bet · H001JuU13 · 2013-02-21 00:00:00 — I de ärenden där ungdomar förekommer som brottsmisstänkta eller brottsutsatta ska utredningsarbetet genomföras skyndsamt och lagstadgade tidsfrister ska hållas. För att stödja polismyndigheterna i deras arbete att hålla tidsfristerna i ungdomsärenden utfärdades det nationella direktivet 2011 Fokus Lagstadgade tidsfrister ungdom (s. 44). Av Polisens mål och prioriteringar 20132015 framgår att ungdomars brottslighet ska vara i fokus, att polisen ska utreda ungdomsbrott snabbare och att utredningsrutiner som bidrar till en snabb lagföring av ungdomar ska tillämpas. regleringsbrev för anges att särskilt ska redovisa handläggningstider i mål där personer står åtalade samt vilka åtgärder som har vidtagits för att korta handläggningstiderna i dessa. Av regleringsbrev för (Brå) framgår att Brå getts i uppdrag att, med stöd av databasen för rättsväsendets uppföljningssystem (RUS), redovisa handläggningstiderna hos polismyndigheterna, och domstolarna för mål och ärenden som rör brottstyperna misshandel, rån, våldtäkt, stöld och utpressning. I uppdraget ingår att redovisa eventuella förändringar i handläggningstiderna. Vidare ingår också att särskilt redovisa handläggningstiderna för mål och ärenden som avser unga gärningsmän. Återrapporteringen ska göras med utgångspunkt i den analys som lämnades . Uppdraget ska redovisas . Brå har i regleringsbrev fått ett förnyat uppdrag vilket ska redovisas . Brå lämnade rapporten av ungdomsärenden (Rapport 2012:5). Av rapporten framgår att trots att det finns särskilda skyndsamhetskrav när det gäller handläggningen av ungdomsärenden, visar analyser av uppgifter från RUS-databasen (databasen för rättsväsendets uppföljningssystem) att den totala handläggningstiden från brottsanmälan till domslut är längre vid misstankar mot unga när det gäller brotten våldtäkt, rån och utpressning än när misstankarna riktas mot vuxna. Ingen skillnad observerades vid stöld, och enbart i samband med misshandel hanteras misstankar mot unga lagöverträdare snabbare än misstankar mot vuxna. Ett annat resultat som framkommer i RUS-analyserna är att de län som uppvisar en hög personuppklaring gällande misstankar om misshandel riktade mot unga tenderar att ha en kortare genomsnittlig handläggningstid fram till personuppklaringsbeslutet (s. 7). De brister som konstaterade i sin granskning av hur de rättsliga myndigheterna hanterar unga lagöverträdare (Hanteringen av unga lagöverträdare en utdragen process, RiR 2012:9) måste som utskottet tidigare uttalat (bet. 2009/10:JuU11 och bet. 2010/11:JuU12) tas på största allvar. Utskottet anförde vidare i det sistnämnda betänkandet att regeringen måste prioritera en snabbare rättslig prövning av ungdomsbrott och att rättssystemet måste bli bättre på att hantera sådana brott. Både i fall med unga lagöverträdare och i fall med unga brottsoffer måste särskilt fokus riktas på att förkorta handläggningstiderna. Som framgår ovan tillkännagav för regeringen som sin mening att regeringen borde återkomma till med förslag om snabbare rättslig prövning av ungdomsbrott. Utskottet konstaterar att regeringen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4) också har vidtagit åtgärder för att uppnå en snabbare rättslig prövning av ungdomsbrott. Handläggningstiderna har minskat under en följd av år, den lagstadgade fristen har hållits i högre grad jämfört med och regeringen har förklarat att man avser att fortsätta att följa myndigheternas arbete på området. Regeringen har även gett en utredare i uppdrag att bl.a. se över tidsfristerna för förundersökningar mot unga lagöverträdare. Utskottet anser att det är angeläget att handläggningstiderna för ungdomsbrott förkortas. Mot bakgrund av de åtgärder som regeringen vidtagit och den utredning som pågår anser utskottet att det inte finns skäl att föreslå ett nytt tillkännagivande om snabbare rättslig prövning av ungdomsbrott. Utredning av brott som begåtts av unga lagöverträdare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. uppföljning av i vilken mån unga har tillgång till biträde vid förhör och att barnahus ska inrättas för att utreda barn som misstänks för att ha begått brott. Jämför reservationerna 4 (S, V) och 5 (MP). I kommittémotionerna 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 19 och 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 5 begärs att en uppföljning görs av hanteringen av huruvida unga vid förhör biträds av en försvarare. Motionärerna framhåller att har kritiserat den svenska utformningen av rätten till biträde vid förhör under förundersökning och att det numera finns regler som anger att alla som blir förhörda under en förundersökning ska ha rätt att ha ett biträde närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen. En forskarrapport från i visar emellertid, anför motionärerna, att det finns allvarliga brister i lagstiftningen om rätten till biträde och att detta särskilt gällde i fall där unga personer förhörs med anledning av en brottsmisstanke. I kommittémotion 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 3 begärs att s.k. barnahus på försök ska inrättas även för att utreda barn som misstänkts ha begått brott. De åtgärder regeringen föreslår i proposition 2011/12:171 Samverkan för att förebygga ungdomsbrottslighet ger, framhåller motionärerna, verktyg som underlättar samverkan, men det krävs att berörda statliga och kommunala myndigheter ges samarbetsuppdrag som liknar de som getts för de nu verksamma barnahusen. I motion 2011/12:Ju319 av (KD) yrkas att föräldrar till unga lagöverträdare ska närvara vid polisförhör där deras ungdomar deltar, om det inte är till men för utredningen, och även närvara vid domstolsförhandlingar där deras barn är inblandade. Motionären anför att om föräldrarna uteblir ska de kunna föreläggas att inställa sig vid vite eller hämtas av polis. Föräldrarna ska också erbjudas ett omfattande stöd. I 24 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (förkortad LUL) anges att för en misstänkt som inte har fyllt ska en offentlig försvarare förordnas, om det inte är uppenbart att han eller hon saknar behov av försvarare. gäller enligt 23 kap. 10 § att alla som förhörs under en förundersökning har rätt att ha ett biträde närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen (prop. 2007/08:47, bet. 2007/08:JuU11, rskr. 2007/08:131). gällde rätten till biträde bara den som var misstänkt och hade underrättats om en brottsmisstanke. Bakgrunden till den ovan nämnda ändringen är att (or Degrading Treatment or Punishment, CPT) kritiserat den svenska utformningen av rätten till biträde vid förhör under förundersökning och gjort gällande att alla som är skyldiga att stanna kvar hos de brottsutredande myndigheterna ska ha en formell rätt att anlita juridiskt biträde, oavsett om de hålls kvar i egenskap av målsägande, misstänkt eller vittne. Enligt CPT ska rätten till biträde alltså inte gälla enbart misstänkta som har underrättats om en brottsmisstanke (prop. 2007/08:47). Justitieministern har i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2011/12:190) om minderårig brottsmisstänktas rätt till försvarare vid förhör uppgett bl.a. följande. inledde ett arbete med att se över de riktlinjer som finns för handläggning av ungdomsärenden. En del i det arbetet handlar om att säkerställa att offentliga försvarare deltar vid förhör med unga misstänkta. har också fört diskussioner med om vilka åtgärder som lämpligen bör vidtas för att offentliga försvarare ska vara tillgängliga även under jourtid. har tagit fram en nationell utbildning för ungdomsbrottsutredare. I utbildningen ingår flera angelägna moment, t.ex. vikten av att en offentlig försvarare är närvarande vid förhör med misstänkta ungdomar. Lagstiftningen om unga lagöverträdare är tydlig, och därför är det viktigt att polisen har tillgång till offentliga försvarare i ett akutskede. Justitieministern såg inget behov av att vidta några åtgärder utöver de som redan påbörjats av och . Utredning av brott med en ung gärningsman gav regeringen i uppdrag att i samverkan med , och ta fram gemensamma nationella riktlinjer för samverkan i utredningar om misstänkta brott mot barn. I uppdraget ingick även en fortsatt utvärdering av ett urval barnahus (Ju2008/8773/). delredovisade berörda myndigheter bl.a. de gemensamt beslutade nationella riktlinjerna. har meddelat att ärendet, som slutredovisades , bereds i . Av de nationella riktlinjerna, avsnitt 4.3, framgår att samverkan där det är lämpligt även bör omfatta barn som är förövare av sexualbrott. Några diskussioner om att, utöver det som nämns ovan, inrätta särskilda barnahus för barn som misstänks ha begått brott förs inte inom . Av polisens webbplats framgår att utredningscentrum för unga lagöverträdare ska utreda brott. Grundprincipen är att brott ska utredas där den unge bor, oavsett var brottet är begånget. Polis, socialtjänst och åklagare ska samverka och komma överens om vilka åtgärder som ska vidtas då den misstänkte är . Syftet med utredningscentrum är att genom snabba åtgärder minska kriminalitet bland ungdomar. Satsningen ska införas i varje polismästardistrikt. Den försöksverksamhet som bedrivits visar att framgången bygger på samverkan mellan myndigheter och snabba insatser. Målet med utredningscentrum är att ge stöd till ungdomar som begår brott och deras anhöriga reagera för att förhindra fortsatt brottslighet aktivera nätverket runt ungdomarna med föräldrar, andra anhöriga, skola, fritidsgårdar, kyrkor och samfund, nattvandrare och ungdomsmottagningar. I 5 § LUL anges att om någon som inte har fyllt är skäligen misstänkt för brott, ska vårdnadshavaren eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge underrättas samt kallas till förhör som hålls med den unge, om detta inte är till men för utredningen eller det annars finns särskilda skäl mot det. I 26 § LUL anges bl.a. att när åtal väcks mot den som inte har fyllt , ska tingsrätten underrätta vårdnadshavaren eller annan som svarar för den unges vård och fostran samt annan som har en fostrande roll i förhållande till den unge om åtalet och om tidpunkten för huvudförhandlingen, om det inte finns särskilda skäl mot det. Motsvarande skyldighet att lämna underrättelse om tidpunkten för huvudförhandlingen gäller även högre rätt. Av samma bestämmelse framgår även att om åtalet avser ett brott på vilket fängelse kan följa, ska vårdnadshavaren eller annan person som har en fostrande roll i förhållande till den unge, höras i målet, om det kan ske och det inte finns särskilda skäl mot det. Regeringen anför i årets budgetproposition att föräldrar har huvudansvaret för att barn inte begår brott men att det är viktigt att familjen har tillgång till de olika former av stöd som den kan behöva. Ett uppdrag ska ges till för att kartlägga föräldrars deltagande vid rättsväsendets åtgärder mot deras barn. När det gäller unga människor är det viktigt att åtgärdernar tydliga och sätts in tidigt för att förhindra att de fastnar i kriminalitet (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 s. 17). Av Brottsförebyggande rådets (Brå) regleringsbrev framgår att Brå har getts i uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning vårdnadshavare närvarar vid rättsväsendets åtgärder mot deras misstänkta barn. Det handlar bl.a. om vårdnadshavares närvaro vid polisförhör och domstolsförhandlingar. I uppdraget ingår också att belysa vilken betydelse vårdnadshavares närvaro kan ha för rättsprocessen och för de unga. Uppdraget ska redovisas . gäller, som framgår ovan, enligt 23 kap. 10 § att alla som förhörs under en förundersökning har rätt att ha ett biträde närvarande vid förhöret, om det kan ske utan men för utredningen. gällde rätten till biträde bara den som var misstänkt och hade underrättats om brottsmisstanke. Justitieministern har i ett svar på en skriftlig fråga (fr. 2011/12:190) om minderåriga brottsmisstänktas rätt till försvarare vid förhör förklarat vilka arbeten som pågår och uppgett att det inte finns något behov av att vidta några åtgärder utöver de som redan påbörjats av och . Utskottet ser inte skäl att ställa sig bakom ett sådant initiativ som efterfrågas i motionerna 2011/12:Ju359 (S) yrkande 19 och 2012/13:Ju373 (S) yrkande 5. har, som nämns ovan, i samverkan med , och tagit fram gemensamma nationella riktlinjer för samverkan i utredningar om misstänkta brott mot barn. Uppdraget slutredovisades och bereds i . Av de nationella riktlinjerna framgår att samverkan när det är lämpligt även bör omfatta barn som är förövare av sexualbrott. Som framgår ovan finns en samverkan vad gäller utredning av brott som begåtts av unga lagöverträdare inom de utredningscentrum för unga lagöverträdare som ska införas i varje polismästardistrikt. Med anledning av det anförda ser utskottet inte skäl att ställa sig bakom det som yrkas i motion 2012/13:Ju403 (MP) yrkande 3. Vad gäller yrkandet i motion 2011/12:Ju319 om föräldrars närvaro vid förhör av unga lagöverträdare och vid domstolsförhandlingar konstaterar utskottet att Brå i regleringsbrev getts i uppdrag att kartlägga i vilken utsträckning vårdnadshavare närvarar vid rättsväsendets åtgärder mot deras barn. I uppdraget ingår att belysa vilken betydelse vårdnadshavares närvaro kan ha för rättsprocessen och för de unga. Uppdraget ska redovisas . Utskottet vill inte föregripa detta arbete. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden som behandlats ovan. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om sänkt straffmyndighetsålder. Jämför reservation 6 (SD). I motion 2012/13:Ju311 (SD) av begärs att straffmyndighetsåldern sänks från 15 till . Motionären anför att det straffrättsliga systemet som det är utformat inte är anpassat till de riktigt grova brott som förövas av vissa unga lagöverträdare, vilket framgår av tydliga exempel. Denna brist är farlig, anför motionären. Dels misslyckas man med att ge en avskräckande effekt till såväl förstagångsförbrytare som återfallsförbrytare, dels skadar denna brist medborgarnas tilltro till rättssystemet. Trovärdigheten för påföljden och acceptansen för domstolarnas påföljdsbestämning förutsätter att påföljden ger uttryck för gärningens allvar. I 1 kap. 6 § anges att för brott som någon begått innan han eller hon fyllt får inte dömas till påföljd. genomfördes vissa lagändringar som rör barn som misstänks för brott (prop. 2009/10:105, bet. 2009/10:JuU25, rskr. 2009/10:316). Syftet med regeringens föregående översyn av lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare (förkortad LUL) var att brott begångna av barn skulle utredas i större utsträckning och mer effektivt. Lagändringen innebär bl.a. att polisen enligt en s.k. presumtionsregel alltid ska inleda en utredning när barn misstänks för ett brott för vilket det inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse . Polisen kan också utreda brott som inte omfattas av presumtionsregeln om det är av särskild betydelse med hänsyn till allmänt intresse. Detta innebär att rent polisiära skäl kan leda till en utredning av brott, som exempelvis stöld eller skadegörelse. Polisen kan också utreda brott som inte omfattas av presumtionsregeln om det är av särskild betydelse med hänsyn till ett enskilt intresse. Vid misstanke om andra brott ska socialnämnden hos polisen begära att en utredning om brottet inleds, om socialnämnden bedömer att en sådan kan antas ha betydelse för att avgöra insatser för barnet. Vid denna bedömning ska det särskilt beaktas om det är fråga om ett brott som äventyrar den unges hälsa och utveckling eller om brottet är ett led i en upprepad brottslighet som begåtts av den unge. Det ställs vidare högre krav på att närvara vid polisförhör. För att understryka vikten av att en utredning bedrivs med särskild skyndsamhet finns en tidsfrist inom vilken en utredning ska vara avslutad. Möjligheten att förordna juridiskt biträde för den unge är utvidgad, och vidare är det möjligt att tvångsvis drogtesta barn som misstänks för att olovligen ha använt narkotika. I förarbetena till den ovannämnda lagändringen anförde regeringen bl.a. att avsikten med ändringen inte var att anlägga ett mera renodlat straffrättsligt synsätt på brott begångna av barn och att förslagen inte ska ses som ett led i en utveckling mot att straffmyndighetsåldern kan komma att sänkas. Regeringen anförde att de föreslagna förändringarna snarare kan komma att motverka en sådan utveckling. Även i fortsättningen bör det primära syftet med en utredning av brott som begåtts av barn vara att klarlägga behovet av sociala insatser (prop. 2009/10:105 s. 21 ff.). I årets budgetproposition (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4) anför regeringen bl.a. följande (s. 17). Vidare avser regeringen låta utvärdera de ändringar i lagen om unga lagöverträdare som trädde i kraft och som rör utredningar av brott begångna av barn . En sådan utvärdering kan bland annat ge en bild av om ändringarna lett till att fler brott utreds, om tillämpningen av reglerna blivit mer enhetlig samt om det finns anledning att utreda fler brott. har meddelat att man planerar att ge Brå i uppdrag att göra den ovan nämnda utvärderingen. Utskottet anser att den nuvarande straffmyndighetsåldern är väl avvägd och avstyrker därmed motionen. Påföljder för unga lagöverträdare Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden med olika förslag när det gäller påföljder för unga. Jämför reservationerna 7 (MP) och 8 (SD). I kommittémotion 2012/13:Ju403 av m.fl. (MP) yrkande 7 begärs att personer som döms för brott bara som sista alternativ ska dömas till fängelse eller sluten ungdomsvård. Detta bör gälla i högre utsträckning än vad det gör . Utgångspunkten ska vara att andra påföljder så långt som möjligt ska användas. I samma motion yrkande 8 begärs att de nya straff för unga som föreslås i betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34) ska införas och ersätta de nuvarande frihetsberövande påföljderna. I partimotion 2011/12:Ju411 av m.fl. (SD) yrkande 12 begärs att om personer men begår vålds- eller sexualbrott av grov och hänsynslös karaktär ska det kunna prövas huruvida de ska dömas på samma sätt som vuxna. För det fall att gärningsmannen döms som en vuxen person ska straffskalan tillämpas fullt ut utan att någon straffrabatt medges. Motionärerna anför att för det fall att en person är kapabel att begå den typen av särskilt allvarliga våldsbrott bör denne även vara kapabel att ta konsekvenserna av sitt handlande. Samma yrkande framförs även i motionerna 2011/12:Ju379 och 2012/13:Ju250 båda av (SD). I motion 2012/13:Ju356 av (M) begärs att det för ungdomar som är för unga för att dömas till fängelse ska övervägas möjligheterna till andra påföljder och behandlingar som är mer relevanta och tar större hänsyn till brottets karaktär än vad påföljderna samhällstjänst och vård enligt socialtjänstlagen gör. Motionären anför att de straffsatser som gäller inte är relevanta vid alla tillfällen när ungdomar begår allvarliga brott och att ådömda påföljder inte i alla fall ger tillräckliga inskränkningar och inverkan på ungdomarna för att motverka att de begår brott igen. För ett brott som någon begått innan han eller hon fyllt får rätten döma till fängelse endast om det finns synnerliga skäl. För ett brott som någon begått efter det att han eller hon fyllt men innan han eller hon fyllt får rätten döma till fängelse endast om det med hänsyn till gärningens straffvärde eller annars finns särskilda skäl (30 kap. 5 § ). I 32 kap. finns bestämmelser om överlämnande till särskild vård för unga. Där anges bl.a. att den som är och som begått brott får dömas till ungdomsvård om han eller hon har ett särskilt behov av vård eller någon annan åtgärd enligt socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga och sådan vård eller åtgärd kan beredas den unge. Vården och åtgärderna ska syfta till att motverka att den unge utvecklas ogynnsamt (1 §). Den som är och som begått brott får dömas till ungdomstjänst om den unge samtycker till det och påföljden är lämplig med hänsyn till hans eller hennes person och övriga omständigheter. Den som döms till ungdomstjänst ska åläggas att utföra oavlönat arbete och delta i annan särskilt anordnad verksamhet i lägst tjugo och högst (2 §). Regeringen anför i årets budgetproposition (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4) bl.a. följande (s. 17). Reaktionerna mot brott som begås av unga behöver inte bara komma snabbt utan måste också vara tydliga. Alldeles för många ungdomar upplever att det inte händer tillräckligt när någon begår brott. Det ska övervägas hur användningen av åtalsunderlåtelse avseende ungdomar ska användas. , som överlämnade sitt betänkande Nya påföljder (SOU 2012:34) , har gjort en översyn av påföljdssystemet för såväl vuxna som unga lagöverträdare. I uppdraget ingick bl.a. att se över särbehandlingen av unga lagöverträdare och de särskilda ungdomspåföljderna. Utredningen föreslår bl.a. att nya påföljder kontaktskyldighet för unga, ungdomsövervakning och varningsstraff, ska införas för unga lagöverträdare. Kontaktskyldigheten för unga ska enligt förslaget vara ett alternativ till påföljderna ungdomsvård och ungdomstjänst. Påföljden ska bl.a. innebära att den unge ska hålla kontakt med en särskild kontaktperson som ska ha både stödjande och kontrollerande uppgifter. Ungdomsövervakning ska enligt förslaget kunna dömas ut vid mer allvarlig brottslighet. Påföljden ska vara intensiv och behandlingsinriktad och innehålla vissa inskränkningar i den unges rörelsefrihet, t.ex. förbud att lämna bostaden på helgkvällar och helgnätter. Förbuden ska kunna kontrolleras med elektroniska hjälpmedel. Varningsstraff ska kunna dömas ut i stället för ett lågt bötesstraff om den unge tidigare är ostraffad. Betänkandet är remissbehandlat, och av årets budgetproposition framgår att regeringen avser att återkomma angående förslagen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 s. 19). lämnades departementspromemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag (Ds 2012:54). Förslagen i promemorian bereds i . Som framgår ovan lämnade sitt betänkande Nya påföljder . Vidare har departementspromemorian Processrättsliga konsekvenser av förslag lämnats. Förslagen bereds i . Utskottet vill inte föregripa detta arbete och avstyrker därmed motion 2012/13:Ju403 (MP) yrkande 7 och 8 samt motion 2012/13:Ju356 (M). Utskottet kan inte ställa sig bakom förslaget i partimotion 2011/12:Ju411 (SD) yrkande 12 och motionerna 2011/12:Ju379 (SD) och 2012/13:Ju250 (SD) om att personer men som begår vålds- eller sexualbrott av grov och hänsynslös karaktär ska dömas på samma sätt som vuxna. Utskottet avstyrker motionen och motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om gallring av uppgifter i belastningsregistret. Jämför reservation 9 (MP). I kommittémotion 2012/13:Ju403 (MP) av m.fl. yrkande 13 begärs att möjligheterna att gallra bort fler uppgifter om unga lagöverträdare i belastningsregistret ska utredas. Frågan om gallring av uppgifter i belastningsregister är särskilt viktig när det gäller unga personer. Det finns särskilda bestämmelser i belastningsregistret om detta. I belastningsregistret registreras uppgifter om den som genom dom, strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot har ålagts en påföljd för brott. Även uppgifter om åtalsunderlåtelse eller att någon har förklarats fri från påföljd enligt 30 kap. 6 § antecknas i registret. har som övergripande syfte att olika myndigheter, framför allt inom rättsväsendet, på ett enkelt sätt ska få tillgång till information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamheten. gäller enligt 17 § lagen (1998:620) om belastningsregister att uppgifter i belastningsregistret om skyddstillsyn, villkorlig dom, ungdomsvård, överlämnande till vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, ungdomstjänst och om att någon enligt 30 kap. 6 § har förklarats fri från påföljd, gallras ur registret efter domen eller beslutet om uppgiften avser en person som var för brottet eller brotten. var gallringsfristen för de aktuella uppgifterna .