bet · H001KU8 · 2013-01-08 00:00:00 — Det andra är att vi går miste om möjligheten att uppnå de gränsvärden som finns i fördraget så att vi ska kunna påverka innehållet i ett lagförslag.Här, herr ålderspresident, vill jag lyfta fram att vi i i förhållande till vår storlek har det parlament som gör överlägset flest subsidiaritetsprövningar. Låt det sjunka in, och låt oss fundera lite grann på det.Av samma skäl som de jag nämnde tycker jag att det också finns anledning att fundera på hur vi på ett bättre sätt kan tillse att det informationssystem som jobbats fram kommer till bättre användning, nämligen det som kallas för IPEX.Låt mig avslutningsvis nämna ytterligare två iakttagelser. Från KU gav vi remissmöjlighet till andra utskott, och det har förts fram tankar om att skulle göra någon form av avgränsning beträffande vilka ärenden som ska subsidiaritetsprövas. Frågan har behandlats i utskottet, och man har kommit fram till att det vore väldigt olyckligt; jag vill gärna understryka att det dessutom är min personliga uppfattning. Då skulle vi riskera att hamna i en situation där vi inte har kontroll över hur kompetensförflyttningen mellan de nationella parlamenten och EU kan ske.Jag vill avsluta med att säga att det är en brist att vi inte har kunskap om vad som händer med de motiverade yttranden som vi från den svenska lämnat och där vi haft invändningar ur subsidiaritetssynpunkt. Vad händer med dem när de kommer ned till unionen? Vi har tittat på det, och vi vet faktiskt inte vad som händer. Det tycker jag är ett utvecklingsområde.Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. Jag vill börja med att instämma i det som sade inledningsvis, att detta är en principiellt viktig fråga. Det är synd att den inte väcker lika stor uppmärksamhet nu som den gjorde när vi slöt Lissabonfördraget. Det var en av de centrala frågorna beträffande hur det nationella inflytandet över EU och EU:s olika organ skulle lyftas fram.Förutom att debatten äger rum efter partiledardebatten är det kanske enigheten i dessa frågor, både i utskottet och i liksom i det svenska samhället i dess helhet, som gör att frågan i sig inte blir speciellt dramatisk. Men om vi ser till den långsiktiga utvecklingen tror jag dock, precis som , att det är viktigt att följa upp konsekvenserna av subsidiaritetsgranskningen, alltså huruvida det över åren sker en kompetensförflyttning mellan de nationella parlamenten och EU:s centrala organ.Det yttersta ansvaret för att föra talan i EU ligger naturligtvis hos regeringen genom och indirekt genom kommissionen. Framför allt gäller det de områden där EU har exklusiv beslutanderätt, till exempel tullunionen, vissa konkurrensregler och den gemensamma handelspolitiken. För övriga områden är befogenheten delad mellan EU och medlemsländerna. Det gemensamma på dessa områden syftar till att harmonisera och samordna lagstiftning och regelverk för att underlätta den fria rörligheten och integrationen mellan enskilda medlemsländer och medborgarna.Enligt subsidiaritetsprincipen ska unionen på de områden där EU inte har exklusiv befogenhet "vidta en åtgärd endast om och i den mån som målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av de enskilda medlemsstaterna". Det är det som de nationella parlamentens subsidiaritetsprövning handlar om.Som var inne på har de tidigare granskningarna framför allt varit kvantitativa. har mätt och redovisat antalet granskningar fördelat på olika utskott inom skilda ämnesområden.Vi har också granskat den modell som har tillämpats, avgränsning mellan subsidiaritets- och proportionalitetsprincipen, den omtalade tidsfristen, kommissionens motiveringar och informationsutbytet mellan de enskilda parlamenten bland annat genom informationsdatabasen göra en kvalitativ bedömning av tillämpningarna av subsidiaritetsprincipen och huruvida de påverkar till exempel kompetensfördelningen mellan EU och medlemsstaterna är en svårare process. Utskottet lyfter i betänkandet fram några reflexioner från årets granskning. Jag ska avsluta med att kommentera tre av dessa.Flera utskott har i sina yttranden framfört synpunkter på att i likhet med andra länders parlament borde införa någon form av urval av vilka utkast till lagstiftningsakter som ska prövas. Utskottet har enhälligt uppfattningen att övervägande skäl talar för att behålla den nuvarande ordningen, som var inne på.Även om riksdagsordningen ställer krav på att samtliga utkast till lagstiftningsakter ska prövas i utskotten finns det inget som hindrar att någon form av förenklad behandling används, till exempel en sådan som trafikutskottet tidigare använt sig av. Men vi är eniga om att vi bör ha kvar principen att alla lagstiftningsärenden ska prövas.Finansutskottet, skatteutskottet och justitieutskottet påpekar att tillämpningen av subsidiaritetsprincipen är svår när förslagen utgör en del i ett större lagstiftningsprojekt. var också inne på detta. Det gäller till exempel inom finansmarknadsområdet och den ekonomiska monetära politiken inom unionen.Även om prövningen av de enskilda delarna inte föranleder någon erinran av subsidiaritetsskäl innebär det samlade utfallet inom dessa områden att lagstiftningen på EU-nivån har stärkts på bekostnad av den nationella beslutskraften.När EU-lagstiftning beslutas på ett område blir utrymmet för nationell lagstiftning i motsvarande mån mindre, och EU:s kompetens ökar inom de aktuella områdena. En samlad bedömning skulle därför eventuellt ha gett ett annat utslag i subsidiaritetsfrågan. Det är viktigt att fortsatt lägga tid på att studera den frågan.Skatteutskottet har på samma sätt påpekat att det sker en rejäl kompetensöverföring om två förslag som utskottet lämnat utlåtande om genomförs. konstaterar att det samarbete som finns inom EU på straffrättens område när det gäller gränskontroll också innebär att den nationella kompetensen förs över till EU, vilket i många fall är nödvändigt för att uppnå ett effektivt samarbete på området.KU betonar mot denna bakgrund vikten av att uppmärksamma den samlade effekt som olika förslag kan ha, vilket kan vara svårt att överblicka vid subsidiaritetsprövningar av enskilda förslag.Herr ålderspresident! har i sitt yttrande till KU framfört att man anser att rutiner bör införas för att följa upp hur invändningar mot subsidiaritetsprincipens tillämpning har tillgodosetts i den antagna lagstiftningen, det vill säga i nästa steg i lagstiftningsprocessen. delar denna uppfattning.I dag saknas sådana fasta rutiner för informationen när lagstiftningen väl har antagits. Den så kallade ansåg att det åligger de enskilda utskotten att bevaka den fortsatta lagstiftningsprocessen.Även om det formellt sett är utskottens uppgift anser att det vore bra om det fanns ett stöd för utskotten som kunde ske i en mer systematisk uppföljning centralt i Riksdagsförvaltningen.Med detta, herr ålderspresident, ställer jag mig bakom anmälan i betänkande. prövar löpande att beslut som kan och bör fattas i också fattas i av och inte av EU, Europeiska unionen. Detta sker i form av subsidiaritetsprövningar.I görs en gång ett omfattande arbete, främst av våra utskottskanslier, för att samlat följa upp tillämpningen av subsidiaritetsprincipen. Det vi nu behandlar är denna uppföljning av subsidiaritetsprövningar som är gjorda . Denna uppföljning har och vårt kansli ett samlat huvudansvar för.Uppföljningen visar att det gjordes 124 subsidiaritetsprövningar 2011. Vår riksdag är det parlament inom EU som gör flest prövningar av om lagstiftningsförslag från EU fattas på rätt nivå. Vi prövar samtliga förslag från EU ur den aspekten. är också det land som avger flest motiverade yttranden med kritik och synpunkter på lagstiftningsförslagen ur subsidiaritetsprövningssynpunkt.Tyvärr kan vi i uppföljningen se att vår kritik när det gäller rätt lagstiftningsnivå inte har haft någon effekt. Vi har inte haft tillräckligt många andra länder med oss som delat vår kritik. Det har gjort att vi inte har kunnat ändra eller stoppa, som jag uppfattar det, något enda lagstiftningsförslag från EU ur den aspekten.Den slutsats som drar av uppföljningen är att vi behöver i vår riksdag bli bättre på att samarbeta med andra parlament inom EU för att få påverkan på EU:s lagstiftningsarbete.Vi lyfter i vårt ställningstagande från fram att samtliga utskott borde utnyttja ständige representant i för att uppmärksamma andra länder på de invändningar som vi har från när det gäller vem som ska fatta besluten.Lyckas vi inte få fler länder med oss än är det stora arbete som görs i våra utskott och kanslier i tyvärr förgäves. Därför är det viktigt att vi blir aktivare på området så att det jobb vi gör i kanslierna och utskotten också får effekt på EU. Jag ställer mig bakom utskottets anmälan.