bet · H001TU10 · 2013-04-18 00:00:00 — Det framgår inte av vårt beslutsunderlag.Om det nu ändå är fastlagt att Försvarsmakten inte har tillräckliga resurser för att tillgodose detta nu uppkomna behov behövs en djupare diskussion om på vilka sätt redarna skulle kunna köpa tjänster av staten eller på annat sätt fullgöra skyddsbehovet genom anlitande av offentliga tjänster.Vi menar också att staten lägger ett alltför stort ansvar på rederierna, då det finns problem med transparens, bristande myndighetstillsyn och auktorisation samt hur eventuella överträdelser av lagen ska beivras. Vi är alltså inte emot att fartygen bevakas, men vi är emot att privata säkerhetsföretag anlitas för att utföra rent militära uppdrag. Det ska Försvarsmakten göra. För bara förordade för övrigt i stort sett alla intressenter, inklusive rederierna, en lösning där Försvarsmakten sköter skyddet av svenska handelsfartyg. Näringen kritiserade då regeringen för passivitet.I betänkandet förklarar utskottets majoritet att det är mycket viktigt att beväpnad säkerhetspersonal är underkastad noggrann och regelbunden kontroll från svenska myndigheters sida och att man ser med tillfredsställelse på hur tillsynen över fartygen och bevakningsföretagen är reglerad i lagförslaget som vi nu diskuterar. Men det är inga åkerier eller taxiföretag som Transportstyrelsen nu får att se till, utan det är internationella företag som anställer personer med varierande och svårkontrollerad bakgrund för att arbeta som tungt beväpnade soldater. Ett aktuellt exempel är att branschen, enligt uppgift, gärna rekryterar från , ett krigshärjat land med många före detta barnsoldater som hyrs ut för att de är billiga. Transportstyrelsen konstaterar själva i att de inte kan bedriva någon mer omfattande bakgrundskontroll av alla de individer som kommer och går i alla dessa företag från alla världens hörn. Men utskottsmajoriteten förklarar sig nöjd.Syftet med regeringens förslag till ny lag är att ge sjömännen större trygghet när de arbetar i områden där piratverksamhet förekommer. På grund av bland annat EU:s och ett allmänt ökat säkerhetstänk inom rederinäringen har pirataktiviteten i och nästan halverats.Vi menar att de föreslagna åtgärderna med tungt beväpnad privat säkerhetspersonal ombord på svenska handelsfartyg innebär en falsk trygghet för sjömännen och för rederinäringen. Det är inte en långsiktig lösning på det allvarliga problem för sjöfarten som piratattackerna utgör. Risken är nämligen överhängande att det leder till en farlig våldsspiral, en skenande kapprustning, där även piraterna beväpnar sig med allt tyngre vapen.För att avvärja en piratattack krävs inte bara handeldvapen som pistoler och automatvapen utan kulsprutor, prickskyttegevär och eventuellt även pansarbrytande vapen av typen RPG, rocket-propelled , för att på långt avstånd kunna skjuta varningsskott eller eventuellt verkanseld. Skulle pirater ändå ta sig ombord på ett bevakat fartyg ökar i stället riskerna för fartygsbesättningen drastiskt.Våld föder våld. Risken finns att vi riskerar att möta stora privata och kriminella örlogsfartyg ute på haven. Vi i menar därför att det krävs helt andra åtgärder än det föreslagna lagförslaget. Vi tycker att det är bra att fortsätter att delta i militära insatser som EU:s och bistår exempelvis med kustbevakningskapacitet. Det är sådana insatser som är till gagn för sjöfarten, och man kan diskutera på vilka sätt vi kan utöka skyddet för handelsfartygen och deras besättningar i riskområden. Men för att lösa problemen långsiktigt krävs förstås insatser för att säkra fattiga fiskares rätt till sin försörjning, som att stoppa rovfisket som bedrivs av utländska industriella fiskeflottor och solidariskt hjälpa till att stärka och bygga upp samhällen och stater i de aktuella områdena, så att människor inte i desperation drivs att bli pirater.FN:s fackorgan, den internationella sjöfartsorganisationen , har utfärdat rekommendationer för hur handelsfartyg ska kunna skydda sig från att bli kapade av pirater. Enligt uppgift från följer svenska fartyg som passerar genom riskområden IMO:s riktlinjer och dess handbok med best management practices, alltså bästa praktiska exempel, strikt. Varken IMO eller BMP säger emellertid någonting om beväpning av besättningarna eller användning av beväpnad säkerhetspersonal. I stället rekommenderas rederierna att utöka skalskyddet för de fartyg som rör sig i riskområden genom att till exempel förse dem med vattenkanoner, taggtråds- eller elstängsel och så vidare i större utsträckning. Det finns också en mängd andra åtgärder som rederierna kan vidta för att minska riskerna.Herr talman! Det finns flera allvarliga oklarheter i lagförslaget som vi nu diskuterar, bland annat om riktlinjer för hur säkerhetspersonalen ska agera ombord. "I avtalet mellan rederiet och säkerhetsföretaget bör det slås fast att befälhavaren har befälet över säkerhetspersonalen när denna befinner sig ombord." Men hur ska befälhavaren agera om säkerhetspersonalen omhändertagit pirater? Ska de låsas in? Var, hur och hur länge? Och var ska de överlämnas? Detta säger lagtexten ingenting om.Under 3 § i den av regeringen föreslagna lagtexten står det att tillstånd för bevakning ombord får beviljas på ett antal villkor, däribland att det kan antas att bevakningen kommer att bedrivas på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt och att säkerhetspersonalen har ändamålsenlig utbildning och även i övrigt är lämpad att inneha skjutvapen och ammunition.Hur avgörs detta? Vem avgör vad som är ändamålsenlig utbildning?Vidare står det i propositionen att det i princip krävs enligt gällande rätt att "företag som åtar sig bevakningsuppdrag ombord på svenska fartyg är auktoriserade samt, i förekommande fall, att det finns tillstånd att inneha vapen".Frågan som åtminstone vi ställer oss är: auktoriserade var då? Får svenska rederier enbart använda företag som är auktoriserade i ?I bilaga 9 i propositionen finns en översättning där det står svart på vitt att det inte finns några internationella riktlinjer eller standarder för privata säkerhetsföretag som tillhandahåller tjänster ombord på fartyg.Montreuxdokumentet om internationella förpliktelser och god praxis för stater i förhållande till privata militära företag och privata säkerhetsföretag under väpnad konflikt är inte applicerbart i det här fallet.Den internationella uppförandekoden för privata säkerhetsföretag saknar även den direkt relevans för sjöröveri och väpnade rån mot fartyg. Även om den fastställer ett antal principer och processer för privata säkerhetsföretag när det gäller att främja rättssäkerheten och respekten för mänskliga rättigheter så bygger den på självreglering och gäller endast landbaserade säkerhetsföretag.Regeringen föreslår alltså en lagstiftning som ger privata militära företag och privata säkerhetsföretag en långtgående rätt att utöva våld som det saknas internationella modeller för auktorisering, certifiering eller standarder för privata säkerhetsföretag som tillhandahåller tjänster ombord på fartyg.Därutöver ser vi en stor brist i tillsyn och myndighetsutövande när det gäller privata säkerhetsföretag men kanske framför allt privata militära säkerhetsföretag. De internationella exemplen förskräcker eftersom ett alltför stort ansvar läggs på rederierna själva att reglera hanteringen av de privata säkerhetsföretagen.Just denna växande bransch, privata militära företag och privata säkerhetsföretag, måste regleras hårdare, och ett absolut minimum är att den har kontroll över vilka dessa företag är och vilka tjänster de saluför. Detta är en näring som regeringen borde sträva efter att stävja och reglera i stället för att främja.Miljöpartiet ser det som högst motsägelsefullt att som vi i har en grundläggande målsättning med vapenlagstiftningen som går ut på att begränsa tillgången till vapen i samhället föreslår regeringen en ny lag som öppnar för att privatpersoner ska få beväpna sig med tunga vapen och ta över det statliga våldsmonopolet.Vi ser regeringens förslag på en privat säkerhetslösning för rederierna framför en statlig som ett skifte, ett vägval där regeringen väljer det sämsta av de tänkbara alternativen och på alldeles för lösa boliner med tanke på frågans vikt.Vi menar därför att den statsrättsliga sidan av anlitandet av privata säkerhetsföretag förtjänar att utredas mycket grundligare innan regeringen lägger fram förslag i just denna riktning. Även den som tycker att det är principiellt rätt att delegera ut statens våldsmonopol till privata aktörer bör hålla med om att om så sker ska konsekvenser och risker vara väl utredda.Herr talman! Mot bakgrund av detta yrkar jag avslag på propositionen och bifall till reservation. Jag vill avsluta med att uttrycka min uppriktiga förvåning över att övriga riksdagspartier tycks ta så lättvindigt på denna viktiga fråga. (Applåder)I detta anförande instämde (MP). Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i trafikutskottets betänkande.Vi har kunnat åse sjöröveri och piratattacker utanför länder som inte har kontroll över sina egna territorier och inte är fungerande demokratier, vilket gör att de inte alltid har kunnat lagföra de människor som gör dessa attacker.Detta är det grundläggande problemet, och här måste vi arbeta via FN-systemet och på olika sätt medverka med biståndsinsatser och liknande för att dessa länder ska få en demokratisk utveckling och därmed kunna skapa förutsättningar för att denna typ av verksamhet inte längre ska förekomma.Jag uppfattar att är överens med majoriteten i utskottet om att detta inte är bra och att man på olika sätt måste lösa frågan för den internationella handelssjöfarten.Vi socialdemokrater tycker att förslaget, som har stöd från IMO, fackliga organisationer, med flera, är ett sätt att kunna komma till rätta med en besvärlig situation.Det är också viktigt att komma ihåg att på de fartyg där man har haft beväpnad säkerhetspersonal ombord har det, såvitt vi vet, inte varit några attacker.Det är i första hand i förebyggande syfte som handelssjöfarten ska kunna ha beväpnad säkerhetspersonal på sina fartyg. Det ska vara avskräckande och på så vis förhindra attacker.Det finns många frågor kring hur detta ska regleras. Det måste självklart finnas särskilda tillstånd, och det är Transportstyrelsen som ska utfärda dessa i samarbete med polisen. Jag utgår från att man gör en noggrann bedömning från fall till fall. Det är ingen generell rättighet, utan det ska avgöras från fall till fall. Rederiet ska klargöra vilka vägar fartygen ska gå över våra hav, och utifrån det tar man ställning till om det är befogat eller inte. Det sker alltså en rigorös kontroll innan man får möjlighet att ha säkerhetspersonal ombord för att förhindra olika former av attacker.På sjön är det alltid den som är kapten och befälhavare som har det yttersta ansvaret. Det är den personen som avgör om det ska sättas in säkerhetspersonal eller inte. Det är den personen som avgör om de ska gå till attack mot pirater av olika slag. Det är alltså befälhavaren som avgör detta utifrån risken för fartyget att bli attackerat.Det är mot denna bakgrund som vi socialdemokrater tycker att det finns tillräcklig kontroll så att detta inte far i väg åt fel håll. Vi kommer givetvis att följa denna fråga noga och se hur utvecklingen blir. Om det inte fungerar som vi hoppas och som regeringen har skrivit i sin proposition, och som också framgår av betänkandet, kommer vi ånyo att ta upp denna fråga.Vi tror dock att vi med det upplägg som är presenterat kan komma till rätta med en hel del av de piratattacker och det sjöröveri som sker.Tyvärr sker det på olika ställen. Inte minst har det ökat i på grund av att man inte har kontroll i de länder som ligger utefter den västafrikanska kusten.Vi tror att detta ska ha en avskräckande effekt, och därför yrkar vi bifall till förslaget i betänkandet. Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet.Från att ha varit ett relativt begränsat fenomen har piratverksamheten det ökat och brutaliserats. Sjöröveriet världen över är ett stort problem och medför betydande oro för de svenska fartyg som färdas på internationellt vatten. Enligt publicerad statistik från blev 4 fartyg kapade, 51 fartyg bordade, 7 fartyg beskjutna och 4 fartyg angripna världen över. 75 besättningsmedlemmar togs som gisslan, 14 kidnappades och 1 dödades. Varje attack är ett misslyckande och en stor tragedi.Området kring har varit ett av de hårdast ansatta områdena vad gäller piratverksamhet. Det är ett av de mest trafikerade områdena och passeras av ungefär 17 500 fartyg. Många av dessa fartyg är svenska, och vi ser att handels- och fiskefartyg världen över attackeras av pirater som har sina baser bland annat utmed den somaliska kusten. Men utvecklingen är att piraterna rör sig över större delar av världen än Somalias kust.Ett område som oroar just är , där 15 incidenter rapporterades , däribland tre kapningar. Av dessa incidenter inträffade elva utanför . Vapen användes i minst nio av dessa attacker. Längre västerut i rapporterades tre incidenter utanför , då bland annat två tankfartyg kapades.Vi ser att attackerna inte bara blir fler utan också brutalare. Piraterna kapar fartyg och begär höga lösensummor. Förhållanden för dem som tas som gisslan är allt annat än angenäma. Pirater hotar ofta med döden eller med att skada gisslan.Exemplet visar dock att det går att minska sjöröveriet. stigande siffror kan vi se att piratverksamheten vid minskar. Det gör den tack vare just kraftfulla åtgärder. Chefen för , Pottengal Mukundan, har varit väldigt tydlig med att det krävs fortsatta insatser. Han har sagt så här: "Trots att antalet piratattacker som rapporteras från har minskat kraftigt går det inte att slå sig till ro. Attackerna kommer att stiga till tidigare nivåer om den militära närvaron minskar eller om fartygen minskar sin bevakning. "Den svenska inställningen har varit att de handelsfartyg som trafikerar området inte bör skydda sig genom att använda vapen eftersom detta skulle kunna leda till en upptrappning av våldet. I stället har det ansetts lämpligare att fartygen förlitar sig på det skydd som de styrkor som stationerats i området kan erbjuda, samt på att tillämpa sjöfartsnäringens bästa praxis rörande egenskydd, exempelvis hög fart med mera. Det har dock visat sig att dessa åtgärder inte är tillräckliga för att undvika piratattacker. Attackerna blir som sagt inte bara fler utan också grövre till sin karaktär. Åtgärder måste enligt regeringen och mig vidtas för att skydda svenska intressen och för att rädda människoliv.Den svenska staten har i sig små eller kanske inga möjligheter att ingripa mot piratattacker som utförs mot ett fartyg i internationella farvatten. Frågan har därför uppstått om handelsfartyg som trafikerar riskområdet utanför och andra riskområden bör få möjlighet att skydda sig själva genom just beväpnad säkerhetspersonal från privata säkerhetsföretag.Internationella sjöfartsorganisationen, IMO, avråder från att besättningar får tillgång till vapen eftersom de saknar utbildning för att hantera dem. I fråga om privata säkerhetsföretag ombord har däremot IMO angivit att det bör vara en fråga för varje enskild flaggstat. Många länder har redan gått före. Många länder har vidtagit åtgärder för att rederierna ska ha möjligheter att skydda sina fartyg. , , , , och tillåter beväpnade säkerhetsvakter ombord, om än med olika utformning. Det rör sig om beväpnade vakter i någon form.Även inom FN har en rad åtgärder vidtagits för att komma till rätta med sjöröveriet. Operation som just nu pågår är ett sådant exempel. Operationen har medfört att angreppen på fartygen med hjälpsändningar till den somatiska befolkningen har upphört. Men även om operationen har medfört att kapningarna har minskat i området har attackerna som helhet i övriga världen, till exempel i , ökat i omfattning.Regeringen har i sin proposition kommit fram till att det är hög tid för att agera. Även vi har anledning att skydda våra fartyg, våra besättningar, våra passagerare och vår last. Därför föreslår regeringen just att sådant utnyttjande av beväpnad bevakning ombord på svenska fartyg bör tillåtas. Förslaget är i linje med rekommendationerna från IMO.Det har framförts invändningar från bland annat om att det är bättre att låta militären ansvara för bevakningen av fartygen snarare än privata företag. Jag kan förstå den synpunkten och delvis sympatisera med den, men jag skulle säga att den tyvärr inte är realistisk.I propositionen framgår bland annat att det inte är möjligt att bevaka hela riskområdet i med stridskrafter eller kustbevakningsenheter. Ett sådant kontinuerligt åtagande skulle innebära en stor kostnadsmässig och organisatorisk belastning för att skydda ett litet antal privata aktörer. Som ett illustrerande exempel kan nämnas just operation , där deltar med militär personal utanför . Kostnaden som uppdraget innebär uppgår för svensk del till högst . Det är mycket pengar.Det säger sig självt att det skulle vara ekonomiskt orimligt att ha fartyg stationerade permanent, särskilt när riskområdena breder ut sig. har varken den ekonomi eller det antal fartyg som fordras för en sådan insats. Även alternativet att låta militär personal följa med fartygen är en dyr och krånglig lösning. Flera länder som använder militär personal har dessutom uttryckt önskemål om att övergå till en lösning med civil personal. har örlogsfartyg anpassade för uppdrag långt ute till havs men har ändå valt en lösning med civila företag. Jag menar därför att möjligheten att anlita beväpnad säkerhetspersonal från privata säkerhetsföretag är det mest realistiska och effektiva sättet att skydda svenska fartyg. Jag har faktiskt inte hört något annat rimligt förslag på hur situationen skulle kunna hanteras.Rädslan för att starta en våldsspiral när beväpnade vakter möjliggörs har också tagits upp. Det finns dock inget känt exempel på att pirater har lyckats ta sig ombord på ett fartyg som haft beväpnad säkerhetspersonal. Bevakningsföretagens uppgift är avskräckande. Syftet är att hålla piraterna på avstånd och att undvika eventuella attacker. Frågan behandlas ytterligare i propositionen.Det är tydligt angivet att ett tillstånd för beväpnad säkerhetspersonal ska vara underkastat noggrann och regelbunden kontroll av svenska myndigheter. Tillsynen över fartygen och bevakningsföretagen är också väl reglerade i lagförslaget. Bevakningsföretaget måste vara ett stabilt företag med väl utarbetade rutiner för ordergivning, livräddning samt kontroller av personal. Det kommer krävas att den som åtar sig bevakningsuppdrag ombord på svenska fartyg är auktoriserad samt har tillstånd att inneha vapen.Herr talman! Sammantaget innebär regeringens proposition kraftfulla men realistiska åtgärder för att möta det omfattande sjöröveri som vi ser äventyra svenska fartyg, passagerare, besättningar och last. Med tydliga regelverk och krav för att få tillstånd utfärdat möjliggör förslaget för svenska fartyg att effektivt och säkert skydda sig. Svenska intressen kan försvaras och liv kan räddas.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag. Jag skulle vilja fråga lite mer om hur hon ser på möjligheterna för Transportstyrelsen att faktiskt utöva tillsyn över dessa privata företag. Som jag har kunnat utläsa av propositionen krävs det inte att de ska vara auktoriserade i eller registrerade i . kanske kan upplysa mig om huruvida det finns sådana bestämmelser. Jag tycker att det är en intressant fråga.Var ska de vara auktoriserade, och vad är det som gäller för dessa företag? De kan ju faktiskt komma varifrån i världen som helst. Man har från Transportstyrelsen i uttryckt att man inte kommer att kunna kontrollera på individnivå, för det är väldigt många som anställs i bolagen, och de kommer och går. Det finns ett problem ute i världen med att exempelvis före detta barnsoldater anställs liksom sådana som inte har den kvalitet som vi själva skulle önska på våra fartyg.Sedan vill jag ta upp detta med den militära personalen. Jag tycker att det är väldigt summariskt beskrivet. Det står att det skulle vara organisatoriskt och ekonomiskt omöjligt att ha svensk militär ombord på skepp. Eller strängt taget står det inte ens att det ska vara ombord på skepp utan det står något om örlogsfartyg och ombord på skepp - jag tycker att det är väldigt bristfälligt beskrivet. Då undrar jag: Vem är det som ska betala egentligen? Är det givet att det är svenska skattebetalare som ska betala om svensk militär personal ombord på svenska handelsfartyg kostar mer än det skulle göra att anlita något annat företag och pressa priset, till exempel ett företag som har anställt före detta barnsoldater? Det kan ju bli väldigt farligt med en sådan prispress. Det var flera frågor. Till att börja med vill jag konstatera att det beslut som vi ska fatta om detta innebär att man trycker på en startknapp. Sedan förväntar jag mig att Transportstyrelsen framöver utarbetar tydligare riktlinjer och standarder, vilket var inne på. Även om vi kan ha åsikter om det upplever jag inte att det är en fråga för denna kammare att i detalj reglera detta. Det gör vi inte i några andra frågor heller. Jag förväntar mig därför, precis som tidigare talare har sagt, att denna debatt och detta beslut kommer att följas av tydligare riktlinjer från Transportstyrelsen. När det handlar om hur man utarbetar dem förväntar jag mig också att man diskuterar detta noga med IMO som har liknande frågor att hantera. Det är också flera länder som har infört liknande typer av lagstiftning. Man kan därför även ta reda på hur dessa länder har agerat mer i detalj. När det handlar om ansvarsutkrävande är propositionen ganska tydlig med att varje redare bär ansvar för under vilka villkor som man bestämmer sig för att anlita dessa bevakningsföretag eller inte. Lagförslaget är också mycket tydligt med att man kan anlita denna typ av bevakningsföretag bara om man verkligen uppfyller ett visst antal kriterier, till exempel att man befinner sig inom ett område där man riskerar att utsättas för piratattacker, att man själv upplever ett hot och så vidare. Det finns bland annat på s. 13 i utskottets betänkande flera olika exempel på under vilka omständigheter som en redare kan dömas till böter eller fängelse. Det finns alltså angivet i propositionen vilka former av sanktioner som man har avsett att använda mot de redare som inte uppfyller kriterierna. Jag undrar fortfarande hur mycket man har utrett kostnaderna och problemen med organisering om den svenska försvarsmakten skulle åta sig att finnas ombord på fartyg eller köra fartyg någonstans. Vad har Försvarsdepartementet sagt om detta? Det vore mycket intressant att veta. Jag tycker att det är en ganska märklig ordning att vi i trafikutskottet står och diskuterar en sådan försvars- och säkerhetspolitisk fråga. Men som ändå företräder ett regeringsparti kanske kan upplysa mig lite mer om det. Oavsett var vi landar tycker jag inte att vi har ett tillräckligt bra beslutsunderlag med tanke på att det statliga våldsmonopolet är så pass viktigt. Det tycker i alla fall vi att det är. Vad har egentligen sagts, och har man diskuterat frågan om redarna helt enkelt skulle få betala vad det kostar? Då skulle bananerna, eller vad det nu kan vara för gods, bli dyrare i konsumentledet därför att vi då skulle ha garanterat utbildad och lämplig personal som Transportstyrelsen kanske rent av skulle ha en viss möjlighet att kontrollera. Jag är fortfarande orolig för detta med auktorisering. Var ska företagen vara auktoriserade om de är baserade i något helt annat land? Det finns inget bindande regelverk här. Tror verkligen regeringspartierna och utskottsmajoriteten - får naturligtvis tala för sig själv - att Transportstyrelsen har en sportslig chans att ha den kontroll som krävs när det handlar om användning av grova vapen och militära uppdrag? Detta är nämligen inte som att kontrollera taxiverksamhet eller åkerier. Detta är något mycket allvarligare.