bet · H001UbU8 · 2013-03-11 00:00:00 — Enligt uppgift från bereds frågan i . Utskottet anser att inte ska föregripa det pågående beredningsarbetet men följer frågans utveckling med intresse. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub276 (S). Utskottet anser att det är av stor vikt att högskoleprovet fungerar som en andra chans att antas till högskoleutbildning också för personer med funktionsnedsättningar. Ambitionen bör enligt utskottets uppfattning vara att så långt det är möjligt anpassa provet till olika behov. Utskottet noterar att statsrådet har framhållit samma ståndpunkt i sitt svar på den skriftliga frågan 2011/12:198. Statsrådet betonade även att det är (fr.o.m. Universitets- och högskolerådet) som ansvarar för att ta fram högskoleprovet. Detta innebär att det är Universitets- och högskolerådet som mot bakgrund av praktiska och ekonomiska förutsättningar måste bedöma i vilken omfattning det är möjligt att låta gravt synskadade delta i provet vid upprepade tillfällen. Utskottet gör samma bedömning som statsrådet och anser inte att det finns skäl för något uttalande från i denna fråga. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub374 (S). Utskottet kan, i likhet med motionärerna, konstatera att det normalt krävs en fullföljd gymnasieutbildning för att vara behörig till högskolestudier. Detta följer av 1 kap. 8 § högskolelagen (1992:1434) där det framgår att högskoleutbildning på grundnivå väsentligen ska bygga på de kunskaper som eleverna får på nationella program i gymnasieskolan. I högskoleförordningen (1993:100) finns närmare föreskrifter där det framgår att det krävs högskoleförberedande gymnasieexamen för att uppnå kraven för grundläggande behörighet. Utskottet vill dock framhålla att en högskola, om det finns särskilda skäl, får besluta om undantag från något eller några behörighetsvillkor. Universitet och högskolor ska göra undantag om den sökande har förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen trots att behörighetskraven inte är uppfyllda (7 kap. 3 § högskoleförordningen). När det gäller högskolekurser för gymnasieelever vill utskottet också framhålla försöksverksamheten med gymnasial spetsutbildning. Av förordningen (2008:793) om försöksverksamhet med riksrekryterande gymnasial spetsutbildning framgår att den anordnande gymnasieskolan ska ha ett etablerat samarbete med ett universitet eller en högskola, då eleverna under utbildningen ska ges möjlighet att vid sidan av gymnasiestudierna läsa kurser på högskolenivå. I en promemoria som har tagit fram tillsammans med (dnr 2008:0314, ) konstaterar myndigheterna att det enligt högskolelagstiftningen inte finns några formella hinder för att anta en gymnasieelev till högskolan. Sammanfattningsvis ger, enligt och , de aktuella författningarna (högskoleförordningen och förordningen om försöksverksamhet med riksrekryterande gymnasial spetsutbildning) utrymme för universitet och högskolor att anta elever till spetsutbildningarna så länge man lever upp till kraven i författningarna. och konstaterar avslutningsvis att universitet och högskolor är myndigheter med eget ansvar för tolkningen av lagstiftningen på högskoleområdet. Utskottet finner därmed att det finns möjligheter för gymnasieelever att i vissa fall läsa högskolekurser parallellt med gymnasieutbildningen. Försöksverksamheten med gymnasial spetsutbildning är ett exempel på detta. I vissa avseenden menar utskottet således att motionsyrkandet är tillgodosett. Utskottet vill i sammanhanget också värna den princip som har fattat beslut om och som innebär att högskoleutbildning ska bygga på de kunskaper som eleverna får i gymnasieskolan. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub294 (C). Utskottet delar motionärernas uppfattning om att breddad rekrytering är viktigt och kan konstatera att det anges i högskolelagen (1992:1434) att högskolorna aktivt ska främja och bredda rekryteringen till högskolan (1 kap. 5 §). Målet är en ökad rekrytering av socialt och etniskt underrepresenterade grupper vid högskolan (prop. 2001/12:15, bet. 2001/02:UbU4). Utskottet anser dock inte att snedrekrytering i första hand motverkas genom uppdrag till någon central myndighet. Det är, enligt utskottets uppfattning, universitet och högskolor själva som bäst kan avgöra vilka insatser som ska genomföras för att bredda rekryteringen. I sitt svar på interpellation 2009/10:232 framhöll statsrådet att det krävs ett helhetsgrepp som involverar samtliga utbildningsnivåer för att bredda rekryteringen. Vidare framhöll regeringen i budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 16 s. 89) att den sociala snedrekryteringen i stor utsträckning bl.a. beror på skillnader i prestationer i . Utskottet anser att de reformer som regeringen har genomfört och genomför för att förbättra kvaliteten och höja kunskapsresultaten i och gymnasieskolan har stor betydelse också för att bredda rekryteringen till högskolan. Utskottet följer noga utvecklingen på detta område. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub496 (S) yrkande 8. Snabbspår för invandrade akademiker Inledningsvis vill utskottet framhålla att frågan om invandrade akademikers möjlighet att snabbt få relevant kompletterande utbildning är ytterst angelägen, inte minst för den framtida kompetensförsörjningen i . Utskottet betonade detta också vid det föregående (bet. 2011/12:UbU17 s. 1718). behandlade utskottet regeringens skrivelse 2011/12:9 om statliga insatser för akademiker med utländsk utbildning som överlämnades till med anledning av insatser för akademiker med utländsk utbildning förutsägbara, ändamålsenliga och effektiva? (RiR 2011:16). Utskottet uttalade då att åtgärder som bidrar till att kompetensen hos akademiker med utländsk utbildning bättre kan tas till vara är angelägna (bet. 2011/12:UbU6). Utskottet vill anföra att möjligheterna till kompletterande utbildningar för personer med utländsk examen har ökat . Utbildningarna har gått från att vara allmänna till att bli specifika för olika yrkesgrupper. Det finns kompletterande utbildningar för ett antal yrkesgrupper, bl.a. jurister, lärare, läkare och sjuksköterskor. Dessa anordnas enligt förordningen (2008:1101) om högskoleutbildning som kompletterar avslutad utländsk utbildning. Syftet med dessa utbildningar är att de ska ge personer som har en avslutad utländsk högskoleutbildning möjlighet att avlägga en motsvarande svensk examen eller få kunskaper för att kunna få behörighet att utöva det yrke som den utländska utbildningen har förberett dem för i . Sedan det förra har regeringen i budgetpropositionen presenterat flera insatser för personer med utländsk utbildning. Regeringen anförde under utgiftsområde 13 Integration och jämställdhet (prop. 2012/13:1 utg.omr. 13 s. 31) att en kartläggning av omfattningen av valideringen av utrikes föddas respektive nyanländas kompetens kommer att göras som ett underlag för att förbättra och utveckla valideringen. Kartläggningen ska omfatta branschvalidering, validering inom Arbetsförmedlingen och validering inom vuxenutbildningen. Vidare anför regeringen att de metoder och verktyg som används av bl.a. Myndigheten för , och för att möjliggöra påbörjandet av validering i ett tidigt skede ska kartläggas och vidareutvecklas för att kunna genomföras av berörda aktörer . är den nya myndigheten och högskolerådet (UHR) ansvarig för all bedömning av utländsk utbildning. Uppgiften innefattar bedömning av utländska gymnasiebetyg, avslutade utländska utbildningar inom högre utbildning och eftergymnasial utbildning som inte motsvarar utbildningar enligt högskolelagen. Av budgetpropositionen framgår att detta innebär att resurserna för bedömningsverksamheten förstärks för att korta ledtiderna och klara av det ökade antalet ärenden (prop. 2012/13:1 utg.omr. 16 s. 90). Utskottet vill dessutom framhålla att UHR även har ytterligare uppdrag som rör invandrade akademiker. UHR ska utvärdera och analysera effekten och användningen av det utlåtande om avslutad utländsk högskoleutbildning som myndigheten utfärdar. UHR ska även beakta om utlåtandet fyller syftet att underlätta målgruppens inträde på arbetsmarknaden. Utvärderingen ska avse bedömningar utförda och göras både ur individens perspektiv och ur ett arbetsgivarperspektiv uppdelat på vistelsetid i . En delrapport ska redovisas till () och uppdraget ska slutredovisas . UHR ska även utreda och belysa behovet av att kunna bedöma utländska examina för personer som saknar dokumentation samt föreslå vilka metoder som skulle kunna användas för bedömning i de fall dokumentation saknas. Utredningen ska även omfatta gymnasial utbildning. Uppdraget ska redovisas . Dessutom ska UHR:s redovisning av arbetet med att bedöma utländska utbildningar i årsredovisningen enligt regleringsbrevet visa följande: hur många ärenden som har inkommit och avgjorts, genomsnittlig handläggningstid och kostnad, vilka åtgärder som har vidtagits för att effektivisera ärendehandläggningen och effekterna av dessa åtgärder. UHR ska även redovisa myndighetens samverkan med andra myndigheter i syfte att stärka samordningen av bedömning av utländsk utbildning samt hur myndigheten har bistått och informerat andra myndigheter och organisationer med kunskaper vid tillgodoräknande och erkännande av utländsk utbildning. Utskottet välkomnar regeringens beslutade åtgärder och uppdrag med syfte att bättre kunna ta till vara invandrade akademikers kompetens och underlätta deras etablering på arbetsmarknaden. Utskottet noterar att motionärerna framför önskemål som är väl i linje med de insatser som pågår. Mot bakgrund av detta avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub496 (S) yrkande 10. Rekrytering av utländska studenter När det gäller motionsyrkandena om rekrytering av utländska studenter kan utskottet konstatera att liknande frågeställningar behandlades i samband med propositionen Konkurrera med kvalitet studieavgifter för utländska studenter (prop. 2009/10:65, bet. 2009/10:UbU15, rskr. 2009/10:230). Regeringen anförde i propositionen att tredjelandsstudenter på en rad olika sätt bidrar till svensk högre utbildning och forskning och till det svenska samhället i stort. Den mångfald av erfarenheter och kunskaper som skapas genom tredjelandsstudenternas närvaro höjer kvaliteten i den högre utbildningen. Internationellt präglade utbildningsmiljöer speglar också i hög grad de sammanhang som många studenter kommer att möta i arbetslivet. Eftersom ett antal tredjelandsstudenter fortsätter till utbildning på forskarnivå och även vidare in på den övriga arbetsmarknaden efter avslutade studier skapar denna del av internationaliseringen ett viktigt mervärde för såväl forskning som arbetslivet i övrigt. Studenterna ger också möjligheter till långsiktiga relationer där en positiv inställning till och goda förbindelser med är viktiga för handel och investeringar . Dessutom kan ökad studentrörlighet främja en hållbar och demokratisk utveckling och bidra till fattigdomsbekämpning i andra länder. Vidare bidrar tredjelandsstudenter med ett ekonomiskt tillskott i form av levnadsomkostnader (prop. 2009/10:65 s. 16). Utskottet delade regeringens uppfattning och betonade att utländska studenter är en tillgång för svenska universitet och högskolor. Vidare framhöll utskottet att internationaliseringen av den högre utbildningen bl.a. är betydelsefull för att utveckla kvaliteten i undervisnings- och forskningsmiljöerna vid de svenska lärosätena (bet. 2009/10:UbU15 s. 14). Utskottet står fast vid detta och noterar att fler lärosäten nu har inlett ett arbete, ofta i samverkan med andra, för att mer aktivt marknadsföra sin unika kompetens eller profil. Erfarenheter från länder som redan genomgått samma process som vi gör nu har visat att detta också ger effekt i ett ökat antal utländska sökande. När det gäller stipendier till tredjelandsstudenter innebar beslut med anledning av budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 7, bet. 2012/13:UU2, rskr. 2012/13:91) att de avsatta medlen till stipendieprogrammen ökar med . Två stipendieprogram finansieras för studenter som har antagits till avgiftsfinansierad utbildning på grundnivå och avancerad nivå vid svenska universitet och högskolor. Stipendierna innebär bl.a. att studenter från låg- och medelinkomstländer har möjlighet att få högre utbildning och erfarenhet som utvecklar både studenten och hemlandet. Ett program riktas mot länder med vilka har långsiktigt utvecklingssamarbete. Det andra programmet erbjuder stipendiemöjligheter för deltagare från länder som enligt /DAC klassificeras som mottagare av bistånd. När det gäller samverkan mellan myndigheter kan utskottet konstatera att det framgår av regleringsbrevet att Universitets- och högskolerådet är ordförande i för internationalisering. Det framgår vidare att myndigheten i årsredovisningen ska redogöra för arbetet i forumet, särskilt de resultat som har uppnåtts till följd av förbättrad samordning inom forumet i frågor som rör rekrytering och mottagning av utländska studenter. Mot bakgrund av detta finner utskottet att motionsyrkandena om rekrytering av utländska studenter kan anses tillgodosedda. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Ub503 (S) yrkandena 1 och 4. Utskottet anser, i likhet med motionärerna, att det är viktigt med ett starkt studentinflytande. beslutade att avskaffa kårobligatoriet (prop. 2008/09:154, bet. 2008/09:UbU14, rskr. 2008/09:275). I stället har ett modernt system för studentinflytande införts. För att säkerställa en struktur för studenternas medverkan i lärosätenas kvalitetsarbete har regeringen och ansett att denna verksamhet ska stödjas med statsbidrag. Utskottet har tidigare, bl.a. under föregående , behandlat och avstyrkt liknande motionsyrkanden. Utskottet anförde då (bet. 2011/12:UbU17 s. 3940) att studentkårer och nationer bedriver en synnerligen viktig verksamhet. Utgångspunkten är att studentkårerna utöver statsbidraget kan finansiera en stor del av sin verksamhet, vad gäller såväl studentinflytande som annan verksamhet, med frivilliga medlemsavgifter eller på annat sätt. och högskolor bör inom ramen för anslaget till utbildning och forskning kunna stödja studentkårerna finansiellt. Vidare har lärosätenas ansvar för vissa studiesociala frågor ytterligare förtydligats. Universiteten och högskolorna har ett tydligt ansvar för sådana studiesociala insatser som är direkt kopplade till studenternas studiesituation. Universiteten och högskolorna bedriver, ofta tillsammans med studentsammanslutningar, omfattande studiesocial verksamhet. När kårernas huvudsakliga syfte har blivit mer preciserat bör också lärosätenas ansvar för studenternas studiesociala situation förtydligas. I den proposition som låg till grund för reformen görs en uppräkning av den studiesociala verksamhet som universitet och högskolor ska ta ansvar för (prop. 2008/09:154 s. 47 f.). Det gäller information och råd som rör vissa frågor, mottagningsverksamhet och arbetslivskontakter enligt utskottets mening sådan verksamhet som det är naturligt att lärosätena tar ansvar för (bet. 2011/12:UbU17 s. 40). Universiteten och högskolorna kan även uppdra åt studentkårerna att bedriva viss studiesocial verksamhet. var helt utan kårobligatorium vid de statliga universiteten och högskolorna. publicerade 2010 rapporten en kartläggning (2010:14 R). Av rapporten framgår sammanfattningsvis att det är svårt att förutse hur förändringarna från ett kårobligatorium till ett frivilligt kårmedlemskap och den ökade friheten för lärosätena kommer att påverka studentinflytandet och studentkårernas verksamhet. Sedan det förra har () publicerat en rapport i form av en enkätundersökning till studentkårerna om kårobligatoriets avskaffande. Rapporten togs fram tillsammans med . Utifrån rapporten föreslår SUHF bl.a. dessa åtgärder: en översikt av regelverket, stärkt statligt ansvar för finansiering av kårerna och löpande uppföljningar av hur studentinflytandet utvecklas. Utskottet har tidigare uttalat att det är övertygat om att ett frivilligt deltagande kommer att stärka kårernas legitimitet och ha en positiv inverkan på studentinflytandet (bet. 2010/11:UbU11 s. 2829). Utskottet ansåg under det förra att det var för tidigt att följa upp denna genomförda förändring. Utskottet står fast vid sin tidigare ståndpunkt och anser att det är för tidigt att följa upp avskaffandet av kårobligatoriet. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub496 (S) yrkande 13. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsyrkanden (S, M, MP, SD, KD) om högskolan som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som behandlade under de två föregående riksmötena. I detta betänkande behandlas ett antal motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet behandlade under /11 och 2011/12 och som avslog i enlighet med utskottets förslag (bet. 2010/11:UbU11, bet. 2011/12:UbU17). Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionerna 2012/13:Ub224 (KD), 2012/13:Ub245 (S), 2012/13:Ub251 (S), 2012/13:Ub272 (KD), 2012/13:Ub274 (S), 2012/13:Ub275 (S), 2012/13:Ub282 (S), 2012/13:Ub285 (S), 2012/13:Ub305 (S), 2012/13:Ub309 (M), 2012/13:Ub315 (S), 2012/13:Ub333 (M), 2012/13:Ub343 (M), 2012/13:Ub348 (S), 2012/13:Ub378 (S), 2012/13:Ub388 (MP), 2012/13:Ub402 (S), 2012/13:Ub410 (S), 2012/13:Ub425 (M), 2012/13:Ub430 (SD) yrkande 2, 2012/13:Ub437 (S), 2012/13:Ub484 (S) yrkande 1, 2012/13:Ub487 (S), 2012/13:Ub499 (M), 2012/13:Ub505 (S), 2012/13:Ub512 (M), 2012/13:Ub513 (M), 2012/13:Ju375 (S) yrkande 3 och 2012/13:So583 (M) yrkande 1. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Övergripande högskolefrågor, punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ub496 av m.fl. (S) yrkandena 1, 6, 7, 11 och 12 samt 2012/13:Ub213 av och (båda SD) yrkandena 13, 2012/13:Ub233 av (S) yrkandena 2 och 3, 2012/13:Ub280 av (KD), 2012/13:Ub379 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2 samt 2012/13:Ub459 av (MP) yrkandena 13. ska vara en ledande kunskaps- och forskningsnation. De människor och nationer som är bäst förberedda att möta den allt snabbare globaliseringen kommer att kunna hävda sig bättre . För att stå starka måste vi konkurrera med hög kompetens och goda arbetsvillkor inte med låga löner. Utbildning och forskning har därför central betydelse för välfärdens tillväxt och utveckling. Satsningar på utbildning på alla nivåer bryter väg för en kunskapsbaserad ekonomi. För att nå dit måste vi öka investeringarna i högre utbildning och öka samverkan mellan stat, näringsliv, fackliga organisationer, universitet och högskolor. Kunskap och bildning vidgar också vyer och bidrar till personlighetsutveckling. För socialdemokratin handlar bildning bl.a. om självständighet, kreativitet, kritiskt tänkande, problemformulering och reflektion. Det handlar också om att kunna söka och värdera kunskap på vetenskaplig nivå och att förmedla och utbyta kunskaper med andra. Bildningsbegreppet bör prägla all högskoleutbildning. Utbildning är en avgörande förutsättning för att befästa demokratin och utjämna olikheter i fördelningen av välfärd, inflytande och möjligheter till att aktivt delta i samhället. Alla människors rätt till kunskap och utveckling är utgångspunkt för socialdemokratisk utbildningspolitik. Kunskapssamhället ska stå öppet för alla. Kunskap blir inte mindre för att den delas av fler tvärtom. Tillväxt och välfärd förutsätter en hög utbildningsnivå i hela befolkningen. Kunskapssegregation innebär att samhället inte tar vara på alla de människor och de kunskaper som finns i samhället. Ojämlikheter i tillgången till utbildning betyder dessutom ojämlikheter i makt både över det egna livet och i samhället. Utbildningspolitiken är därför central för en framgångsrik fördelningspolitik. En bättre arbetslivsanknytning ger en verklighetsförankring i utbildningen. Det innebär också att fler studenter får kunskap om vad de utbildar sig till och att de därigenom kan göra mer välavvägda studieval. Arbetslivsanknytning ger förståelse för sammanhang och studiemotivation. Arbetslivsanknytning utjämnar också skillnaderna i kontakter på arbetsmarknaden som är så viktiga för att få det jobb studenten strävar efter. Högskolor och universitet bör få ett tydligt uppdrag att förbereda studenterna inför arbetslivet. Särskilt viktigt är detta för studenter som saknar kontakter och nätverk. Högskolor och universitet bör även få i uppdrag att inlemma karriärplanering för alla studenter tidigt i utbildningen, och studie- och karriärrådgivningen på landets universitet och högskolor bör förbättras. Arbetslivsanknytning kan ske på många olika sätt, varav gästföreläsare, adjungerade professorer och praktik bara är några. Inom vissa utbildningsområden och program är praktik en självklarhet, inom andra områden är den lågt prioriterad. Vi menar att det är rimligt att ha målsättningen att alla studenter som vill och som studerar för att få en examen erbjuds praktik under sin utbildning. Detta bör tydligt formuleras i uppdragen till lärosätena, och lärosätena bör få i uppgift att redovisa vilka åtgärder man vidtagit och vilka resultat man uppnått. och högskolor bör ges i uppdrag att systematiskt följa upp tidigare studenter för att ytterligare höja kvaliteten i utbildningen. har i en skrivelse till regeringen framhållit behovet av att högskolor och universitet genomför systematiska uppföljningar. Systematiska uppföljningar skulle vara ett viktigt verktyg för utvecklingen av utbildningarna. Högskolepolitiken behöver inriktas tydligare på att studenter ska komma ut på arbetsmarknaden tidigare. Ett förslag som borde övervägas i detta sammanhang är en övergång till ett treterminssystem inom högskolan. Ett sådant system skulle öka genomströmningen och effektiviteten i högskolan, som studenternas ekonomiska situation blir tryggare. Mindre förändringar som skulle ge effekt i samma riktning är att studenterna erbjuds studentmedarbetarskap med schysta villkor, kortare praktik eller relevanta sommarkurser. Olika typer av utbildning bör kunna tillgodoräknas i studentens examen. Vidare anser vi att det måste skapas broar mellan och högskolan. Även om akademisk utbildning och yrkeshögskoleutbildning har olika struktur och innehåll är det mycket viktigt att undvika vattentäta skott mellan utbildningsformerna. Studenterna och deras fortsatta utvecklingsmöjligheter måste stå i fokus. Studenter inom måste kunna gå vidare till högskola, och högskolestudenter kan ha god nytta av att komplettera sin akademiska utbildning med kurser inom . Därför bör allt från poängsystem till utbildningarnas struktur ta hänsyn till detta. Vi menar att det finns ett problem med bristande jämställdhet i högskolan. Tid kommer inte att lösa dessa. Ett mer aktivt och målinriktat arbete krävs för att nå jämställdhet i högskolan. En avgörande faktor för att stärka jämställdheten i högskolan är en effektiv styrning och uppföljning från regeringens sida. Det bör därför tas ett stärkt, samlat grepp kring styrning, uppföljning och kontroll av jämställdheten i högskolan. Kvantitativa mått och mål har utgjort en viktig del av styrningen mot en mer jämställd högskola. Vi är inte främmande för att införa en form av ekonomisk sanktion mot de lärosäten som inte gör tillräckliga ansträngningar för att uppnå de mål för andel professorer av underrepresenterat kön som staten angivit. Det finns brister i arbetet för jämställdhet inom den svenska högskolan när det gäller bl.a. långsiktighet, planmässighet, samverkan samt teoretisk och praktisk kunskapsöverföring. Lärosätena behöver kunskap och konkret stöd. Det behövs därför en statlig aktör som på systemnivå och med kraft kan driva på arbetet för ökad och stärkt jämställdhet i högskolan.