bet · H001UU7 · 2013-02-14 00:00:00 — Andra exempel på försvarssamarbeten är Weimartriangeln som innefattar , och samt det nordiska försvarssamarbetet Nordefco. I kommittémotion 2010/11:306 av m.fl. yrkande 67 anser Socialdemokraterna att regeringen har en oförmåga att hantera de svåra utmaningar och det internationella samfundet står inför när det gäller att bidra med militära insatser för fred och säkerhet i svårt konfliktdrabbade områden som exempelvis eller . Arbetet för fred och säkerhet kräver framför allt civila insatser och engagemang men en militär insats kan vara nödvändig för att garantera grundläggande säkerhet i vissa situationer. I kommittémotion 2011/12:U315 av m.fl. yrkande 68 och i kommittémotion 2012/13:U306 av m.fl. yrkande 69 menar att såväl stöd till utveckling som deltagande i kris- och konflikthanteringsinsatser bör vara delar av politik för de våldsdrabbade folken och länderna i . Vidare behöver regionala samarbeten ta ett större ansvar än för både utvecklings- och säkerhetsfrågor. Det bör i första hand vara EU som tar ansvar för att upprätthålla internationell fred och säkerhet inom och Afrikanska unionen som tar detta ansvar i . EU med sina överlägsna resurser bör stödja andra regioners organisationer. I kommittémotion 2012/13:306 av m.fl. yrkande 39 vill Socialdemokraterna att EU stärker sin förmåga till att, med medlemsstaternas resurser, bidra till att bevara fred, förebygga konflikter och stärka internationell säkerhet genom civila och militära insatser. EU:s kris- och konflikthanteringsförmåga ska stå till FN:s förfogande. I kommittémotion 2011/12:Fö228 av m.fl. yrkande 18 anser Socialdemokraterna att det är viktigt att deltar i Nato- eller EU-ledda insatser. har t.ex. aktivt varit med och drivit fram en utbyggd krishanteringsförmåga inom EU. Men vi ser de behov som finns i de FN-ledda insatserna. Tyvärr har endast ett fåtal personer ute i sådana insatser . Socialdemokraterna vill se en bättre balans mellan FN-ledda insatser och övriga. I kommittémotion 2011/12:U336 av m.fl. vill att regeringen verkar för att EU:s insats mot sjörövare också i praktiken omfattar illegalt utländskt fiske utanför . I kommittémotion 2012/13:U239 av m.fl. anser att tiden efter den rent militära interventionen ska finnas med i planeringen av en insats. I kommittémotion 2012/13:Fö268 av m.fl. yrkande 7 anser att internationella förpliktelser och bidrag till internationell fred ska vila på FN-beslut. I kommittémotion 2011/12:U245 av m.fl. (V) yrkande 10 och i kommittémotion 2012/13:U207 av m.fl. (V) yrkande 10 anförs att för ska bli trovärdigt i sitt internationella engagemang krävs en oberoende utrikespolitik och militär alliansfrihet. Därför bör fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder enbart ske på FN:s uppdrag. I kommittémotion 2011/12:U245 av m.fl. (V) yrkande 15 och i kommittémotion 2012/13:U207 av m.fl. yrkande 15 anförs att det är mycket viktigt att civila och militära insatser hålls separerade både när det gäller personal, materiel och ekonomiska resurser. I kommittémotion 2011/12:U205 av m.fl. yrkande 1 vill att som enskilt land, och som medlem i FN, verkar för att samtliga amerikanska trupper lämnar . I kommittémotion 2011/12:U245 av (V) yrkande 7 anförs att ska avstå från att delta i Natoledda internationella insatser om det finns någon risk att förtroende som fredsaktör undergrävs. I kommittémotion 2012/13:U207 av (V) yrkande 7 anges att ska avstå från att delta i Nato ledda internationella insatser som inte bidrar till fred, utveckling och säkerhet för civilbefolkningen. Utskottet betonar att de europeiska länderna, trots den ekonomiska krisen, inte får tappa fokus från de gemensamt uppsatta mål som samarbetet för EU:s utrikes- och säkerhetspolitik vilar på. Det gäller att konsolidera och stödja demokrati, rättsstaten, de mänskliga rättigheterna och folkrätten, bevara freden, förebygga konflikter och stärka internationell säkerhet i enlighet med ändamålen och principerna i stadga. Utskottet vill betona vikten av ett fortsatt starkt svenskt engagemang i civila och militära freds- och säkerhetsfrämjande insatser. bör fortsatt verka för och bidra till att det multilaterala systemet förmår ta sitt ansvar för globalt konfliktförebyggande och fredsfrämjande. Utskottet anser att den ekonomiska situationen i understryker behovet av att förnya EU-samarbetet om förmågeutveckling. För att EU ska vara en stark global aktör, med god internationell krishanteringsförmåga är det en förutsättning att medlemsstaterna effektivt kan upprätthålla sina förmågor. Den ekonomiska krisens effekter på länders försvarsekonomier behöver användas som utgångspunkt för att få i gång ett bättre fungerande samarbete inom EU. Detta är av vikt för att EU ska kunna bibehålla eller stärka sin roll som strategisk partner i internationell krishantering. Utskottet understryker vikten av att och de övriga staterna i verkar för öppenhet, informationsutbyte samt samordning mellan de olika försvarssamarbetena. Med övergripande kunskap om övriga staters avsikter och prioriteringar stärks med en förmåga att agera gemensamt för fred och säkerhet. Detta är centralt för att de olika försvarssamarbetena ska kunna gynna såväl de enskilda staterna som den gemensamma säkerheten i , inklusive samarbete i EU och Nato. Utskottet konstaterar att redan under sitt ordförandeskap i EU initierade en process för att utveckla samarbetet mellan EU och FN inom ramen för konfliktförebyggande och krishantering. Utskottet välkomnar att fortsätter att bidra till att stärka relationen mellan EU och FN i syfte att öka effektiviteten i insatser till stöd för internationell fred och säkerhet. Vidare anser utskottet att även i fortsättningen bör arbeta för att ge EU en stärkt förmåga att bidra såväl politiskt som med civila och militära medel till FN:s fredsfrämjande arbete. Genom att stärka EU stärker vi också FN. Utskottet menar att deltagande i en internationell insats uttryckligen ska vara förankrat i tanken om ett globalt ansvarstagande med utgångspunkt i en princip som också är central i Lissabonfördraget och EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottet vill understryka att deltagande i freds- och säkerhetsfrämjande insatser alltid ska vila på folkrättslig grund. Skydd av och respekt för folkrätten, inklusive de mänskliga rättigheterna och den internationella humanitära rätten, är central. Detta bör genomsyra agerandet i alla faser av en insats, inklusive utformandet av mandatet. Utskottet konstaterar att , med start och högst framåt, deltar med ett sjöövervakningsplan inom ramen för EU:s operation utanför . Vidare konstaterar utskottet att regeringen har överlämnat proposition 2012/13:66 Svenskt deltagande i Europeiska unionens insats (Operation ) till . Utskottet kommer därför att återkomma till frågan om svenskt deltagande i operation . Utskottet anser att dispositionen av bidrag till militära och civila internationella insatser bör reflektera en avvägning mellan olika konflikthärdar inom ramen för de möjligheter som finns, inklusive en öppenhet för framtida svenska truppbidrag under FN-ledning. Utskottet erinrar om sitt betänkande 2011/12:UU13 som anger att stöd till demokratisk utveckling och fattigdomsbekämpning är den överordnade målsättningen för de svenska insatserna, och stöd till förbättrad säkerhet är ett led i att uppnå detta. Civila och militära aktörer ska, genom god kännedom om varandras medel, sträva efter att uppnå denna överordnade målsättning. Det kan ske genom styrning, informationsutbyte eller samverkan. Syftet med civil-militär samverkan är att de militära respektive civila återuppbyggnadsinsatser som görs i ett land eller en specifik region ska vara ömsesidigt förstärkande delar av samlade stöd för säkerhet och utveckling. Utskottet understryker att det är av central betydelse att insatserna genomförs på ett sätt som inte bidrar till sammanblandning mellan de militära och civila insatserna. Utskottet välkomnar att regeringen inom EU arbetar för en effektiv samordning mellan olika aktörer i en konflikt- eller postkonfliktsituation, bl.a. när det gäller att stärka synergierna mellan civila och militära aktiviteter liksom att identifiera områden där rättsväsendet kan stärka den civila krishanteringen. Utskottet välkomnar att har stärkt sitt fokus på fred och säkerhet genom att behålla och vidareutveckla samarbetet inom centrala utvecklingsområden med flertalet stater i en konflikt- eller postkonfliktsituation som samarbetat med. Utskottet konstaterar att fredsavtal inte är en garanti för fred. Konfliktdrabbade länder återfaller ofta i stridigheter. För att bryta trenden måste världssamfundet bli bättre på att hjälpa drabbade länder att säkra freden. Ett exempel där detta blir relevant är där bl.a. en kombination av politiska, civila, militära och utvecklingsinstrument krävs för att det internationella samfundet ska lyckas i sitt arbete med att stödja den afghanska regeringen i dess strävan mot rättvis och hållbar utveckling och ett stabilt och säkert samhälle. Utskottet erinrar om sitt betänkande 2011/12:UU13 som välkomnar att motiv och mål tydligare lyfts fram i de propositioner som handlar om att sända svenska väpnade styrkor utomlands. I sammanhanget är det dock av vikt att påminna om att målen med de svenska bidragen framgår inte bara av regeringens propositioner, utan även av de mandat och styrdokument som tas fram av FN, Nato, EU eller inför en insats. Utskottet konstaterar att Nato är det främsta forumet för den transatlantiska säkerhetspolitiska dialogen. Utskottet menar att det ligger i intresse att delta i den dialogen bl.a. genom att fortsätta sitt engagemang i Natoledda insatser under FN-mandat. Utskottet konstaterar att har deltagit med substantiella bidrag till de stora Natoledda insatserna på , i och i . Deltagandet i insatserna har visat på kompetens och förmåga, inte bara att delta, utan även att tillföra förmågor som varit efterfrågade och hållit hög nivå. Utskottet konstaterar att säkerhetsrådets mandat och det breda deltagandet från medlemsländerna ger FN:s fredsfrämjande insatser en unik legitimitet. Detta gäller oavsett om de leds av FN eller en regional organisation. Utskottet menar att det ligger i intresse att FN utvecklar ett nära samarbete med ledande regionala multilaterala aktörer inom internationell fredsfrämjande verksamhet såsom EU, Nato och () och att dessa tillsammans agerar i enlighet med folkrättens principer. I sammanhanget bör vidare söka bidra till effektiva samordningsformer inom ramen för krishanteringsinsatser som engagerar Afrikanska unionen (AU) och andra regionala aktörer. En stärkt förmåga att gemensamt planera och genomföra multifunktionella fredsfrämjande insatser på den afrikanska kontinenten är angeläget. Utskottet välkomnar att har verkat för en samlad EU-linje beträffande utvecklingen i och relationen med . har varit drivande för att EU i flera uttalanden efter valet påtalat allvarliga brister och uppmanat regeringen och i att åtgärda dem. Utskottet beklagar att säkerhetsläget i östra har försämrats. Mot denna bakgrund välkomnar utskottet att EU och fördömde rebellgruppen återupptagande av fientliga handlingar och krävde ett slut på den militära offensiven. Utskottet konstaterar att EU har uttalat sitt stöd för ansträngningarna för att uppnå en politisk förhandlingslösning på krisen i under ledning av AU och FN som ledde fram till en överenskommelse mellan regeringen och rebellgruppen . EU har även, delvis inom ramen för den Afrikanska Fredsfaciliteten (APF), stött AU:s och FN:s fredsfrämjande insats i (Unamid). Utskottet konstaterar att den amerikanska militära truppnärvaron i avslutades . Mot denna bakgrund föreslår utskottet att avstyrker motionerna 2010/11:306 yrkande 67, 2011/12:U315 yrkande 68, 2012/13:U306 yrkandena 39 och 69, 2011/12:Fö228 yrkande 18, 2011/12:U336, 2012/13:U239, 2012/13:Fö268 yrkande 7, 2011/12:U245 yrkandena 7, 10 och 15, 2012/13:U207 yrkandena 7, 10 och 15 och 2011/12:U205 yrkande 1. , FN:s deklaration för de mänskliga rättigheterna och konventionerna om de mänskliga rättigheterna samt den internationella humanitära rätten utgör ramar för det internationella samfundets agerande i konflikter och postkonfliktsituationer. Det internationella samfundet har en kollektiv skyldighet skyldighet att skydda att ingripa för att skydda en befolkning, om nödvändigt med åtgärder efter säkerhetsrådsbeslut, när den berörda staten inte kan eller vill leva upp till sina skyldigheter. Utvecklingssamarbetet har en dels humanitär, dels fredsbyggande funktion i dessa sammanhang. Utvecklingssamarbetet i konflikt- och postkonfliktländer vägleds även av /Dacs principer för ett gott internationellt engagemang i sviktande stater och situationer. I den europeiska säkerhetsstrategin 2003 och i rapporten om genomförandet av säkerhetsstrategin framhålls att hållbar utveckling inte kan komma till stånd utan fred och säkerhet samt att det inte kommer att finnas någon hållbar fred utan utveckling och utrotning av fattigdomen. Hot mot folkhälsan, i synnerhet pandemier, undergräver utvecklingen ytterligare. I genomföranderapporten om säkerhetsstrategin konstateras det att konflikter ofta är kopplade till staters bräcklighet och en hänsynslös exploatering av naturtillgångar. EU har verkat för att komma till rätta med dessa problem genom såväl utvecklingsbistånd som åtgärder för att säkerställa bättre säkerhet i dessa länder. Reformen av säkerhetssektorn och avväpning, demobilisering och återanpassning är en central del av stabilisering och återuppbyggnad efter en konflikt och har i dessa sammanhang varit centrala inslag. 2011 lyfte fram att 1,5 miljarder människor lever i sviktande stater i situationer som präglas av våld och konflikt. Rapporten framhöll vidare att den organiserade brottsligheten var ett växande hot mot medborgare i postkonfliktländer och att våld och kriminalitet bromsar utvecklingen med ökad fattigdom som följd. EU är världens största biståndsgivare och svarar för mer än hälften av världens totala bistånd. Efter att EU hade ökat sitt bistånd i följd sjönk dock EU-ländernas samlade bistånd med ca till . Enligt EU:s Official Development Assistance sänkte elva av EU:s medlemsländer sina biståndsanslag som en andel av BNI, medan sexton länder bibehöll eller höjde sina anslag. I årliga rapport (Scorecard 2012) framhålls att den ekonomiska krisen utgör en stor utmaning för EU-ländernas biståndsinsatser. I rapporten nämns bl.a. att EU:s insatser för att mildra effekterna av torka och svält i var långsammare och mindre än den hjälp som utgick till i samband med jordbävningen 2010. Samtliga Dac-givare utom har accepterat att ge av bruttonationalinkomsten (BNI) i bistånd. Trots detta är det enbart EU och som har beslutat när denna målsättning ska vara uppfylld, dvs. Utifrån rådande bedömningar skulle det dock krävas att EU-länderna nästan fördubblar biståndet i nominella termer för att nå av BNI 2015. bistånd uppgick till ca , vilket motsvarar av BNI. Regeringen antog 2011 en policy som förtydligar regeringens syn på utvecklingssamarbetets betydelse för säkerhet och utveckling. Policyn gäller för det svenska utvecklingssamarbetet som genomförs till stöd för hållbar fred, säkerhet och utveckling i konflikt- och postkonfliktsituationer. Den belyser även hur utrikes- och säkerhetspolitiken kan bidra till att främja utvecklingsmålen, i enlighet med politik för global utveckling (PGU). I kommittémotion 2012/13:U306 av m.fl. yrkande 7 anser Socialdemokraterna att utvecklingssamarbetet ska vara en central del av arbete för fred och konfliktförebyggande åtgärder. säkerhetsskapande arbete är efterfrågat och bör öka. I kommittémotion 2012/13:U240 av m.fl. (MP) yrkande 1 menar att en bredare säkerhetspolitik ska beakta de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred, dvs. att åtgärda själva problemet som utlöser konflikten eller hotet i stället för negativ fred som inriktar sig på att sätta militärt stopp på konflikten. I yrkande 3 menar att de bakomliggande orsakerna till konflikter utgör enorma hot i sig och är jämbördiga med framtida krig som inte är territoriella utan främst politiska eller ekonomiska. I yrkande 4 anser att en bredare säkerhetspolitik måste se bekämpande av fattigdom som en viktig säkerhetspolitisk fråga. I yrkande 5 hävdar att en bredare säkerhetspolitik måste erkänna hoten mot vår miljö som vår tids stora utmaning och fundamentala hot. I yrkande 9 menar att migrationen påverkas av förhållandena i världens länder och att vårt eget beteende ofta är det som förstör livsförutsättningarna för människor i andra länder. Säkerhetspolitiken måste beakta att om några av världens länder kollapsar totalt kommer det att leda till stora migrationsströmmar och att dessa måste hanteras på ett solidariskt, humant och rättssäkert sätt. I yrkande 10 hävdar att en bredare säkerhetspolitik måste förhålla sig till befolkningsökningen och till en ökad livsmedelsproduktion. efterfrågar en global hållbar utveckling i alla tre dimensioner, dvs. global hållbar ekonomisk, ekologisk och social utveckling. I yrkande 11 menar att säkerhetspolitiken ska utgå från politiken för global utveckling. I kommittémotion 2012/13:U312 av m.fl. (MP) yrkande 6 anförs att genom utvecklingssamarbetet bör verka konfliktförebyggande med fokus på hela Sahelregionen. I kommittémotion 2012/13:Fö268 av m.fl. (MP) yrkande 8 anges att , som ordförande i , bör driva miljöfrågorna hårdare med hänvisning till att Arktisområdet är ett potentiellt framtida konfliktområde på grund av de stora olje- och gasfyndigheter som finns där, vilket kan ge säkerhetspolitiska konsekvenser. I kommittémotion 2011/12:U245 av m.fl. (V) yrkande 11 och i kommittémotion 2012/13:U207 av (V) yrkande 11 menar att arbetet med att förebygga väpnade konflikter inte ges det utrymme som det bör ha enligt fastslagna prioriteringar i utrikes- och säkerhetspolitiken. bör därför prioritera detta arbete i större utsträckning och synliggöra just denna typ av arbete i regeringens rapporter och utvärderingar. I kommittémotion 2011/12:U245 av m.fl. (V) yrkande 12 och i kommittémotion 2012/13:U207 av m.fl. (V) yrkande 12 vill , i syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter, att regeringen upprättar en heltäckande handlingsplan för ändamålet. I yrkande 13 och i kommittémotion 2012/13:U207 av (V) yrkande 13 menar att varje konfliktsituation är unik och att det inte finns en standardmall att följa. Potentiella konfliktområden måste uppmärksammas på ett tidigt stadium, och för de aktörer som vill bidra till att fredligt lösa en konflikt krävs flexibilitet, analysförmåga och förmåga till anpassning till den specifika situationen. måste flera olika instrument kombineras, ofta av flera aktörer i samverkan. Att inneha en samlad bild över dessa instrument tillsammans med förmågan till kritisk utvärdering av deras effektivitet är nödvändigt för att kunna avgöra vilka instrument som är att föredra i en specifik situation. För att arbetet med att förebygga väpnade konflikter ska bli effektivt bör regeringen upprätta en organisation för detta ändamål. I kommittémotion 2011/12:U245 av m.fl. (V) yrkande 14 och i kommittémotion 2012/13:U207 av m.fl. (V) yrkande 14 vill att regeringen regelbundet ska utarbeta en regeringsskrivelse om arbetet med att förebygga väpnade konflikter. En sådan skrivelse bör både utvärdera tidigare insatser och diskutera framtida prioriteringar. Utskottet ser med oro att den ekonomiska nedgången med minskad biståndsvilja, ökad fattigdom och ökade ekonomiska klyftor till följd ska leda till politisk instabilitet, inklusive ökad migration i vissa regioner. Utskottet välkomnar att med kraft har fortsatt att driva på för att EU ska kunna uppnå det gemensamma målet om att avsätta av BNI till bistånd . Utskottet konstaterar att om inte alla EU:s medlemsstater uppfyller sina individuella mål kommer unionen inte att nå upp till det samlade biståndsmålet . Det är enligt utskottet särskilt bekymmersamt att vissa medlemsstater har minskat det offentliga biståndet . Detta äventyrar den samlade insatsen från EU. Utskottet välkomnar att kommissionen har lagt fram en rad förslag till åtgärder för att mobilisera resurser för biståndet, att transparensen och resultatorienteringen i förvaltningen av EU:s bistånd stärks och att ansvarsutkrävandet i dessa frågor ökar. Detta är enligt utskottet steg mot att kunna infria biståndslöften. Utskottet utgår från att regeringen fortsätter att aktivt agera för att EU ska fullgöra sina åtaganden. I detta sammanhang vill utskottet också framhålla arbetet med att öka biståndseffektiviteten. Utskottet anser att det fortsatta internationella arbetet med biståndseffektivitet bör differentieras, dvs. ske med utgångspunkt från varje lands specifika situation och varje samarbetspartners förutsättningar. Utskottet vill understryka vikten av ett fortsatt starkt svenskt engagemang för konflikthantering och förebyggande fredsarbete. Insatser för att förebygga, dämpa och lösa väpnade konflikter bidrar också till att lägga en grund för andra viktiga mål, såsom fattigdomsbekämpning, demokrati och mänskliga rättigheter. Utskottet konstaterar att medverkan i och utveckling av freds- och säkerhetsfrämjande verksamhet och fredsbyggande arbete är en prioriterad uppgift för en aktiv svensk utrikespolitik. Utrikes-, utvecklings-, säkerhets- och försvarspolitik ska ömsesidigt stödja varandra inom ramen för sammanhållna svenska insatser för freds- och säkerhetsfrämjande. I sammanhanget vill utskottet också framhålla att genomförandet av FN:s resolutioner och 1820 är en freds- och säkerhetsfråga och en utvecklingsfråga. Utskottet välkomnar att regeringen fortsätter att prioritera kvinnors deltagande i konfliktförebyggande och fredsfrämjande insatser. Utskottet konstaterar att krig och väpnade konflikter är ett av de största hindren för utveckling och fattigdomsbekämpning. Utskottet vill framhålla att arbetet med såväl krishantering som utveckling ska genomsyras av att säkerhet, utveckling och respekt för mänskliga rättigheter och demokratiska principer är nära sammankopplade och ömsesidigt förstärker varandra. En stabil säkerhetssituation, vilket är huvuduppgiften för en fredsfrämjande insats, är en förutsättning för att uppnå demokrati, mänskliga rättigheter, en fungerande rättsstat och välstånd. Utan fred och säkerhet kan en rättvis och hållbar utveckling inte nås. Utskottet noterar att de flesta konflikter i världen utgörs av regionala utmaningar i och med att effekterna av en konflikt påverkar grannländer. Utskottet vill därför betona att EU verkar för att bidra till att stärka regionala institutioner (Asean, OAS, AU, regionala utvecklingsbanker m.fl.) som kan ha avgörande roller att spela i dessa sammanhang. I ljuset av arbetet med för välkomnar utskottet EU:s ökade fokus på säkerhet och utveckling i . Utskottet ser med oro på utvecklingen i . Utskottet välkomnar att EU och det internationella samfundet bistår under nuvarande kris. Utskottet välkomnar beslutet om inrättandet av EU-insatsen Afisma (det av ledda internationella stöduppdraget i ) som syftar till att stödja försvarsmakts förmåga att under civil politisk kontroll hantera säkerheten i landet. Utskottet konstaterar att utgångspunkten för politiken för global utveckling är ett gemensamt ansvar att hantera globala utmaningar som hindrar en rättvis och hållbar utveckling, inklusive frågor som rör konflikter och sviktande situationer. Utskottet finner det angeläget att erinra om att konflikthantering och säkerhet utgör en av de prioriterade globala utmaningarna i politik för global utveckling. Utskottet konstaterar att ett konfliktförebyggande perspektiv i enlighet med politiken för global utveckling ska finnas med i arbetet med att fastställa målsättningar och utvärdera verksamheten inom samtliga politikområden. Utskottet noterar att regeringen i ett flertal skrivelser, senast i 2011/12:167 som behandlas av utskottet (bet.