bet · H001SoU13 · 2013-03-21 00:00:00 — Utskottet anser att det är självklart att personer med psykisk ohälsa ska ha samma tillgång till en jämlik, kunskapsbaserad, säker och tillgänglig vård och omsorg av god kvalitet som personer med somatisk ohälsa. Återkommande uppföljningar och utvärderingar indikerar att denna målsättning inte fullt ut återspeglas när det gäller målgruppens nuvarande situation. Utskottet ser därför mycket positivt på att regeringen har gjort en omfattande satsning för att åstadkomma konkreta och varaktiga förbättringar för personer med psykisk ohälsa. Totalt har ca avsatts för insatser på området. Det är viktigt att de aktiviteter som har påbörjats fortsätter och intensifieras. Utskottet ser därför också positivt på att regeringen avsätter ca för fortsatta insatser på området. En viktig utgångspunkt i det fortsatta arbetet är att följa upp och säkra hållbarheten i redan genomförda åtgärder, så att erfarenheterna från tidigare års insatser införlivas i verksamheten. Målet med satsningarna är att personer med psykisk ohälsa ska ha samma tillgång till en jämlik, kunskapsbaserad, säker och tillgänglig vård och omsorg av god kvalitet som personer med somatisk ohälsa. Utskottet välkomnar regeringens handlingsplan PRIO psykisk ohälsa en plan för riktade insatser inom området psykisk ohälsa 20122016. Handlingsplanen, som särskilt prioriterar barn och unga samt personer med omfattande eller komplicerad psykiatrisk problematik, utgör en grund för regeringens arbete på området. Utskottet noterar att handlingsplanen består av ett antal mål, delmål och strategiska områden, bl.a. samordning mellan kommuner och landsting, kompetens- och kvalitetsutveckling samt boende och sysselsättning för personer med omfattande eller komplicerad psykiatrisk problematik. Utskottet ser positivt på att Myndigheten för vårdanalys (Vårdanalys) har regeringens uppdrag att följa upp och utvärdera handlingsplanen på både insats- och målnivå. Det är även positivt att regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) tillsatt samordningsfunktioner med uppgift att driva på utvecklingen på området och följa upp PRIO-satsningen. För att säkerställa en stabil plattform för arbetet med att utveckla insatserna på området, har regeringen träffat överenskommelser med Kommuner och Landsting om stöd till riktade insatser inom området psykisk ohälsa. Utskottet noterar att överenskommelse bl.a. utgår från en jämlik kunskapsbaserad, säker och tillgänglig vård och omsorg av god kvalitet, tillgång till arbete och sysselsättning samt möjlighet till delaktighet och inflytande. Hög tillgänglighet till den specialiserade barn- och ungdomspsykiatrin är ett prioriterat område. Det är viktigt att kompetensen bland personal som kommer i kontakt med personer med psykisk ohälsa förstärks kontinuerligt. Utskottet välkomnar därför de insatser som har gjorts för att t.ex. utveckla baspersonalens kompetens. Detta har skapat bättre förutsättningar för en evidensbaserad praktik, förbättrad samverkan mellan kommuner och landsting samt stärkt brukarinflytande. Mot bakgrund av det omfattande arbetet på området, inte minst handlingsplanen för 20122016, bör inte ta några initiativ med anledning av motionerna 2011/12:So521 (S) yrkande 28, 2011/12:So568 (V) yrkande 1 och 2012/13:So557 (S) yrkande 27. Även motionerna 2011/12:So272 (M), 2011/12:So449 (M) yrkandena 1 och 2, 2011/12:So568 (V) yrkandena 2, 4, 6 och 8 samt 2012/13:So268 (V) yrkandena 1, 4, 6 och 8 avstyrks bl.a. mot bakgrund av nämnda insatser inom området psykisk ohälsa. Prioriteringar inom hälso- och sjukvården Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om prioriteringar inom hälso- och sjukvården samt nationella riktlinjer. Jämför reservationerna 12 (S, MP), 13 (SD) och 14 (V). Nationella riktlinjer för olika sjukdomar I motion 2012/13:So210 av (S) begärs ett tillkännagivande om att införa nationella riktlinjer för att förebygga sfinkterruptur. I motion 2012/13:So211 av (S) begärs ett tillkännagivande om att införa nationella riktlinjer för kvinnors rätt till full smärtlindring, inklusive lustgas, i förlossningsvården. I motion 2012/13:So214 av (S) begärs ett tillkännagivande om riktlinjerna för KOL och spirometri. Motionären anför att det är dags att förtydliga riktlinjerna för spirometri så att vårdcentralerna uppmanas att själva erbjuda spirometri till riskgrupper. I motion 2012/13:So203 av och (båda FP) begärs ett tillkännagivande om vård och medicinsk uppföljning av för tidigt födda barn. Motionärerna anför bl.a. att bör få i uppdrag att ta fram nationella riktlinjer för neonatalvården och för medicinsk uppföljning av de för tidigt födda barnen. I motion 2012/13:So205 av (KD) begärs ett tillkännagivande om att likartad information om diagnos, planerad behandling och rehabilitering för patienter med bröstcancer bör finnas med i uppdaterade nationella riktlinjer för bröstcancer. Vård och behandling av olika sjukdomar I motion 2012/13:So559 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om att vårdsituationen för hivpositiva behöver ses över. Motionärerna anför att en översyn bör koncentreras på bl.a. bemötande, medicinsk behandling för biverkningar av bromsmediciner, det lagstadgade psykosociala stödet samt hiv-vårdens kvalitet utifrån kvalitetsindikatorer. I kommittémotion 2012/13:So551 av Per Ramhorn och (båda SD) yrkande 27 begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheterna för behandling av borrelia i . Bland annat bör det enligt motionärerna göras en analys av skillnaderna mellan olika länders sätt att bota borrelia främst för att se över skillnaderna i behandlingsförloppen, men även för att ska kunna ta till sig den kunskap som finns i andra länder. I motion 2012/13:So398 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att alzheimerpatienter ska ges möjlighet till utredning och vid behov tillgång till symtomlindrande behandling. I motion 2012/13:So218 av (KD) begärs ett tillkännagivande om att överväga en uppföljning med kvalitetsregister och öppna jämförelser när det gäller behandling och vård av ALS-patienter. I motion 2012/13:So474 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om bättre vårdkvalitet för personer med psykisk diagnos. Motionärerna anför bl.a. det inte är acceptabelt att psykiskt sjuka överlag erhåller sämre vård och i ökad utsträckning avlider i sjukdomar som hade kunnat behandlas. I motion 2012/13:So357 av och (båda S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att det bör bli obligatoriskt att erbjuda mammografi till alla kvinnor i i åldern . Ett liknande yrkande finns i motion 2012/13:So524 av Per Ramhorn (SD). I motion 2012/13:So256 av (S) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att människor som lider av sällsynta eller extremt sällsynta sjukdomar får tillgång till god och likvärdig sjukvård efter behov. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att det bör utvecklas en flexibel finansieringsmodell för behandling av sällsynta sjukdomar. I motion 2012/13:So317 av (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att den nationella strategin för sällsynta sjukdomar måste följas upp och vidareutvecklas. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att utreda möjligheten att avsätta särskilda medel för att utveckla fungerande modeller för samarbetet i det arbete som utgår från den nationella strategin för sällsynta sjukdomar. I motion 2012/13:So368 av (KD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att sällsynta och extremt sällsynta sjukdomar bör få en likalydande definition i som inom EU och tillerkännas en särskild status inom vården. behandlade motioner om olika sjukdomar m.m. senast i betänkande 2011/12:SoU14 Hälso- och sjukvårdsfrågor samt tandvårdsfrågor. Motionerna avstyrktes (res. SD resp. V). Utskottet anförde bl.a. följande (s. 37): Utskottet har vid ett flertal tillfällen behandlat motioner om insatser mot olika sjukdomar. Utskottet vidhåller den bedömning som tidigare gjorts, nämligen att utskottet inte ställer sig bakom motionskrav om att satsningar bör göras på enskilda sjukdomar eller om att vården av patienter med dessa sjukdomar bör organiseras på ett särskilt sätt. Utskottet konstaterar att regeringen arbetar för att vårdens resultat ständigt ska förbättras. Ett av de främsta redskapen för att driva kvalitetsutvecklingen framåt är öppna jämförelser. Genom att lyfta fram hälso- och sjukvårdens resultat uppmuntras vårdenheter och landsting till kontinuerlig kvalitets- och effektivitetsutveckling. Ett annat verktyg är de nationella riktlinjerna för god vård, som utarbetas för de stora folksjukdomarna och för patienter med andra allvarliga sjukdomar där vården tar stora resurser i anspråk. Riktlinjerna ska vara ett stöd vid prioriteringar och ge vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Utskottet stöder regeringens målsättning med det fortsatta arbetet med nationella riktlinjer inom hälso- och sjukvården, att få till stånd en mer jämlik och effektiv vård av bättre kvalitet. Utskottet konstaterar att har intensifierat sitt arbete med att ta fram nationella riktlinjer för hälso- och sjukvården. har publicerat riktlinjer inom ytterligare ett antal områden, t.ex. om demens. finns bl.a. riktlinjer om hjärtsjukvård. Det är utskottets mening att har en viktig roll i arbetet med prioriteringar inom vården och att detta fortlöpande utvecklas och förbättras. En nationell funktion för samordning, koordinering och informationsspridning inom området sällsynta sjukdomar finns placerad vid i . Härutöver noterar utskottet att har i uppdrag att i enlighet med rekommendationer från Europeiska unionens råd ta fram ett underlag för en strategi för sällsynta sjukdomar. Utskottet ser positivt på och välkomnar dessa åtgärder för patienter med sällsynta sjukdomar. Bakgrund och pågående arbete Nationella riktlinjer samt vård och behandling av olika sjukdomar ställde sig bakom de riktlinjer för prioriteringar inom hälso- och sjukvården som hade föreslagits i propositionen Prioriteringar inom hälso- och sjukvården (prop. 1996/97:60, bet. 1996/97:SoU14, rskr. 1996/97:186). Riktlinjerna är baserade på tre grundläggande principer: människovärdesprincipen, behovssolidaritetsprincipen och kostnadseffektivitetsprincipen. Dessa principer har kommit att kallas den etiska plattformen. Riktlinjerna exemplifieras med fyra breda prioriteringsgrupper: Vård av livshotande akuta sjukdomar. Vård av sjukdomar som utan behandling leder till varaktigt invalidiserande tillstånd eller för tidig död. Vård av svåra kroniska sjukdomar. Palliativ vård och vård i livets slutskede. Vård av människor med nedsatt autonomi. Habilitering/rehabilitering. Vård av mindre svåra akuta och kroniska sjukdomar. Vård av andra skäl än sjukdom eller skada. Utskottet anförde att vårdbehovet i varje enskilt fall måste bedömas utifrån förutsättningarna i just det fallet. Såväl akuta som kroniska sjukdomar kan variera i svårighetsgrad från tid till annan hos samma patient och därmed vårdbehovet. Vården av en och samma sjukdom kan därför enligt utskottets uppfattning under olika stadier hamna i olika prioriteringsgrupper. Vilken diagnos eller sjukdom det är fråga om är inte det viktiga. Det avgörande är i stället tillståndet och vårdbehovet vid varje särskild tidpunkt. Vidare konstaterade utskottet att de riktlinjer som regeringen lägger fram i propositionen och som utskottet ställt sig bakom låter sig inte förenas med någon lista där vissa sjukdomar generellt prioriteras före andra. Det som tas upp i motionerna får enligt utskottets mening bedömas med ledning av de föreslagna principerna och riktlinjerna (s. 22). fattade också beslut om två tillägg i hälso- och sjukvårdslagen som lägger fast dels att den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ha företräde till vården, dels att varje patient som vänder sig till hälso- och sjukvården, om det inte är uppenbart obehövligt, ska ges en medicinsk bedömning av sitt hälsotillstånd. Riksdagsbeslutet innebar vidare ett uppdrag till att utveckla riktlinjer. har Prioriteringscentrum (Nationellt för prioritering inom vård och omsorg) ett nationellt uppdrag att samla in och sprida information inom området öppna prioriteringar. Centrumet finns i och har som huvudman. nationella riktlinjer är ett stöd vid prioriteringar och ger vägledning om vilka behandlingar och metoder som olika verksamheter i vård och omsorg bör satsa resurser på. Nationella riktlinjer är ett stöd för beslutsfattarna så att de kan fördela resurserna efter befolkningens behov och så att de gör största möjliga nytta. Därför baserar sina beslut att utarbeta riktlinjer på att det finns ett stort behov av vägledning i vården och . Riktlinjerna, som är framtagna utifrån aktuell forskning och beprövad erfarenhet, visar på nyttan och riskerna med olika åtgärder. Därmed vill bidra till att stärka människors möjlighet att få en jämlik och god vård. tar fram alla nationella riktlinjer efter samma grundmodell. När styrelsen väljer riktlinjeområde inom hälso- och sjukvården är ett kriterium att området ska omfatta en stor grupp med en svår kronisk sjukdom som tar omfattande samhällsresurser i anspråk. har flera nya och uppdaterade riktlinjer publicerats av tillsammans med huvudmännen. I riktlinjerna beskrivs hur vården inom ett visst område bör bedrivas enligt bästa tillgängliga kunskap. Riktlinjerna omfattar även förslag på indikatorer och målnivåer som bör följas upp (). Det finns nationella riktlinjer beträffande bröst-, kolorektal- och prostatacancer. nationella riktlinjer för bröst-, kolorektal- och prostatacancer uppdateras . En preliminär version av de uppdaterade cancerriktlinjerna presenterades . Efter publiceringen kommer att medverka i ett antal regionala seminarier för beslutsfattare och andra berörda. På seminarierna har regionerna och landstingen möjlighet att redovisa sina analyser av vilka organisatoriska och ekonomiska konsekvenser riktlinjerna kommer att innebära för dem. Dessa analyser blir sedan en del av underlaget till slutliga analys och bedömning av konsekvenserna. Berörda landsting, patientföreningar och andra intresseorganisationer, yrkesföreningar, privata vårdgivare och andra kan också lämna skriftliga synpunkter till på riktlinjerna. Den slutliga versionen kommer att publiceras . De preliminära riktlinjerna innehåller rekommendationer om åtgärder vid bröst-, prostata-, tjocktarms- och ändtarmscancer. För varje diagnos omfattar riktlinjerna följande åtgärdsområden: prevention, diagnostik, kirurgi, strålbehandling, läkemedelsbehandling, omvårdnad och rehabilitering samt palliativ behandling vid specifika tillstånd. Riktlinjerna innehåller också bedömningar av rekommendationernas ekonomiska och organisatoriska konsekvenser och indikatorer för uppföljning. har dessutom angett målnivåer för vissa av indikatorerna (). Regeringen och Kommuner och Landsting (SKL) träffade en överenskommelse om utvecklingen och finansieringen av för vård och omsorg. Överenskommelsen är femårig och sträcker sig över perioden 20122016 (S2011/8471/FS). Överenskommelsen består dels av nationell finansiering av kvalitetsregistren, dels organisation och ansvarsfördelning för registren på nationell nivå. Överenskommelsen innehåller även åtgärder som förbättrar förutsättningarna för klinisk forskning och registerbaserad forskning med koppling till . Överenskommelsen ska bl.a. leda till en stabilare och snabbare utveckling av kvalitetsregistren, bättre samordning av it-stöd och informatik, ökad integration med vårddokumentationen för att undvika dubbelarbete, tydligare rutiner för hur känsliga uppgifter får hanteras så att patientens integritet säkras samt tydigare riktlinjer för samverkan mellan kvalitetsregister och industrin. Satsningen har som mål att leda till ökad kvalitet på data i registren, bättre analyser och återkoppling som stöd för förbättringsarbete i vården, bättre tillgång till och användning av kvalitetsregistren för forsknings- och innovationsändamål, ökad öppenhet och tillgång till data även för patienter och i slutändan en bättre och mer jämlik vård. Målet är slutligen att det ska leda till kvalitetsutveckling i vården till nytta för den enskilda patienten. Kvalitetsregistren byggs upp av de professionella yrkesgrupper som själva ska ha nytta av dem i sin yrkesvardag. Driften av registren sköts på många olika kliniker runt om i landet. Alla registeransvariga lämnar återkommande rapportering och förnyad ansökan om ekonomiskt stöd, och får i samband med detta en återkoppling med förslag på utveckling och förbättring av registret. beslutade Beslutsgruppen för vilka och registerkandidater som får nationellt stöd . Bland dessa finns Infcare hiv, som är ett beslutsstöd och ett kvalitetsregister för den svenska hiv-vården, och Riks-KOL, som är ett nationellt kvalitetsregister för kroniskt obstruktiv lungsjukdom med syfte att förbättra kvaliteten kring denna patientgrupp och säkerställa en likvärdig vård. I rapporten jämförelser av hälso- och sjukvårdens kvalitet och effektivitet jämförelser mellan landsting 2012 har och gjort jämförelser mellan olika landsting utifrån 169 olika indikatorer. Generellt har de flesta resultat som presenteras i rapporten förbättrats. Statistiken visar bl.a. att fler cancerpatienter överlever , och för bröstcancer har den relativa femårsöverlevnaden stigit till . Vårdens utveckling har också varit positiv för hiv-patienterna där kontrollen av virusnivåer är god i hela landet och av patienterna når de uppsatta behandlingsmålen. Inom pågår en granskning av om nationella riktlinjer främjar patientperspektivet, med utgångspunkt i en genomförd förstudie. En granskningsrapport beräknas vara klar att publiceras . Syftet med granskningen är att undersöka om statens styrning genom nationella riktlinjer främjar en vård som är utformad ur patientens perspektiv. Granskningen ska omfatta riktlinjernas framtagning, utformning och genomförande. Granskningen är en del av granskningsstrategi Staten och vården. Regeringen har arbetat med genomförandet av en nationell cancerstrategi för framtiden (SOU 2009:11). I strategin ingår målinriktade insatser och åtgärder för att möta cancervårdens framtida behov och utmaningar. Den nationella cancerstrategin innebär satsningar inom en rad olika områden, bl.a. prevention, tidig upptäckt, diagnostik, behandling, kunskapsbildning och kunskapsstyrning. Som en del av den nationella cancerstrategin har regeringen ingått överenskommelser med SKL , 2011, 2012 och 2013. Överenskommelserna syftar till att precisera ansvar, tidsplan och resurstilldelning för genomförandet av vissa insatser på cancerområdet. Bland insatserna finns åtgärder för tidig upptäckt av cancer genom ökat deltagande i screeningprogram. Den strategiskt och långsiktigt viktigaste satsningen inom den nationella cancerstrategin är utvecklingen av regionala cancercentrum (RCC). Dessa RCC ska utgöra samlade cancerverksamheter som innehåller såväl befolkningsinriktad prevention, diagnostik och behandling som forskning och utbildning. Totalt sex RCC kommer att utvecklas och ett antal landsting kommer att vara kopplade till respektive RCC. RCC ska arbeta utifrån tio kriterier som har tagits fram av regeringens nationella cancersamordnare. Bland kriterierna finns bl.a. att RCC ska ta fram en plan för arbetet med förebyggande insatser och tidig upptäckt av cancer. har inom ramen för den nationella cancerstrategin fått regeringens uppdrag att påbörja ett arbete med att ta fram en modell för att bedöma, införa och följa upp nationella screeningprogram på cancerområdet. Delrapporten för införande av nationella screeningprogram på cancerområdet publicerades . I uppdraget ligger att testa modellen på de screeningprogram som finns och kan komma i fråga i anslutning till den uppdatering av de nationella riktlinjerna för prostatacancer, bröstcancer och kolorektal cancer som sker. En delrapport av en modell för bedömning, införande och uppföljning av screeningprogram som ska kunna tillämpas även utanför cancerområdet ska överlämnas till . Uppdraget ska slutrapporteras . Preliminära rekommendationer för dessa tre cancerscreeningprogram kommer att publiceras . gav regeringen () i uppdrag att beskriva vilka andra metoder än screening som kan användas för att förbättra tidig upptäckt och omhändertagande av cancer. Uppdraget beräknas vara klart . SBU har startat ett projekt för att undersöka det vetenskapliga underlaget för antibiotikabehandling i eller upprepade behandlingar på vid borrelia. Projektet beräknas vara klart . besvarade socialminister (KD) interpellationer om kvinnosjukdomen endometrios, om födande kvinnors rätt till lustgas och om nationella riktlinjer mot svåra förlossningsskador (ip. 2011/12:372, 374 och 375, prot. 2011/12:128). Vidare besvarade socialminister (KD) en interpellation om eftervård vid svåra förlossningsskador (ip. 2012/13:156, prot. 2012/13:44). Socialministern anförde följande (anf. har frågat mig om när vi i får nationella riktlinjer för att förebygga svåra förlossningsskador samt för att upptäcka och behandla förlossningsrelaterade skador i eftervården och vad regeringen avser att göra för att säkerställa att förlossningsskador inte förbises eller mörkläggs i vården. Ansvaret för vården är delat mellan stat, kommun och landsting. En viktig uppgift för staten är att verka för en effektiv kunskapsstyrning. I det ligger bland annat att utveckla, analysera, sammanställa och sprida kunskap om effektiva metoder för att främja utvecklingen av sjukdomsförebyggande metoder. Risker inom förlossningsvården ingår i flera av de nationella riktlinjer som finns utarbetade, bland annat nationella riktlinjer för depression som inkluderar depression under graviditet och efter förlossning och ställer krav på att screening av kvinnor ska genomföras efter förlossning samt nationella riktlinjer för diabetes som inkluderar behandling av diabetes typ 1 och även typ 2 under förlossning. Regeringen anser att det är angeläget att underlag för kunskapsstyrning uppdateras kontinuerligt i takt med att kunskapen om nya behandlingsmetoder tillkommer och har därför gett i uppdrag att tillse att vägledningar, rekommendationer och kunskapsöversikter för bland annat förlossnings- och nyföddhetsvård finns utarbetade, tillgängliggörs och hålls uppdaterade. Uppdraget ska redovisas . Som ett led i regeringsuppdrag har myndigheten löpande avstämningar med professionen om behovet av nya kunskapsunderlag. Dessa möten med professionen har bland annat utmynnat i att har fattat beslut om att ta fram ett nationellt vägledningsdokument avseende minskade fosterrörelser. En viktig del av den kunskapsbaserade vården är tillgången på kvalitetssäkrad kunskap. Kunskap i detta sammanhang sträcker sig från lärande av enheter som har visat bättre resultat genom till exempel öppna jämförelser till vetenskapliga sammanställningar av aktuell forskning på ett område. saknas till viss del aktuella kunskapsöversikter inom mödra- och förlossningshälsovården i . Inom området sfinkterruptur pågår emellertid ett samarbete mellan för obstetrik och gynekologi (Sfog), och för neonatologi. Arbetet syftar till att ta fram ett nationellt styrdokument för svåra förlossningsskador och att skapa ett nationellt kvalitetsregister. Sällsynta sjukdomar är inte ett klart definierat begrepp, och orden sällsynta och ovanliga i kombination med diagnos eller sjukdom används av olika aktörer. Bland annat definierar begreppet sällsynta sjukdomar som sjukdomar eller skador som finns hos högst 100 personer per en miljon invånare och som leder till omfattande funktionsnedsättning (). Enligt Europeiska unionen betraktas sjukdomar som sällsynta när de drabbar högst 5 av 10 000 personer (jfr KOM(2008) 679). antog Europeiska unionens råd en rekommendation om en satsning avseende sällsynta sjukdomar (KOM(2008) 679 och KOM (2008) 726/2).