bet · H001MJU17 · 2013-04-17 00:00:00 — 2012/13:MJU17 Jakt och viltvård Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 29 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Yrkandena berör bl.a. frågor om jaktlagstiftningen, dubbelregistrering vid jakt, ersättning för viltskador m.m., det allmänna uppdraget, jakttider, jakt på vildsvin m.m. samt jakt med lös hund. Flertalet motionsyrkanden rör frågor där delegerat beslutanderätten till regeringen och till de myndigheter som har särskild sakkunskap på området. Utskottet föreslår att samtliga motioner avstyrks, främst med hänvisning till gällande regelverk och mot bakgrund av pågående arbeten på området. I betänkandet finns sex reservationer och fyra särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motion 2012/13:MJ479 yrkande 10. Reservation 1 (MP) avslår motion 2012/13:MJ462. Regelverket om ersättning för viltskador avslår motion 2012/13:MJ479 yrkande 7. Reservation 2 (S, MP, V) Ersättning för viltskador och förebyggande åtgärder avslår motion 2012/13:MJ484. Reservation 3 (MP, V) avslår motion 2012/13:MJ479 yrkande 9. Reservation 4 (MP, V) avslår motionerna 2012/13:MJ458 och 2012/13:MJ476. Jakt på vildsvin m.m. avslår motionerna 2012/13:MJ233 yrkande 1, 2012/13:MJ296, 2012/13:MJ358, 2012/13:MJ362, 2012/13:MJ426 yrkande 5 och 2012/13:MJ478. Reservation 5 (S) Jakt med lös hund avslår motion 2012/13:MJ479 yrkande 8. Reservation 6 (MP) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (S), (FP), (S), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S), (M) och (C). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 29 motionsyrkanden om jakt och viltvård från den allmänna motionstiden . Yrkandena berör bl.a. frågor om jaktlagstiftningen, dubbelregistrering vid jakt, ersättning för viltskador m.m., det allmänna uppdraget, jakttider, jakt på vildsvin m.m. samt jakt med lös hund. Flertalet motionsyrkanden rör frågor där delegerat beslutanderätten till regeringen och till de myndigheter som har särskild sakkunskap på området. Utskottet föreslår att samtliga motioner avstyrks, främst med hänvisning till gällande regelverk och mot bakgrund av pågående arbeten på området. I betänkandet finns sex reservationer och fyra särskilda yttranden. har genom 30 § jaktlagen (1987:259) delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om jakt, jakttider, skyddsjakt och vilka vapen och jaktmedel i övrigt som får användas. Genom 29 § jaktlagen har delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet samt föreskrifter om tillstånd till jakt för att förhindra skador av vilt. Nuvarande jakttider bygger på ett omfattande remissunderlag från , länsstyrelser, jägarorganisationer, naturvårdsorganisationer och viltforskningen. har således delegerat normgivningsmakten i dessa frågor till regeringen. Därtill är bundet av ett antal EU-direktiv om naturvård som i några avseenden begränsar möjligheter att självt bestämma hur stammarna av olika arter ska förvaltas (jfr bet. 2010/11:MJU8). Utskottet redovisade sin övergripande syn på jakt och viltvård i det svenska samhället (bet. 2006/07:MJU10) och anförde att landets viltstammar utgör en nationell tillgång som är av omistligt värde och förtjänar stor omsorg. Begreppen viltvård och jaktvård för främst tanken till olika former av stödutfodringar för klöv- och fältviltet, men hit hör också biotopvården, skyddsåtgärder i landskapet och ett ansvar för att skapa utrymme för de stora rovdjuren. Erfarenheten visar att bevarandet och utvecklandet av biotoper är en av de viktigaste åtgärderna för att främja goda viltstammar. Jakten innebär ett nyttjande av en förnybar naturresurs och har som sådan stor ekonomisk betydelse, även om den totala ekonomiska omsättningen för jakten knappast kan beräknas exakt. Om man räknar in kostnader för arrenden, resor och övernattningar, vapen, ammunition och annan utrustning som hör ihop med jakt och viltvård rör sig summan om några miljarder kronor . Det stora intresset som finns för jakt har också sin grund i att det är en engagerande och spännande fritidssysselsättning, som ger sina utövare avkoppling och rekreation. Jakten utgör således både ett ekonomiskt betydelsefullt tillvaratagande av viltproduktionens avkastning och en uppskattad och från flera synpunkter värdefull fritidsverksamhet. Enligt utskottets uppfattning är rätt utförd viltvård och jakt det ojämförligt bästa sättet att hålla den svenska viltstammen frisk och livskraftig, och sådan jakt och viltvård utgör därmed en tillgång för hela landet. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (MP) om tilläggsdirektiv till översynen av jaktlagstiftningen. Jämför reservation 1 (MP). I motion 2012/13:MJ479 av m.fl. (MP) yrkande 10 framförs att regeringen beslutade om en översyn av jaktlagstiftningen, något som också föreslagit. Enligt motionärerna borde utredningsdirektivet dock behandla frågan om det vore lämpligare att samla jaktreglerna under . Inte heller tas frågan om talerätt för bl.a. miljöorganisationer upp i direktivet, trots att menar att bristen på talerätt för miljöorganisationer i dagens jaktlagstiftning kan strida mot Århuskonventionen. Därför bör i tilläggsdirektiv ges i uppdrag att även belysa dessa frågor. Inledningsvis vill utskottet framhålla att jaktlagen nu är närmare och har ändrats ett flertal gånger. Regeringen konstaterade i proposition 2008/09:210 om en ny rovdjursförvaltning att det kan finnas ett behov av en översyn av jaktlagen och avsåg därför att återkomma i frågan. beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare som ska se över den svenska jaktlagstiftningen. Den nuvarande lagstiftningen är i många avseenden föråldrad. Samhället och naturen har förändrats, vilket har skapat andra förutsättningar. Utredaren får därför som uppgift att se över en rad områden inom jaktlagstiftningen. Enligt kommittédirektivet till (dir. 2012:77 Översyn av jaktlagstiftningen m.m.) har jaktformerna och viltarternas utbredning och numerär förändrats sedan jaktlagen trädde i kraft. Även synen på jakt, viltvård och djurskydd är annorlunda . Det svenska medlemskapet i EU har inneburit att Fågeldirektivet och Art- och habitatdirektivet har genomförts i svensk rätt. När blev medlem i EU 1995 hade den nya jaktlagstiftningen varit i kraft . Det gjordes därför ingen total översyn vid införlivandet av naturvårdsdirektiven i samband med EU-inträdet. Genomförandet skedde främst i jaktförordningen med en delvis ny systematik som följd. Flera skäl talar för att dessa direktiv, som är av grundläggande betydelse för viltförvaltningen, i större omfattning än bör genomföras i själva lagen. har vidare i ett mål om ansvar för grovt jaktbrott m.m. uttalat att systematiken i jaktlagen i visst avseende inte präglas av den tydlighet som skulle ha varit önskvärd (dom B 406-06 ). Vidare föreslår i sitt slutbetänkande Mål för rovdjurspolitiken (SOU 2012:22) att en utredning bör tillsättas för att arbeta fram ett regelverk som i språk och uppbyggnad är modernt, mer förutsägbart och enklare att tillämpa än . Vid Landsbygdsdepartementets beredning av vissa ärenden har det också framkommit att jaktlagen behöver ses över. Det har till departementet dessutom kommit in ett antal framställningar om ändringar i jaktlagstiftningen. I kommittédirektivet anges att det således sammantaget finns ett behov av att se över lagen såväl ur systematisk synvinkel som med hänsyn till . Utredaren ska därför se över den svenska jaktlagstiftningen och utarbeta förslag till en ny jaktlag och en ny jaktförordning. Syftet är dels att få till stånd en lagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser om jakt, viltvård och djurskydd för de vilda djuren, dels att förbättra genomförandet av EU-rättsliga åtaganden. bör i större utsträckning än genomföras i själva jaktlagen. En modern lagstiftning är nödvändig för att trygga en långsiktig jakt och viltvård. Som en del i översynen av jaktlagstiftningen får utredaren som uppgift att även se över det nuvarande myndighetsansvaret och presentera ett delbetänkande för detta . Utredningen ska slutredovisas . Beträffande talerätt i ärenden om jakt är denna varken reglerad i jaktlagen (1987:259) eller i jaktförordningen, varför förvaltningslagens regler om talerätt är tillämpliga. Av 22 § förvaltningslagen (1986:223) framgår att ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått honom emot och beslutet kan överklagas. Förutsättningen är normalt att beslutet antingen påverkar klagandens rättsställning eller berör ett intresse som på något sätt erkänns av rättsordningen. I dom (mål nr 4390-12 och 4396-12) fann kammarrätten i att har talerätt i mål om skyddsjakt efter varg. Av kammarrättens bedömning framgår att är en förening som främjar miljöskyddet och som även i övrigt uppfyller de i svensk rätt ställda kraven för att få talerätt i miljöfrågor, bl.a. i mål enligt och artskyddsförordningen. Denna talerätt kan härledas från Århuskonventionen. Ett beslut om jakt på en genetiskt värdefull varg har enligt kammarrätten betydelse för naturvården, särskilt när vargpopulationen inte uppnått målet om en gynnsam bevarandestatus, och får därmed anses medföra en sådan betydande påverkan på miljön som avses i Århuskonventionen. beslöt att bevilja tillstånd till skyddsjakt efter två revirmarkerande vargar som uppehåller sig i och . Beslutet överklagades av . I dom (mål nr 1321-13) fann förvaltningsrätten att man inte hade anledning att göra någon annan bedömning än den kammarrätten gjort i det ovan nämnda avgörandet. Som ovan nämnts ska presentera ett delbetänkande och slutredovisa uppdraget . Med hänvisning till det pågående utredningsarbetet är det inte aktuellt med några förslag eller ytterligare direktiv rörande jaktlagstiftningens utformning. Mot denna bakgrund föreslås att motion 2012/13:MJ479 (MP) yrkande 10 lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår en motion (M) om en översyn av dubbelregistreringen vid jakt. I motion 2012/13:MJ462 av (M) framförs att det sedan ett flertal år tillbaka tillämpas en så kallad dubbelregistrering av jakt inom delar av det svenska renskötselområdet. Detta innebär i praktiken att två olika ansökningar om jakträtt kan ha behandlats för samma markområde. Detta riskerar att skapa konflikter mellan renägande samer och den övriga befolkningen i vissa delar av . Från länsstyrelsernas sida bör man därför på ett bättre sätt samordna med markägarna så att dagens dubbelregistrering kan ersättas med ett mer smidigt system där jakträtter inte kolliderar. När det gäller frågan om den dubbla jakträtten konstaterar utskottet att fastighetsägaren enligt 10 § jaktlagen har jakträtten på den mark som hör till fastigheten. Enligt 25 § rennäringslagen (1971:437) har en medlem i en sameby emellertid rätt att jaga på utmark inom de delar av byns betesområde som hör till renbetesfjällen i eller lappmarkerna i och när renskötsel är tillåten där. Jakträtten gäller på både statlig och privat mark, och ingår i den bruksrätt som renskötselrätten utgör och är underkastad de begränsningar som följer av jaktlagstiftningen. En samebymedlem har dock inte ensamrätt till jakten på dessa marker eftersom markägaren har den jakträtt som följer med äganderätten till marken. Det finns således en dubbel jakträtt. I betänkande 2010/11:MJU6 tillkännagav att det parallella nyttjandet av jaktmarken av såväl samer som andra jaktlag skapar en onödig konflikt mellan samebyar och annan ortsbefolkning. Enligt beslut ska därför regeringen göra en översyn av möjligheterna att undanröja den dubbla jakträtten och återkomma till med ett förslag i frågan (bet. 2010/11:MJU6, rskr. 2010/11:49). Enligt kommittédirektivet till ska utredaren, med utgångspunkt i samernas renskötselrätt och i enlighet med tillkännagivande, göra en översyn av möjligheterna att undanröja den dubbla jakträtten inom vissa delar av renskötselområdet till följd av bestämmelsen i 25 § rennäringslagen om rätt för medlem i sameby att jaga på renbetesfjällen och i lappmarkerna. Utredaren ska föreslå lösningar för situationer då kompensation krävs. I sammanhanget kan också nämnas att Girjas sameby i stämde staten . Girjas sameby yrkade vid (mål nr T 323-09) att tingsrätten ska fastställa att samebyn i förhållande till staten ensam har rätten till småviltsjakt och fiske inom sambyns område på kronoöverloppsmark 2:1. I andra hand yrkade samebyn fastställande av att samebyn och staten gemensamt har rätten till småviltsjakt och fiske på nämnda område samt att småviltsjakt- och fiskerätt inom området endast får upplåtas av samebyn och staten gemensamt. Skriftväxling pågår i tingsrätten. Mot denna bakgrund avstyrks motion 2012/13:MJ462 (M). Ersättning för viltskador m.m. Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden (MP) om behovet av en översyn av regelverket för ersättningar för viltskador och skadeförebyggande åtgärder och om att staten bör inta en generös inställning till ersättningar för viltskador och förebyggande åtgärder. Jämför reservationerna 2 (S, MP, V) och 3 (MP, V). I motion 2012/13:MJ479 av m.fl. (MP) yrkande 7 framförs att det behövs en översyn av regelverket för ersättningar för viltskador och förebyggande åtgärder. Motionärerna framhåller att det t.ex. framstår som motsägelsefullt att hjort i hägn i vissa avseenden behandlas som tamdjur men inte berättigar till ersättning för skador från rovdjur. Samhällets ersättningar för viltskador och bidrag till förebyggande åtgärder ska också ses som en nödvändig del i samhällets satsningar på att bevara natur- och kulturvårdande djurhållning. I motion 2012/13:MJ484 av m.fl. (MP) anförs att staten bör inta en generös inställning till ersättningar för viltskador och förebyggande åtgärder. Ett av motiven för samhället att ge ersättning för skador på grund av rovdjur, är att förbättra förutsättningarna för jordbrukare, fiskare och renägare att samexistera med de stora rovdjuren och sälarna. En generös ersättning ger möjlighet till att ha en rovdjurspolitik som är acceptabel ur flera aspekter, som den möjliggör för jordbrukare, fiskare och renägare att utöva sina respektive yrken. Viltskadeanslaget används för att förebygga skada av vilt och ersättning för sådan skada. Rätten till ersättning regleras i viltskadeförordningen (2001:724). Jägare är enligt 49 § jaktförordningen (1987:905) skyldiga att betala viltvårdsavgift på till Viltvårdsfonden. Medlen ur fonden används för att främja viltvården och andra liknande ändamål som är förenliga med jaktlagens syfte. Jaktåret omfattar tiden 1 juli30 juni. Merparten av viltvårdsavgifterna betalas till fonden i början av jaktåret medan utgifterna är fördelade över kalenderåret. Av utskottets betänkande 2011/12:MJU2 framgår att regeringen beslutar om hur mycket medel som ska betalas ut ur Viltvårdsfonden efter ansökan av myndigheter och organisationer. I proposition 1999/2000:73 om jaktens villkor redogörs för vilka principer som bör gälla för bidragsgivningen ur fonden. Där framhålls att organisationer som på olika sätt lägger ned ett värdefullt arbete inom ramen för viltvården bör ha möjlighet att få bidrag ur fonden. Bidragen bör kunna lämnas efter ansökan och då för särskilda preciserade arbetsuppgifter som bedöms angelägna inom viltvården. När det gäller systemet för samernas ersättning för rovdjursskador anförs i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 23) att det övergripande målet för samepolitiken är att verka för en levande samisk kultur byggd på en ekologiskt hållbar rennäring och andra samiska näringar. I betänkande 2011/12:MJU2 pekar utskottet på behovet och vikten av ett levande samiskt kultur- och samhällsliv och en konkurrenskraftig rennäring. Det ger försörjning på ett långsiktigt ekonomiskt och miljömässigt hållbart sätt i enlighet med de samiska kulturvärdena och traditionell kunskap om brukandet av de biologiska naturresurserna. Politiken ska också bidra till ett starkt och utvecklat samiskt näringsliv med rennäringsföretag som har framtidstro. Vidare är den regionaliserade förvaltningen av rovdjuren som bl.a. innebär att vissa licens- och skyddsjaktsbeslut numera delegeras till länsstyrelserna en viktig del av den svenska rovdjurspolitiken. Delegeringen ska vara baserad på rovdjursstammarnas utveckling i länet. finns rapporter om att det ökade rovdjurstrycket i renskötselområdet, särskilt i vissa samebyar, ger betydande problem för renskötseln. gör bedömningen att rennäringen är den näring som drabbas hårdast av rovdjurens predation sett till antalet angripna djur. har genom att ratificera ett antal internationella konventioner förpliktat sig att respektera den samiska folkgruppen som ett urfolk. För samerna är rennäringen av central betydelse för den samiska kulturens fortlevnad. Jakt, såväl skyddsjakt som annan jakt, är ett av flera medel som behövs för att hantera denna problematik. I budgetpropositionen framhåller regeringen därför att det mot denna bakgrund är angeläget att myndigheter särskilt tar hänsyn till risken för skador på renar, och att snabba och effektiva skyddsjaktsbeslut prioriteras i renskötselområdet. I skilda sammanhang har det påtalats att frågor om jakträtt på arrenderad mark är en källa till konflikt mellan arrendatorer och markägare, vilket också regeringen framhåller i kommittédirektivet till . Utredaren ska enligt direktivet undersöka och redovisa hur vanligt det är att jordägaren förbehåller sig jakträtten på arrenderad mark, och hur stort problemet med viltskador på arrendestället eller på arrendatorns egendom är i dessa fall, hur möjligheterna till skyddsjakt på arrenderad mark hanteras i praktiken och om det finns några problem kring detta samt hur frågan om arrendatorns rätt till ersättning för viltskador hanteras i praktiken och om det finns några problem kring detta. Om utredaren finner skäl för det får utredaren överväga behovet av att utvidga arrendatorns rätt till skyddsjakt. Utskottet föreslår mot denna bakgrund att motionerna 2012/13:MJ479 (MP) yrkande 7 och 2012/13:MJ484 (MP) lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande (MP) om att det s.k. allmänna uppdraget bör ersättas med ett normalt ansökningsförfarande hos . Jämför reservation 4 (MP, V). m.fl. (MP) anför i motion 2012/13:MJ479 yrkande 9 att den nuvarande konstruktionen för det s.k. allmänna uppdraget, som finansieras med medel från Viltvårdsfonden, är en kvarleva från en annan tid och bör upphöra. Motionärerna anser att det är en bättre ordning att regeringen i allmänna termer specificerar för vilka ändamål medel får användas och att intresserade organisationer får söka medel från . Av betänkande 2006/07:MJU10 framgår att har ett uppdrag att leda delar av jakten och viltvården i det s.k. allmänna uppdraget. I uppdraget ingår exempelvis att tillhandahålla objektiv och lättillgänglig sakkunskap om vilt (undantaget stora rovdjur) och jakt- och viltvårdsfrågor samt viss information om viltforskning. ska leda delar av jakten och viltvården i syfte att bidra till att mål för viltvård och viltförvaltning uppfylls. Beträffande myndigheternas ansvar är central sektorsmyndighet för förvaltning av vilda däggdjur och fåglar medan den regionala förvaltningen handhas av . Som nämnts ovan fullgör dessutom uppdrag inom jaktens och viltvårdens område och erhåller för detta bidrag ur Viltvårdsfonden, det s.k. allmänna uppdraget. Eftersom stora förändringar har skett inom viltförvaltningen har fått i uppdrag att se över myndigheternas ansvarsfördelning. I kommittédirektivet till utredningen framförs att viltförvaltningsdelegationer har inrättats på länsstyrelsenivå genom beslut om en ny rovdjursförvaltning. Delegationernas ansvar omfattar även övrig jakt och har inneburit förändringar i ansvaret för myndigheterna. Ansvaret för olika delar av hanteringen av jaktadministrationen har också varit föremål för prövning. Utredaren ska därför utvärdera olika myndigheters ansvar och ansvarsfördelning för att säkerställa en god jakt- och viltvård i enlighet med bestämmelserna i jaktlagstiftningen. Med hänvisning till kommande delbetänkande är det enligt Landsbygdsdepartementet inte aktuellt med några förändringar av myndigheternas ansvar och det allmänna uppdraget. Mot denna bakgrund avstyrks motion 2012/13:MJ479 (MP) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet avslår två motioner (M) om att fullfölja arbetslinjen genom att flytta älgjaktspremiären till lördag och om framflyttning av jaktpremiären. (M) begär i motion 2012/13:MJ476 att älgjaktspremiären ska flyttas till lördag. Älgjaktspremiären är den absolut största händelsen på jaktåret för de flesta jägare, vilka jobbar men måste ta ledigt för att kunna delta på premiärdagen som alltid är . Många jaktlag börjar därför inte jaga förrän för att hela jaktlaget ska kunna delta. Enligt motionären vore det därför mer rättvist att låta älgjaktspremiären bli i stället för . I motion 2012/13:MJ458 av och (båda M) föreslås en framflyttning av jaktpremiären. Under en rad år har svenska fjälljägare och andra framfört kritik om att den jämtländska jaktpremiären är så tidig att ripungarna ännu inte blivit flygfärdiga. Jaktpremiären bör därför flyttas fram till . Genom 29 § jaktlagen (1987:259) har delegerat till regeringen att meddela föreskrifter om de tider när olika slag av vilt får jagas inom skilda delar av landet samt föreskrifter om tillstånd till jakt för att förhindra skador av vilt. Nuvarande jakttider bygger på ett omfattande remissunderlag från , länsstyrelser, jägarorganisationer, naturvårdsorganisationer och viltforskningen. har således delegerat normgivningsmakten i dessa frågor till regeringen. Som ovan nämnts får regeringen meddela föreskrifter om allmän jakt, licensjakt och skyddsjakt. Beträffande tider och villkor för jakt regleras detta i bilagor till jaktförordningen. Regeringen handlägger ett antal ärenden med yrkanden om ändring av gällande jakttider. Regeringen har också gett i uppdrag att se över frågan om jakttider. I kommittédirektivet till utredningen framhålls att det tidigare, i Svenska Jägareförbundets regi, fanns en jakttidsberedning med företrädare för jägare och naturvårdsintresserade organisationer. Beredningen lämnade förslag till om ändrade jakttider. Efter ett remissförfarande lämnade verket ett sådant förslag till regeringen. För att följa de jaktbara arternas utveckling och för att effektivisera handläggningen av ärenden som rör jakttider ska utredaren överväga om det bör tillsättas en beredning för jakttidsärenden hos den ansvariga myndigheten. Det övergripande syftet med är att få till stånd dels en modern lagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser för en långsiktigt hållbar jakt och viltvård samt djurskydd för de vilda djuren, dels ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden. Därmed föreslås att motionerna 2012/13:MJ476 (M) och 2012/13:MJ458 (M) lämnas utan vidare åtgärd. Jakt på vildsvin m.m. Utskottets förslag i korthet avslår sex motionsyrkanden om möjligheten att se över jaktlagstiftningen i syfte att tillåta en ökad jakt på vildsvin (M), ytterligare åtgärder för att få en mer balanserad vildsvinsstam (M), möjligheter att minska skadeverkningarna orsakade av vildsvin (M), behovet av ett mer aktivt arbete för att minska stammen av vildsvin (S), att tillåta multifällor för vildsvin (S) och om forskning på vildsvin (M). Jämför reservation 5 (S). I motion 2012/13:MJ233 av (M) yrkande 1 diskuteras möjligheten att se över jaktlagstiftningen i syfte att tillåta en ökad jakt på vildsvin. Motionären menar att kraftfullare åtgärder behövs för att reglera vildsvinsstammen effektivt. Det bör därför göras en översyn av möjligheten till ökad jakt på vildsvin.