bet · H001FiU23 · 2013-04-03 00:00:00 — Fullmäktige granskar verksamhet genom sin revisionsfunktion. Uppdraget som fullmäktiges revisionsfunktion hade . slöts ett nytt avtal med för perioden till och med . Fullmäktige fick dessutom uppföljande information om de åtgärder som vidtagit med anledning av dels en tidigare granskningsrapport om valutareservsförvaltningen, dels en granskningsrapport om sedelproduktion och registerkontroll. Ingenting i uppföljningen av direktionsledamöternas arbete ledde till att fullmäktige riktade någon anmärkning mot deras tjänsteutövning. granskning av årsredovisning 2012 har granskat årsredovisning . Utöver årsredovisningen ska även uttala sig om fullmäktiges och direktionens förvaltning av . Enligt ger årsredovisningen en i alla väsentliga avseenden rättvisande bild av finansiella ställning per och av dess resultat och finansiering för året enligt lagen (1988:1385) om riksbank samt i enlighet med de regler för bokföring och årsredovisning som fastställts av direktion. tillstyrker att fastställer balansräkningen och resultaträkningen. tillstyrker också att beviljar ansvarsfrihet för fullmäktige för dess verksamhet och för direktionen för förvaltningen av . Delbetänkande av (SOU 2013:6) Den s.k. överlämnade sitt delbetänkande Att förebygga och hantera finansiella kriser (SOU 2013:6) . arbete syftar till att förbättra statens möjligheter att minska riskerna för att finansiella kriser ska uppstå, och att minska skadeverkningarna om en kris ändå uppstår. Starka statsfinanser, relativt god finansiell stadga i svenska finansiella företag, relativt gynnsamma yttre förutsättningar, relevanta och snabba åtgärder samt ett fungerande samarbete mellan de svenska myndigheterna bildade basen för en framgångsrik krishantering i . Det finns dock enligt utredningen utrymme för förbättringar, både vad avser att förebygga och att hantera kriser. En central tanke i kommitténs förslag är att makrotillsynen ska präglas av en öppen diskussion där all relevant kunskap kan tas till vara och olika uppfattningar kan ventileras. Utredningen föreslår ett makrotillsynsråd med och som etableras genom lag. Ansvaret för att besluta om och genomföra en viss makrotillsynåtgärd ska ges till antingen eller . Myndigheterna ska samråda inför den typen av åtgärdsbeslut. Kommittén ger i betänkandet en översikt över makrotillsynsverktyg som är föremål för diskussion i och internationellt, exempelvis kontracykliska kapitalkrav och reglering av skuldsättningsnivåer. Krisen 2008 visade enligt utredningen tydligt hur känslig ekonomins likviditetsförsörjning är för störningar. Det är viktigt att staten även kan agera lika resolut som under krisen för att motverka störningar i likviditetsförsörjningen. Kommittén anser att även fortsättningsvis bör ha en central likviditetsstödjande roll. Kommittén ger förslag på en ny bestämmelse i riksbankslagen som ger möjligheten att vidta generella likviditetsåtgärder för att motverka allvarliga störningar i likviditetsförsörjningen. De åtgärder som föreslås få möjlighet att vidta i detta syfte är samma åtgärder som den får vidta i penningpolitiskt syfte, vilket bl.a. innebär att kredit endast får ges mot betryggande säkerhet. Även regeringen/stödmyndigheten behöver kunna vidta åtgärder för att stärka likviditetsförsörjningen som kompletterar åtgärder. När utökar sin kreditgivning till de finansiella företagen måste banken också möjliggöra att dessa medel kan placeras i riksbankstillgångar. Kommittén föreslår att Riksgälden får besluta att låna ut statspapper till som i sin tur kan låna ut dessa till de finansiella företagen. Dessa statspapper ska återlämnas till Riksgälden innan något belopp förfaller till betalning för att de inte ska påverka statsskulden. Stabilitetsfonden bör enligt utredningen slås samman med insättningsgarantifonden till en bankkrisreserv. Det bör dock även fortsatt tas ut två olika avgifter. Insättningsgarantiavgiften bör riskdifferentieras. Ett ställningstagande till en eventuell riskdifferentiering av stabilitetsavgiften bör anstå i väntan på EU:s krishanteringsdirektiv. Någon målsatt nivå för reserven, exempelvis i termer av andel av BNP, bör inte finnas. Av detta följer att avgifterna kommer att vara desamma oavsett om det inträffar en kris eller inte. Ansvar och arbetsfördelning mellan myndigheterna Samtliga myndigheter som i praktiken har en roll när det gäller finansiell stabilitet, dvs. , och Riksgälden, bör ha ett tydligt uppdrag att arbeta för ett stabilt och väl fungerande system. Kommittén föreslår bl.a. att uppgift att främja ett säkert och effektivt betalningsväsende omformuleras som ett uppdrag att verka för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Betänkande av Utredningen om finansiella oberoende och balansräkning (SOU 2013:9) Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att göra en översyn av hur erfarenheterna från den finansiella krisen har påverkat synen på balansräkning. I uppdraget ingick bl.a. att utreda hur stor valutareserv bör vara och hur den bör finansieras samt vad som är en lämplig storlek på eget kapital. Som särskild utredare förordnades professor . Utredningens betänkande överlämnades till regeringen . Utredningen föreslår att i lag tillförsäkras ett kostnadsfritt och inflationsskyddat kapital på . Avkastningen på kapitalet bedöms täcka kostnader med betryggande marginal. Av det kostnadsfria kapitalet utgörs av eget kapital. Det bör enligt utredningen skyddas mot förluster genom att vinster kvarhålls i och inte delas ut till staten, tills det egna kapitalet är återställt. Vid förluster som överstiger bör kapital tillskjutas så att det egna kapitalet återställs. Det kostnadsfria kapitalet utgörs av utelöpande sedlar och mynt samt eget kapital. uppgår utelöpande sedlar och mynt till ca . Mängden sedlar och mynt väntas dock minska , vilket leder till att det kostnadsfria kapitalet kommer att minska till . Vid behov lämnar likviditetsstöd i utländsk valuta till svenska banker och andra finansinstitut. För att med betryggande marginal kunna fullgöra sin uppgift bör enligt utredningen få rätt att förstärka sin valutareserv vid behov så att dess balansomslutning kan uppgå till . Taket på balansomslutningen räknas upp med inflationen plus den reala ekonomiska tillväxten. I tabellen nedan visas en förenklad balansräkning efter utredningens förslag (tabell 8.6 i utredningen). Tabell 9 Förenklad balansräkning efter utredningens förslag Skulder och eget kapital Guld och valutareserv (exkl. IMF) Utelöpande sedlar och mynt 1 Eget kapital består av grundfond, kapitalsäkringsfond, resultatutjämningskonto och värderegleringskonto. förutsättningar för att lämna likviditetsstöd Det är omöjligt att i förväg veta hur mycket likviditetsstöd som kan krävas om en eller flera banker har brist på utländsk valuta och den finansiella stabiliteten är hotad. Därför föreslår utredningen att får rätt att ersätta lämnat likviditetsstöd genom motsvarande upplåning av utländsk valuta. Härigenom skapas förutsättningar för att lämna likviditetsstöd i obegränsad omfattning. Upplåningen bör genomföras via Riksgälden, som kan genomföra upplåning av mycket stora belopp i utländsk valuta . valutareserv och bankernas införda likviditetsbuffertar i utländsk valuta bedöms med god marginal räcka för att klara med likviditetsstress för bankerna tills Riksgälden kan genomföra sin upplåning för och statens program för att garantera bankernas upplåning kan träda i funktion. Upplåningen till valutareserv bör enligt utredningen uteslutande ske genom upplåning av Riksgälden. Om det, mot all förmodan, skulle uppstå ett läge där Riksgälden inte har möjlighet att låna för att fylla på valutareserven, skulle det heller inte gå att finansiera statens reguljära åtaganden. skulle då stå inför en slags statsbankrutt. I en så allvarlig kris skulle de svenska bankernas valutaförsörjning sannolikt framstå som ett sekundärt problem, enligt utredningen. Utredningen påpekar att enligt riksbankslagen (7 kap. 2 §) framgår endast att hållande av valutareserv sker i valutapolitiskt syfte, vilket knappast kan sägas vara fallet . En översyn över systematiken i riksbankslagen ligger dock utanför utredningens arbete. Den senaste s.k. konvergensrapporten från innehåller, i likhet med tidigare rapporter, kritik av lagstiftning vad avser bl.a. kraven på en centralbanks oberoende. Utredningen föreslår att finansiella oberoende stärks genom en rad olika åtgärder: Det kostnadsfria kapitalet och det egna kapitalet bestäms i lag och skyddas mot inflationen. Det egna kapitalet skyddas mot förluster. får rätt att vid behov förstärka sin valutareserv i förväg inom en given ram och får rätt att återställa valutareserven när den har använts för att lämna likviditetsstöd genom upplåning i obegränsad omfattning. Reglerna för vinstutdelning till staten fastställs i lag. Med utredningens förslag kommer kostnadsfria kapital att bli betydligt mindre än tidigare, varför utdelningen också blir mindre. Utredningen bedömer att vinstutdelningen därför inte behöver stabiliseras genom att som basera utdelningen på ett femårsgenomsnitt. Grunden för vinstutdelning ska vara årets redovisade resultat, inklusive realiserade vinster och förluster på tillgångar. Vinsten ska delas ut till staten efter avsättning för värdesäkring av det kostnadsfria kapitalet respektive eget kapital samt för att täcka tidigare års underskott eller förluster. har åtaganden mot IMF om utlåning av utländsk valuta motsvarande . Dessa åtaganden finns på och vid sidan av balansräkning. Uppfyllande av dessa åtaganden kan kräva att valutareserver tas i anspråk och kan därigenom inverka på förmåga att genomföra penningpolitiken och att lämna likviditetsstöd. Därför föreslås att IMF-åtagandena förs i en separat balansräkning och att regering och riksdag görs ansvariga för eventuella förluster. Utlåning till IMF finansieras genom upplåning av . Kostnaderna för den upplånade delen av valutareserven bör bäras av bankerna genom avgifter Banker och andra finansinstitut har en implicit försäkring mot att råka i likviditetsnöd i utländsk valuta. Staten tillhandahåller denna försäkring via utan särskild avgift. Det kan locka bankerna till en större utlåning och upplåning i utländsk valuta än vad som annars hade varit fallet. De banker som har upplåning och utlåning i utländsk valuta bör därför enligt utredningen ingå i en obligatorisk försäkring som garanterar dem likviditetsstöd vid behov. Den närmare utformningen av en försäkring bör utredas. Valutarisken som följer med valutareserven bör elimineras Utredningens förslag om ett eget kapital på bygger på att valutarisken som följer av att har en valutareserv är eliminerad. Utan valutasäkring skulle uppskattningsvis ytterligare ca behöva bindas i balansräkning. Att överföra risken till Riksgälden påverkar inte möjligheter att sköta sina uppgifter. Det innebär heller inga kostnader för Riksgälden, eftersom Riksgälden, till skillnad mot , inte behöver hålla en buffert mot valutakursförluster. Tvärtom bidrar förslaget till att minska valutarisken i Riksgäldens upplåning för statens räkning i utländsk valuta, eftersom riskerna i stort tar ut varandra. Utredningens förslag uppskattas ge en samhällsekonomisk vinst Utredningens förslag innebär att mindre kapital binds i . Med utredningens förslag skulle kapitalbindningen minska med ca med förstärkt valutareserv och med ca i normala tider. Statens kostnad för att binda kapital i uppskattas till mellan av beloppet . En minskad kapitalbindning med medför att staten vinner , medan en minskad kapitalbindning med (normala tider) medför en vinst på . Ovanstående vinster utgör såväl statsfinansiella som samhällsekonomiska vinster. Om en del av eller hela valutareserven finansieras genom avgifter för bankerna, flyttas motsvarande kostnad från staten till bankerna, men den samhällsekonomiska vinsten kvarstår. Styrelsepromemoria från Riksgälden om valutareserven () Riksgälden mottog en begäran från om lån i utländsk valuta i syfte att förstärka valutareserven med motsvarande . I en styrelsepromemoria från Riksgälden redovisas de legala och principiella förutsättningarna för Riksgäldens utlåning till . Den analysen utmynnar i slutsatsen att Riksgälden i nuvarande läge ska tillmötesgå begäran. anser dock att bedömningen av behovet att öka valutareserven är överdriven. I mer rimliga scenarier är en lösning byggd på att Riksgälden fyller på valutareserven vid behov fullt tillräcklig för att i kombination med garantiprogram klara bankernas behov av likviditetsstöd i utländsk valuta. Som förberedelse för extremscenarier där Riksgälden inte skulle ha tillgång till lån i utländsk valuta är det olämpligt att låsa medel i stor omfattning i valutareserv. Om läget skulle bli så allvarligt att Riksgäldens möjlighet att fortlöpande låna för att fullgöra statens åtaganden skulle anses vara hotad, bör en buffertfond av det slaget stå till regeringens förfogande och kunna användas för de ändamål som har störst prioritet i det akuta krisläge som landet befinner sig i. Dessa ändamål skulle kunna innefatta att stötta bankernas valutafinansiering, men behöver inte göra det. Enligt gällande regler har uppdragit åt Riksgälden efter vidaredelegation från regeringen att tillgodose behov av valutareserv utan att ange hur detta behov ska fastställas. Det behövs ett tydligare ramverk för hur beslut om valutareservens storlek ska fattas och på vilka grunder. Att överlåta till myndigheter att utan tydliga ramar och anvisningar fatta beslut som kan öka statsskulden med tresiffriga miljardbelopp gör att beslut kan fattas utanför demokratisk kontroll och urholkar inflytande över statens finanser. Detta måste uppfattas som principiellt fel. Precis som för annan statlig upplåning borde ramarna för upplåning till valutareserven sättas genom beslut av , skriver . Översyn av statsskuldspolitiken (dir. 2013:17) En särskild utredare ska utreda frågor som rör statsskuldspolitiken samt statspappersmarknadens funktion och betydelse för den finansiella stabiliteten. Utredarens har bl.a. i uppgift att belysa samspelet mellan statsskuldspolitiken och den finansiella stabiliteten utreda om målet för statsskuldspolitiken bör kompletteras eller formuleras om se över utformningen av bestämmelserna i 5 kap. budgetlagen, dvs. kapitlet om statens upplåning och skuldförvaltning analysera om det är ändamålsenligt för staten att inrätta en tillgångsportfölj som buffert i krissituationer samt vilken betydelse nivån på statsskulden har för om en sådan buffert bör inrättas analysera behovet av reglering av Riksgäldens likviditetsförvaltning. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har granskat årsredovisning och förvaltningen av 2012. Utskottet har i sin granskning av förvaltningen av inte funnit något som kräver någon åtgärd eller något särskilt uttalande från sida. Utskottet tillstyrker därför, i likhet med , att riksbanksfullmäktige beviljas ansvarsfrihet för sin verksamhet samt att direktionen beviljas ansvarsfrihet för förvaltningen av 2012. I likhet med tillstyrker utskottet också att resultat- och balansräkning fastställs. Resultat- och balansräkningen presenteras i bilaga 2 i betänkandet. Riksbanksfullmäktige föreslår i sin framställning till att ska leverera in av resultat till statsbudgeten. Av framställningen framgår att förslaget följer de principer för vinstdisposition som riksbanksfullmäktige beslutade om 1988, inklusive de kompletteringar och justeringar av principen som har gjorts . Utskottet har därför inget att invända mot fullmäktiges förslag till disposition av vinst. Härutöver vill utskottet kommentera några delar av . När det gäller hur penningpolitiken har bedrivits kommer utskottet att återkomma till det i betänkandet om utvärdering av penningpolitiken (bet. 2012/13:FiU24). Resultatet uppgår till , vilket är ca mindre än året innan. Utskottet noterar att minskningen i huvudsak förklaras av lägre ränteintäkter till följd av fallande räntor på merparten av de marknader som har investerat i. Balansomslutningen uppgick till vid utgången av 2012, vilket är mindre än året innan. Förändringen beror främst på att värdet av valutareservens tillgodohavanden i US-dollar och euro minskade . Här ska påpekas att det beslut som fattade om att temporärt förstärka valutareserven med ytterligare kommer att synas först i balansräkning . motiverade beslutet att höja valutareserven med att den osäkra situationen i framför allt euroområdet medförde att riskerna för det svenska finansiella systemet var förhöjda som åtaganden mot IMF ökade. Utskottet kan notera att de svenska bankerna enligt påverkades i liten utsträckning av oron på de finansiella marknaderna och hade tillgång till god marknadsfinansiering . Som framgår av balansräkningen hade banksystemet ett likviditetsöverskott på hela ca som lånade in från bankerna. Inlåningen från banksystemet var därmed ca högre än . Av verksamhetsberättelse framgår att reformarbetet kring framtida regelverk och förbättrad tillsyn i det finansiella systemet fortsatte . har deltagit i arbetet i olika internationella forum och genomfört egna utredningar, bl.a. om Stiborräntan och om verktyg för makrotillsyn. har och också inrättat ett temporärt samverkansråd för att utveckla samarbetet kring analysen av systemrisker, finansiell stabilitet och makrotillsyn. Som utskottet har framhållit är intrycket att mycket aktivt deltar i både det nationella och det internationella arbetet med att reformera det finansiella regelverket. Det temporära samverkansrådet är enligt utskottet också ett bra initiativ i avvaktan på mer permanenta lösningar. Utskottet ser också positivt på tydliga strävan efter en öppen, tydlig och förutsägbar kommunikation. har bl.a. fastställt en kommunikationspolicy för finansiell stabilitet i likhet med den policy som finns för penningpolitiken. Som banken påpekar är kommunikationen av central betydelse i arbetet med att såväl förebygga som hantera finansiella kriser. Det är enligt utskottets mening värdefullt att fortsatte sitt arbete med att säkra kontantförsörjningen och följa utvecklingen av värdet av kontanter i omlopp. lämnade en framställning till om att tillsätta en eller flera utredningar för att se över regelverket för kontanthanteringen i . Initiativet kom med anledning av värdebolaget konkurs. lämnade ett tillkännagivande om utredningsbehovet till regeringen i enlighet med framställningen, och finansutskottet framhöll i betänkandet att mot bakgrund av den stora betydelse som en väl fungerande kontanthantering har bör utredningsarbetet komma i gång skyndsamt (bet. 2012/13:FiU19). När det gäller värdet av kontanter i omlopp kan utskottet konstatera att det fortsatte att minska , från till . I förra årets betänkande om efterlyste utskottet en mer genomarbetad analys om orsakerna till nedgången och vilka eventuella effekter på verksamhet och ekonomiska ställning som nedgången får. Utskottet kan konstatera att , i enlighet med vad utskottet efterfrågade, har fördjupat analysen på detta område i årsredovisningen . Av analysen framgår bl.a. att värdet av de svenska sedlarna och mynten i omlopp har minskat från av BNP 1950 till 2012. Om man ser framåt bedömer att värdet av kontanter kommer att uppgå till 2020. I reala termer innebär det att värdet av kontanter i omlopp 2020 väntas bli mellan än 2012. Att värdet av den utestående mängden sedlar och mynt minskar påverkar finansiella ställning. Eftersom bedömer att mängden sedlar och mynt i omlopp fortsätter att minska leder det till att även nettointäkterna minskar. Utskottet noterar att detta emellertid inte förväntas påverka möjligheter att bedriva sin löpande verksamhet . Inte heller påverkar minskad kontantanvändning möjligheter att bedriva penningpolitik eller att värna finansiell stabilitet. När det gäller finansiell stabilitet är det t.o.m. så, enligt , att det faktum att antalet alternativa betalningssätt ökar kan ha en positiv effekt på stabiliteten i det finansiella systemet. seigniorage beräknas till . Utskottet har observerat att har ändrat beräkningsprinciperna för seignioraget genom att inkludera förstärkningen av valutareserven i beräkningsunderlaget. Ändringen innebär att seignioraget blir ca lägre jämfört med en oförändrad beräkningsprincip. Som utskottet har framhållit är det angeläget att det finns en tydlig och korrekt genomlysning av omfånget av åtaganden gentemot IMF. har också successivt utvecklat redovisningen i detta avseende. Som framgår av tabell 2 i betänkandet var maximala åtagande gentemot IMF 2012. Av detta totala åtagande utnyttjades , att jämföras med vid årets början. Det ska noteras att i siffrorna över maximala åtagande ingår inte de ytterligare i bilaterala avtal om lån till IMF som kan ingå efter godkännande (2012/13:FiU17). Avslutningsvis vill utskottet erinra om de utredningar som lagts fram och som kortfattat redovisats i detta betänkande, dvs. delbetänkande (SOU 2013:6) och Utredningen om finansiella oberoende och balansräkning (SOU 2013:9). Utredningarna behandlar en rad frågor med direkt koppling till verksamhet och förvaltning, bl.a. förslag om ett makrotillsynsråd, åtgärder för likviditetsförsörjningen, ansvarsfördelningen mellan myndigheter, finansiella oberoende samt storleken på egna kapital och på valutareserven. I samband med att utredningarna presenterades höll utskottet interna utfrågningar med några av utredarna. Utskottet kommer att följa den fortsatta behandlingen av dessa förslag och utskottet kommer också att längre fram i processen att ha anledning att återkomma för att ta ställning i många av dessa frågor. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att införa en gemensam nordisk valuta. (MP) anför i motion 2012/13:Fi208 att de nordiska länderna, eventuellt inom ramen för samarbetet i , tar fram ett förslag om ett nordiskt valutasamarbete. Detta för att förbereda och skapa ökad acceptans bland väljarna om en sådan lösning skulle visa sig nödvändig för att minimera skadorna i våra nordiska länder vid ett eventuellt sammanbrott i eurosamarbetet. De nordiska länderna torde vara betydligt mer likartade än och därmed inte ha samma svårigheter att agera samstämmigt vid kriser, anser motionären. I motion 2012/13:Fi211 av (M) anförs att bör verka för att öka det ekonomiska samarbetet mellan de nordiska länderna för att införa en gemensam valuta. En gemensam nordisk valuta skulle inte drabbas av de problem som utmärker euroområdet eftersom de nordiska länderna går in i ett sådant samarbete med starka ekonomier och en liknande syn på hur en ekonomi ska skötas, enligt motionären. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2011/12:FiU23. Utskottet anser liksom tidigare att det är viktigt att fortsätta att utveckla såväl det ekonomiska och politiska som det kulturella samarbetet med våra nordiska grannländer. Ekonomiskt sett är de nordiska länderna väldigt viktiga samarbetspartner, inte minst inom handelsområdet. Rent hypotetiskt kan utskottet hålla med om att om skulle gå med i en valutaunion eller ett valutaområde så skulle vara ett intressant område att studera. Närheten och integrationen mellan länderna är stor, den institutionella uppbyggnaden av samhällena är ungefär densamma och värderingarna är likartade. Dock finns också väsentliga skillnader som t.ex. skillnaden i näringslivsstruktur mellan länderna. Enligt utskottets mening är det dock inte aktuellt att byta ut den rörliga växelkursregimen mot någon annan regim. Utskottet avstyrker därför motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om Internationella valutafondens verksamhet. Jämför reservation (MP, V). I motion 2012/13:Fi288 av och (båda S) framhålls att ett svenskt deltagande i nya nödlån till främmande stater eller andra institutioner ska villkoras mot krav på bärkraftiga och rättvisa skattesystem samt fungerande system för skatteuppbörd.