bet · H001CU13 · 2013-05-06 00:00:00 — 2012/13:CU13 Konsumenträtt I betänkandet behandlar utskottet ett sextiotal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. sms-lån, införande av en konsumentbalk, , resegarantisystemet, prisinformation och konsumentskyddet i offentlig verksamhet. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. Många av motionsyrkandena behandlas i förenklad ordning. I de fallen hänvisar utskottet till sina tidigare ställningstaganden . I betänkandet finns tre reservationer och ett särskilt yttrande. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:Fi263 av m.fl. (S), 2012/13:C206 av m.fl. (V) yrkandena 68, 2012/13:C219 av (FP), 2012/13:C223 av (S), 2012/13:C251 av (FP), 2012/13:C282 av (M), 2012/13:C287 av och (båda C), 2012/13:C369 av (S), 2012/13:C377 av (S), 2012/13:C390 av m.fl. (S) yrkande 2, 2012/13:C401 av (M), 2012/13:C410 av (S), 2012/13:C414 av m.fl. (S) och 2012/13:C417 av och (båda S). Reservation 1 (SD) Reservation 2 (V) Införande av en konsumentbalk 2012/13:C435 av m.fl. (MP). 2012/13:C444 av m.fl. (MP) yrkande 5. Reservation 3 (MP, V) 2012/13:C261 av (M) yrkande 1. 2012/13:C226 av (M). Konsumentskyddet i offentlig verksamhet 2012/13:C444 av m.fl. (MP) yrkande 9. Övriga motionsförslag förenklad beredning 2012/13:C202 av m.fl. (V) yrkandena 13, 2012/13:C203 av och (båda KD) yrkande 2, 2012/13:C206 av m.fl. (V) yrkandena 24 och 912, 2012/13:C215 av m.fl. (M), 2012/13:C216 av (M), 2012/13:C221 av (S), 2012/13:C222 av (S), 2012/13:C233 av och (båda S), 2012/13:C239 av (S), 2012/13:C244 av (SD) yrkandena 1 och 3, 2012/13:C250 av (FP), 2012/13:C254 av och (båda S), 2012/13:C255 av (S), 2012/13:C262 av (S), 2012/13:C266 av m.fl. (S), 2012/13:C277 av (S), 2012/13:C286 av och (båda FP), 2012/13:C291 av m.fl. (S), 2012/13:C295 av (M), 2012/13:C307 av och (båda S), 2012/13:C363 av (SD), 2012/13:C372 av m.fl. (S), 2012/13:C373 av (S), 2012/13:C378 av (S), 2012/13:C379 av (S), 2012/13:C390 av m.fl. (S) yrkandena 37, 2012/13:C395 av m.fl. (S), 2012/13:C397 av m.fl. (S), 2012/13:C418 av (C), 2012/13:C434 av (SD) och 2012/13:C444 av m.fl. (MP) yrkandena 1 och 3. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (FP), (M), (M), (M), (S), (M), (S), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (S), (S) och (C). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet ett sextiotal motionsyrkanden från den allmänna motionstiden på de konsumentpolitiska och konsumenträttsliga områdena. Motionsyrkandena gäller bl.a. sms-lån, införande av en konsumentbalk, , resegarantisystemet, prisinformation och konsumentskyddet i offentlig verksamhet. Motionsförslagen finns i bilaga 1. Som ett led i beredningen av motionerna om sms-lån höll utskottet en offentlig utfrågning. Vid utfrågningen deltog företrädare för , , , , , , Filial , , , , Svensk Inkasso, Kommuner och Landsting och i . En deltagarförteckning, stenografutskrifter, powerpointbilder från den offentliga utfrågningen finns i bilaga 2. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som rör snabblån. Utskottet hänvisar till att ett omfattande arbete bedrivs för att komma tillrätta med de problem som snabblånen för med sig. Jämför reservationerna 1 (SD) och 2 (V). introducerades s.k. snabblån (sms-lån) på den svenska marknaden. Typiskt för snabblånen är att det handlar om att låna en relativt liten summa pengar . Lånebeloppen är , och tiden för återbetalning är ofta . Kostnaden för snabblån är oftast en kombination av ränta och avgifter. I och med den korta återbetalningstiden kan den effektiva räntan bli hög. Ansökningar om lån görs på distans, ofta genom ett sms-meddelande eller via internet. Lånebeloppet betalas ut snabbt. Vanligen är det fråga om lån utan säkerhet. Antalet kreditgivare som erbjuder snabblån har stadigt ökat från det att låneformen lanserades i . bedömer att det finns cirka 50 finansiella institut som erbjuder sådana lån registrerade hos . m.fl. (V) anser i motion 2012/13:C206 att regeringen bör lägga fram förslag till lagstiftning som innebär att sms-lån och andra snabblån förbjuds och att kreditprövning ska göras för alla lån. Tillkännagivanden föreslås i enlighet härmed (yrkandena 6 och 7). Motionärerna anser vidare att regeringen bör se över vilka åtgärder som behöver vidtas för att komma till rätta med de höga räntorna vid snabba lån och återkomma till med förslag. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed (yrkande 8). (S) anser i motion 2012/13:C223 att reglerna för sms-lån bör skärpas och att tillsynen behöver intensifieras och samordnas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. (FP) anser i motion 2012/13:C251 att det är angeläget med en översyn av marknaden när det gäller sms-lån och att förslag på vad som är skäliga räntor och villkor tas fram. Ett tillkännagivande förslås i enlighet härmed. I motion 2012/13:C282 anför (M) att regeringen bör överväga att se över den nya lagstiftningen gällande sms-lån för att säkerställa att de företag som erbjuder sms-lån följer lagstiftningen på ett korrekt sätt. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. och (båda C) menar i motion 2012/13:C287 att man måste ställa strängare krav på kreditgivarna när det gäller att göra kreditprövningar vid sms-lån. En kreditgivare som inte visat att man har gjort den kreditprövning som krävs ska inte kunna vända sig till för att driva in sin fordran. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. m.fl. (S) föreslår i motion 2012/13:C390 ett tillkännagivande om att alla finansiella institut som erbjuder krediter till konsumenter ska stå under tillsyn (yrkande 2). Motionärerna anser vidare att tillstånd ska kunna dras in. Även i motion 2012/13:C219 av (FP) föreslås ett tillkännagivande om att ska ha full tillsyn över all finansverksamhet. I motion 2012/13:C377 anser (S) att problemen med sms-lån måste belysas och åtgärdas ytterligare. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. (S) anser i motion 2012/13:C369 att det finns ett behov av skärpt lagstiftning när det gäller räntenivåerna på sms-lån. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. Även (S) menar i motion 2012/13:C410 att det behövs en översyn av räntenivåerna när det gäller sms-lån. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. Ett förslag till ett liknande tillkännagivande lämnas också av (M) i motion 2012/13:C401. I motion 2012/13:C414 av m.fl. (S) föreslås ett tillkännagivande om att snabblån utan riktig kreditprövning ska förbjudas. och (båda S) anser i motion 2012/13:C417 att lagstiftningen när det gäller sms-lån bör ses över och att tillsynen över de bolag som erbjuder sms-lån bör skärpas. Ett tillkännagivande föreslås i enlighet härmed. Även m.fl. (S) anser i motion 2012/13:Fi263 att räntenivåerna och tillsynsreglerna när det gäller sms-lån bör ses över. Motionärerna föreslår ett tillkännagivande om behovet av en skärpt lagstiftning. trädde en ny konsumentkreditlag (2010:1846) i kraft (prop. 2009/10:242, bet. 2010/11:CU5, rskr. 2010/11:80). Lagen ersatte konsumentkreditlagen . konsumentkreditlag var snabblånen undantagna från t.ex. kravet på information om den effektiva räntan i marknadsföring och innan ett avtal ingås. Snabblånen var också typiskt sett undantagna från kravet på kreditprövning. I syfte att motverka de skuldsättningsproblem som sms-lån och andra snabblån har fört med sig gäller i den nya lagen samma regler för snabblån som för konsumentkrediter i allmänhet. Den nya konsumentkreditlagen omfattar i princip alla slag av krediter som näringsidkare lämnar till konsumenter. Lagen är, liksom den tidigare konsumentkreditlagen, tvingande till konsumentens förmån. I 6 § konsumentkreditlagen finns grundläggande bestämmelser om hur näringsidkaren ska förhålla sig till konsumenten före och . Enligt paragrafen ska näringsidkaren i sitt förhållande till konsumenten iaktta god kreditgivningssed. Näringsidkaren ska därvid ta till vara konsumentens intressen med tillbörlig omsorg och ge de förklaringar som konsumenten behöver. Marknadsföringslagens (2008:486) bestämmelser gäller vid marknadsföring av konsumentkrediter. I 7 § konsumentkreditlagen finns kompletterande regler om vilken information näringsidkaren ska lämna vid marknadsföring av kreditavtal. Näringsidkaren ska vid marknadsföring av kreditavtal lämna information om den effektiva räntan. Informationen ska lämnas med hjälp av ett representativt exempel. någon annan räntesats eller sifferuppgift i marknadsföringen ska näringsidkaren bl.a. lämna information om krediträntan och om den är bunden eller rörlig, avgifter och andra kostnader som utgör en del av kreditkostnaden, kreditbeloppet, det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten och storleken på avbetalningarna. Informationen ska lämnas på ett klart, kortfattat och framträdande sätt. Bestämmelser om den information som ska lämnas innan ett kreditavtal ingås finns bl.a. i 8 § konsumentkreditlagen. I första stycket anges att näringsidkaren ska lämna information till konsumenten i rimlig tid innan ett kreditavtal ingås. Detta innebär att konsumenten ska ges tillräcklig tid för att sätta sig in i och överväga informationen (prop. 2009/10:242 s. 94). Näringsidkaren ska bl.a. informera om kreditbeloppet, krediträntan och villkoren för den, den effektiva räntan med angivande av ett representativt exempel, och det sammanlagda belopp som ska betalas av konsumenten. Informationen ska lämnas i ett särskilt formulär Standardiserad europeisk konsumentkreditinformation. Enligt 11 § gäller att om näringsidkaren inte lämnar föreskriven information ska marknadsföringslagen tillämpas. En näringsidkare kan därvid åläggas att vid vite lämna informationen. Enligt 12 § konsumentkreditlagen är näringsidkaren skyldig att göra en kreditprövning, dvs. att pröva om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra vad han eller hon åtar sig enligt kreditavtalet. Kreditprövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter om konsumentens ekonomiska förhållanden. Krediten får beviljas endast om konsumenten har ekonomiska förutsättningar att fullgöra sitt åtagande. I förarbetena till konsumentkreditlagen anges att med uttrycket tillräckliga uppgifter avses att näringsidkaren måste samla in så många uppgifter att konsumentens betalningsförmåga för krediten i fråga kan bedömas med en hög grad av säkerhet. Näringsidkaren är i allmänhet skyldig att skaffa sig en helhetsbild av konsumentens ekonomiska situation. Uppgifterna ska normalt alltid omfatta konsumentens inkomster och övriga kreditåtaganden. Flera uppgiftskällor kan behöva användas. Uppgifter kan inhämtas från konsumenten, från en kreditupplysning, från en databas som förs av en myndighet, t.ex. , eller från kreditgivarens eget register eller databas. Informationskällorna är delvis överlappande och vilka informationskällor som ska användas vid en viss kreditprövning får avgöras mot kravet på att prövningen ska grundas på tillräckliga uppgifter. Konsumenten bör normalt tillfrågas om sina ekonomiska förhållanden, men i praktiken är det sällan tillräckligt med uppgifter endast från konsumenten. Konsumentens uppgifter bör alltid kontrolleras, t.ex. med hjälp av en aktuell kreditupplysning. Om näringsidkaren inhämtar en kreditupplysning är den information som näringsidkaren då får, tillsammans med informationen från konsumenten, i allmänhet tillräcklig, naturligtvis beroende på hur fullständig och aktuell informationen i kreditupplysningen är (prop. 2009/10:242 s. 100 f.) Till skillnad mot konsumentkreditlag finns det inget undantag från kravet på kreditprövning för krediter på små belopp eller med kort löptid. Näringsidkaren ska alltså oavsett hur litet lånebelopp det är fråga om kontrollera att konsumenten har disponibla inkomster som räcker till att täcka kostnaderna för krediten och återbetalningen (prop. s. 101). Genom den nya konsumentkreditlagen har en rätt för konsumenten att frånträda ett ingånget kreditavtal införts. Av 21 och 22 §§ framgår att ångerfristen är och att fristen börja löpa den dag då kreditavtalet ingås, dock tidigast den dag då konsumenten får del av avtalsvillkor och övrig information. Kompletterande bestämmelser till konsumentkreditlagen finns i förordningen (2010:1855) om beräkning av effektiv ränta vid konsumentkrediter. Vidare har och utfärdat allmänna råd om konsumentkrediter (KOVFS 2011:1) respektive (FFFS 2011:47). Lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden gäller enligt 1 § avtalsvillkor som näringsidkare använder när de erbjuder varor, tjänster eller andra nyttigheter till konsumenter. Är ett avtalsvillkor som avses i 1 § med hänsyn till pris och övriga omständigheter oskäligt mot konsumenten, får , enligt 3 §, förbjuda näringsidkaren att i liknande fall använda samma eller väsentligen samma villkor, om förbudet är påkallat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. Enligt 49 § konsumentkreditlagen har tillsyn över att lagen följs med undantag för bl.a. verksamhet som står under tillsyn. tillsyn enligt konsumentkreditlagen omfattar krediter som andra näringsidkare än kreditinstitut lämnar, erbjuder eller förmedlar till konsumenter. Enligt 50 § konsumentkreditlagen har eller den som verket förordnar rätt att företa inspektion hos berörda näringsidkare och att ta del av samtliga handlingar som behövs för tillsynen. Näringsidkaren ska lämna de upplysningar om verksamheten som begärs för tillsynen. Om en näringsidkare inte tillhandahåller handlingar eller lämnar upplysningar får förelägga näringsidkaren att fullgöra sin skyldighet. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Om näringsidkaren inte följer bestämmelsen om kreditprövning i 12 § konsumentkreditlagen får , enligt 51 §, förelägga näringsidkaren att upphöra med att lämna krediter. Ett beslut om föreläggande får förenas med vite. Om det är tillräckligt får i stället meddela varning. Det är näringsidkaren som har bevisbördan för att en tillräcklig kreditprövning har gjorts i det enskilda fallet (prop. 2009/10:242 s. 101). har enligt 13 kap. 2 § lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse tillsyn över kreditinstitut, dvs. banker och kreditmarknadsföretag. som ägnar sig åt kreditgivning men inte finansierar sig genom upplåning från allmänheten, t.ex. sms-låneföretag, behöver inte tillstånd från för att driva sin verksamhet och står därför i princip inte heller under någon egentlig tillsyn av . Ett finansiellt institut som lämnar eller förmedlar krediter, t.ex. i form av konsumentkrediter, ska dock anmäla sin verksamhet till enligt lagen (1996:1006) om anmälningsplikt avseende viss finansiell verksamhet. för ett register över anmälda institut. redovisar statistik över inkomna ansökningar om betalningsförelägganden på grund av obetalda snabblån. Enligt statistik ökade antalet ansökningar mellan 20062009 från 1 407 till 46 531. minskade antalet ansökningar till 28 038 och ökade antalet ansökningar till 33 064. Ökningen fortsatte då antalet ansökningar uppgick till 53 709, vilket motsvarar en ökning jämfört med föregående år. Ungdomars i åldern andel av de totala ansökningarna uppgick men har därefter minskat och uppgick och . 2012 har dock ungdomars andel av snabblånen ökat till . granskar hur bolag som erbjuder snabblån till konsumenter genomför kreditprövningarna. Den granskning som skett och har omfattat 22 av de snabblåneföretag som är registrerade hos och ytterligare ett bolag som erbjuder snabblån till konsumenter. Av ärendena är 17 avslutade och 15 av bolagen har varnats för att de brustit i sin kreditprövning. För att möjliggöra en förstärkt tillsyn över de finansiella marknaderna och för att motverka överskuldsättning har fått höjt anslag (prop. 2012/13:1, bet. 2012/13:CU1 och rskr. 2012/13:56). presenterades två departementspromemorior med förslag om att skärpa kraven på snabblåneföretagen. I promemorian Straffavgift vid bristande kreditprövning (Ds 2013:17) föreslås att det nuvarande sanktionssystemet mot bristfälliga kreditprövningar enligt konsumentkreditlagen ska utökas med en bestämmelse om att som huvudregel ska förena ett beslut om varning med straffavgift. Straffavgiften ska bestämmas till lägst och högst . Kriterier för när får meddela föreläggande om förbud att upphöra med att lämna krediter ska anges i lagen. Ett sådant föreläggande ska kunna meddelas om näringsidkaren har meddelats en varning eller om överträdelsen är särskilt allvarlig. I promemorian Viss kreditgivning till konsumenter (Ds 2013:26) föreslås att en ny lag om viss verksamhet med konsumentkrediter införs. Tillstånd kommer att krävas från för att driva sådan verksamhet. ska enligt förslaget kunna kontrollera att finansiella företag följer alla författningar som reglerar verksamheten. Om de inte gör det ska kunna ingripa, antingen genom att ta ut en sanktionsavgift eller, vid allvarligare överträdelser, genom att återkalla företagets tillstånd. Förslaget innehåller också krav på att ett företags handläggning av ett kreditärende ska dokumenteras. Departementspromemoriorna är föremål för remissbehandling. Regeringen gav en särskild utredare i uppdrag att föreslå åtgärder som förbättrar möjligheterna för dem som har rätt till skuldsanering att också få det (dir. 2012:30). Regeringen gav även en särskild utredare i uppdrag att föreslå en åtgärdsinriktad strategi för att motverka överskuldsättning (dir. 2012:31). I det uppdraget ingår att analysera de problem som olika grader av skuldsättning medför för enskilda personer, närstående och samhället i stort samt kartlägga vanliga orsaker till allvarlig skuldsättning. Situationen för barn och unga i överskuldsatta familjer ska beaktas särskilt. Utredaren ska bl.a. överväga och lämna förslag till olika former av förebyggande åtgärder för att motverka överskuldsättning, inklusive åtgärder som underlättar för den enskilde att ta ansvar för sin ekonomi. Vidare ska utredaren överväga om, och i så fall hur, tidiga frivilliga överenskommelser med borgenärerna kan främjas ytterligare och om och i så fall hur budget- och skuldrådgivarnas roll bör utvecklas samt vid behov föreslå närmare kriterier för detta (t.ex. när det gäller omfattning, tillgänglighet och kvalitet). Utredaren ska även överväga om det finns behov av en tydligare eller ändrad ansvarsfördelning mellan relevanta myndigheter och övriga berörda aktörer för att klargöra vilka insatser som bör vidtas av vem och i vilket skede. Arbetet med strategin ska samordnas med utredningen om skuldsanering för evighetsgäldenärer. Uppdragen ska redovisas . Utredningen om framtidens stöd till konsumenter lämnar i sitt betänkande Konsumenten i centrum ett framtida konsumentstöd (SOU 2012:43) förslag om hur det framtida konsumentstödet bör organiseras och bedrivas för att bli mer ändamålsenligt och hur insatser ska utformas för att stödet ska nå fram och användas av konsumenterna. Utredningsbetänkandet bereds inom . Snabblån är en relativt ny företeelse på den svenska kreditmarknaden. Antalet kreditgivare som erbjuder snabblån har stadigt ökat sedan låneformen lanserades i . Utvecklingen på kreditmarknaden har inneburit att olika typer av snabblån har gjorts mer tillgängliga för konsumenterna. som en ökad tillgänglighet kan vara positiv för många konsumenter innebär det en större risk för att andra konsumenter fattar förhastade och dåligt underbyggda beslut om lån. Snabblånen har bidragit till skuldsättningsproblem för många människor. Statistik från visar att det inkom 53 709 ansökningar om betalningsförelägganden som rör obetalda snabblån, vilket motsvarar en ökning jämfört med . Ungdomar står för drygt en femtedel av de obetalda lånen. Antalet obetalda snabblån ökade alltså kraftigt . Det är en oroande utveckling som utskottet ser mycket allvarligt på. Konsekvensen av obetalda snabblån är inte sällan betalningsanmärkningar och en ökad risk för överskuldsättning. I likhet med motionärerna anser utskottet att det är ytterst angeläget att verksamma åtgärder vidtas för att motverka problemen med snabblån. Inledningsvis vill utskottet peka på att det i den nya konsumentkreditlagen som trädde i kraft har införts regler som syftar till att minska de negativa följderna av snabblånen. Samma regler gäller numera för snabblån som för konsumentkrediter i allmänhet. Detta innebär bl.a. att kreditgivaren har fått ett tydligt ansvar för att lämna information om den effektiva räntan. Kreditgivaren ska också alltid vara skyldig att göra en kreditprövning. I och med att snabblånen omfattas av kravet på kreditprövning står även denna form av kreditgivning under tillsyn. Som redovisats ovan har den granskning som gjort visat på stora brister hos vissa av företagen. Utskottet ser därför positivt på att fått höjt anslag för att ytterligare kunna förstärka tillsynen över de finansiella marknaderna. Vidare välkomnar utskottet förslagen i de båda departementspromemorior som presenterats. I promemorian Straffavgift vid bristande kreditprövning (Ds 2013:17) föreslås att ska kunna ta ut en straffavgift av näringsidkare som i samband med kreditgivning till konsumenter inte gör tillräckliga kreditprövningar enligt konsumentkreditlagen. I promemorian Viss kreditgivning till konsumenter (Ds 2013:26) föreslås att snabblåneverksamheten ska bli tillståndspliktig. Genom en sådan reform ges tillgång till sanktioner och kan utöva löpande tillsyn och kontinuerlig prövning av ägare och ledning. kommer t.ex. att kunna ålägga sanktionsavgifter och man kommer även att kunna besluta om att helt återkalla tillstånd. De båda departementspromemoriorna remissbehandlas . Enligt vad som framkom vid utskottets offentliga utfrågning är regeringens ambition att lagförslag ska kunna läggas på bord . Förutom åtgärder riktade mot oseriösa kreditgivare måste, enligt utskottets mening, den skuldproblematik som snabblånen orsakar också förebyggas genom åtgärder som riktar sig till både dem som är i riskzonen för att skuldsätta sig och dem som redan har skulder. Utskottet kan konstatera att flera myndigheter bedriver ett omfattande arbete för att minska problemen med snabblånen. Som exempel kan nämnas att , och på sina webbplatser lämnar information till konsumenter när det gäller privatekonomiska frågor. Informationsinsatserna riktar sig särskilt till ungdomar. Utskottet vill också nämna att Utredningen om framtidens stöd till konsumenter i sitt betänkande Konsumenten i centrum ett framtida konsumentstöd (SOU 2012:43) föreslår stödåtgärder som syftar till att konsumenter ska kunna fatta väl övervägda beslut. Utredningsbetänkandet bereds inom . Vidare har regeringen gett en särskild utredare i uppdrag att föreslå en åtgärdsinriktad strategi för att motverka överskuldsättning (dir. 2012:31). Regeringen har också gett en särskild utredare i uppdrag att föreslå åtgärder som förbättrar möjligheterna för den som har rätt till skuldsanering att också få det (dir. 2012:30). Båda uppdragen ska redovisas . Enligt utskottet måste också branschen ta ansvar för att komma till rätta med problemen. Enligt vad som framkom vid utskottets offentliga utfrågning pågår ett arbete bland snabblåneföretagen med att starta en branschförening. Tanken är bl.a. att föreningen ska diskutera etiska riktlinjer för bolagens verksamhet. Utskottet kan således konstatera att ett omfattande arbete bedrivs för att komma till rätta med de problem som snabblånen för med sig. Utskottet kan inte komma till någon annan slutsats än att det pågående arbetet ligger väl i linje med huvuddelen av motionsförslagen. Det är angeläget att regeringen prioriterar detta arbete. Mot denna bakgrund finns det inte behov av något initiativ från . Samtliga motioner bör därför avslås. Införande av en konsumentbalk Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om införande av en konsumentbalk. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstaganden från sida. I motion 2012/13:C435 föreslår m.fl. (MP) ett tillkännagivande om behovet av att samla all konsumentlagstiftning i en gemensam konsumentbalk.