bet · H001FiU23 · 2013-04-03 00:00:00 — Ni säger själva att ni har lyft detta med bolåneskulderna nu för att påtala det. Vi har fått en bra debatt om det, och det har vidtagits en del åtgärder. Men ni sitter säkert med era modeller där ni om bolåneskulden blir för tung i era modeller måste börja agera genom att kanske börja höja räntan. När sker detta? Disponibel bolåneskuld ligger väl på . Hur högt går man innan varningsklockorna börjar ringa i era modeller och ni kommer att agera? Var går gränsen? Min bedömning är att det är därför ni annonserar detta; någonstans går er gräns för var ni måste börja agera med räntevapnet. Var går denna gräns? Den andra frågan gäller arbetskraftskostnaden. Vi kan titta lite grann på kontra . Tyskarna är jätteduktiga på att hålla nere sin kostnad per producerad enhet. har också varit duktigt, men inte lika duktigt som . Det gör ändå att vi ligger bra till. Det förvånar mig inte att ni har modeller för detta också. Hur ser det ut? Om våra kostnader börjar dra i väg och vi hamnar i någon form av stigande kontra och de andra länderna och tappar konkurrenskraft när går varningsklockan? Och hur skulle ni agera om detta börjar springa i väg? (S): visar på en mycket dyster bild av en hög arbetslöshet och en mycket försämrad matchning på arbetsmarknaden. Dessa två bilder borde få regeringen att ändra sin politik. Jag undrar hur jag ska tolka OH-bilden på s. 6. Arbetslösheten avspeglar inte bara låg efterfrågan utan också strukturella problem. Ska jag tolka bilden så att jämviktsarbetslösheten var och att vi nu har nått en jämviktsarbetslöshet på ? Jag har ännu en fråga. Den låga inflationen talar för att borde sänka räntan mer. Håller uppe räntan beroende på rädslan för hushållens belåning? Min tredje fråga handlar om marknadsräntorna. Vi såg på bild att en tredjedel av bankernas lån finansieras internt i vårt land, och ungefär två tredjedelar ute i . Vi har en högre ränta här än vad ECB har i övriga . Hur bedömer att marknadsräntorna med den bilden kommer att vara under detta år? Jag kommer till min sista fråga. Utifrån den förra utfrågningen vi hade undrar jag hur hälsotillståndet i bankerna i är. (M): Fru ordförande! Låt mig först säga att jag tycker att det har varit en informativ och bra diskussion så här långt. Alla inser vi vilka svåra avvägningar som har att göra. har riksbankschefen och jag diskuterat problematiken och talat om transmissionsmekanismen och den eldkraft som kan tänkas ha i räntevapnet. För att problematisera diskussionen ytterligare skulle jag vilja resonera om det handlingsutrymme som har i ett globalt perspektiv. Det finns nog de som tycker att vi möjligen har hamnat på en för låg generell räntenivå och att den har stor betydelse för den kreditexpansion som har skett i ett globalt perspektiv. Vad kan då göra som enskilt land? Vilket handlingsutrymme har man? Och vad skulle kunna tänkas ske om man hade en för kraftigt avvikande räntenivå i förhållande till övriga världen? Vad betyder en högre ränta för ? anses vara en safe haven som marknad och för kapitalet. En avvikande högre räntenivå skulle väl snarare stärka denna effekt. Förutom att det skulle innebära en högre växelkurs, som i och för sig riksbankschefen har förklarat vara relativt stabil, med det reala handelsvägda kronindexet sker ett kapitalinflöde till landet. Tillgången till krediter ökar i så fall. Finns det en risk att en sådan tillgång på krediter snarare ökar hushållens skuldsättning mer än en högre räntenivå? Hur ser riksbankschefen och vice riksbankschefen på handlingsutrymme i förhållande till övriga världens räntenivå? (MP): När jag lyssnat på svaren från riksbankschefen och vice riksbankschefen noterar jag den målande beskrivningen av hur försöker hitta en lagom avvägning av vägen kring hur vi kan manövrera mellan de olika åtgärderna och hitta balansen mellan skuldsättning, lån och så vidare för att skapa bästa förutsättningar för utveckling. berör så gott som alla frågor här hushållens skuldsättning. Det är klart att vi är oroade. Det blir tydligt att för varje utfrågning verkar mer och mer oroad eftersom frågan kommer upp och blir tydligare och tydligare i era dragningar. Då blir min fråga: Har vi en lagom kurs ? Jag måste ändå tolka den allt starkare betoningen av problematiseringen av hushållens skuldsättning att ser en alltmer ökande risk med detta och att scenariot snarare blir värre och värre liksom de eventuella följderna. Det skulle jag vilja ha kommentarer kring från er båda. Jag förstår att har sina verktyg, och ni använder de verktygen så gott ni kan. Vad ni egentligen efterlyser enligt vad jag hör är att politiken måste agera på ett annat sätt. Det är inte som bestämmer amorteringskraven. Det är inte som bestämmer reglerna kring ränteavdrag och sådana saker. Det är en fråga för politiken; i slutändan är det regeringen som måste agera. Med det perspektivet: Är vi i ett lagom scenario , eller finns risken att vi tippar? Riksbankschef : Frågan om bolånen och vad modellerna säger i meningen: När är det för mycket och att det av det skälet är dags att höja räntan? Jag skulle säga att modellerna inte säger mycket. De svarar inte riktigt på den frågan. Det är därför vi har en direktion som har att diskutera de här frågorna och ta ställning till det. Det återför mig till min tidigare kommentar att det har väldigt mycket att göra med den närsynthet som jag tycker lätt finns i modellvärlden när man ska hantera den här typen av frågor. Det är den ena frågan. Den andra fråga som har med det här att göra är att man mig veterligen inte kan räkna fram när statsskulden är lagom, lika lite som man kan räkna fram när hushållens skuldsättning är lagom. I slutändan kräver det värdeomdömen, på det ena eller det andra sättet. Då får man helt enkelt resonera sig fram till vad det är man vill undvika och vad man tycker att det har blivit för mycket av. Vi har sagt från vår sida att vi är på väg in i ett läge där det, om ingenting görs, kan bli för mycket. har skulderna planat ut, och det är bra i sig. Då är det lite lättare att föra den diskussionen jämfört med om det pekar rakt uppåt. Det är bra. Sedan får vi fortsätta att grunna på frågan hur vi ska hantera det här framöver. Eftersom varje annan åtgärd alltid kan översättas till en räntehöjning innebär det att det på ena eller det andra sättet blir dyrare att låna. Oberoende av vem som har att fatta besluten om de organisatoriska aspekterna på detta hänger det ihop med en penningpolitik i så måtto att när man sysslar med penningpolitik kan man inte bortse från allt det andra. Så frågan om arbetskraftskostnad per producerad enhet och vad som händer där. Som det ser ut är det första som skulle hända om arbetskraftskostnad per producerad enhet stiger att inflationstakten blir lite högre. Om det kom farande från ingenstans skulle vi möjligen nå vårt inflationsmål på lite snabbare. Men fortsätter det sedan vidare efter slår det över åt andra hållet därför att i något läge och det kan jag inte uttala mig om för det skulle i så fall bero på den allmänna ekonomiska utvecklingen i övrigt blir naturligtvis inflationstakten för hög. Det leder oss till räntehöjningar. Frågan om jämviktsarbetslösheten: Vi brukar inte räkna fram en enskild siffra, och det har att göra med att vi alltid haft synen och synpunkten att arbetslösheten är beroende av allting annat som sker i ekonomin. Vi har nöjt oss med att säga någonstans i intervallet mellan 5 och 7 ½ procent. Det är den slutsatsen vi har kommit fram till när vi har resonerat kring de här frågorna. Den fråga som vi har framför oss och som alla har att slita med är om det går att hålla fast vid det synsättet eller om vi av något skäl, vilket det nu vara må, är på väg uppåt. Det är en nog så viktig fråga, men då kommer vi in på strukturfrågorna när det gäller arbetsmarknaden och arbetsmarknadens funktionssätt. Sedan frågades det om räntan hålls uppe till följd av diskussionen om hushållens upplåning. Det är en faktor som har vägts in. Det är en faktor som spelar roll. För att återigen använda ordet lagom är det svårt att hitta en lagom balans i detta. Det är ingalunda den enda frågeställning som har funnits. Vi ska komma ihåg att räntan halverats under loppet av och att penningpolitiken fortsättningsvis är expansiv. Inte minst har vi en realränta nära noll, eller negativ beroende på vilken ränta man tittar på. Frågan om räntorna inom EMU och räntan i är en väldigt intressant och bra fråga. Det är viktigt att inte enbart titta på den penningpolitiskt satta räntan, utan man måste titta lite bredare. Där är det dess värre så, om vi tittar på låt mig kalla dem sluträntorna i euroområdet, att de varierar och varierar kraftigt därför att banksystemet fungerar mer eller mindre dåligt. Ett sätt att illustrera det är med refiräntan och genomsnittlig företagsränta i som har varit på väg ned, medan det inte alls skett i . Det innebär att det är väldigt svårt att inom euroområdet säga att det finns en europeisk ränta. Det gör det egentligen inte därför att banksystemen på olika håll i inte riktigt fungerar. Man kan säga att ju längre norrut vi kommer desto bättre fungerar det. I andra delar av , till exempel, är man i ett väldigt intensivt skede när det gäller att gå igenom sina bankrekonstruktioner. Under den tiden kan man inte vänta sig att penningpolitiken får en särskilt stor genomslagskraft, vilket har lett till all denna extra utlåning som SCB har ställt upp med. Även där finns det frågor som är nog så angelägna därför att första gången SCB lånade ut på särskilda villkor var 2007. Det har gått dess, så det återstår enligt min bedömning rimligtvis en hemläxa på olika håll i när det gäller att hantera banksektorn. Så länge det inte sker kvarstår svårigheterna att bedriva penningpolitik i den meningen att man löper risken att få en transmissionsmekanism som egentligen inte riktigt fungerar. Det är naturligtvis ett bekymmer för i sin helhet. Sedan till frågan om transmissionsmekanismen, högre ränta och vad som kan tänkas då ske. Det är en hypotetisk fråga, så det är svårt att svara på den. En fråga är naturligtvis: Hur mycket högre räntor pratar man om, och hur skulle den allmänna ekonomiska utvecklingen kunna tänkas se ut i en sådan värld? Då måste man filosofera kring en betydligt högre inflationstakt i än i resten av världen, om räntorna ska vara väldigt mycket högre än vad de är . Det är lite svårt att genomskåda vad som kan tänkas hända. I en värld där man inte gör någonting annat över huvud taget än att höja räntan får man kanske en appreciering av växelkursen. Men återigen: Givet en allmän bedömning av vad som sker i den svenska ekonomin visavi resten av världen är det kroniskt svårt att göra växelkursprognoser. Skulle vi leva i värld där vi av ett eller annat skäl får mycket stora inflöden av kapital i form av utlåning i utländsk valuta ökar riskerna i systemet. Det är en klassiker när det gäller att få bekymmer. Det innebär att allt fler blir beroende av växelkursutvecklingen som är svår att bedöma. Då kan man i ett dåligt scenario råka ut för att få bekymmer om kronan skulle deprecieras. Rent generellt kan man säga att om man har stora kapitalinflöden är det viktiga i ett sådant scenario att de investeringar som görs producerar en positiv real avkastning för samhället i sin helhet. Då får man en tillväxt i ekonomin som är sådan att man har förmågan att betala tillbaka lånen. Skulle å andra sidan kapitalflödena användas på ett improduktivt sätt så att det ex post visar sig att man har en negativ real avkastning då får man bekymmer. Det är väl känt hur bekymmersamt det blir. fråga om lagom är en lagom och bra fråga. Vi har ett verktyg, räntan. Då har vi ett huvudmål, som är inflationsmålet. Det är lagom att skapa systemet på det sättet. Sedan ska vi i övrigt beakta den allmänna ekonomiska utvecklingen i . Det begreppet kan man i sin tur sönderdela om man så önskar i allehanda olika delar, till exempel allmän efterfrågan, arbetslöshet, skuldstockar eller vad det nu är man anser att fokus bör vara på . Men det ändrar inte grundfrågan som har varit uppe på lite olika sätt under utfrågningen, att har man i allt väsentligt ett medel, räntan, kan inte räntan lösa alla problem som finns i en ekonomi, utan då måste man välja, fokusera och ta viss hänsyn till vad som sker i ekonomin i övrigt. I den meningen är min uppfattning att penningpolitiken är framåtblickande och lagom. (FP): Fru ordförande! Jag vill tacka riksbankschefen för den inblick han har gett oss i hur det går till i när man ritar räntekurvor. Det var det ena. Detta utskott hade under den föregående mandatperioden, , skäl att se till att öka kreditfaciliteterna häftigt i det här landet. Det för mig över till att har beslutat att förstärka valutareserven med . Det har inte berörts alls i detta sammanhang. Min fråga är: Vad är motivet för detta? Det skulle vara intressant för utskottet att ta del av det. Är det ett behov som föreligger, eller är det en försäkring? Den andra frågan föranleds av en artikel som en tidigare vice riksbankschef skrev i en stor morgontidning där det framgick att upplåningskostnaden skulle vara . Jag har funderat själv på att låna 100 miljarder om räntan bara är på . Det skulle vara intressant när inflationen ligger något högre. Har riksbankschefen något gott råd till oss som vill låna 100 miljarder? Per Åsling (C): Jag vill hålla mig kvar vid den frågeställning jag lyfte fram förra gången. Visserligen har att fatta ett räntebeslut utifrån som helhet, utvecklingen i den svenska ekonomin och även vår omvärlds utveckling. När det gäller den svenska ekonomins utveckling är det angeläget att hela landet har bra förutsättningar att bidra med tillväxt och att hela landet därmed växer. Urbaniseringen gör att det blir väldigt stort tryck på bostadsmarknaden i storstäderna, och därmed ökar skuldsättningen. Min utgångspunkt, om jag får spetsa lite, är: Finns det risk att när man sätter en ränta för att stävja skuldsättningen bland hushållen i stor utsträckning inriktar sig mot storstäderna och att man därmed tar mindre hänsyn till situationen och utvecklingen ute i regionerna? (SD): Bankernas stora utländska finansiering kan begränsa möjligheter att genom penningpolitiken påverka och nå till exempel inflationsmålet. Är det något verktyg ni saknar i er verktygslåda för att klara er uppgift? (V): Man kan konstatera att det verkar vara ett enigt utskott som tycker att byggande av hyresrätter behöver öka så att vi får ned skuldsättningen. Vi kanske får se ett investeringsstöd för hyresrätten . Jag är också orolig över hushållens skuldsättning i förhållande till disponibel inkomst. Men jag tycker att man inte enbart kan lägga det ena i vågskålen, utan man måste titta på tillgångarna. I rapporten kan vi se att hushållen har tillgångar på 7 800 miljarder netto, vilket är en ganska stor tillgångsmassa. I förhållande till penningpolitikens effekt på skuldsättningen kontra penningpolitikens effekt på arbetslösheten tycker jag att det finns ett bekymmer i direktionens arbete. Jag tycker inte att jag fick något riktigt svar på min förra fråga. Om ni har bedömt att hushållens skuldsättning är ett så mycket större problem än arbetslösheten, trots att vi har massarbetslöshet, måste ni ha gjort någon bedömning av hur era beslut påverkar hushållens skuldsättning. Hur mycket räknar ni med att skuldsättningen ska minska genom den uteblivna räntesänkningen? Jag tycker att det skulle vara intressant att få svar på. Ni måste ändå ha diskuterat det och på olika sätt gjort olika bedömningar. Till syvende och sist är det direktionens medlemmar som gör det. Vi ville se amortering på nya lån, inte på gamla det vill jag förtydliga. En sista fråga: I protokollet ser vi att ni är ganska oeniga om hur ni ska tolka målen i direktionen, och jag skulle vilja ha en kommentar till det. lyfter tydligt fram det i protokollet. Jag tycker att man behöver förtydliga lagstiftningen. Men jag skulle vilja höra era synpunkter på det. Riksbankschefen : Först frågan om valutareserven: Det är en försäkring till landet i sin helhet. Man har sedan urminnes tider hållit valuta för att kunna använda det när det behövs i olika avseenden. I det här fallet är det en rekommendation från från när de framförde synpunkten att valutareserven var i minsta laget. De som det kostar att låna: Det är en försäkringspremie som man får betala. Vi har tidigare påpekat att det är väl använd utredningskapacitet hur man ska hantera den kostnaden, och det pågår ett sådant arbete för att komma i mål i frågan. Vi har att hantera den osäkerhet som råder i . Då hoppas vi att vi kan lösa frågan om försäkringspremien och vem som kommer att få stå för den, men det kommer att ta ett tag. Per Åslings fråga om goda förutsättningar i olika delar av landet. Klarar vi av att föra en penningpolitik som är stabil bidrar det till en allmänt god ekonomisk utveckling i alla delar av landet. Det gäller inflationsmålet och i andra avseenden. Bidrar penningpolitiken till att vi har färre svängningar i ekonomin har alla nytta av det, oberoende av var man råkar bo. Det för mig åter till den fråga som har kommit upp om att det finns en gräns för vad penningpolitiken klarar av. Ganska mycket ska hanteras på annat håll. fråga om verktyg återför mig till resonemanget om försäkringspremie. Ett sätt att hantera den frågan vore för oss att ha rätten att ha ett kassakrav i utländsk valuta till exempel, för då måste man deponera en del av sin utlandsupplåning i . Då kan man sätta ränta på det, vilket hanterar själva betalningsfrågan, och så tillför detta medel till valutareserven. Det är inte det enda sättet, det finns andra metoder, men det är en väg att gå. Rent allmänt när det gäller verktyg, som har påpekat, är det viktigt att man löser frågan om verktyg i största allmänhet. Om det enda som görs är att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen och ingenting görs någon annanstans då får vi förr eller senare sannolikt bekymmer. Den frågan behöver hanteras. frågar om arbetslöshet och skulder. Där finns det en trade- off längs en tidsaxel, och där har man att välja mellan vad som är lagom när man funderar kring arbetslöshet i versus ännu större arbetslöshet om det går riktigt illa. Ekonomisk politik är normalt sett att välja, och det brukar inte finnas någonting som är gratis. Då får man välja, och det har vi gjort. Målen för verksamhet är det ytterst andra som bestämmer; det är inte en fråga för oss. Givet att målen har angivits är det inte särskilt förvånande att sex personer som läser innantill på olika sätt har lite olika synpunkter. Det ligger i sakens natur. : Jag har en liten kommentar. frågade om upplåningskostnader för dessa 100 miljarder. Det är en nettokostnad på 200 miljoner. Vi lånar upp pengarna på , men sedan placerar vi dessa och har en intäkt på det. Det blir svårt att komma ned på sådana nivåer annars. Riksbankschef : Tack för många bra frågor. Vår syn på den allmänna ekonomiska utvecklingen när det gäller vart är på väg är att den här gången var konjunkturnedgången av ett mycket, mycket mildare slag än den vi hade 2008/2009. Det gör att när vi blickar framåt kan vi se att vi går mot en ekonomisk utveckling som är sådan att tillväxten ligger under genomsnittet . I takt med att ekonomin på olika håll i världen återhämtar sig påverkas positivt av det. Det innebär att går vi mot normal tillväxt. Det leder till ett läge där inflationstakten ökar i , och vi går mot en inflationstakt på någonstans kring . , vilket har diskuterats intensivt här , har vi att fundera kring utformningen av penningpolitiken mot bakgrund av vad som sker när det gäller skulder, skuldutveckling och hur man hanterar den typen av frågor i och hur vi hittar en lämplig kombination av penningpolitik och andra verktyg för att hantera de frågorna på ett sådant sätt att vi inte bortom den normala prognoshorisonten försätter oss i ett läge som är väldigt svårt att hantera och som kommer att vara bekymmersamt om en olycka inträffar, inte minst när det gäller arbetslöshet. Ordförande : Jag vill tacka riksbanksledningen, ledamöterna och övriga som följt oss . Jag yrkar bifall till finansutskottets förslag.I dag behandlar vi ansvarsprövningen av och en utdelning till staten på 6,8 miljarder. Ser man präglades verksamhet av finanskrisen och nedgången i den svenska ekonomin. I spåren av den kraftiga konjunkturnedgången sänktes reporäntan till historiskt låga , och vidtog extraordinära krisåtgärder . Läser vi sedan bokslutet visar verksamheten att alla de extraordinära krisåtgärderna avvecklades.Värdet på utelöpande sedlar och mynt i samhället minskade med 5 miljarder och 4 miljarder , vilket framgår av balansräkningens skuldsida. Det är som värdet på sedlarna minskar. Vi socialdemokrater och utskottet har tagit upp att det vore intressant att få en noggrannare analys av när det gäller dessa förändringar av antal utelöpande sedlar.Riksbanken har i årsredovisningen på ett förtjänstfullt sätt redovisat detta på s. 66. Men fortsätter trenden med färre sedlar i samhället kommer det att påverka samhället, finansiella ställning och kanske den finansiella stabiliteten. Detta område måste följas upp och utredas vidare om trenden fortsätter.Herr talman! har fått i uppdrag att främja ett säkert och effektivt betalningsväsen. roll i det centrala betalningssystemet är helt enkelt avgörande för att vårt land ska fungera. Själva det centrala betalningssystemet, , har en stor betydelse för det finansiella systemet.Under 2009 tillsatte en utredning om RIX-systemet. beslutade direktionen att även i fortsättningen ska tillhandahålla och svara för den funktionella driften. Men fattade ett inriktningsbeslut om att anlita en extern operatör för den tekniska driften av systemet.Vi socialdemokrater har poängterat våra farhågor om effekterna av en extern operatör. är den på plats och sköter verksamheten. Det måste utvärderas framöver hur det fungerar. Detta system är vitalt för vårt samhälle och vår samhällsekonomi.Herr talman! misslyckas med sin måluppfyllelse med 2 procents inflation . I genomsnitt uppgick inflationen till , vilket är under inflationsmålet på . Inflationen mätt i kpi var . Slutsatsen man drar är att sätter en något för hög ränta. Detta påverkar sysselsättningen och investeringar negativt.Varför gör man då detta? Är man rädd för en bostadsbubbla och att hushållen lånar för mycket? Eller är det så att regeringens oförmåga i bostadspolitiken gör att det byggs för lite och att det skapar högre bostadspriser när efterfrågan är högre än utbudet? Detta gör kanske att räntan hålls uppe något.I finanskrisernas spår har det startats många utredningar i och inom EU. har tidigare lämnat in en framställning till om utredningsbehov med anledning av finanskrisen. Detta har även vi socialdemokrater fordrat. Tyvärr blev inte de utredningarna parlamentariska, men utredningarna är i gång. Något delbetänkande från har också lämnats till regeringen. Regeringen har ännu inte kommit med några förslag.Jag vill belysa några saker när det gäller detta. Det är flera frågor som vi inte har fått beslutsförslag om som har tittat på. Det handlar om ansvar och arbetsfördelning mellan myndigheter, stabilitetsfond, stabilitetsavgift och egna kapital.Läser man finansutskottets betänkande bland annat på s. 25 skapar det en del funderingar om beslutsordningen mellan riksdag, regering och myndigheter. har sett behov av att öka kapitalet och verkställde detta . Men läser man styrelsepromemorian från Riksgälden har de en helt annan analys.Dessa utredningar och myndigheternas olika åsikter gör att det känns viktigt att får förslag från regeringen om ansvar, roll, egna kapital, upplåning till valutareserven, storleken på valutareserven och ansvarsfördelningen på detta område mellan och Riksgäldskontoret.Herr talman! Slutsatsen är att det behövs ett tydligare ramverk. I betänkande FiU23 behandlas utskottets granskning av .