bet · H101KrU4 · 2013-12-04 00:00:00 — Det finns inte skäl för att besluta om den närmare utformningen för hur detta ska genomföras. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Kr6 (SD) yrkande 4 och 2013/14:Kr7 (S) yrkande 11. Utskottets förslag i korthet har inget att invända mot regeringens bedömning att av det statliga stödet till folkbildningen bör destineras för planerad läsfrämjande verksamhet inom folkbildningen. Medlen förmedlas av i enlighet med förordning (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen. avslår motionsyrkanden om det statliga stödet till folkbildningen. Jämför reservation 16 (S, V). Av det statliga stödet till folkbildningen bör enligt regeringen destineras för planerad läsfrämjande verksamhet inom folkbildningen. Medlen fördelas av i enlighet med förordningen (1991:977) om statsbidrag till folkbildningen. Regeringens bedömning är att folkbildningen och det övriga civila samhället har en viktig roll i det läsfrämjande arbetet, inte minst när det gäller vuxna som inte läser. Regeringen konstaterar att folkbildningen och särskilt studieförbunden är en betydelsefull mötesplats för att höja bildnings- och utbildningsnivån i samhället. Regeringen kommer i den fortsatta beredningen av förslaget att samråda med de berörda aktörerna. I där klyftorna mellan dem som läser och dem som inte läser ökar och läsförmågan bland unga minskar välkomnar regeringen att folkbildningens aktörer ska kunna vara mer aktiva i att stärka intresset och motivationen för läsning och litteratur i grupper som sällan eller aldrig läser. i m.fl. (S) anser i kommittémotion 2013/14:Kr7 yrkande 12 att regeringen inte bör öronmärka av folkbildningsanslaget till läsfrämjande åtgärder. Motionärerna anser att en bättre ordning vore om regeringen tog initiativ till samtal och dialog med folkbildningen om ett gemensamt läslyft. Det är med respekt man bör närma sig den fria och frivilliga folkbildningen, inte genom pekpinnar och administrativa åtgärder. I motionen framförs vidare att en stor del av den folkbildande verksamheten per definition är läsfrämjande, eftersom folkbildningen stärker den enskildes förmåga att uttrycka sig, att skriva texter, förstå skeenden och påverka. I samma motions yrkande 13 framförs att det är förvånande att regeringen avser att ge Myndigheten för kulturanalys uppdraget att utvärdera kulturverksamheten inom folkbildningen som man inte har några förslag när det gäller utvärdering av hela folkbildningen, t.ex. centrala områden som livslångt lärande och demokrati. Statligt stöd till folkbildningen fördelas inom ramen för anslaget 14:1 Bidrag till folkbildningen inom utgiftsområde 17. Innevarande år uppgår stödet till ca . Utskottet anser i likhet med regeringen att folkhögskolor och studieförbund spelar en viktig roll i det läsfrämjande arbetet. Utskottet välkomnar att folkbildningens aktörer ska kunna vara mer aktiva i arbetet för att stärka intresset och motivationen för läsning och litteratur i grupper som sällan eller aldrig läser. Mot bakgrund av att klyftorna mellan dem som läser och dem som inte läser ökar och läsförmågan bland unga minskar finner utskottet denna prioritering angelägen. Enligt utskottets mening kan inte minst studieförbunden i detta avseende vara en fortsatt stark resurs för att öka läsfrämjandet. Utskottet har därför inte något att invända mot att av det statliga stödet till folkbildningen destineras för detta ändamål. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2013/14:Kr7 (S) yrkandena 12 och 13. Folkbibliotekens möjligheter att arbeta aktivt med e-böcker Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller biblioteken och e-böcker. har ingenting att invända mot regeringens bedömning att Kungl. bör ges i uppdrag att inleda en försöksverksamhet med syfte att göra det möjligt för externa distributörer att tillgängliggöra e-böcker via den nationella katalogen Libris och att säkerställa att upphovsrättsligt fri e-litteratur finns tillgänglig via Libris för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. Jämför reservationerna 17 (S), 18 (MP) och 19 (SD). Regeringen konstaterar att det är angeläget att folkbiblioteken i ökad utsträckning kan tillhandahålla elektronisk litteratur och kan hantera kostnaderna för detta. Skillnaderna mellan upphovsrättsligt skyddad och fri litteratur måste dock beaktas i högre utsträckning än och insatserna anpassas därefter. En typ av elektroniskt material som utnyttjas i alltför liten utsträckning vid framför allt folkbiblioteken är litteratur som inte är upphovsrättsligt skyddad. Via frivilligprojekt, kommersiella tjänster och offentliga insatser finns bl.a. äldre litteratur fritt tillgänglig i elektronisk form. Regeringen gör därför bedömningen att Kungl. bör ges det särskilda uppdraget att inleda en försöksverksamhet för att möjliggöra för externa distributörer att tillhandahålla och tillgängliggöra e-böcker via den nationella katalogen Libris och säkerställa att upphovsrättsligt fri e-litteratur finns tillgänglig denna väg för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. bör tillföras i särskilda medel för uppdraget . Vad gäller upphovsrättsligt skyddad litteratur innebär övergången till elektroniska format att biblioteken i större utsträckning behöver träffa avtal om utlåning. Regeringen konstaterar att det är angeläget att biblioteken kan hantera avtal om nyttjande av upphovsrättsligt skyddad litteratur i elektroniska format men att enskilda folkbibliotek saknar sådana resurser. Regeringen konstaterar vidare att forskningsbiblioteken samverkar kring upphandlingen av licenser för att få bättre villkor vad gäller både pris och användningsvillkor. finns det nationella konsortiet Bibsam som sluter centrala avtal med Kungl. som avtalspart gentemot leverantörerna. kan vara part i de avtal som sluts för forskningsbibliotekens räkning eftersom dessa är statliga. Samma roll kan Kungl. inte ha när det gäller de kommunala folkbiblioteken. Regeringen ser därför positivt på möjligheten att Kommuner och Landsting (SKL) träder in som avtalspart gentemot rättighetshavarna. I kommittémotion 2013/14:Kr7 av i m.fl. (S) yrkande 15 understryker motionärerna att de vill se en lösning på problemet med att tillgängliggöra e-böcker på folkbiblioteken till en rimlig kostnad för biblioteken och ge en skälig ersättning till upphovsmännen. och (båda MP) anför i motion 2013/14:Kr8 yrkande 6 att regeringen måste ta initiativ för en hållbar lösning för e-boken i . För att skapa en sådan lösning bör regeringen ta ett initiativ till en bred utredning/parlamentarisk beredning runt e-boken och framtiden, inte minst kring frågan om bibliotekens roll. (SD) anför i motion 2013/14:Kr6 yrkande 5 att ersättningen för e-böcker bör vara samma som för de fysiska exemplar som lånas ut av bibliotek. Motionären anser att det är av vikt att folkbiblioteken kan ge så många som möjligt möjligheten att ta del av den tillgängliga litteraturen kostnadsfritt och anför att kostnaderna för distribution och framställning av en e-bok borde vara betydligt lägre än för ett fysiskt exemplar. I första hand anser att överenskommelser borde kunna slutas mellan parterna, men partiet ställer sig inte heller främmande till en förändring av upphovsrättslagen med åtföljande inskränkning i upphovsrätten. I motion 2013/14:N441 av m.fl. (MP) yrkande 30 framförs att regeringen bör återkomma till med förslag som främjar bibliotekens e-boksutlåning. Enligt utskottet är det från kulturpolitisk utgångspunkt av stor principiell betydelse hur folkbibliotekens nättjänster kommer att utvecklas och hur bibliotekens roll därmed kan komma att förändras. Dessa frågor är viktiga för dagens och framtida läsare, för folkbibliotek i landets samtliga kommuner och för förlag, distributörer och upphovsmannaorganisationer. Frågan om e-boken är en viktig framtidsfråga. Utskottet har mot den bakgrunden gjort en kartläggning av frågan om e-boken inom ramen för utskottets uppföljnings- och utvärderingsarbete. Detta arbete redovisades i rapporten bok är en bok är en bok? – en fördjupningsstudie av e-böckerna (2013/14:RFR3). Syftet med arbetet har varit att beskriva och analysera e-boken i , med några internationella utblickar. Viktiga aktörer och aktuella diskussioner speglas, liksom utbudet, marknaden och konsumtionen av e-böcker. En fördjupningsstudie har gjorts som har inriktats på tre områden, nämligen läsande, integritetsfrågor och ersättning vid biblioteksutlåning. Med hänvisning till principen om den kommunala självstyrelsen är det i första hand en uppgift för kommunerna att driva utvecklings- och framtidsfrågor som rör folkbiblioteken. Utskottet konstaterar dock att frågan om möjligheter för folkbiblioteken att arbeta aktivt med e-böcker ligger inom ramen för det samverkans- och utvecklingsansvar för det allmänna biblioteksväsendet som Kungl. har (prop. 2012/13:147, 2013/14:KrU2, rskr. 2013/14:26). Regeringen har uppdragit åt Kungl. att inleda en försöksverksamhet med syfte att möjliggöra för externa distributörer att tillgängliggöra e-böcker via den nationella katalogen Libris. I uppdraget ingår även att säkerställa att upphovsrättsligt fri e-litteratur finns tillgänglig via Libris för förmedling via det allmänna biblioteksväsendet. ska redovisa uppdraget till . En delredovisning ska lämnas . Utskottet välkomnar detta initiativ. Utskottet anser att e-boken innebär en ny och viktig möjlighet att förmedla litteratur, information och kunskap till nya generationer. Tillhandahållandet av e-böcker är därför av central betydelse för bibliotekens möjligheter att fullfölja sitt uppdrag. Utskottet vill också erinra om e-bokens betydelse för barns och ungas möjligheter till ett ökat läsande. Utskottet kommer även fortsättningsvis att noga följa frågan. Därmed avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Kr6 (SD) yrkande 5, 2013/14:Kr7 (S) yrkande 15, 2013/14:Kr8 (MP) yrkande 6 och 2013/14:N441 (MP) yrkande 30. Nationella minoritetsspråk och teckenspråk m.m. Utskottets förslag i korthet har ingenting att invända mot regeringens bedömning att de språkvårdande insatserna bör stärkas, främst när det gäller de nationella minoriteterna och personer med annat modersmål än svenska samt det svenska teckenspråket. avslår motionsyrkanden bl.a. om att säkerställa tillgången till ungdomslitteratur på minoritetsspråk respektive teckenspråk och punktskrift samt att se över möjligheten till en långsiktigt hållbar finansiering av European Sign Language Center (ESC). Jämför reservationerna 20 (V) och 21 (SD). Regeringen gör bedömningen att de språkvårdande insatserna bör stärkas, främst när det gäller de nationella minoriteterna och personer med annat modersmål än svenska samt det svenska teckenspråket. I budgetpropositionen beräknas att och folkminnen tillförs för att stärka språkrådsinsatserna . Regeringen understryker att språklagen (2009:600) är ett viktigt verktyg för att främja språklig mångfald, både inom och i internationella sammanhang. Regeringen konstaterar i propositionen att en stor grupp svenskar har svenska som andraspråk och att deras förutsättningar att lära sig, använda och utveckla sitt språk är avgörande för att kunna utveckla en funktionell tvåspråkighet. Detta är också betydelsefullt ur ett integrationspolitiskt perspektiv. Vidare konstateras att behovet av språkvårdande insatser ökar, särskilt för de nationella minoritetsspråken och det svenska teckenspråket samt för svenskar med annat modersmål än svenska. Regeringen avser också, mot bakgrund av att språklagen infördes , att göra en uppföljning och utvärdering av insatserna på språkområdet och tillämpningen av lagen ikraftträdande. I kommittémotion 2013/14:Kr5 yrkande 5 av m.fl. (V) anförs att regeringen bör återkomma till med ett förslag som säkerställer tillgången till ungdomslitteratur på minoritetsspråk respektive teckenspråk. I motionen framförs att det saknas bra undervisningsmaterial och bra ungdomslitteratur på minoritetsspråken och att det är ett av skälen till att minoritetsspråken förlorar sin ställning och att färre och färre ungdomar kan utveckla sitt modersmål. För att bevara och utveckla minoritetsspråken behövs därför särskilda insatser. de (M) anför i motion 2013/14:Kr272 att teckenspråkslexikonet och det arbete som European Sign Language Center (ESC) i bedriver är av nationellt intresse för och innebär en unik möjlighet att fortsätta vara en världsledande nation i fråga om teckenspråkets utveckling och tillgänglighet. Motionären anser därför att regeringen bör se över möjligheten till en långsiktigt hållbar finansiering av ESC. I motion 2013/14:Kr292 av och (båda S) anförs att det är viktigt att punktskriften erkänns som läs- och skriftspråk för de synskadade. och (båda SD) kräver i motion 2013/14:Kr314 ändringar i språklagen så att även punktskrift omfattas. I motion 2013/14:Kr329 av och (båda SD) yrkande 1 begärs en utredning i syfte att omarbeta och bygga ut språklagen och i samma motions yrkande 2 att det svenska språket bör betecknas som officiellt huvudspråk i alla sammanhang, inte bara vid internationella kontakter. och (båda SD) begär i motion 2013/14:Kr330 att det tillsätts en utredning med syfte att presentera konkreta förslag på hur den nordiska språkförståelsen ska kunna förbättras. Utskottet konstaterar inledningsvis att behovet av språkvårdande insatser ökar. Detta gäller inte minst för de nationella minoritetsspråken och det svenska teckenspråket samt för svenskar med annat modersmål än svenska. Att svenskar som har svenska som andraspråk har möjlighet att lära sig, använda och utveckla sitt språk är avgörande för att de ska kunna utveckla en funktionell tvåspråkighet. Detta är inte minst viktigt ur ett integrationspolitiskt perspektiv. Ungdomslitteratur och undervisningsmaterial på minoritetsspråk respektive teckenspråk är således av stor betydelse. Utskottet vill i detta sammanhang påminna om den föreslagna förstärkningen av och folkminnens anslag med för att stärka de språkvårdande insatserna när det gäller bl.a. de nationella minoriteterna och personer med annat modersmål än svenska samt det svenska teckenspråket (prop. 2013/14:1 utg.omr. trädde språklagen (2009:600) i kraft. I lagen anges att svenska är huvudspråk i . Det innebär att svenska är samhällets gemensamma språk, som alla som är bosatta i ska ha tillgång till och som ska kunna användas inom alla samhällsområden. I lagen anges även att språket i domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra organ som fullgör uppgifter i offentlig verksamhet är svenska. Språket i offentlig verksamhet ska vara vårdat, enkelt och begripligt. Språklagen är också ett viktigt verktyg för att främja språklig mångfald, både inom och i internationella sammanhang. I lagen anges också att finska, jiddisch, meänkieli, chib och samiska är nationella minoritetsspråk och att det allmänna ska ha ett särskilt ansvar för att skydda och främja dessa språk liksom det svenska teckenspråket. Även rätten att utveckla och använda det egna modersmålet får stöd i lagen. Lagen innehåller vidare bestämmelser om den enskildes tillgång till språk. Bland annat föreskrivs att var och en som är bosatt i ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda svenska. Vidare ska den som tillhör en nationell minoritet ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda minoritetsspråket. Den som är döv, hörselskadad eller av andra skäl har behov av teckenspråk ska ges möjlighet att lära sig, utveckla och använda det svenska teckenspråket. Den som har ett annat modersmål än svenska, ett nationellt minoritetsspråk eller teckenspråk ska ges möjlighet att utveckla och använda sitt modersmål. Svenskan är enligt den antagna språkpolitiken och gällande lagstiftning huvudspråk och det samhällsbärande språket i . Det allmänna har enligt språklagen ett särskilt ansvar för att svenskan används och utvecklas. Att ytterligare stärka svenskans ställning är enligt utskottets mening inte nödvändigt. När det gäller nordisk språkförståelse ska nämnas att barn och unga är en prioriterad målgrupp både i och i de nordiska länderna. Inom ramen för det nordiska utbildnings- och forskningssamarbetet anordnas en konferens om ministerrådets nya organisering på språkområdet . Här kan också erinras om som ges för ett skönlitterärt verk som är skrivet på ett av de nordiska ländernas språk. har vidare, som tidigare nämnts, instiftat ett nytt litteraturpris för barn och unga. Vad gäller punktskrift vill utskottet anföra följande. har en central betydelse framför allt för dem som är blinda sedan barndomen, men även för andra gravt synskadade som inte har tillgång till vanlig skrift. Staten har också tagit ett ansvar för punktskriftens utveckling genom det särskilda organ, , som finns vid Myndigheten för tillgängliga medier (MTM). Regeringen har utfärdat föreskrifter för nämnden i förordningen (2010:769) med instruktion för Myndigheten för tillgängliga medier. Enligt dessa har nämnden till uppgift att främja och utveckla taktil läsning och punktskrift som skriftspråk för synskadade. Vidare ska nämnden särskilt utarbeta riktlinjer för den svenska punktskriften och medverka till internationellt samarbete inom området. På begäran av MTM ska nämnden ge råd och upplysningar till myndigheten i frågor som rör punktskrift och taktil läsning. Redan det förhållandet att det finns en särskild punktskriftsnämnd visar att man från statens sida fäster stor vikt vid punktskriften och dess utveckling. Genom att regeringen utser ordförande, övriga ledamöter och ersättare i får punktskriftens ställning ytterligare tyngd. Utskottet behandlade ett motionsyrkande om European Sign Language Centers framtida utveckling. Utskottet avstyrkte yrkandet (bet. 2012/13:KrU7). beslutade i enlighet med utskottets förslag. Med hänvisning till vad som ovan har anförts avstyrker utskottet motionerna 2013/14:Kr5 (V) yrkande 5, 2013/14:Kr272 (M), 2013/14:Kr292 (S), 2013/14:Kr314 (SD), 2013/14:Kr329 (SD) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Kr330 (SD). Utskottets förslag i korthet godkänner att tidigare ställningstagande i frågor om biblioteksersättningens utformning inte längre ska gälla. Inriktningen för den framtida utformningen av biblioteksersättningen ska vara att de litterära upphovsmännen ska ersättas för att deras verk lånas ut vid folk- och skolbibliotek. Biblioteksersättningen ska bidra till att förbättra författarnas ekonomiska villkor. avslår motionsyrkanden om förhandlingsordningen, biblioteksersättningen och upphovsmännens villkor samt om att tidigare ställningstaganden om biblioteksersättningen ska fortsätta gälla. Jämför reservationerna 22 (S, MP, V), 23 (SD) och 24 (V). Regeringen föreslår att tidigare ställningstagande i frågor om biblioteksersättningens utformning inte ska gälla längre. Inriktningen för den framtida utformningen av biblioteksersättningen ska vara att de litterära upphovsmännen ska ersättas för att deras verk lånas ut vid folk- och skolbibliotek. Biblioteksersättningen ska bidra till att förbättra författarnas ekonomiska villkor. Regeringen gör bedömningen att den förordning som styr biblioteksersättningen bör ses över. Ersättningen bör lämnas med utgångspunkt i ett fastställt grundbelopp per bokutlån vid folk- och skolbibliotek. Endast nyttjandet av fysiska exemplar av verk bör ligga till grund för biblioteksersättning. Vidare görs bedömningen att en ny överenskommelse med företrädare för upphovsmän inom ordområdet om fastställandet av grundbeloppets storlek bör slutas som bl.a. tydliggör att beslut ska fattas för längre tidsperioder än . Grunderna för biblioteksersättningen har beslutats av (prop. 1954:133, SU 105, rskr. Som skäl för införandet av biblioteksersättningen anfördes att biblioteksutlåningen innebär ett samhälleligt utnyttjande av författarnas verk och att det därför är rimligt med en gottgörelse. Ytterligare ett skäl som talade för en ersättning var författarnas ekonomiska betingelser, som det ur sociala och kulturpolitiska perspektiv ansågs motiverat att förbättra (prop. 1954:133 s. 38). Biblioteksersättningen är reglerad i förordningen (1962:652) om . Ersättningen är kulturpolitiskt utformad eftersom endast en viss del av ersättningens fördelning baseras på användningen av de enskilda verken, resten fördelas efter andra bedömningsgrunder såsom behov och litterär kvalitet. föregås fastställandet av biblioteksersättningen av förhandlingar mellan representanter för regeringen och representanter för de litterära upphovsmännen genom , Svenska Tecknare och . I den aktuella propositionen föreslås att regeringen framöver bör ges ansvaret att fastställa villkoren för ersättningen i dialog med företrädare för upphovsmän inom ordområdet. Regeringen konstaterar att det har skett stora förändringar på litteraturområdet och bokmarknaden . Digitaliseringen och e-bokens ökade andel av bokmarknaden och boklån är viktiga delar i denna utveckling, som bl.a. kommer att påverka upphovsmännens villkor framöver. Mot den bakgrunden anser regeringen att förordningen om , som reglerar hur biblioteksersättningen fördelas, bör ses över. Liksom på andra områden är det regeringens bedömning att förordningen bör bli mindre detaljstyrande. Enligt den förhandlingsöverenskommelse som gäller mellan regeringen å ena sidan och , Föreningen och å den andra åtar sig regeringen som ett led i beredningen av sitt förslag till statsbudget att förhandla med upphovsmannaorganisationerna om biblioteksersättningens grundbelopp. Avtalet träffas med det förbehållet att ställer de medel regeringen föreslagit till förfogande. Avtalet om grundbeloppet ska vara skriftligt, och om endera parten förklarar förhandlingarna strandade ska medling ske. Vid sådan utser vardera parten en medlare, varefter dessa gemensamt utser en tredje som ordförande. Om medlingen inte leder till avtal ska frågan hänskjutas till ordföranden för avgörande, om parterna enas om detta. Om ingen överenskommelse nås bestämmer regeringen om det förslag till grundbelopp som ska föreläggas . I propositionen motiveras förslaget till ny ordning med att det har skett stora förändringar sedan överenskommelsen om förhandlingar träffades . har beslutat om betydligt stramare budgetregler som regeringen har att förhålla sig till, vilket bl.a. innebär att det finns ett utgiftstak. Överenskommelsen träffades vidare när staten tillämpade brutet budgetår, i stället för som när budgetåret följer kalenderåret. Regeringen avser att inleda en dialog med upphovsmännens parter om de föreslagna förändringarna i en ny förhandlingsordning. Biblioteksersättningen och upphovsmännens villkor i m.fl. (S) framför i kommittémotion 2013/14:Kr7 yrkande 18 att regeringen bör utarbeta en strategi i syfte att långsiktigt stärka kulturskaparnas villkor. Till kulturskapare räknar motionärerna även upphovsmännen inom litteraturområdet. och (båda MP) anför i motion 2013/14:Kr8 yrkande 3 att rättighetshavarnas förhandlingsrätt ska skyddas. I motionen framförs att författarnas ställning behöver stärkas och att förhandlingsrätten därför bör förtydligas. En positiv utveckling för biblioteksersättningen bidrar till att kulturskaparna får bättre arbetsvillkor. Motionärerna vill att regeringen återkommer med tydliga förslag på åtgärder som leder till att författarnas förhandlingsrätt säkras även på lång sikt. I samma motions yrkande 5 begärs att regeringen återkommer till med förslag om hur upphovsmännens arbetsvillkor kan stärkas. Att författare, lyriker, översättare och andra upphovsmän kan verka under rimliga förhållanden är avgörande för att framtidens litteraturproduktion ska säkras. Motionärerna menar också att det kan ifrågasättas om systemet med pris- och löneomräkning i det här fallet bör användas. Det innebär att litteraturproduktionen tvingas underkasta sig krav på effektivitet och produktivitet på ett sätt som riskerar att få till följd att upphovsmännens möjligheter till rimliga arbetsvillkor försämras.