· H001KrU6 · 2013-03-14 17:19:59 — Det skulle verkligen behövas.Jag lyfte i mitt anförande upp tillgängligheten. Man talar mycket om att personer med funktionsnedsättning ska kunna ta del av kulturen. Men jag lyfte också fram: Hur möjliggör man för att människor kan vara delaktiga? Jag tog som ett exempel människor som talar ett annat språk. Det gäller dem som talar teckenspråk. Det gör att de hamnar väldigt mycket utanför. Det finns heller inte någon som har ett övergripande ansvar vad gäller kultur för dem som talar teckenspråk.Kulturrådet har inte något uppdrag. Det finns heller inte någon annan som har det. Hur ser på att vi utestänger människor för att de talar ett annat språk än svenska? När det först gäller jämställdheten redogjorde jag för en hel del insatser som görs även med extra ekonomiska medel. Det gäller i första hand från och kulturministerns sida. Det finns redan tydliga uppdrag till vissa museer. Vår jämställdhetsminister har gjort tydliga utspel om att förbättra detta med lönestatistik och officiella uppgifter och så vidare.Jag menar att det är helt uppenbart att vi arbetar med dessa frågor och att det händer mer än vad det har gjort inte minst med den tidigare regeringen.När det gäller minoritetsspråk och teckenspråk var det ett oerhört lyft, kan man säga, för teckenspråket att i princip få samma status som minoritetsspråken. Det genomfördes av alliansregeringen.Det ska vi naturligtvis följa upp och så vidare. Men det här medför att man har oerhört mycket större rättigheter än vad man hade tidigare när det handlar om att kunna bli förstådd och att kunna få information på teckenspråket.Det här är naturligtvis någonting som jag och andra som är engagerade kommer att följa. Men det har tagits ett stort steg i och med att det har fått den här statusen. Jag utgår från att de departement som är aktuella verkligen kommer att följa det som det innebär rent författningsmässigt att det har fått status av att vara minoritetsspråk. Jag tänkte inleda med att säga att jag i mitt anförande kommer att hänvisa till min så kallade kulturtillgänglighetsturné. Oppositionen kan notera det.Jag var alltså ute på någonting som jag kallar en kulturtillgänglighetsturné. Jag ville se hur tillgänglig kulturen är - det säger namnet i sig självt. Jag ville se hur tillgänglig kulturen är för personer med funktionsnedsättning, men inte bara det, utan också hur tillgänglig kulturen är över landet, alltså geografisk tillgänglighet. Jag ville också se vilka som får tillgång till kulturen - en socioekonomisk tillgänglighet.Till min hjälp har jag haft personer från kulturnätverk. Det är de som har arrangerat alla kulturbesök jag gjort runt om i landet. Jag skulle kunna säga att det har varit från i söder till i norr, men jag har varit längre norrut.På min kulturtillgänglighetsturné har jag sett många goda exempel på hur kultur görs tillgänglig runt om i . Jag har sett ett museum som har gjort tillgänglighet till ett arkitektoniskt framgångsgrepp. Jag har sett hur en kulturfestival stärkt en by och fått flyttströmmen att återvända till byn, som av avfolkning nu fått tillbaka framtidstron. Jag har sett hur ungdomar i ett ekonomiskt utsatt område fått hitta sin passion i teater och dans.Jag har också på min resa mött många verksamheter med verklig nationell spetskompetens på just deras områden. Det har rört sig om verksamheter som gör vår historia verklig för barn och projekt för att digitalisera och tillgängliggöra gamla fotografier.Jag fick också ta del av ett EU-projekt, Våga mötas - om tillgänglighet. Det är ett projekt som handlar om allt från praktiska tips på fysisk tillgänglighet till frågan om bemötande. Det är Scenkonstbolaget i som i ett projekt tagit fram en modell och material som används just för att öka tillgängligheten.Alla som jobbar i verksamheten, från skådespelare till den som sitter i biljettluckan, utbildas i tillgänglighet och bemötande. Det är en modell och metod som jag hoppas sprids över landet, för man behöver inte alltid uppfinna hjulet på nytt.För många som jag träffade var kultursamverkansmodellen en ny erfarenhet. Det är inte så konstigt då kultursamverkansmodellen inte har varit i gång särskilt . Men jag mötte många positiva tongångar om modellen och vad den faktiskt leder till.Visst kunde man spåra vissa mindre positiva tongångar, som att det kunde vara lite mycket byråkrati i början. Men såg man faktiskt fördelen med den regionala kulturplanen när den sedan var färdig och också de fördelar som processen att ta fram planen hade gett. Det finns en förbättringspotential. Så är det alltid. Men erfarenheterna har visat att grundtanken i kultursamverkansmodellen fungerar bra, och det är något som vi ska bygga vidare på.Nu hoppas jag bara på att också så fort som möjligt ska välja att gå in i kultursamverkansmodellen, så att alla kulturarbetare, föreningar, institutioner och de 26 kommunerna i mitt hemlän får möjlighet att ta del av kultursamverkansmodellens fördelar.Herr talman! Vad jag också mötte på min kulturtillgänglighetsturné var alla kulturentreprenörer och alla kulturarbetare som såg en möjlighet i kulturen. De såg en möjlighet att utveckla sig själva men också en möjlighet att utveckla andra och sin omgivning. De såg en möjlighet att försörja sig. Målet var kanske inte alltid att bli rik på pengar men att i alla fall kunna leva på och av sin kreativitet.EU har identifierat att kulturella och kreativa näringar svarar för av EU:s totala sysselsättning, och det här är en sektor med hög tillväxt, som faktiskt i mindre grad än övrigt näringsliv påverkades under krisåren 2008-2011. Försiktiga beräkningar visar att närmare 200 000 personer arbetar inom den här sektorn i Sverige.Det finns en mängd kombinationer mellan de här kulturella och kreativa näringarna och andra näringar, där de kulturella näringarna och kulturarbetarna stärker och utvecklar andra näringar. Ett exempel är TILLT, som finns i , där kulturarbetare är med och utvecklar andra verksamheter och företag genom att använda den unika kunskap och kreativitet som just professionella kulturarbetare har. Och kanske har de mest kreativa och mest utvecklande kombinationerna ännu inte skapats.Under 2010-2012 har regeringen haft en handlingsplan för kulturella och kreativa näringar. Det har bland annat resulterat i att det nu finns strategier i samtliga regioner för hur man vill arbeta och utveckla samarbetet mellan näring och kultur. har bland annat utvecklat branschguider med information för dem som vill starta företag inom olika kulturella och kreativa områden. Då har jag bara nämnt några av alla de åtgärder som handlingsplanen har lett till.Det pågår en spännande utveckling när det gäller kulturella och kreativa verksamheter och företagande. Nya strukturer skapas och också nya affärsmodeller. Regeringen, med näringsminister , lyfter också fram kulturella och kreativa näringar som viktiga områden att fortsättningsvis utveckla.Herr talman! Kulturen har stor betydelse för innovationer och entreprenöriell utveckling. Kulturen är viktig för samhällsutvecklingen. Kulturen bidrar till ett mer tolerant samhälle. Men kulturen behöver egentligen ingen ursäkt för sin existens. Vi behöver inte förklara kulturen med massor med fördelar som den medför. Kulturen i sig själv är nog.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motionerna. (Applåder)I detta anförande instämde (M), (FP) och (KD). Det är trevligt att det är några som är kvar i den här debatten trots att timmen är sen.Kulturen hjälper oss att se oss själva i andra och genom andras ögon. När vi ser med klarare ögon på världen bildar vi oss en uppfattning om historiska händelser, miljöer, tankar och föreställningar. Att kunna utöva och ta del av kultur är därför en viktig del av vad det innebär att vara människa. Alla människor måste få ta del av kulturens möjligheter. Det här gäller oavsett vilken bakgrund de har och oavsett vilka förutsättningarna är. Vi kristdemokrater brukar tala om förvaltarskap, att vi har ett ansvar för att varje person ges förutsättningar för att ta till vara och utveckla de förmågor och intressen som hon har.En viktig utgångspunkt för mig i arbetet med att förbättra vårt lands kulturpolitik är därför att undanröja alla hinder för människors delaktighet i kulturlivet. Det är med tillförsikt som jag följer genomförandet av regeringens strategi för funktionshinderspolitiken.Fram till 2016 är det viktigt att vi fortsätter att på allvar satsa på ökad tillgänglighet, så att personer med hörselskador, nedsatt syn, begränsad rörlighet eller andra funktionsnedsättningar får tillgång till kulturen på lika villkor. Det är oerhört viktigt.Tillgänglighet får aldrig betraktas som ett särintresse. Tvärtom måste det vara ett allmänintresse att göra samhället tillgängligt. Det som är intressant är att det som är bra för den som sitter i rullstol är också bra för småbarnföräldrar med barnvagn och faktiskt för oss alla. Det behöver alltså inte finnas någon konflikt där emellan, utan det är ett allmänintresse.I det här sammanhanget vill jag passa på att särskilt nämna teckenspråkstolkningen som även andra har talat om. Den ligger mig varmt om hjärtat. av alla döva bor i mitt hemlän . De döva och gravt hörselskadade är helt beroende av teckenspråkstolkning för att klara sin vardag och för att kunna ta till sig kultur på samma sätt som hörande. Det är viktigt att man från statligt håll framöver tar ett stort ansvar för att säkerställa den här gruppens tillgänglighet när det gäller kulturupplevelser i synnerhet och vardagliga kontakter i allmänhet.Herr talman! Förutom förvaltarskapstanken som jag nämnde är en viktig kugge i den kristdemokratiska ideologin det vi brukar kalla subsidiaritetsprincipen. När vi arbetar efter att alla beslut ska fattas på den lägsta ändamålsenliga nivån bygger vi ett samhälle nedifrån och upp och inte tvärtom. Den nivå som ligger över ska understödja de lägre nivåerna i att ta sitt ansvar. Fördelarna med det här är bland annat att förutsättningarna ökar för att besluten hamnar på rätt nivå där det också finns rätt kompetens.Samverkansmodellen på kulturområdet är ett utmärkt exempel på hur vi kan bygga på just subsidiaritet. Genom den här modellen har den nationella, regionala och lokala nivån ett gemensamt ansvar för att kulturpolitiken ska genomföras. Staten har det övergripande strategiska ansvaret för utvecklingen av kulturpolitiken i hela landet, men tyngdpunkten har förskjutits.Tidigare fördelade staten de kulturpolitiska anslagen i detalj, även till regionala organ. Oavsett om man i regionen var totalt enig om hur resurserna skulle fördelas var det staten som visste bäst.Detta har man ändrat på i och med samverkansmodellen. får landsting och regioner besluta om hur en del av de statliga kulturbidragen ska fördelas. Dessutom involveras både föreningslivet och naturligtvis kommunerna men framför allt kulturskaparna själva. Det är det fina i kråksången. Vi talar här om en förskjutning av tyngdpunkten från det centraliserade beslutsfattandet till att den region som det faktiskt handlar om får mer att säga till om. Kulturen förs närmare medborgarna.Nu följs samverkansmodellen upp. Signalerna har gått ut på att den mer eller mindre har varit en succé, vilket jag tycker är väldigt tillfredsställande. Det talas om att politikerna på regional och lokal nivå i allmänhet har fått ett förnyat intresse och större kunskap om kulturpolitiken tack vare samverkansmodellen. Myndigheten för kulturanalys drar därför slutsatsen att den har bidragit till att sätta kulturen på den politiska agendan. Sådana effekter kan jag inte tänka mig att någon kulturpolitiker kan motsätta sig utan tvärtom gillar.Herr talman! Utskottet lyfter också fram betydelsen av entreprenörskap och företagande inom kulturområdet. Även jag vill i det här sammanhanget stryka under att de kulturella och kreativa näringarna bidrar till mycket i samhället, bland annat ökad tillväxt och sysselsättning. Jag noterar också att även näringslivet är i behov av kulturell och kreativ kompetens så att konkurrenskraft och innovationsförmåga stärks.I dessa tider av ekonomisk nedgång i vår omvärld skulle jag vilja passa på att belysa hur bra det är att uppmuntra till entreprenörskap och innovationsrikedom på många områden.I nästa vecka besöker jag tillsammans med några allianskolleger från kulturutskottet . Det är två unga kulturskapare och entreprenörer från respektive som har etablerat i i södra , en kulturbygd med rötter i 840-talet.I denna socken, till ytan lika stor som , där det bor, tror jag, 601 personer , producerar man alltså verksamhet vid ett kulturcentrum vilket bland annat gav 250 hotellövernattningar. Det låter helt orimligt, men så är det faktiskt. Det här är spännande, och det är det vi ska titta på.Det här är ett utmärkt exempel på kulturella och kreativa näringar som engagerar bygden och får människor utifrån att komma och delta i olika kreativa workshoppar.Herr talman! Slutligen vill jag påpeka kulturens betydelse med anledning av den digitalisering som utskottet tar upp i sitt betänkande. Digisam och den nationella strategin för att digitalisera kulturella samlingar, verksamheter och arkiv innebär att kulturarvet görs tillgängligt för fler som vi ökar möjligheterna att bevara kulturskatter till eftervärlden.Att ha god kännedom om sitt eget kulturarv är en förutsättning för att vi ska kunna utveckla vår identitet och på så sätt kunna respektera andras kulturer i världen. Vi kristdemokrater står upp för kulturarvet. I takt med den ökade globaliseringen och regionaliseringen menar vi att det småskaliga och lokala blir allt viktigare.Vi noterar det ökande intresset för släktforskning, där sökandet efter förankring och identitet ofta underlättas av att informationen finns tillgänglig digitalt.Det är viktigt att kulturen genom möjligheterna att föra över till digitala plattformar kommer fler till del.Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionerna. (Applåder)I detta anförande instämde (M), (FP) och Per Lodenius (C).