· H001FiU28 · 2013-03-06 14:33:39 — Man måste konstatera att medlemsländerna i EU före bildandet av EMU antingen var riktigt naiva eller så var de väldigt medvetna om vad skulle innebära för många av de deltagande ländernas ekonomier. Som av en ren tillfällighet konstaterar nämligen även EU i rapporten (777) s. 9 att den kris som EMU förorsakat öppnat upp för beslut som var helt otänkbara.Sett till teorin om optimala valutaområden kunde vem som helst redan innan EMU bildades konstatera att risken för ett ekonomiskt haveri, som vi nu sett i , var högst påtaglig. Den slutsatsen drog för övrigt även den oerhört välrenommerade ekonomen , som var den tyska chef, alltså innan EMU bildades. Följaktligen kan vi endast förstå dagens beslut som ett i raden av stora maktöverförande räddningspaket för EMU där demokratin betalar priset.Som sann vän av demokrati, samarbete och kan jag inte annat än bedrövas över att ämnar delta i en sådan aktion. Därför, herr talman, yrkar jag i likhet med min partikollega bifall till reservationer 2 och 4. Det är en mycket märklig känsla att lyssna på . Man undrar om han tagit del av diskussionen i kammaren, om han tagit del av , det som finns därute som han talar om, om han sett problemen på riktigt. Allt är meningslöst, säger . Det vi gör är meningslöst. Han beskriver det som ett haveri. Det finns problem, så mycket är säkert, men han beskriver det som ett haveri och säger att allt är meningslöst.Därför måste jag fråga: Vad är din lösning, , på de problem som finns - massarbetslösheten, de sociala spänningarna, ojämlikheten, de skriande orättvisorna som faktiskt finns i ? Är det att vi backar in i nationalstaten, stänger dörrarna och sitter där och beundrar oss själva? Är det din lösning, eller vad har du för lösning?Johnny Skalin säger att vi andra låtsas vara kritiska. Vet vad ordet kritisk betyder? Jag ska berätta det. Det betyder att man prövar, inte att man är negativ utan att man prövar, att man väger för och emot och vill vara konstruktiv. Det är att vara kritisk. Men och är genuint negativa. Det är något helt annat. De vill inte. De tittar på haveriet och säger: Fy, så hemskt det som händer där ute. Vi backar in och stänger dörrarna.Vad vill ni göra åt problemen mer än att gnälla? Vad är det för makt vi flyttar över genom det här beslutet? Vilken makt flyttar vi över till den europeiska nivån i och med detta beslut? Det var ganska många frågor och jag ber därför om ursäkt ifall jag inte hinner besvara dem alla.Visst har jag deltagit i diskussionen. Jag har suttit här och lyssnat ända från början. Jag kanske bara råkar ha ett helt annat perspektiv på det här ärendet än de flesta andra i denna kammare. Det står jag för.Jag menar inte att allting är meningslöst. Jag menar att det finns stor mening med allting. Den meningen bygger på demokrati. Den bygger på människor. Makten ska utgå från folket. Det är det som är min största invändning mot förslaget. Sedan har jag ingenting emot att vi löser de ekonomiska problemen ute i , men inte på demokratins bekostnad. Det var huvudpoängen i mitt anförande.Jag är inte beredd att lösa problem på bekostnad av den svenska demokratin. Det är däremot övriga partier i denna kammare, flertalet av dem i alla fall. Socialdemokraterna är det definitivt. De vill ingå i en diskussionsklubb. Varför vill man ingå i den diskussionsklubben? Jo, för att man vill vara med och påverka. Vad vill man då påverka? Jo, man vill påverka en union som bygger på någonting helt annat än demokrati.Min lösning är att helt enkelt inte gå med i den här pakten. Varför ska vi gå med i en pakt som gäller något som svenska folket redan sagt nej till? Jo, för att diskutera! Om vi utlyste en ny folkomröstning skulle vi, först då, få möjlighet att verkligen påverka - ifall vi inte gått med i pakten redan från början. går vi med och ska delta i en diskussionsklubb där vi inte ens har rösträtt. Om vi någonsin ska kunna påverka pakten är det i så fall den dag svenska folket avgör om vi ska gå med i eller inte.Jag får återkomma till övriga frågor i nästa replik. Vad är det för makt vi flyttar över genom det beslut vi ska fatta? Jag försäkrar att vi inte vill göra någonting på bekostnad av svensk demokrati. Däremot finns det områden där vi som enskilt land inte har möjlighet att själva gå fram. Det gäller finansmarknaden, klimatfrågor, miljöfrågor, internationell brottslighet och så vidare - gränsöverskridande problematik över huvud taget. Jag är beredd att påstå att om vi inte hade haft det europeiska samarbetet skulle vi ha varit tvingade att uppfinna det. Det finns områden där det behövs.Det handlar inte om att avskaffa demokratin. Det handlar om att bygga en demokrati som gör att vi också kan ta itu med gränsöverskridande problem. Sedan gäller det att göra avvägningar så att vi inte lämnar ifrån oss makt som vi inte behöver lämna ifrån oss. Det är det som kallas närhetsprincipen eller subsidiaritetsprövningen.Jag försäkrar att vi inte vill göra någonting på bekostnad av demokratin. I stället vill vi stärka demokratin. Det är inte lätt, och det är framför allt inte lätt i den situation som nu befinner sig, där missnöje och elände breder ut sig. Men det är avsikten.Vad är det för beslut vi flyttar till den europeiska nivån? fattar vi beslutet att flytta avgörande makt på centrala politiska områden inom den ekonomiska politiken.Som jag nämnde i mitt anförande säger att de är för att gå med i . Det är någonting som säger här indirekt. Det är någonting som man har sagt från det socialdemokratiska partiet i en rad debatter under mandatperioden.Man är i grunden positiv till EMU, men man vill inte gå med just . Just nu finns det en opinion som säger att människor inte vill gå med för tillfället. Det finns en väldigt stark opinion för den saken.Bo Bernhardsson säger att han inte vill göra någonting på bekostnad av svensk demokrati. Men det är precis vad Socialdemokraterna gör nästan i EU-nämnden.Hela tiden fattar man beslut i om att flytta makt över från till . Det är exakt det man gör . Det är också vad man gör när man säger att man är för EMU.EMU handlar just om maktöverföring. Det handlar inte i första hand om ett ekonomiskt samarbete. Det handlar numera om en politisk organisation.Jag nämnde också i mitt anförande att EMU från grunden var tänkt att misslyckas. I varje fall antydde jag att det kunde vara så.Det säger inte någonting om. I stället står han här och försöker hävda att han är för demokrati när han egentligen är emot demokrati. Om man är för demokratin låter man svenska folket avgöra var makten ska hålla hus.Vilken makt vi flyttar är avgörande av vilken dag vi beslutar att gå med i fullt ut. Det är ett beslut som Socialdemokraterna kan fatta här i , eller så kan man fatta det via en folkomröstning.Jag hoppas för guds skull att det blir en folkomröstning den dagen som Socialdemokraterna känner för att de återigen vill väcka frågan om ett svenskt EMU-medlemskap. En och annan kanske ställer sig frågande till varför en ledamot från begär ordet i den här debatten. Det är inte alldeles vanligt att vi gör det.Anledningen till att jag har gjort det är att jag skulle vilja ge några kommentarer utifrån de bedömningar som jag själv var med och diskuterade när behandlade det yttrande som sedan gick till finansutskottet.Jag tycker det finns konstitutionella aspekter som är värda att uppmärksamma. Det är därför jag har begärt ordet. Det kan finnas en poäng i att föra in ytterligare dimensioner och vinklingar i diskussionen. Jag vill först säga, så att det är klart, att det är ett bra betänkande som finansutskottets majoritet har ställt sig bakom.Jag vill också klara ut att utgångspunkten och förutsättningen för mitt resonemang och ställningstagande har varit just det som slås fast i betänkandet, nämligen att ett godkännande av fördraget inte innebär att har några rättsliga skyldigheter och därmed skulle vara bundet av fördragets regler. Det har varit helt avgörande för mitt ställningstagande i sak.Det finns ett särskilt avsnitt i det betänkande som vi nu diskuterar som jag utifrån mina utgångspunkter har varit och är ett nyckelavsnitt. Det är det avsnitt som är benämnt Framtida bindningar till fördragets regler. Det är för mig det avgörande.Jag vill särskilt uppmärksamma ledamöter på den rapport som kom från Europeiska rådets ordförande. Där pekar man på att det finns i varje fall en teoretisk möjlighet att genom ett rådsbeslut införa det nu aktuella fördragets tre artiklar 3, 6 och 8.När jag tittar på de tre artiklarna är enligt min uppfattning - och jag betonar att det är enligt min uppfattning - i varje fall artikel 3 och 8 snubblande nära att handla om befogenhetsöverföring av delar av finansmakten.Med det sagt kommer jag över på det som jag menar är lite grann av ett problem om vi inte skulle fatta det beslut som föreslås från utskottet. Det skulle kunna innebära att med stöd av det så kallade EUF-fördragets artikel 126.14 skulle man kunna föra in dem genom ett protokoll som heter Förfarande vid alltför stora underskott. Man skulle alltså via ett rådsbeslut kunna föra in de artiklarna i det protokollet, och då skulle vara bundet av det.Det krävs visserligen enhälligt beslut i rådet vid ett sådant tillfälle. Men problemet är att som helhet inte behöver bli inblandad. Ett sådant ärende bereds på samma sätt som alla andra rådsbeslut, det vill säga med behandling i fackutskott och enligt riksdagsordningens regler.Uttalanden av utskott och är inte bindande för hela . Regeringen kan under ett parlamentariskt ansvar företräda en annan uppfattning vid exempelvis ett rådsmöte.För mig, kolleger, har det viktiga varit att tillse att det är den av det svenska folket valda som fattar de framtida besluten med stöd av det beslut som kommer att fatta om den så kallade finanspakten.Problemet har varit att vi skulle kunna hamna i en situation med någon form av självspelande piano där beslut fattas där den parlamentariska församlingen inte är inblandad. Jag menar att det förslag till beslut som finns sätter stopp för det.Det är tillgodosett om en bred majoritet i antar det tillkännagivande som föreslås av FiU. Då har vi tillsett att det är framtida riksdagar som kommer att fatta besluten.Herr talman! Jag drar framför allt två slutsatser av detta. Med detta resonemang i botten är det för det första bra och nödvändigt att fattar detta beslut. Jag hade skrivit att skulle fatta beslutet , men det får jag ändra. Vi kommer inte att fatta beslutet i dag.När fattar beslutet vill jag skicka med till er som är emot: Det skulle vara en otrolig styrka om vi skulle kunna fatta beslutet enhälligt och kunna ställa oss bakom tillkännagivandet. Det är då vi garanterar just det vi är ute efter. kommer det ändå att vara en bred majoritet. Men det skulle vara önskvärt med ett enhälligt beslut.Vad som fastslås är att , om det blir aktuellt, inte ställer sig bakom ett förslag i om införande av artiklarna jag nämnde tidigare - 3, 6 och 8 - utan ett uttryckligt medgivande från riksdagen.Vad blir det för slutsats av det? Enligt min mening blir slutsatsen att alla beslut helt eller delvis - det skulle kunna vara så att man ska anta samtliga artiklar eller delar av dem - kommer att fattas och måste fattas av riksdagen.Vi har här förut talat om demokrati. För mig är det demokrati om en majoritet i den svenska fattar ett beslut. Om det sedan råkar vara ett beslut som jag inte gillar är det inte odemokratiskt bara för att jag ogillar det. Blanda inte ihop att man är emot med att det därför skulle vara odemokratiskt. Det blir i så fall lite problematiskt när vi ska diskutera demokrati.För det andra vill jag ha ett medskick . Vi skriver lite om det i vårt yttrande till finansutskottet. Vi behöver titta på om nuvarande regler i riksdagsordningen för information, samråd och överläggningar inför beslut i EU är tillräckliga.Dagens beslut innebär att framtida beslut i anledning av det beslut vi fattar ska fattas av kommande riksdagar - kanske av denna men mycket sannolikt av andra riksdagar som kommer efter oss. Detta har vi liksom sytt in och klarat ut.Men det vi har upptäckt här tycker jag skulle leda till frågan: Kan det bli andra situationer som vi inte riktigt har överblick över? Därför tycker jag att vi borde ställa oss en fråga: Säkerställer nuvarande regler att det är som är den slutliga beslutsfattaren i andra situationer, som liknar den som jag nu har tagit upp och pekar på?Jag är tveksam till det, mina kolleger. Därför tycker jag att vi borde titta på det. Om vi tänker efter ser vi att grunderna i de regler vi har i riksdagsordningen i princip har funnits sedan vi gick med i EU. Det har hänt en del . Det nu aktuella fördraget pekar bland annat på det. Därför tycker jag att det vore angeläget att vi tittade på riksdagsordningens regler utifrån dessa aspekter och såg på behovet av en modernisering av riksdagsordningens regler.Med detta, herr talman, ber jag om överseende med överskridandet av talartiden och och yrkar bifall till finansutskottets förslag i betänkandet. Också jag kommer från . Jag vill säga att beslutet om anslutning till fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom den ekonomiska och monetära unionen reser viktiga frågor, inte bara när det gäller finanspolitiken utan också när det gäller fördragets konstitutionella aspekter.Min kollega i har redan lyft fram några centrala frågor som bör uppmärksammas med anledning av dagens beslut. Han har också erinrat om att det kan finnas skäl att se över vår egen beslutsordning här i riksdagen.Jag vill i detta inlägg kort återknyta till inlägg och till de konstitutionella förutsättningarna för fördraget. Jag vill också ta tillfället i akt att kort kommentera något om anslutning till fördraget i ett historiskt perspektiv.Sverige kommer med dagens beslut inte att bindas av fördragets bestämmelser. Det är alldeles utmärkt att enighet råder om detta i riksdag. Men lika viktigt är det att inte ska kunna bindas av fördragets bestämmelser utan att frågan återkommer till . Riksdagsprövningen är av stor vikt eftersom den ytterst handlar om fördragets förenlighet med grundlagarna.En aspekt som har noterat i sitt yttrande gäller i vad mån en framtida anslutning till fördraget skulle begränsa finansmakt. Det handlar alltså om viktiga frågor.Billy lyfte i sitt inlägg fram det faktum att det finns en möjlighet att införa vissa av reglerna i fördraget genom ett särskilt lagstiftningsförfarande - ett enhälligt beslut i ministerrådet. Det är utmärkt att finansutskottet mot bakgrund av denna möjlighet har tillkännagett för regeringen att en framtida bindning till fördragets regler ska underställas en ny prövning av . Men som har påpekat finns det skäl att se över beslutsordningen i dessa fall så att detta kan bli ännu tydligare.Jag vill understryka betydelsen av detta inlägg. Det är viktigt att beslutsordningen för denna typ av ärenden klargörs, dels mot bakgrund av det beslut som vi kommer att fatta om detta fördrag om samordning, styrning och stabilitet, dels i ljuset av de ytterligare förslag om fördjupad integration inom EU som är att vänta och som vi ser framför oss . Till exempel är ett meddelande från kommissionen på väg som handlar om en plan för en djupgående verklig ekonomisk och monetär union, som det heter. Det är en visionär plan från kommissionens sida. Som den har noterat handlar den om en långtgående plan för att omvandla eurozonen till mer av en federativ statsbildning. Det finns alltså stora skäl för att vara uppmärksam - detta om de konstitutionella aspekterna.Låt mig säga att har fattat beslut om och varit aktiva för att forma en finanspakt för att, som man själv ser det, gynna sina egna länders utveckling och hela ekonomiska utveckling. Likväl finns det skäl att som denna påminna om att många bedömare ser skäl att ifrågasätta om den inriktning på den monetära och ekonomiska politik som väljer verkligen är den som bäst gagnar ekonomiska välstånd. Grunden för en sådan här mer kritisk bedömning bottnar helt enkelt i historisk erfarenhet. I ett längre historiskt perspektiv vet vi att monetära system av den typ som euron representerar rymmer stora risker, inte minst i tider av minskande efterfrågan.Som konstaterade i sitt inlägg tidigare finns det problematiska konstruktionsfel i eurosystemet. Därmed finns det också problem i de förslag till lösningar som man föreslår.Om vi ser tillbaka i historien kan vi se att det finns paralleller till det som händer i . Den mest kända parallellen är mellankrigstidens försök att vidmakthålla den tidens monetära system, som hette guldmyntfoten. var det så att utan en möjlighet till anpassning via växelkursen var det intern devalvering och ekonomisk åtstramning som var den enda väg som stod öppen för många länder som hade övervärderade valutor. Den gången såg vi ekonomisk stagnation, växande sociala spänningar och dessutom hotades till slut, , inte bara sysselsättning och välfärd utan också stödet för demokratin.Vi kan också se att olika monetära system avlöser varandra och framåt. Vi kan se hur förändringar i den reala ekonomin och i politiken gång på gång driver fram ett nytänkande i den monetära politiken om hur man bör organisera de monetära systemen.Jag vill sluta med att säga att respekt för försök att med stärkt styrning lösa valutaunionens problem också måste inbegripa att vi ser att vi inte kan utesluta - och att vi bör ha - en öppen och konstruktiv diskussion om alternativa vägval. Det är inte säkert att är på rätt väg, och jag tror personligen inte att det är rätt väg. Jag menar att har alla förutsättningar, också nu som deltagare vid eurotoppmöten , att på ett konstruktivt sätt bidra till en sådan här diskussion.Med utgångspunkt från detta yrkar jag bifall till finansutskottets förslag i betänkandet. Jag hade planerat att komma in först i debatten. fick jag i stället chansen att lyssna in alla anföranden som har hållits. Då gör man en del reflexioner och kan också ge kommentarer, så på sätt och vis kanske det var en positiv utgång.Miljöpartiet anser inte att ska ställa sig bakom finanspakten. Vi anser också att ska begära och försöka få ett permanent undantag från den europeiska monetära unionen, vilket vi inte har . Därför börjar jag med att yrka bifall till våra reservationer nr 1 och nr 4.Det har visat sig med all önskvärd tydlighet att införandet av den europeiska monetära unionen och euron inte var något lyckat projekt. Det var ganska tydligt redan från början att samarbetet medförde stora risker. Att införliva så olika länder med så olika ekonomier och ekonomiska förutsättningar som och , till exempel, i samma valuta och med liknande räntenivåer skulle skapa precis de bubblor och de ekonomiska krascher som vi nu har sett i den Europakris som vi är mitt inne i.Detta är en fråga som i allra högsta grad var uppe i samband med euroomröstningen här i . Det var också någonting som påpekades bland flera namnkunniga ekonomer, bland dem flera Nobelpristagare, att inte är något lämpligt valutaområde och att riskerna med projektet var mycket stora. Det är värt att komma ihåg nu när samma partier som då var för att skulle ansluta sig till euron nu också vill att vi ska ansluta oss till finanspakten.Finanspakten är ett försök att laga ett redan från början trasigt system. Det starkaste skälet som har förts fram här i debatten för att skulle ställa sig bakom den är att vi inte berörs av villkoren. Det är ganska märkligt som argument, det vill säga att det viktigaste skälet till att vi ska vara med är att vi inte berörs. Det är inte på särskilt många områden som man skulle argumentera på det sättet. Anser man att det inte är ett särskilt bra ramverk, regelverk, och att det är viktigt att inte berörs finns det inte heller särskilt starka anledningar för oss att ansluta oss till finanspakten.Ett annat skäl som har förts fram är att det skulle öka marknadens förtroende för de europeiska ekonomierna och därmed hjälpa länder att komma ur krisen. Det vore ju fint om det skulle fungera. Men mycket pekar på att inte kommer att uppfylla kraven i pakten och att man inte heller kommer att få de böter som i princip följer av finanspakten. Det vi ser nu är att vi får en repris på stabilitetspakten, det vill säga att de stora länderna ändå inte följer regelverken. Därmed faller idén om att det här skulle ge en ökad trovärdighet till de europeiska ekonomierna.Ett annat argument som har förts fram här är att vi får åka på ett toppmöte och diskutera med . Det tycker jag är ett väldigt svagt argument för att ska ansluta sig. Det är inte någonting som kommer att göra att får särskilt mycket större möjligheter att påverka. De stora besluten fattas ju ändå av som är med i eurosamarbetet, och priset för att vara med i den klubben är väldigt högt, vilket har visat sig.Mot finanspakten har det kommit ganska starka skäl. Ett skäl som lyfte fram i sitt remissvar är att regelverket, som är ganska fyrkantigt och inte särskilt flexibelt, gör att man inte kan motverka konjunktursvängningar i ekonomierna, det vill säga att man inte kan göra investeringar och satsningar när ekonomin vänder nedåt. Därför tycker jag att det svenska regelverket är väldigt mycket bättre utformat och har mycket bättre principer.Då inställer sig frågan: Varför ska vi ställa oss bakom ett system som i princip alla partier här inne tycker är sämre, det vill säga det som regleras i finanspakten? Varför står vi inte upp för det svenska systemet och säger att det egentligen är ett bättre system?Det finns också ett demokratiproblem med att vi nu medverkar till en ökad överstatlighet inom , vilket alla de opinionsmätningar och de folkomröstningar som har genomförts i visar att det inte finns någon folklig förankring för. Det tycker jag också väcker mycket tveksamhet för förslagen. Per säger att vi har märkliga argument för att vi vill ansluta oss till pakten som vi inte ansluter oss till det riktiga regelverket, pakten. Jag försökte förklara tidigare hur vi har resonerat.För oss är det uteslutet att vi ska ansluta oss till den hårda kärnan i det här, det vill säga själva regelverket, så länge som vi har en egen valuta och inte ansluter oss till euron.Per sade att det är märkligt att vi inte vill påverkas av villkoren. Nej, det vill vi inte, för vi har en egen valuta, och då fattar vi besluten här i om vårt finanspolitiska ramverk. Men att vi inte påverkas av villkoren i finanspakten innebär ju inte att vi inte påverkas av det man gör i eurozonen eller inom ramen för finanspakten. Vi har försökt hantera detta dilemma, för det är klart att det är ett dilemma, genom att säga: Okej, vi vill ändå, om det är möjligt, vara med och få inflytande, till och med om det är ett rätt litet inflytande. Det vet vi inte , men jag inser att det kanske inte blir så många sammanträden som vi får vara med på. Vi vill vara med och påverka här så långt möjligt och naturligtvis också i andra sammanhang. Jag tror att det är en klok hållning.Detta är inte det enda dilemma av den här sorten som vi kommer att ha att hantera framöver när nu fortsätter i lite olika takt, utan det kommer att bli fler. Då tycker jag att det är en bra hållning att vi inte ska ta på oss några uppgifter eller lämna ifrån oss makt om vi inte behöver det, absolut inte, för vi har en egen valuta. Men vi ska ha den hållningen att vi så långt möjligt vill vara med och diskutera, ge våra synpunkter och försöka påverka hur utvecklas, för vi påverkas av det man gör. Ja, att vi påverkas av vad som händer i kan både jag och ställa oss bakom. Självklart är det så.Sedan är den stora frågeställningen om kommer att beröras av regelverken. Där lägger väldigt stor vikt vid att inte kommer att påverkas av och tvingas följa regelverken. Jag återkommer i mitt nästa anförande till att det finns skäl att vara orolig för om det stämmer eller inte. Det finns åtminstone en tydlig risk för att kan beröras av regelverken.