bet · H001NU12 · 2013-04-16 00:00:00 — Det är dags för regeringen att ta ansvar för den uppkomna situationen, så att elkonsumenter kan behandlas på ett likvärdigt och rättvist sätt. När det gäller det som efterfrågas i motion 2011/12:N242 (FP) anser vi att det är för tidigt att redan nu initiera ett resonemang om att ta fram en särskild strategi för att hantera elområdesindelningens effekter i vissa delar av landet. De uppföljningar av elområdesreformen som snart kommer att presentera bör kunna ge ett intressant underlag för fortsatta överväganden om elområdenas konsekvenser och framtid. Motionen avstyrks följaktligen. representant i utskottet ville att skulle avslå motionen med följande motivering: Jag anser att borde ha getts möjlighet att ta ställning i frågan om införande av elområden. Det är beklagligt att vi folkvalda ställdes inför fullbordat faktum när det gäller en fråga som har så pass stor betydelse för såväl enskilda människors ekonomi som det svenska näringslivets konkurrenskraft. Möjligheter till en politisk diskussion i sakfrågan samt om vilka valmöjligheter som fanns hade onekligen varit på sin plats. Frågan om i vilken utsträckning verkligen var tvingat att införa elområden hade då bl.a. kunnat få en mer grundlig genomlysning. Jag vill här framhålla att införandet av elområdena redan har lett till ett ökat intresse för att bygga ut den förnybara energiproduktionen i . Jag ser således fördelar med principen att skapa incitament för ny elproduktion i de områden där efterfrågan är som störst. Utbyggnad av lokal och regional produktion leder också till ett effektivare energisystem utan de förluster som ofrånkomligen uppkommer i samband med överföring av el på långa avstånd. Enligt min uppfattning är det otillfredsställande att elområdesreformen skedde så hastigt och att konsekvenserna därför inte var tillräckligt väl analyserade. Ett mer genomtänkt införande hade inneburit att man med god framförhållning hade kunnat bygga ut ny förnybar elproduktion och överföringskapacitet. Detta hade bidragit till att minimera prisvariationen mellan de olika elområdena. I finns planer på att bygga ut den havsbaserade vindkraften. Denna energiresurs kommer att kunna leverera lika mycket el som kärnkraftsverket i gjorde. Det största hindret för att realisera dessa planer är dock att försvarsmakten använder sitt veto för att sätta stopp. skulle gynnas av en regering som agerar för att hantera elprisområdenas konsekvenser och som tar sitt ansvar och bejakar möjligheten att bygga ut ny elproduktion där den behövs som mest. Avslutningsvis förordades i en reservation (V) att skulle använda följande motivering för att avslå motionen: Enligt min uppfattning är frågan om elområdenas införande och om reformens konsekvenser betydligt mer komplex än den framställs av företrädarna för såväl nuvarande regeringspartier som Socialdemokraterna i utskottet. Jag vill inledningsvis slå fast att elområdena på ett tydligare sätt än tidigare visar på bristerna i det svenska energisystemet. Att som utskottets majoritet peka ut stängningen av som huvudorsak till den uppkomna situationen är dock felaktigt. överenskommelse mellan Socialdemokraterna, om att stänga båda reaktorer slogs det fast att detta inte fick leda till effektbrist, till negativa konsekvenser för miljön, till höjda elpriser eller till att industrins tillgång på el skulle minska. För att motverka dylika konsekvenser infördes ett program som bl.a. omfattade energieffektiviseringsåtgärder och åtgärder som innebar att bortfallet av el från den andra reaktorn skulle kompenseras med ny el. I samband med att stängdes tillsattes en kommission som hade till uppgift att föreslå hur avvecklingen skulle gå till och på vilket sätt bortfallet av effekt skulle hanteras. I regeringens skrivelse 1999/2000:63 om stängningen av andra reaktor slogs det fast att regeringen inte ansåg att villkoren för en stängning var uppfyllda. Stängningen flyttades därför fram . Beslutet innebar också att en uppföljning skulle ske utifrån prisutvecklingen, effekter på miljön och tillgång på el till industrin. Någon sådan uppföljning har jag dock inte sett. Jag anser vidare att det är historielöst att skylla problemen med elområdesreformen enbart på den borgerliga regeringen, då tidigare socialdemokratiska regeringar också har ansvar för bristerna i överföringen mellan norra och . Bristerna i överföringskapaciteten är kända och inte har det blivit bättre av Svenska kraftnäts oförmåga att lösa situationen eller sittande regeringars brist på styrning av affärsverket. Svårigheterna med att komma framåt med den s.k. Sydvästlänken visar tydligt på dessa problem. Utöver bristande överföringskapacitet bör avslutningsvis tilläggas att försvarsmakten sinkar utbyggnaden av vindkraft i framför allt , vilket gör situationen än mer besvärande. delade in i fyra elområden för att möta kommissionens krav på att skulle respektera den inre marknaden och den fria rörligheten för el. Utskottet vill här understryka att en bättre överföringskapacitet mellan landets norra och södra delar när områdesindelningen trädde i kraft hade motverkat risken för prisskillnader mellan olika delar av landet. socialdemokratiska regeringars försummelser på detta område är en beklaglig orsak till att elkonsumenter i emellanåt har fått betala ett högre elpris än i andra delar av landet sedan elområdena infördes. Dessbättre har prisskillnaderna dock blivit mindre än befarat, bl.a. tack vare god tillgång på vattenkraft och hög tillgänglighet i kärnkraften. Utskottet konstaterar att regeringen har uttryckt ambitionen att se till att har en integrerad och välfungerande elmarknad. En större elmarknad där prissignalerna får genomslag är i grunden positivt, och ger förutsättningar för mer kostnadseffektiva och samhällsekonomiskt nyttiga investeringar. En elmarknad som är integrerad med omvärlden bidrar också till att stärka försörjningstrygghet. I sammanhanget är det viktigt att påminna om de omfattande insatser som görs för att öka överföringskapaciteten i det svenska stamnätet och som kommer att bidra till att flaskhalsar försvinner och att prisskillnader mellan elområden jämnas ut. Utskottet har, liksom regeringen, noterat att de uppkomna prisskillnaderna har skapat oro hos både hushållskonsumenter och företag. Regeringen gav därför en konsult i uppdrag att utreda vilka åtgärder som skulle kunna vidtas för att minska omotiverade elprisskillnader mellan de två elområden som ligger längst söderut i . Regeringen bereder dessa förslag och utskottet anser inte att bör föregripa detta beredningsarbete genom att vidta några åtgärder med anledning av de här aktuella motionerna. Därmed avstyrks samtliga motioner i avsnittet i de berörda delarna. Mätning och debitering av el Utskottets förslag i korthet avslår motioner som gäller nettodebitering av el med hänvisning till att utskottet redan har intagit en positiv hållning till sådan debitering och till att en utredning pågår om hur nettodebitering kan införas. Vidare avslår motioner om timmätning av el, då en timmätningsreform genomförs. Jämför reservationerna 4 (MP, V), 5 (S, V) och 6 (MP). Den som har nätkoncession är skyldig att utföra mätning av mängden överförd el och dess fördelning över tiden (3 kap. 10 § ellagen). Hur överföringen i gränspunkter mellan olika nät ska mätas och rapporteras framgår närmare av förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el. I Socialdemokraternas kommittémotion 2012/13:N366 av m.fl. ställer sig motionärerna positiva till timdebitering av el då det ger konsumenterna större möjligheter att påverka sin elkonsumtion och de kostnader den medför. Enligt motionärerna bör få ett samordningsansvar för införandet av timdebitering (yrkande 17). Motionärerna vill också genomföra en oberoende granskning av rimligheten i den nättariffmodell som har föreslagit (yrkande 23). Förslaget till ny modell har väckt stark kritik, bl.a. från och olika konsumentföreträdare och motionärerna anser inte att förslaget bör genomföras. En lämplig modell måste beakta elnätens karaktär av naturliga monopol. Även andra delar av elmarknaden kräver en ingående analys utifrån ett konsumentperspektiv. I har det varit omöjligt för ett hushåll med egen vindsnurra eller solceller att koppla in dem på elnätet och få betalt för överskottselen, konstateras det i motion 2012/13:N256 av och (båda S). I och har man lyckats att tillföra småskalig förnybar el till nätet. Där kan varje medborgare bli elproducent, och elnätbolagen är tvingade att ta emot deras elektricitet och betala fasta priser för den. Motionärerna anser att det nu är dags för regeringen att se över ellagstiftningen i syfte att uppmuntra små anläggningar. I kommittémotion 2012/13:N253 av m.fl. slås det fast att man som småskalig elproducent kan straffas om ens anläggning skulle producera några kWh mer än hushållet konsumerar. Ett avgiftssystem som uppmuntrar sådana beteenden är, enligt motionärerna, inte rimligt. I stället bör mindre elleverantörer ges den lagstadgade rätten att leverera el till nätet utöver den egna konsumtionen upp till en viss nivå utan att riskera en nätavgift i efterhand (yrkande 2). Vidare framhålls att ett snabbt och effektivt sätt att öka intresset för egenproducerad el är att ge alla mindre elleverantörer rätt till nettodebitering (yrkande 1). Det innebär att den småskaliga elproducenten får kvitta den överskottsel som levereras ut på elnätet vid hög elproduktion mot den el som köps in när den egna produktionen är låg. Små elproducenter får alltså sälja el till nätet till samma pris som man betalar för sin elförbrukning, vilket väsentligt förbättrar lönsamheten. Motionärerna efterfrågar en lag om nettodebitering som ger alla småskaliga elproducenter rätt att kräva nettodebitering av det lokala elnätsföretaget oavsett vilken nätoperatör man är ansluten till. Motionärerna vill också att tiden för kvittning av konsumtion och produktion ska förlängas till att gälla års- eller kvartalsvis. Om människor och företag får större makt över sin energisituation använder de energi klokare och mer sparsamt, sägs det i motion 2012/13:N406 av (MP). Med elmätare som registrerar elanvändningen timme för timme, i kombination med differentierade elpriser, får elkunderna mycket större möjlighet och motiv att styra sin elanvändning bort från de effekttoppar då elen är som dyrast att producera. Det innebär att energisystemet avlastas och utnyttjas effektivare. Att aktiva elkonsumenter har fått möjlighet att ansöka om timmätning är ett första steg. Men regeringens egen bedömning är att detta enbart kommer omfatta ett begränsat antal elkonsumenter. Det som saknas är en plan för hur samtliga hushåll ska kunna få timmätning och debitering (yrkande 3). Motionären anser också att distributionskostnaderna (nätavgiften) bör bakas in i det elpris som elföretagen tar ut av sina kunder (yrkande 4). Ett elpris utan fasta kostnader gör åtgärder för energieffektivisering i hushållen mer lönsamma. En minskad elanvändning minskar också behovet av utbyggd distributionskapacitet, vilket sänker distributionskostnaderna. Det är därför också bra för samhällsekonomin. Från kan elkunder begära att få elmätare som mäter konsumtionen , konstateras det i motion 2012/13:N288 av (FP). För att öka mängden av produkter och tjänster som är relaterade till smarta elnät måste marknaden dock tillåtas att arbeta utan sådana låsningseffekter som kan uppstå om en investering i monopolverksamheten exempelvis i ett elnät styr till elnätbolagets egna elförsäljningsbolag. I kommittémotion 2012/13:N387 av m.fl. föreslås olika åtgärder för att stimulera utbyggnaden av solenergi i . Bland annat föreslås ett system med nettodebitering och avstämning på elräkningen var sjätte månad. Tanken är att systemet ska omfatta små elproducenter varför det behövs en begränsning av hur mycket el som får matas in . Ett liknande system som kan fungera som en förebild har införts i en mängd länder, däribland i . godkände regeringens förslag till fortsatt inriktning på arbetet med att införa timmätning av el (prop. 2010/11:153, bet. 2011/12:NU4). Därmed är inriktning på det fortsatta arbetet följande: Allt fler elkonsumenter ska få sin elförbrukning timmätt. På bör det stora flertalet elkonsumenter få sin elförbrukning timmätt. Ett första steg ska vara att förbättra möjligheterna för elkonsumenterna att kunna välja att få sin elförbrukning timmätt. I sitt ställningstagande anförde utskottet följande: Utskottet noterar inledningsvis att regeringen i den aktuella propositionen nu tar ytterligare steg i linje med utskottets flerfaldigt uttalade uppfattning att inriktningen på bör vara att alla elkunder ska ha mätsystem som klarar timvis mätning. Den tekniska utvecklingen skapar förutsättningar för sådan ökad förbrukningsflexibilitet hos små kunder som bör tas till vara. Timvis mätning är också en förutsättning för att , i takt med utvecklingen av smarta mätare och smarta nät, göra det möjligt för små elkunder att producera förnybar el genom mikroanläggningar som exempelvis solcellsanläggningar eller mindre vindkraftverk. har utskottet förståelse för att genomförandet av en angelägen timmätningsreform måste få ta och att det är motiverat att den, i linje med förslaget i propositionen, genomförs stegvis. Noggranna överväganden när det gäller fördelning av kostnader, mätvärdeshantering, avräkning i kraftsystemet och ändringar i regelverk m.m. måste göras innan ett fullständigt genomförande kan bli verklighet. Möjligheten att koordinera reformen med införandet av en nordisk slutkundsmarknad bör också tas till vara. Ett successivt genomförande i linje med förslaget i propositionen också för att nyttiga erfarenheter kommer att kunna vinnas och sedan omsättas i väl genomtänkta lösningar i efterföljande reformsteg. Sammantaget står utskottet således bakom regeringens förslag om inriktningen på det fortsatta arbetet med att införa timmätning på bred front i . Följaktligen tillstyrker utskottet förslaget i propositionen. I en reservation (MP, V) framfördes uppfattningen att reformtakten när det gäller införande av timmätning är alldeles för låg. Reservanterna ville att skulle ställa sig bakom ett tillkännagivande med innebörden att timmätning av el bör införas i alla hushåll. behandlade regeringens proposition om timmätning för aktiva elkonsumenter (prop. 2011/12:98, bet. 2011/12:NU21). I propositionen fanns förslag till ändringar i ellagen (1997:857) med innebörden att aktiva elkonsumenter ges en möjlighet att ingå nya former av avtal som förutsätter att elförbrukningen timmäts utan att konsumenterna debiteras den merkostnad som kan uppstå för mätningen. I en reservation (S, SD) ifrågasattes tidsplanen för reformen och ett senare datum för ikraftträdande förordades. Regeringen har sedermera även beslutat om vissa ändringar i förordningen (1999:716) om mätning, beräkning och rapportering av överförd el som styr hur nätföretagen ska mäta och rapportera. Företagen ges bl.a. möjlighet att välja om de vill rapportera enligt dagens system för timmätta kunder eller om de vill rapportera . Noterbart är att även elkonsumenter och elhandlare med rapportering kommer att kunna sluta avtal som räknar av och tar hänsyn till när som konsumenterna förbrukar elen. I det ovannämnda betänkandet 2011/12:NU4 tog utskottet även ställning till ett motionsyrkande med samma innebörd som det här aktuella i motion 2012/13:N406 (MP) om slopad nätavgift. I betänkandet redovisades bl.a. det pågående arbetet med att införa en gemensam nordisk slutkundsmarknad för el och de överväganden som gjorts angående samfakturering av el- respektive nätkostnader. Vidare redovisades syn på att endast redovisa ett (1) elpris (nätkostnad och pris för elen sammanslaget) på samfakturan, i linje med vad som föreslås i den här aktuella motionen. Inspektionen konstaterade att modellen förekommer i vissa andra länder och att frågeställningen har diskuterats i det pågående projektet med att inrätta en nordisk slutkundsmarknad. I det sammanhanget har man konstaterat att den största nackdelen med modellen är att det inte går att skilja på de olika priskomponenterna och att det därmed har varit svårt att läsa ut elhandlarnas vinstmarginaler. Då det inte har varit möjligt att fastställa hur mycket nätdistribution respektive elhandel kostar har marginalerna haft en tendens att stiga. Såväl Energimarknadsinspektionen som Nordreg anser att det är mycket viktigt att det tydligt går att skilja på nät- respektive elhandelskostnaderna på räkningen. Dessa aktörers bedömning är att det ur ett kundperspektiv räcker långt att alla kostnader samlas på samma faktura. Konsumenternas elrådgivningsbyrå konstaterade att det finns ca 170 elnätsföretag i och att alla dessa har olika avgiftsstrukturer. En sammanslagning av elhandels- och elnätspriset skulle, enligt byrån, kräva en enhetlig nätavgift, annars skulle konsumenternas möjlighet att jämföra elhandelsföretagens priserbjudanden avsevärt försämras. Byrån ansåg vidare att då kostnaden för nätdistributionen till största delen är fast (underhåll av ledningsnät, elkvalitet och mätning m.m.) kan det betraktas som orealistiskt att göra elnätsföretagens intäkter helt beroende av vilken förbrukning kunderna har. Noterbart är dock att en del av nätavgiften tas ut som en rörlig kostnad, dvs. är relaterad till kundernas elförbrukning. Utskottet avstyrkte motionsyrkandet med följande motivering: Ett led i att göra överskådligheten bättre och att minska den administrativa belastningen för slutkunderna kan vara att samfakturera nät- och elhandelskostnaderna. En sådan modell förordas inom ramen för den omfattande reform som håller på att utformas och som innebär att de nordiska slutkundsmarknaderna ska integreras. Ett koordinerat agerande på detta område är nödvändigt för att denna marknadsreform ska bli lyckosam. Att i detta läge skulle välja någon annan lösning än den som har förordats av de nordiska regleringsmyndigheterna vore, enligt utskottets uppfattning, olämpligt. Att helt slå samman nät- och elhandelskostnader till ett (1) elpris på en gemensam faktura är, enligt utskottets bedömning, exempelvis inte en modell att rekommendera. Att blanda samman monopolpriser med priser från en konkurrensutsatt marknad kan innebära att nätkostnaderna blir svårare att skatta och att elhandelsbolagens vinstmarginaler ökar till men för elkunderna. Motion 2012/13:N256 (S) om småskalig förnybar el har i likalydande eller snarlik version avstyrkts av utskottet vid ett flertal tillfällen, (bet. 2011/12:NU22). Utskottet ansåg att det är viktigt med goda förutsättningar för produktion och distribution av förnybar el. Mot den bakgrunden har utskottet välkomnat initiativ till enklare och tydligare regler för förnybar elproduktion och ändringar av elcertifikatssystemet till gagn för sådan elproduktion. Utskottet stod också bakom det då pågående utredningsarbetet om införandet av ett system med nettodebitering och översynen av elnätsföretagens tariffstruktur som bl.a. syftar till att underlätta introduktion av förnybar elproduktion. Till detta ska även fogas det pågående arbetet med att komma till rätta med de kostnadströskeleffekter som kan uppkomma vid anslutning av, inte sällan, mindre anläggningar för produktion av förnybar el (se vidare nedan). Sammantaget ansåg utskottet att det saknades skäl för att ställa sig bakom önskemålet om en översyn av ellagstiftningen för att ytterligare uppmuntra små elproduktionsanläggningar. behandlade utskottet regeringens proposition om enklare och tydligare regler för förnybar elproduktion (prop. 2009/10:51, bet. 2009/10:NU11). beslut innebär bl.a. att vissa små elproducenter slipper betala nätavgift för sin inmatning av el och att de kan medges undantag från kraven på att upprätta en risk- och sårbarhetsanalys och en s.k. övervakningsplan. De nya reglerna trädde i kraft . I anslutning till detta avstyrkte utskottet även ett motionsyrkande med samma lydelse som det här aktuella yrkande 2 i motion 2012/13:N253 (MP). Obligatorisk samfakturering på en gemensam nordisk slutkundsmarknad för el redovisade Nordreg att man efter intensivt arbete med flera rapporter från Nordreg, informationsträffar med elbranschen i m.m. rekommenderar obligatorisk samfakturering i . Beslutet ses som ett viktigt steg på vägen mot att säkerställa att elhandlare konkurrerar av egen kraft och att man inte utnyttjar en nära koppling till monopolföretag för att marknadsföra sig på en konkurrensutsatt marknad. innebär det en enklare vardag för många kunder. Modellen innebär att det alltid är elhandlaren som fakturerar konsumentens nätkostnader och elförbrukning. har regeringens uppdrag att ta fram ett förslag till ändringar som krävs i svensk rätt för att skapa förutsättningar för en nordisk slutkundsmarknad. I uppdraget sägs att förslagen ska ta hänsyn till de resultat som har tagits fram inom ramen för de nordiska tillsynsmyndigheternas arbete. Det tydliggörs också att ändringarna bl.a. syftar till att förenkla för kunden och stärka konkurrensen på elmarknaden genom att införa en modell som innebär att elhandlaren blir den centrala kontaktpunkten för elkunden. ska avrapportera uppdraget till . Pågående utredning om nettodebitering beslutade regeringen att tillsätta en särskild utredare (kammarrättsrådet ) med uppgift att ta fram ett lagförslag om införande av ett system för nettodebitering som bl.a. bygger på en analys av förutsättningarna för kvittning av energi- och mervärdesskatt i samband med nettodebitering (dir. 2012:39). Uppdraget är en fortsättning på den rapport om nettodebitering som överlämnade till regeringen (Nettodebitering Förslag till nya regler för elanvändare med egen elproduktion 2010:23). Uppdraget ska redovisas . I propositionen Stärkt konsumentroll för utvecklad elmarknad och uthålligt energisystem (prop. 2010/11:153) uttalade regeringen att förutsättningarna för en konkurrensutsättning av marknaden för mätning av el bör utredas för att vitalisera elmarknaden och bidra till ökad konkurrens och lägre kostnader för elkonsumenterna. gav regeringen i uppdrag att utreda förutsättningarna för en sådan konkurrensutsättning. överlämnade för en utvecklad marknad för mätning och rapportering av el (2012:12) till regeringen. I rapporten föreslog inspektionen ändringar i regelverket så att det är kunderna som bestämmer vilken aktör på marknaden, förutom nätägare och elhandlare, som ska få ta del av kundens mätvärden. Förslaget berör de kunder som väljer att få sin elkonsumtion mätt , vilket alla kunder har rätt till . I rapporten gör bedömningen att möjligheten att minska kostnaderna för kundkollektivet är små med en konkurrensutsättning av infrastrukturen för mätning och rapportering av elförbrukning. De risker som identifierats, tillsammans med erfarenheterna från andra länder, talar emot sådan konkurrensutsättning. Rapporten har skickats ut på remiss till . Remissvaren kommer att analyseras vid varefter ställning kommer att tas till om en eventuell remisshearing ska genomföras. I regleringsbrevet har fått i uppdrag att kontinuerligt följa upp hur olika aktörer på elmarknaden har reagerat på reformen, bl.a. för att se vilka avtal på marknaden som förutsätter timmätning, vilken tid som elnätsföretaget behöver för att utföra bytet och hur många elkonsumenter som har gått över till timmätning. Arbetet ska delredovisas till och slutredovisas . Uppdraget kan dock, enligt särskild överenskommelse mellan företrädare för och , rapporteras . förslag till ny modell för beräkning av elnätstariffer gäller en modell för förhandsprövning av nättariffer. Införandet av modellen beslutades enhälligt av (prop. 2008/09:141, bet. 2008/09:NU21). Förhandsprövningen sker genom att de samlade intäkter som en nätkoncessionshavare högst får uppbära genom nättariffer , en intäktsram, fastställs i förväg. () ska fastställa intäktsramen i fråga om lokalnät och regionnät. När det gäller stamnätet fattas beslutet av regeringen.