsplatsnära rehabilitering som företagsläkare. Behövs specialistläkare för detta? , som jag representerar , organiserar drygt 600 företagsläkare. Totalt har vi 800 företagsläkare i landet. Av de 600 som är med hos oss är specialister i företagshälsovård. Företagsläkare är ingen namnskyddad titel. Specialist i företagshälsovård är en tvåårig tillägsspecialitet till en annan klinisk grundspecialitet, oftast allmänläkarkompetens. Den specialiteten upphör . Så här förskräcklig ser vår ålderstrappa ut. finns det 300 företagsläkare i . Om ni bara vill hålla antalet på dagens nivå och inte vill att vi ska jobba ännu mer med arbetsplatsnära rehabilitering behövs 50 – 60 nya specialister . Specialiteten arbetsmedicin, som är tänkt att ersätta den nuvarande specialiteten företagshälsovård, är en tvåårig tilläggstjänstgöring inom ST-reformen som nu har stannat upp därför att de vill planera för vår specialitet tillsammans med alla andra. Ni vet att det saknas urologer och lungläkare i . Allting ligger på is. Det finns inga utbildningstjänster, för tillåts stoppa upp. Det kan behövas en politisk insats. Ett kursprogram finns utvecklat för arbetsmedicin. Det kommer att bli ökad kvalitet jämfört med min gamla utbildning, därför att det finns randning på arbetsmiljömedicinska kliniker. Det saknas statlig landstingsfinansiering till ST inom arbetsmedicin. Vi är den enda läkarspecialitet som inte har statlig finansiering. Rättsmedicin har ST utanför landstingen. Det sköts av genom statliga medel. Rättsmedicinska läkare är alltså en statlig angelägenhet. Rättsmedicinen handhar frågor rörande rättsväsendet. Det handlar om att fälla eller fria brottslingar. Det är alltså viktigare ur statens synpunkt att göra det på ett bra sätt än att ta hand om frågor rörande den arbetande befolkningens arbetsohälsa. Behövs specialiteten arbetsmedicin? Ja, jag vill påstå att jag som företagsläkare har förmåga att se gruppens och organisationens betydelse för hälsa och sjukdom. Jag har också förmåga att se hur det påverkar företaget i stort, hur det går ekonomiskt för företaget. Det finns ingen annan läkarspecialitet som har den förmågan. Jag har förmåga att se sjukskrivningar ur ett mycket större perspektiv än det individorienterade, vilket är det som alla andra specialistläkare inriktar sig på.