bet · H001FiU20 · 2013-06-12 00:00:00 — Den fråga man då ställer sig är denna: Är den kraftiga uppgången i svenska bostadspriser ett tecken på en kommande bubbla, eller återspeglar den i grunden fundamentala faktorer som kan förklara den här uppgången så att vi därmed inte ska behöva vara oroliga? Det här är en fråga som vi har överlämnat bland annat till en av bästa experter på bostadspriser och skattesystem, nämligen , professor vid . Han har gjort en rapport åt oss med alla de moderna tekniker som finns för att kunna räkna rätt. Han kommer fram till att de svenska bostadspriserna antagligen ligger ganska nära den fundamentala prisnivån. Men där finns en risk för en övervärdering på . De svenska bostäderna kan alltså, enligt den här analysen, vara något övervärderade. Med utgångspunkt i den rapporten, som ska presenteras på rådets möte , drar vi slutsatsen att risken för en stor och abrupt priskorrigering är begränsad . Nuläget är alltså de närmaste ett eller två åren. Vi betonar också att de svenska hushållen har relativt god motståndskraft mot turbulens på bostadsmarknaden. Vi rekommenderar regeringen att ta ett samlat grepp om bostadspolitiken för att få till stånd en mer effektivt fungerande bostadsmarknad och därmed ökad rörlighet och högre tillväxt i svensk ekonomi. Kapitel 5 behandlar bolagsskattesatsen, eller bolagsskattesänkningen. Den är den största enskilda posten i form av skattebortfall i årets budget. Utgångspunkten för det här kapitlet är att den svenska bolagsskatten har legat på nivån under EU:s och genomsnitt. Men internationellt har vi sett en skattekonkurrens, det vill säga att de nominella bolagsskattesatserna har sänkts och sänkts och sänkts. Vi uppfattar regeringens skattesänkning som ett utfall i den här allmänna processen. När vi presenterade Finanspolitiska rådets rapport hade vi en kommentator från , och hon sade att efter det att annonserat den här sänkningen av bolagsskattesatsen kommer att sänka sin ytterligare. Det pekar på just den här konkurrensen mellan länderna. Sänkningen från till måste vi se mot bakgrund av att skattesatserna av motsvarande slag är på väg ned i många länder. Rådet har inga avgörande invändningar mot detta steg. De beräknade ökade intäkterna på av ränteavdragsbegränsningarna som kommer som sänkningen av bolagsskatten betraktar vi som mycket osäkra. Här kan regeringen ställas inför obehagliga överraskningar. Det näst sista kapitlet handlar om klimatförändringar. Vilka konsekvenser skulle en global uppvärmning ha för svenska statens finanser och därmed kanske också för det finanspolitiska ramverket? Det här är ett kapitel som verkligen blickar långt fram i tiden. Naturligtvis är alla kalkyler för hur det kommer att vara beträffande klimatet och offentliga finanser något osäkra, vill jag betona. Men det hindrar oss inte från att räkna, och med utgångspunkt i de bästa beräkningarna av de direkta kostnaderna för av en global uppvärmning kan jag säga att de visar på små kostnader mätt som procent av BNP. Dessa kostnader balanseras dessutom av vinster i bland annat skogsbruk och energiproduktion. Det är inte enbart en kostnad samhällsekonomiskt för att det blir varmare. Vi har också fördelar. Vi kanske tillhör de länder som vinner mest relativt andra länder. Det hindrar inte att det kan vara mycket kännbara kostnader för privata och kommunala aktörer, men de är inte så stora att de riskerar att hota den offentliga sektorns finansiella stabilitet eller långsiktiga hållbarhet. Vi kan naturligtvis få återkomma till den här frågan om det visar sig att det sker något dramatiskt på klimatfronten. Innan jag ger ordet till , som ska presentera det sista kapitlet, vill jag påpeka att årets rapport innehåller mycket mer än det som jag har tagit upp. För medlemmarna i finansutskottet vill jag särskilt rekommendera fördjupningsrutan om systemfelen i den svenska transportsektorn. Varför blir infrastrukturprojekten ofta många, många miljarder dyrare än man ursprungligen har planerat? Det finns också en andra fördjupningsruta i årets rapport som har ett särskilt intresse för finansutskottet, nämligen ödet för finanspolitiska råd. Det var ett finanspolitiskt råd som kritiserade regeringen för mycket, och därmed fick det ingen tilldelning. Dess resurser försvann, rådet försvann, och det är en utveckling som förskräcker. Vi känner inget sådant hot, men det är viktigt att veta att det finns risker med ett för stort oberoende också. Ordföranden: så mycket för det! Vi går direkt vidare till professor , också från , för en närmare presentation av kapitel 7. Välkommen och varsågod! Professor : Det här uppdraget är alltså ett nytt uppdrag som kom i och med de nya instruktionerna 2011. Formuleringen där är: Analysera effekterna av finanspolitiken på välfärdens fördelning ! Det är ju ett väldigt omfattande uppdrag, och det är alldeles uppenbart att man inte kan svara på alla frågor som relaterar till detta i varje rapport, utan man får göra nedslag i olika analyser varje gång. Det har vi gjort också . Till att börja med ser vi på finanspolitikens effekter på inkomstfördelningen med ett etablerat begrepp: Hushållens disponibla årsinkomster med justering för hushållens försörjningsbörda. Det är ett begrepp som är mycket väl etablerat i tillämpade inkomstfördelningsstudier och forskning. Vi argumenterar för att detta inte är det enda man kan använda sig av, därför att årsinkomster ändå är . Vi menar att det finns vissa frågor där man definitivt behöver ha längre tidshorisonter, kanske rent av livsinkomster. Men om man vill följa inkomstfördelningen under så pass dramatiska år som vi har haft och likaså återhämtningen efter den krisen vi hoppas väl att det blir en återhämtning är det ganska naturligt att använda sig av årsinkomsten. Det har vi alltså gjort. Vi fokuserar på och gör nedslag i två frågor. Det ena är jobbskatteavdragets fördelningseffekter och det andra budgetprocessens indexeringsteknik. Det är vårt sätt att benämna det faktum att centrala transfereringar inte räknas upp med inkomstindex utan hålls antingen nominellt fasta eller räknas upp mot prisindex. Vi tittar på vad detta har för effekter fördelningsmässigt. Sedan använder vi Fasitmodellen som också är regeringens redskap. Den är utvecklad i samarbete mellan SCB och . Vi tycker att det är väldigt bra att det arbetet pågår, men vi har också en del synpunkter på hur man kan utveckla analysen med den modellen. Det är vad vi har bestämt oss för att göra det här året. När det gäller jobbskatteavdragets fördelningseffekter tycker vi att det vi har fått fram innebär att resultaten måste tolkas med större försiktighet än vad som har gjorts . Vi får resultat som ger en lite annorlunda bild av fördelningseffekterna. Vad menar vi då med det? Jo, om vi som utgångspunkt tar det som regeringen har presenterat ett flertal gånger är det ungefär det ni kan se på detta diagram. Det här är fördelningseffekten av den samlade politiken 20062012. Här väger jobbskatteavdraget tungt, och när man väljer samma figurer för enbart jobbskatteavdragen får man i huvudsak samma mönster. Här har vi alltså tio staplar, från 1 till 10. Den lägsta är de lägsta inkomsterna. Sedan går man uppåt till de högsta. På y-axeln, den vertikala axeln, har vi en procentuell förändring av justerad disponibel inkomst som en följd av politiken. Det mönster som kommer fram här är ju anmärkningsvärt. Att uppnå en så stor procentuell förändring för dem som ligger allra lägst är en anmärkningsvärd precision i fördelningspolitiken. Vi ser också att den effekten inte uppnås genom de svarta ytorna, som visar den direkta effekten av de pengar som delas ut, utan genom det som här kallas för långsiktig effekt, som involverar de tänkta beteendeförändringarna till följd av politiken. Detta är alltså bakgrunden. Vi har granskat detta lite grann, och vår utgångspunkt är , då fyra jobbskatteavdrag hade genomförts. Sedan har vi gjort analyser utifrån situation. Vi har en analys av vad som händer vid ett femte avdrag. Är det samma gynnsamma profil då? Får man den här höga stapeln längst ned även i det fallet? Vårt svar är att det får man inte, utan det är relativt jämnt. Det är i varje fall ingen gynnsam fördelningsprofil på det hela. Den analysen finns också i vissa av regeringens rapporter, det kan jag erkänna, men vi tycker inte att de har varit riktigt lika framträdande som i det diagram som jag just visade. Vi ställde också frågan: Vad händer om man utgår igen och reducerar avdragens värde med ungefär 10 miljarder? Då borde det vara den lägsta decilgruppen som drabbas av detta, men vi får inte det resultatet heller, utan vi får snarare den motsatta fördelningsprofilen. När vi utgår och gör marginella förändringar får vi ett annat mönster. Detta tycker vi manar till eftertanke, dels när det gäller politiken, dels när det gäller att det faktiskt kan vara så att den här modellen har vissa egenskaper som inte riktigt är genomskådade. Ökad försiktighet kring de här frågorna tycker vi alltså är på sin plats givet dessa resultat. Sedan har vi spridningen i disponibla inkomster och hur de har utvecklats. Vi har gjort simuleringar av den här indexeringstekniken, och vad vi då har gjort är att vi har tittat på det faktiska utfallet och räknat upp de här transfereringarna med inkomstindex. Då är frågan om avsaknaden av indexering har varit en viktig drivkraft till ökade inkomstskillnader. Men så blir det inte, utan det blir anmärkningsvärt små effekter. När vi använder den så kallade Ginikoefficienten får vi titta på den fjärde decimalen. De resultaten gäller då den tidsperiod som det handlar om. Det handlar om uppräkningar inom ramen för ungefär fem till . Om man låter de här transfereringarna vara konstanta under ännu kan det naturligtvis hända mycket större saker. Men med den tidshorisont som vi har haft här framstår ändå den här tekniken som tämligen oförarglig strikt fördelningspolitiskt. Vi tittar också lite grann på spridningen i disponibla inkomster . Då får vi en konsistent tidsserie och behöver inte använda några brott i statistiken alls. Vi har en uppgång i inkomstspridningen mätt med den konventionella Ginikoefficienten, men den skedde 19952005 ungefär. , som väl är året före krisen, är det en förbluffande inkomstfördelning mätt på det här sättet. Vi har också funnit att ökningen i inkomstspridningen kan hänföras till en minskad omfördelning av skatter och transfereringar och inte till ökad spridning i bruttoinkomster eller marknadsinkomster. Resultaten finns i den här bilden som jag nu visar. Här mäter vi Ginikoefficienten, det sammanfattande måttet på inkomstfördelning. Den övre linjen är faktorinkomster, det som man får från marknaden, och den är anmärkningsvärt stabil runt 2005, medan disponibel inkomst tickar uppåt en del till ungefär 20052006. Men sedan har det inte hänt speciellt mycket. Vi ger en tolkning av det här som ger en mer påtaglig bild av vad det handlar om. var spridningen i disponibel inkomst 0,23, och det betyder att om man tittar på slumpmässigt valda par av personer i fördelningen motsvarar detta det dubbla i procentuell skillnad. Den förväntade skillnaden mellan par i fördelningen var då . steg den till . Inkomstskillnaden har alltså ändå ökat en del här. Det är då naturligtvis ökningen mellan 1995 och 20052006 som återspeglas i den som fick mycket uppmärksamhet . Vi har den här figuren också, som ni nu ser, som visar nivån på inkomsterna i de här olika decilgrupperna. Tittar man väldigt noga kan man se att från 1995 till 20052006 steg inkomsterna relativt sett mer ju högre upp i fördelningen man kom. Men faktum är att även i de nedre delarna steg inkomsterna. Vi fick då i praktiken en stigande relativ inkomstfattigdom, men ändå steg inkomstnivåerna över hela linjen . Man måste titta noga på den här figuren för att kunna smälta den helst med förstoringsglas och det har vi inte tid med . Vi har också några kommentarer kring statistiken om inkomstfördelning. En av de viktigaste, som inte bara rör inkomstfördelningen, är att vi gärna vill se tillförlitlig statistik över förmögenheter i den privata sektorn, och det är bra för fördelningsanalyser, av olika skäl som vi tar upp i rapporten, men också för makroekonomiska riskbedömningar som vi är inne på en del. Det är ett av flera förslag på statistiksidan. Ordföranden: så mycket för det, professor ! Vi går vidare till vår externa kommentator, nämligen professor , vice centralbankschef på , som också har en bakgrund som forskare i . , vice centralbankschef, : Tack så mycket! Det är trevligt att vara hemma i och att få kommentera Finanspolitiska rådets rapport , även om jag inte följer den svenska finanspolitiken . Det finns mycket att kommentera i den här rapporten. Jag måste givetvis begränsa mig till en del frågeställningar som jag tycker är speciellt intressanta. Innan jag startar måste jag poängtera att de åsikter som jag ska presentera givetvis är mina egna. har inga som helst synpunkter på den svenska ekonomiska politiken, som ni säkert alla har förstått. Jag vill göra fyra saker. Först ska jag ha en liten inledning, och sedan vill jag tala om prognoser och deras betydelse i finanspolitiken. Därefter vill jag prata om hur man ska stresstesta finanspolitiken, för jag tycker att man ska bedöma inkomstriskerna för finanspolitiken, inte utgiftsriskerna så som poängterar i rapporten. Det vill jag göra genom att diskutera bostadsprisbubblan som vi hade i . Den hade en stor effekt på finanspolitiken och var delvis orsakad av en felaktig finanspolitik. Jag tycker att det vore bra med tanke på situationen i att gå igenom det där. vill jag tala lite grann om överskottsmålet och vad ni ska göra med det. Rapporten säger helt klart att den svenska finanspolitiken har varit mycket framgångsrik . Det håller jag med om. Jag tror att det här är en viktig orsak till att den svenska ekonomin har klarat sig så väl under krisen. När framtida ekonomiska historiker tittar på den här krisen tror jag att de kommer att dra slutsatsen att de länder som hade en bra finanspolitik klarade sig mycket bättre under krisen än de som hade en dålig finanspolitik, som vi hade i . Det är helt klart att det finanspolitiska ramverket har spelat en mycket viktig roll för att den svenska finanspolitiken har blivit så bra. Det verkar som att finanspolitikens spelregler, det vill säga ramverket, har en mycket bredare politisk förankring i än i många andra länder. Jag tror att det är viktigt. Det skapar en trovärdighet runt finanspolitiken som ger mer spelrum i svåra situationer som . Jag tror att detta måste poängteras ur en internationell synvinkel. har givetvis flera olika delar. En viktig del är Finanspolitiska rådets oberoende granskning av finanspolitiken. Det är därför som vi är här . De andra viktiga delarna är framför allt överskottsmålet och utgiftstaket som medför att finanspolitiken förs i ett mycket långsiktigt perspektiv som jag tycker saknas i många länder där man för finanspolitiken i taget och inte tänker på de långsiktiga konsekvenserna av de val som man gör . Det är också viktigt att ramverket granskas regelbundet, och det är viktigt att framför allt överskottsmålet diskuteras. Jag förstår att det förs en viktig debatt om det just nu i . Låt mig börja med att tala lite grann om prognoser. Prognoser är givetvis viktiga för all ekonomisk politik, inte bara finanspolitik. Deras roll diskuteras i kapitel 3 i rapporten. Där skriver rådet att budgetpropositionen byggde på en prognos som avvek kraftigt från andra bedömares prognoser och att större avvikelser ska redovisas och motiveras utförligt i de ekonomiska propositionerna. visade ett diagram om det där . Det är uppenbart, tycker jag, att de som för den här ekonomiska politiken måste förklara vilka antaganden som görs när prognoserna görs och hur prognoserna görs och varför de skiljer sig från andra prognoser. Jag håller med i den kritiken. Jag tycker också att man inte ska överskatta värdet av en sådan analys. Det är mycket svårt att göra bra ekonomiska prognoser, framför allt kortsiktiga sådana. Upp- och nedgångar i konjunkturer är oväntade. Det är speciellt svårt för små och öppna ekonomier som den irländska eller den svenska. För dessa ekonomier är den utländska konjunkturen en mycket viktig bestämningsfaktor, men den är svår att bedöma. Dessutom förekommer det återkommande revisioner av nationalräkenskaperna som gör det svårt att bedöma ekonomins nuläge. Om vi inte vet hur ekonomin är just , i det här kvartalet, är det svårt att göra en prognos . Det är lämpligare att i stället utgå från att alla prognoser är osäkra. Jag tycker att regeringen bör klargöra hur osäkra de prognoser är som de utnyttjar när de för finanspolitiken. Det är viktigt att man inte tittar på den mest sannolika ekonomiska utvecklingen utan på hela riskbilden. Jag tycker att det är uppenbart att konsekvensen av en oväntad konjunkturnedgång kan vara mycket värre än konsekvenserna av en oväntat stark konjunktur. Jag tror att det är en väldigt stor risk att man underskatter osäkerheten i ekonomin och att man underskattar riskerna med finanspolitiken. Det är någonting som vi har lärt oss en hel del av på . Jag stal den här bilden från som är Finanspolitiska rådets motsvarighet i . Jag tycker att det är bra att ha ett finanspolitiskt råd, så vi etablerade ett eget råd . Här ser ni deras prognos för budgetutfallet , 2014 och 2015. Som ni kan se är det hemska siffror. hade vi ett underskott på av BNP. Det förväntas falla , men det är en väldigt stor osäkerhet här, och den kommer från osäkerheten i konjunkturutvecklingen. Det kan man inte bedöma. Givetvis kan det gå mycket bättre än vad man tror. Det är mycket möjligt att vi är nere på 0 2014, men det är också mycket möjligt att vi är kvar vid 2015. Det är viktigt att man tänker på det här när man för finanspolitiken. Det här är samma graf men för skuldkvoten. Vi är nu uppe i . Med lite tur kommer vi kanske ned i 2015. Har vi mycket tur kommer vi kanske ned i . Har vi otur kan vi vara uppe i . Givetvis betyder det här mycket när man sätter finanspolitiken . Det är helt klart att i är det bättre med en lite stramare politik än en mer expansiv politik, för riskbilden är sådan att om det går fel kan det verkligen gå fel. Jag byggde en egen liten ekonometrisk modell . Själva siffrorna och prognoserna ska ni inte alls tro på. Det tog mig kanske nu att göra. Men själva idén att man ska ha en sådan här prognos någonstans i propositionerna och i tror jag är viktig. Jag kommer att återkomma till den här bilden senare när jag diskuterar risken för en bostadsprisbubbla. Det här är alltså bara en illustration, och siffrorna betyder ingenting alls. Nästa ämne som jag vill tala om är behovet av att stresstesta finanspolitiken. Det är en debatt i nu om bostadspriser och hushållens skuldsättning och om det föreligger en prisbubbla på bostadsmarknaden. Ur internationellt och historiskt perspektiv är kraftiga fall på tillgångspriser, framför allt bostadspriser, en mycket viktig orsak till att olika länder har haft graverande finanspolitiska problem och skuldkriser. ekonomiska problem orsakades av en sådan här bubbla som sprack, och plötsligt började huspriserna att falla. Finanspolitiken var alldeles för expansiv för bubblan. Framför allt olika avdragsmöjligheter blåste upp bubblan ytterligare. Skuldkvoten i , som vi snart ska titta på, var mycket låg. Man överskattade ekonomins motståndskraft mot ett kraftigt fall på bostadspriserna. Vad vi har lärt oss i är att bubblan hade tre effekter på finanspolitiken. Först minskade skatteintäkterna. BNP har fallit , och det innebär att skatteintäkterna också har fallit . Bankerna behövde stora kapitalinskott. Vi har pumpat in i bankerna i . BNP i är , så det är av BNP som det här har kostat fram till . Givetvis ökade transfereringarna något, men den effekten har faktiskt varit mycket mindre i jämförelse med de andra effekterna. Det är intressant att jämföra utvecklingen i och under krisen. Jag ska göra en liten fördjupning i den irländska krisen och bostadsbubblan i och se vad konsekvenserna av detta var för finanspolitiken. Jag vill poängtera att det inte alls var klart i den irländska debatten 20072008 att bostadspriserna var för höga. Det hör till sakens natur. Bostadspriserna ligger på en nivå för att det är många som vill köpa på den nivån och andra som vill sälja. De här två faktorerna balanserar varandra. Det var alltså inte alls klart att bostadspriserna var för höga. Man kan alltid finna goda argument för varför priserna ligger på rätt nivå just . Bankerna bedömdes ha en mycket bra motståndskraft mot turbulensen på bostadsmarknaden. Det låter nästan fantastiskt sett ur dagens perspektiv. Man kan alltid finna bra argument för varför bankerna är solida. Här kommer då lite grann om och . Den röda linjen visar vad som händer i . Vi hade en mycket stor bostadsbubbla som sprack, och priserna har fallit . Det är rätt intressant med tanke på att folk sade att priserna låg på rätt nivå innan krisen. I har utvecklingen varit mycket mer positiv, som ni vet. Den här bilden visar kommersiella fastighetspriser. Det här är i reala termer, så de kommersiella fastighetspriserna har också fallit väldigt mycket. Konsekvensen av den här bubblan var givetvis en kollaps i bruttonationalsproduktens tillväxttakt och framför allt en enorm ökning av arbetslösheten som ökade från under bubblan till . Den har just börjat vända . Jag tror att vi kanske är nere i eller något sådant. Arbetslösheten ökade alltså . I princip alla som arbetade i bostadsbranschen och i relaterade branscher har förlorat jobbet. Det är väldigt många, framför allt unga män som inte är speciellt välutbildade, som har förlorat jobbet. Det kommer att ta innan de kan absorberas av arbetsmarknaden igen. Somliga säger: är inte så problematiskt, för folk emigrerar ju. Det är ju rätt. Vi har en kraftig migration folk flyttar till , och . Det är helt rätt, men tyvärr lämnar de statsskulden hemma, så den får de andra betala. Konsumtionen har givetvis fallit mycket. Folk noterar det verkligen. De känner hur dåligt det har gått i ekonomin, för realkonsumtionen har i princip fallit , vilket är väldigt sällsynt. Konsumtionen varierar oftast inte , men har den i princip varit negativ i rad. Den här bilden visar statens finansiella sparande. hade vi ett budgetunderskott på av BNP. Det var alltså en kris som ingen hade väntat sig alls. Jag skulle tro att av BNP här var bankstödet . Resten var helt enkelt en kollaps av skatteintäkterna när den enorma lågkonjunkturen startade. Det var ingen alls som väntade sig att det här skulle kunna inträffa. Om vi nu tittar på det konjunkturjusterade sparandet ser vi problemet där direkt. Vi hade en enorm högkonjunktur i , men det konjunkturjusterade sparandet var negativt eller låg 2006 på 0, och finanspolitiken var alldeles för expansiv för bubblan. Sedan har vi nu haft en enorm försämring här, och försöker regeringen minska budgetunderskottet och har gjort en massa förändringar i finanspolitiken. Skuldkvoten låg på innan krisen. Man tyckte att det här inte kunde vara några stora problem, för vi hade en så enormt låg skuldkvot. ligger den nu på , så det kan gå väldigt snabbt om man har en sådan här bostadsbubbla. Det måste man tänka på. I är den här bruttoskuldkvoten eller något sådant. I rapporten anser rådet att de svenska bostadspriserna kan vara något övervärderade men bedömer att risken för en stor och abrupt priskorrigering är begränsad. Först vill jag poängtera att en stram finanspolitik är mycket viktig om det föreligger en risk för en prisbubbla. Jag kan inte alls bedöma om så är fallet i . Men om man tror att så är fallet bedömer jag att man ska ha en stram finanspolitik. När det gäller diskussionen om det ligger en bubbla här eller ej i tycker jag att man ska ha en lite stramare finanspolitik. Så den här kritiken att finanspolitiken kanske skulle vara mer expansiv tycker jag nästan är oförenlig med det faktum att det kan finnas en bubbla.