bet · H001MJU8 · 2013-03-04 00:00:00 — 2012/13:MJU8 Avfall och kretslopp Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I betänkandet behandlar utskottet 52 motionsyrkanden om avfall och kretslopp från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor om bl.a. materialåtervinning, källsortering, sanering av förorenad mark och miljöfarliga vrak. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Utskottet avstyrker samtliga motioner. Betänkandet innehåller elva reservationer och tre särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Mål för insamling av matavfall 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 47. Reservation 1 (S, V) 2012/13:MJ391 av (M) och 2012/13:N405 av m.fl. (MP) yrkandena 12 och 13. Reservation 2 (MP, V) 2012/13:U327 av m.fl. (V) yrkande 32 och 2012/13:MJ226 av (S). Reservation 3 (S, MP, V) Återvinning av metaller m.m. 2012/13:MJ326 av (S), 2012/13:MJ335 av (M) och 2012/13:N306 av m.fl. (MP) yrkandena 14. Reservation 4 (MP) 2012/13:MJ204 av och (båda KD). Reservation 5 (SD) 2012/13:U327 av m.fl. (V) yrkande 31, 2012/13:MJ277 av (M) och 2012/13:MJ439 av (M). Reservation 6 (MP, V) 2012/13:MJ273 av och (båda S), 2012/13:MJ382 av (M) och 2012/13:MJ434 av (M). Reservation 7 (S, V) 2012/13:MJ373 av (FP) och 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 48. Reservation 8 (S, MP) Forskning om avloppsslam m.m. 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkandena 13 och 14. Reservation 9 (S) 2012/13:T449 av och (båda SD) yrkande 4, 2012/13:T477 av m.fl. (S) yrkande 42, 2012/13:MJ274 av och (båda S), 2012/13:MJ284 av (MP), 2012/13:MJ307 av (M), 2012/13:MJ328 av m.fl. (S) yrkandena 1 och 2, 2012/13:MJ337 av (KD) och 2012/13:MJ473 av (M). Reservation 10 (SD) Efterbehandling av förorenade områden 2012/13:MJ251 av (FP), 2012/13:MJ264 av (S) och 2012/13:MJ376 av (M). 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 35. Reservation 11 (S, MP) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (S). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlar utskottet 52 motionsyrkanden om avfall och kretslopp från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor om bl.a. materialåtervinning, källsortering, sanering av förorenad mark och miljöfarliga vrak. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Utskottet avstyrker samtliga motioner, i huvudsak med hänvisning till att frågorna bereds inom . Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om matavfall, glasavfall och återvinning av textilier, plaster, metaller m.m. Jämför reservationerna 1 (S, V), 3 (S, MP, V) och 4 (MP). I kommittémotion 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 47 anförs att regeringen bör anta ett mål för insamling av matavfall. Det är väsentligt att insamlingen av matavfall ökar. Enligt motion 2012/13:N405 av m.fl. (MP) yrkande 12 bör det införas ett krav på att kommunen ska tillhandahålla medborgarna ett insamlingssystem för matavfall i den utsträckning det inte kan anses vara orimligt utifrån ett samhällsekonomiskt eller insamlingstekniskt perspektiv. Enligt samma motion yrkande 13 bör kommunerna få ansvar och rådighet över matavfall från hushåll, restauranger, livsmedelsindustrier och andra verksamheter där avfallet går att röta till biogas. Enligt motion 2012/13:MJ391 av (M) bör man se över möjligheten att avskaffa anmälningsplikten för kompostering, återvinning och bortskaffande av hushållsavfall för fastighetsinnehavare eller nyttjanderättshavare. Anmälningsplikten skapar byråkrati och ökar kostnaderna, och bidrar därför inte till att fler börjar källsortera och kompostera. I partimotion 2012/13:U327 av m.fl. (V) yrkande 32 anförs att producentansvar bör införas för textilier. förekommer ingen återvinning av textila material, och stora mängder textilier slängs i soporna. Motion 2012/13:MJ226 av (S) tar också upp frågan om producentansvar för textilier. Producenterna bör ha ansvar för att ta tillbaka uttjänta varor och ta om hand dessa på bästa sätt. Enligt motion 2012/13:MJ326 av (S) bör en översyn ske av frågan om glas som fyllnadsmaterial. Det är anmärkningsvärt att krossat glas kan användas som fyllnadsmaterial. Glas ligger kvar i marken och kan medföra stora risker om marken ska användas till något annat ändamål. Enligt motion 2012/13:MJ335 av (M) bör en utredning tillsättas om styrmedel som kan främja återvinning av plaster och polymerer genom pyrolys och förgasning och som stimulerar till att återvunna råvaror, t.ex. pyrolysolja och syngas, ska kunna ersätta jungfruliga fossila råvaror. I motion 2012/13:N306 av m.fl. (MP) yrkande 1 och 2 anförs att man bör utreda hur man kan öka återvinningen av oanvända metaller och sten i vår bebyggda miljö, s.k. urban mining, samt stimulera forskning och utvecklingsinsatser inom området. Enligt samma motion yrkande 3 bör en översyn av lagstiftningen som reglerar hantering av utvinningsavfall ske. Lagstiftningen bör bidra till att råvarutvinningen görs på optimalt sätt och att framtida utvinning av mineraler och metaller inte försvåras. Enligt yrkande 4 bör även forskning och utveckling av s.k. waste mining stimuleras. Biologisk behandling av hushållsavfall Den parlamentariska kommittén Miljömålsberedningen som har tillsatts av regeringen har bl.a. föreslagit en första uppsättning etappmål i miljömålssystemet (SOU 2011:34). fattade regeringen ett beslut om tretton etappmål inom fyra prioriterade områden. Två etappmål fastställdes för att öka resurshushållningen på avfallsområdet, bl.a. ett etappmål för en ökad resurshushållning i livsmedelskedjan (Ds 2012:23 Svenska miljömål preciseringar av miljökvalitetsmålen och en första uppsättning etappmål). Etappmålet om ökad resurshushållning i livsmedelskedjan innebär att insatser ska vidtas så att resurshushållningen i livsmedelskedjan ökar genom att av matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger sorteras ut och behandlas biologiskt så att växtnäring tas till vara, där behandlas så att även energi tas till vara . I departementspromemorian anför regeringen bl.a. att från resurshushållningssynpunkt är hanteringen av det matavfall som uppstår viktig. Genom att man behandlar matavfall biologiskt kan man minska miljöpåverkan från utsläpp av växthusgaser som växtnäring, som exempelvis fosfor, kan tas till vara och återföras i kretsloppet. Biologisk behandling av matavfall sker genom kompostering eller rötning. Rötning ger energi i form av biogas men tar även till vara växtnäringen. Denna energiproduktion bidrar således till fördelar också ur klimatsynpunkt eftersom annan energiproduktion kan ersättas med förnybar energi genom biogasen. Det tidigare delmålet om biologisk behandling av matavfall var utformat så att det styrde mot både kompostering och rötning av matavfallet. Det har gjorts många och stora investeringar i de anläggningar för kompostering och rötning som finns . Det behövs därför ett etappmål som anger vikten av en ökad resurshushållning i livsmedelskedjan genom att matavfallet från hushåll, storkök, butiker och restauranger behandlas biologiskt så att växtnäring och energi tas till vara. är det viktigt att även möjliggöra för dem som investerat i komposteringsanläggningar att kunna fortsätta med denna behandling och ändå kunna räkna in detta till viss del i måluppfyllelsen av etappmålet. Etappmålet kompletteras därför med en formulering som tydliggör att även biologisk behandling utan att energin tillvaratas ingår i etappmålet under förutsättning att växtnäringen tas till vara. I departementspromemorian anför regeringen dock att det är rötning som bör prioriteras. Målåret för etappmålet om biologisk behandling av matavfall sätts enligt regeringen till 2018 eftersom det behövs stora insatser i form av utbyggnad av insamlingssystem och anläggningar för att kunna nå målet. behandlades av matavfallet från hushållen biologiskt, varav genom rötning enligt Avfall . För att förtydliga vad målet avser för fraktion kompletteras målet så att det blir tydligt att det omfattar det matavfall som sorteras ut. Detta underlättar också beräkningen vid uppföljningen. Sedan Miljömålsberedningens betänkande redovisades till regeringen och remitterades har utbyggnadsplaner för separat insamling av matavfall påbörjats i flera kommuner. Mot bakgrund av de utbyggnadsplaner som pågår, framflyttningen av målåret samt möjligheten att även inkludera kompostering till viss del i målet ska, enligt regeringen, nivån som ska sorteras och behandlas biologiskt så att växtnäring tas till vara sättas till . Den största andelen, , ska nås genom ett omhändertagande där både växtnäring och energi ska tas till vara. Med formuleringen tydliggörs att det, med dagens teknik, framför allt är omhändertagande genom rötning med biogasproduktion som avses. I departementspromemorian anför regeringen att det pågår ett antal olika initiativ som bidrar till att etappmålet kan nås, t.ex. det breda engagemanget från kommuner och näringsliv i utbyggnaden av utsortering av matavfall för att möjliggöra biologisk behandling och arbete. lämnade sitt betänkande Mot det hållbara samhället resurseffektiv avfallshantering (SOU 2012:56). När det gäller frågan om resurseffektiva kretslopp för mat har utredningen föreslagit att ordet biologisk stryks ur etappmålet för ökad resurshushållning i livsmedelskedjan eftersom det finns en risk att formuleringen styr matavfall mot rötning och kompostering även i de fall där det finns en mer resurseffektiv behandling. Formuleringen kan även vara hämmande för teknikutvecklingen på området. Behandling av använt utsorterat matfett bör t.ex. rangordnas högre upp än biologisk behandling i avfallshierarkin. Vidare föreslås att avfallsförordningen kompletteras med en paragraf med krav på att kommunen ska tillhandahålla medborgarna ett insamlingssystem för matavfall i den utsträckning det inte kan anses vara orimligt utifrån ett samhällsekonomiskt eller insamlingstekniskt perspektiv. I betänkande anförs att av landets kommuner har utsortering och insamling av matavfall. Trots detta samlas det in för lite matavfall för biologisk behandling. 15 kap. ger kommunen ensamrätt till insamling av hushållsavfall. För att öka insamlingen av matavfall måste således kommunerna utveckla sina system för insamling och erbjuda utsorteringsmöjligheter till kommuninvånarna. Kommunerna har administrativa och ekonomiska styrmedel för att utforma system som höjer graden av utsorterat och insamlat matavfall. I betänkandet föreslås även att definitionen av hushållsavfall i 15 kap. 2 § begränsas till att enbart omfatta avfall från bostäder och att avfallsförordningen kompletteras med krav på att verksamhetsutövare ska sortera ut matavfall från annat avfall samt se till att hantera det på det sätt som anges i 15 kap. 1 § . föreslås att avfallshierarkin ska genomföras tydligare och kopplas till avfallsinnehavarens ansvar. Därmed säkerställs bl.a. att utsorterat matavfall behandlas biologiskt. I betänkandet lämnas även ett alternativt förslag som innebär att definitionen av hushållsavfall begränsas till att endast omfatta avfall som kommer från bostäder. Kommunerna får däremot ansvaret för insamling av matavfall från vissa särskilt utpekade verksamheter. Kommunen får genom förslaget också ansvaret för hanteringen hos de utpekade verksamheterna av sådant matavfall som är sammanblandat med annat avfall, medan de särskilt utpekade verksamhetsutövarna får ansvar för övrigt avfall. Utskottet har fått besked om att förslag är under beredning i och att regeringen planerar att lämna en proposition om en resurseffektiv avfallshantering tidigast . Mot bakgrund av detta bör lämna motionerna 2012/13:MJ455 (S) yrkande 47, 2012/13:N405 (MP) yrkandena 12 och 13 samt 2012/13:MJ391 (M) utan vidare åtgärd. Frågan om textilavfall behandlas i betänkande (SOU 2012:56). I konsumeras enligt betänkandet ungefär textil per person och år. Av dessa går till förbränning och återanvänds av välgörenhetsorganisationer. Resterande ackumuleras (t.ex. i en garderob) eller genomgår annan avfallsbehandling där det är svårt att mäta mängderna (t.ex. via en återvinningscentral). Textilavfallsflödena är små om man ser till deras vikt. Trots detta är flödenas miljöpåverkan stor. Produktionen av ny textil ger upphov till ca koldioxid och förbrukar stora mängder vatten, energi och kemikalier. finns inga betydande flöden för materialåtervinning av textilier i . Ett av de stora hindren för en välfungerande materialåtervinning av textilier är användningen av blandmaterial. har mer avancerade processer tagits fram där konstfibrer separeras från naturfibrer genom en kemisk process. Processen innebär att textilierna kan tas om hand utan att de behöver sorteras i ett oändligt antal fraktioner. För tillfället konstrueras en pilotanläggning som ska testa om tekniken kan fungera i industriell skala. Om tekniken klarar att skalas upp ska en fullskalig demonstrationsanläggning uppföras som ska klara av att hantera hela av uttjänta textiler som inte lämpar sig för återanvändning. I betänkande anförs vidare att regeringen bör, oberoende av den nu pågående frivilliga utvecklingen av materialåtervinning av textilier, överväga att införa mål för återanvändning, förberedelse för återanvändning och materialåtervinning av textilier. Detta bör göras för att i största möjliga mån försöka begränsa den negativa inverkan på miljön som framställningen av nya textilier innebär. Utöver detta bör även regeringen se över möjligheterna att införa producentansvar för textilier för att på så sätt skapa förutsättningar för en minskad resursanvändning i produktionsledet och för att påverka användningen av blandmaterial som är svåra att materialåtervinna. Ansvaret skulle kunna innefatta både krav på miljömässighet i produktionsledet och krav på ekonomiskt ansvar för insamling av kasserade textilier. Den exakta utformningen av ett sådant ansvar bör emellertid diskuteras på EU-nivå eftersom sådana krav kan komma att påverka den inre marknaden. har valt att inte lägga fram något förslag till ett producentansvar för textilier nu eftersom det enligt utredningen är av stor vikt att textilbranschen tar sitt ansvar och det pågår ett arbete inom klädes- och textilbranschen för att frivilligt försöka skapa ett fungerande system för insamling, återanvändning och återvinning av använt textilmaterial. Som nämnts ovan är betänkande under beredning i . Regeringen har även lämnat ett uppdrag till att föreslå vissa nya etappmål. I det fall anser att det finns skäl att införa ytterligare etappmål på avfallsområdet, exempelvis för textilier och textilavfall, ska även dessa förslag till etappmål redovisas. ska enligt uppdraget även föreslå åtgärder som bedöms som nödvändiga för att nå etappmålen. Uppdraget ska redovisas till (regleringsbrev ). planerar flera projekt vad gäller textilavfall. redovisade avfallsplan 20122017 (Från avfallshantering till resurshushållning, rapport 6502). Ett mål enligt avfallsplanen är att återanvändningen av textiler och materialåtervinningen av textilavfall ska öka. För att följa de mängder som går till återanvändning och materialåtervinning kommer materialflödesberäkningar att användas. kommer bl.a. att inleda en dialog med textilbranschen om vilka miljöförbättrande åtgärder som är viktiga att genomföra, driva på utvecklingen av teknik för materialåtervinning som inte bidrar till spridning av miljögifter och samverka med Kemikalieinspektionen för att hitta lösningar för att minska textilavfallets mängd och farlighet. Vidare kommer att medverka i kampanjer, forskningsprojekt och nätverk med syfte att öka textiliernas användningstid, t.ex. policyprojektet inom forskningsprojektet som finansieras av Mistra. planerar även att analysera för- och nackdelar samt möjliga effekter av styrmedel inom ramen för det nationella programmet för förebyggande av avfall. I detta sammanhang kan även ett arbete inom ramen för nämnas. En studie som Nordiska ministerrådets avfallsförebyggande grupp låtit ta fram (Prevention of Textile flows of textiles in three Nordic countries and suggestions on policy instruments) visar att konsumtionen av kläder och textilier ökar kraftigt i , och . slängs textilier i dessa länder, vilket motsvarar hälften av den mängd textilier som släpps ut på marknaden . I studien kartläggs flödena av textilier i , och från det att textilierna sätts på marknaden tills de blir avfall. Författarna i den nordiska studien föreslår att secondhandprodukter och redesign borde uppmärksammas i större utsträckning genom märkningar liknande Bra Miljöval. är materialåtervinningen av textilier nästan obefintlig i och , men den uppgår till i . De största hindren antas vara höga kostnader för arbetskraft för sortering. I studien analyseras möjliga styrmedel för att förebygga textilavfall. Ett förslag är att tillverkarna själva tar ansvar för att samla in textilavfall för att öka återvinningen och återanvändningen. Författarna rekommenderar att styrmedlen utformas så att tillverkarna redan i designfasen får ett incitament att förebygga miljöpåverkan och avfall. De föreslår bl.a. att kostnaden för miljöpåverkan inkluderas i konsumentpriset på varan eller att någon form av skatt övervägs. Även i det nordiska statsministerinitiativet för grön tillväxt ingår en satsning på att öka materialåtervinningen av textilavfall. Vidare kan nämnas att Mistra () kommer att investera i ett långt tvärvetenskapligt forskningsprogram om hållbart mode, Mistra Future Fashion. Syftet med programmet är att bidra till ett uthålligare samhälle, att ge svensk modeindustri ökad konkurrenskraft och kompetens om hållbarhet samt att finna innovativa lösningar. Utskottet har tidigare behandlat frågan om textilavfall (bet. 2011/12:MJU16). I betänkandet välkomnade utskottet att det i skulle ingå att utreda potentialen att förbättra omhändertagandet av det farliga avfallet för att minimera spridningen av farliga ämnen. Detta skulle enligt utskottet kunna göras genom ytterligare krav på utsortering av fler avfallsfraktioner, bl.a. textilier. Utskottet ansåg att utvecklingen behöver vändas. För att minska miljöpåverkan från vårt textilavfall skulle ett ändrat konsumtions- och produktionsmönster behövas vad gäller kläder och textil. Det behöver vara enkelt att lämna kläder till återanvändning. Det skulle också enligt utskottet behöva utvecklas metoder för materialåtervinning av textilier i . Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning. Mot bakgrund av det arbete som pågår föreslår utskottet att motionerna 2012/13:U327 (V) yrkande 32 och 2012/13:MJ226 (S) lämnas utan vidare åtgärd. Avfall som saknar väl dokumenterad teknik för materialåtervinning till ny råvara och inte heller lämpar sig för avfallsförbränning med energiutvinning brukar oftast bli föremål för bortskaffningsförfaranden såsom deponering. Denna typ av avfall kan emellertid användas vid anläggning av vägar, järnvägar, parkeringsplatser och bullervallar samt som fyllnadsmaterial vid sluttäckning av deponier. Här är det dock viktigt att säkerställa att det faktiskt rör sig om ett återvinningsförfarande och inte ett bortskaffningsförfarande, t.ex. genom att anläggningen utformas så att onödigt mycket avfall används utan att avfallet fyller någon funktion. har gett ut en handbok som ger vägledning i vilken typ av avfall som är lämplig att använda i anläggningsarbeten (SOU 2012:56 s. 140). När det gäller glas som fyllnadsmaterial anförde miljöminister följande i sitt svar på fråga 2011/12:541 . har kommit långt när det gäller att ta hand om avfallet på ett miljömässigt bra sätt så att påverkan på hälsa och miljö från avfallshanteringen minskar. Vi behöver dock arbeta vidare med att förbättra och utveckla avfallshanteringen så att avfallet i ännu större utsträckning kan användas som den resurs det är. Denna inriktning är tydlig både i och inom EU och är också utgångspunkten i det Flaggskepp om resurseffektivitet som lanserats inom EU och i den avfallshierarki som finns i ramdirektivet 2008/98/EU om avfall. Att arbeta enligt EU:s avfallshierarki är viktigt för att nå ökad resurseffektivitet. Regeringen har utifrån ramdirektivets krav beslutat om ett etappmål inom miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö om förberedelse för återanvändning och återvinning av byggavfall på . har också pekat ut bygg- och rivningsavfallet som ett prioriterat område där förbättringar kan göras med avseende på hushållning med resurser och miljö. Det är självklart att det som regel är bättre att material kommer till användning i stället för att lägga det på en deponi. Här vill jag dock understryka vikten av att återvinningen inte leder till en ökad diffus spridning av farliga ämnen som sedan recirkuleras i kretsloppet. Det är därför av avgörande betydelse att vi fortsätter att arbeta med att avgifta kretsloppet och att säkerställa att det återvunna materialet håller en bra kvalitet. Användningen av avfall som fyllnadsmaterial klassificeras enligt regelverket som miljöfarlig verksamhet där en anmälan eller tillstånd kan behövas. Genom förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd har tillsyns- och tillståndsgivande myndigheter goda möjligheter att ställa de villkor som behövs för att minimera påverkan på hälsa och miljön, bland annat när det gäller val av plats, och avseende innehållet av föroreningar i fyllnadsmassorna. Genom de nya återvinningsmålen och de initiativ som tagits, i förening med att lagstiftningen tillämpas fullt ut med att ställa miljökrav, finns det redan nu en klar potential för ett förbättrat omhändertagande av glas. Jag följer dock kontinuerligt utvecklingen och kommer vid behov att ta initiativ till att införa ytterligare styrmedel för att främja en resurseffektiv avfallshantering. Mot bakgrund av det anförda finner utskottet inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motion 2012/13:MJ326 (S). Därmed avstyrks motionen. Plaster och polymerer m.m. (SOU 2012:56) har behandlat frågan om återvinning av plast och anfört bl.a. följande. Plast är ett samlingsnamn för en stor grupp syntetiska eller halvsyntetiska material som används inom allt från bilindustrin till olika typer av förpackningar. Plaster delas upp i två huvudgrupper, termo- och härdplaster. Termoplaster mjuknar vid smältning och kan formas om medan härdplaster inte kan smältas ner utan att deras kemiska struktur förstörs. Därför är det i stort sett uteslutande termoplaster som materialåtervinns. Härdplaster kan emellertid malas ned till flis eller pulver för att sedan användas som utfyllnadsmaterial eller förstärkningsmaterial i nya produkter. Termoplaster utgör den övervägande delen av den svenska plastkonsumtionen. Termoplaster delas i sin tur in i ett stort antal undergrupper som t.ex. olefinplaster, vinylplaster och termoplastiska esterplaster. I förpackningar är det framför allt olefinplaster som används. PET, som används vid produktion av dryckesförpackningar, är emellertid en termoplastisk esterplast. Uppräkningen av de olika plasterna belyser det största hindret mot att få till stånd en väl fungerande mekanisk materialåtervinning, dvs. förfaranden som syftar till att återvinna plastavfall via mekaniska processer (malning, tvättning, färgning, regranulering, kompundering), på grund av att de olika plasterna ofta varken är blandbara eller kompatibla med varandra. Till följd av detta lämpar sig mekanisk materialåtervinning av plast främst för homogena avfallsflöden eller tydligt definierade heterogena avfallsflöden där de blandade plasterna på ett effektivt sätt kan separeras mekaniskt. Att materialåtervinna olika plastsorter tillsammans i en mekanisk process och därigenom få fram ett nytt råmaterial som är jämförbart med nyråvara är därför svårt.