bet · H001UbU6 · 2013-03-27 00:00:00 — Förhandlingarna avslutades formellt utan att parterna var överens. Regeringen föreslog i budgetpropositionen inte någon justering av den aviserade minskningen av det generella bidraget till kommunerna till följd av gymnasiereformen. Regeringen angav vidare att man tillsammans med SKL kommer att noga följa kostnadsutvecklingen för skolhuvudmännen (prop. 2011/12:1 utg.omr. 16 s. 9495). På regeringens uppdrag har Statskontoret gjort en undersökning av organisatoriska konsekvenser av den nya gymnasieskolan (U2012/3133/GV). Statskontorets undersökning visar att en betydande andel av gymnasieskolorna bedömer att de har fått försämrade förutsättningar att fylla undervisningsgrupperna som en följd av gymnasiereformen. Statskontorets uppföljning har genomförts tidigt i reformen vilket har påverkat myndighetens möjligheter att urskilja och belägga reformens konsekvenser. Det har enligt Statskontoret inte varit möjligt att skilja reformens konsekvenser från andra förhållanden som påverkar de kommunala huvudmännens och gymnasieskolornas planeringsförutsättningar, bl.a. minskande elevkullar och förändrade sökmönster. Alla delar av reformen har ännu inte genomförts, och gymnasieskolorna arbetar med parallella gymnasiesystem. Endast den första årskursen i den reformerade gymnasieskolan har genomförts (Rapport 2012:23). I budgetpropositionen gör regeringen bedömningen att gymnasiereformen förbättrar förutsättningarna när det gäller elevers genomströmning samt skolornas planering, schemaläggning och möjligheter att kunna fylla undervisningsgrupperna. I samband med budgetpropositionen gjordes därför enligt regeringen en reglering av anslaget till kommunerna i enlighet med den kommunala finansieringsprincipen. som gymnasiereformen trädde i kraft försvagades dock konjunkturen och elevkullarna minskade. På grund av detta, och då huvudmännen inledningsvis måste upprätthålla två parallella gymnasiesystem för elever i olika årskurser, bedömer regeringen att bör tillskjutas . Resurserna föreslås bli tillskjutna i och med förslagen i budgetpropositionen , vilket SKL välkomnar. Mer tydliga effektiviseringsmöjligheter uppkommer först då reformen får fullt genomslag. Regeringen och SKL delar denna bedömning och kommer att utvärdera utvecklingen framöver (prop. 2012/13:1 utg.omr. 16 s. 6869). har därefter bifallit anslagsökningen. 2012/13:1 utg.omr. 25, bet. 2012/13:FiU3, rskr. 2012/13:135). Utskottet vill i likhet med regeringen framhålla att kostnaderna för en så genomgripande reform som gymnasiereformen är svåra att beräkna exakt, vilket också indikeras av Statskontorets undersökning. Utskottet erinrar om att medel om nu har tillskjutits och att regeringen och SKL delar bedömningen att mer tydliga effektiviseringsmöjligheter uppkommer först då reformen får fullt genomslag och att de kommer att utvärdera utvecklingen framöver. Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom yrkandet om en utvärdering av kostnaderna för gymnasiereformen efter och avstyrker därmed motion 2012/13:Ub494 (S) yrkande 10. Den nya skollagen (2010:800) innehåller skärpta krav på bl.a. gymnasieskolans elevhälsa (tidigare skolhälsovården). En samlad elevhälsa har införts med förebyggande och hälsofrämjande syfte. För elevhälsans medicinska, psykosociala, psykologiska och specialpedagogiska insatser ska det finnas tillgång till skolläkare, skolsköterska, psykolog och kurator. Detta gäller även fristående skolor (bet. 2009/10:UbU21 s. 57 f.). I skollagen regleras elevhälsan i 2 kap. 2528 §§. beslutade vid /11 om ett tillkännagivande till regeringen om att regeringen ska se till att det görs en nationell översyn av tillgängligheten till och kvaliteten på elevhälsan (bet. 2010/11:UbU7, rskr. 2010/11:206). Med anledning av tillkännagivandet har regeringen gett i uppdrag att genomföra insatser för en förstärkt elevhälsa. I uppdraget ingår att utveckla en modell för hur man kan följa upp kvaliteten på och tillgången till elevhälsa i syfte att skapa förutsättningar för att kunna mäta och följa upp elevhälsan. Denna del av uppdraget redovisades . Uppdraget (U2011/5947/S m.fl.) omfattar också att bl.a. utforma och genomföra utbildningsinsatser för elevvårdande personal. Regeringen har aviserat att totalt ska avsättas till en satsning på förstärkt elevhälsa . Ett riktat statsbidrag ska erbjudas skolhuvudmän som gör insatser för att förstärka elevhälsan (prop. 2012/13:1 utg.omr. 16 s. 64). har även fått i uppdrag (U2011/5948/S) att utforma utbildningsinsatser till lärare i ämnet idrott och hälsa för att stödja utvecklingen av ämnet, bl.a. med utgångspunkt i den kartläggning (U2006/9049/S) som verket genomfört. Utskottet anser mot bakgrund av den satsning som görs på elevhälsan och de pågående myndighetsuppdragen att något uttalande från inte är motiverat. Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub494 (S) yrkande 21. Mobbning och kränkande behandling I 6 kap. skollagen (2010:800) återfinns bestämmelser som har till ändamål att motverka kränkande behandling av barn och elever. Kapitlet innehåller bl.a. bestämmelser om att huvudmannen ska se till att det inom ramen för varje särskild verksamhet bedrivs ett målinriktat arbete för att motverka kränkande behandling av barn och elever (6 §). Huvudmannen har också en skyldighet att förebygga och förhindra kränkande behandling (7 §) och att upprätta en plan mot kränkande behandling (8 §). Det stadgas också ett förbud för huvudmannen eller personalen att kränka barn och elever (9 §). Det finns därtill en skyldighet för personal att anmäla och agera mot kränkningar (10 §) och ett förbud att straffa barn eller elever som medverkat i en utredning eller anmält eller påtalat missförhållanden (11 §). Skadestånd till barn och elever kan i vissa fall betalas om huvudmannen eller personalen har åsidosatt sina skyldigheter enligt 611 §§. har publicerat allmänna råd om arbetet mot diskriminering och kränkande behandling (SKOLFS 2012:10). I diskrimineringslagen (2008:567) finns bestämmelser för att motverka diskriminering på grund av kön, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, sexuell läggning och funktionshinder i de verksamheter som regleras av skollagen. har låtit externa forskare utvärdera åtta av de vanligaste programmen mot mobbning som används i skolorna. Det fanns dock inte underlag för att göra bedömningar av de vanligaste programmen i sin helhet, utan enbart delar av dem. Enligt utvärderingen hade samtliga program positiva inslag, men även moment som inte ger effekt och som rent av kan öka mobbning och kränkande behandling. slutsats var att det inte fanns något underlag för att dra slutsatser om något program i sin helhet (Utvärdering av metoder mot mobbning, rapport 353:2011). Regeringen tillsatte 2010 en utredning om att införa en motsvarighet till lex för skolväsendet, förskolan och skolbarnsomsorgen. överlämnades betänkandet Rapportera, anmäla och avhjälpa missförhållanden för barns och elevers bästa (SOU 2011:33) till regeringen. I betänkandet föreslås att den som fullgör uppgifter i utbildning inom skolväsendet och i särskilda utbildningsformer (förutom annat sätt att fullgöra skolplikten samt annan pedagogisk verksamhet) ska vara skyldig att rapportera missförhållanden till sin förskolechef eller rektor. Förskolechefen eller rektorn föreslås få ansvar för att utreda och avhjälpa missförhållandet. Allvarliga missförhållanden ska enligt utredaren anmälas till Skolinspektionen eller till den kommun som har tillsyn över utbildningen eller verksamheten (prop. 2011/12:1 utg.omr. 16 s. 50). Regeringen har aviserat en proposition i frågan . Genom regeringsbeslut (U2011/567/S och U2011/2649/S) har fått ett förnyat uppdrag att stärka skolans värdegrund och arbete mot diskriminering och kränkande behandling. Uppdraget ska löpande redovisas i myndighetens årsredovisning och slutrapporteras till () . Uppdraget har i regleringsbrevet ändrats på så sätt att det även ska ingå att kartlägga omfattningen av problemet med s.k. maktlekar i bl.a. gymnasieskolan samt att föreslå hur skolorna kan arbeta med att förebygga sådana maktlekar. Denna del av uppdraget har rapporteras till () (U2012/736/S). Utskottet vill i sammanhanget framhålla att skolans ansvar att förmedla de grundläggande värden som det svenska samhället vilar på slås fast i den nya skollagen. Vid sidan om kunskapsuppdraget är det skolans viktigaste uppdrag. Ett aktivt värdegrundsarbete på varje skola som involverar såväl personal som elever är enligt utskottet en förutsättning för en trygg skolmiljö. Utskottet anser att något uttalande från inte är motiverat med hänvisning till pågående myndighetsuppdrag som rör mobbning och kränkande behandling samt att en proposition om en motsvarighet till lex inom skolväsendet är aviserad. Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub494 (S) yrkande 22. Registerkontroll av personal i gymnasieskolan Lagen (2000:873) om registerkontroll av personal inom förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg syftar till att öka skyddet för barn genom att förhindra att personer som har dömts för vissa brott anställs i förskoleverksamhet, skola och skolbarnsomsorg. Den som erbjuds anställning inom de aktuella skolformerna ska lämna ett registerutdrag från belastningsregistret. Registerutdrag som ska ligga till grund för prövningen enligt lagen förutsätts i förekommande fall innehålla uppgifter om begångna sexualbrott enligt 6 kap. och andra brott som innefattar allvarliga kränkningar av andra människor, såsom mord, dråp, grov misshandel, människorov, grovt rån och barnpornografibrott. Registerkontrollen omfattar alla typer av anställningar och alla personalkategorier. I den proposition som biföll när lagen tillkom sades följande i fråga om registerkontroll av personal i gymnasieskolan (prop. 1999/2000:123 s. 22, bet. 2000/01:UbU4, rskr. 2000/01:6). När det gäller ungdomar inom gymnasieskolan kan hävdas att skyddsbehovet inte gör sig lika starkt gällande. Dessa ungdomar kan antas ha större möjligheter att freda sig själva än de mindre barnen. Mot detta kan anföras att en elev ofta befinner sig i en viss beroendeställning gentemot en vuxen person, vilket kan utnyttjas av olämplig personal. På grund av skolplikten och elevernas ålder gör sig dock argument om en trygg och säker miljö starkast gällande i den obligatoriska skolan. Utskottet står alltjämt bakom uttalandena i propositionen. Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub494 (S) yrkande 24. Kommuner och Landsting och har i samarbete med bl.a. tagit fram ett underlag till stöd för skolhuvudmännens marknadsföring av gymnasieutbildning. Underlaget innehåller bl.a. en checklista över vad marknadsföringen kan omfatta, som kan vara till hjälp och stöd. Av marknadsföringslagen (2008:486) följer att marknadsföring ska stämma överens med god marknadsföringssed. Marknadsföring ska också utformas och presenteras så att det tydligt framgår att det är fråga om marknadsföring (5 och 9 §§). Med andra ord får reklam inte vara utformad så att den uppfattas som redaktionell text, utan ska uppfattas som just reklam. Utskottet kan därför inte se något behov av att se över gällande bestämmelser om marknadsföring av gymnasieutbildning och avstyrker därmed motion 2012/13:Ub427 (SD). När det gäller yrkandet om funktionshindrade gymnasieelevers skolskjuts vill utskottet anföra följande. Kommunernas skyldighet att i vissa fall ordna kostnadsfri skolskjuts för elever i regleras i 10 kap. 32, 33 och 40 §§ skollagen (2010:800). Elever i gymnasieskolan har inte samma lagstadgade rätt till skolskjuts. Kommunernas skyldigheter när det gäller gymnasieelevernas resor regleras i en särskild lagstiftning för dagliga elevresor. Av 2 § lagen (1991:1110) om kommuners skyldighet att svara för vissa elevresor framgår att för en elev som har rätt till studiehjälp enligt studiestödslagen (1999:1395) ska den kommun som enligt 29 kap. 6 § skollagen (2010:800) är elevens hemkommun ansvara för elevens kostnader för dagliga resor mellan bostaden och skolan. Ansvaret gäller för sådana resor där färdvägen är . Stödet ska ges kontant eller på annat lämpligt sätt enligt kommunens bestämmande. Om stödet ges kontant är kommunen inte skyldig att ge högre ersättning än vad som motsvarar 1/30 av prisbasbeloppet enligt 2 kap. 6 och 7 §§ socialförsäkringsbalken för varje hel kalendermånad som eleven har kostnader för resor mellan bostaden och skolan. Elever som studerar utomlands har rätt till bidrag till dagliga resor enligt ovanstående lag och enligt förordningen om bidrag till utlandsstuderande för dagliga resor. Dessa bestämmelser finns införda i Centrala författningssamling (CSNFS 1983:17). Elever som studerar utomlands har således rätt till bidrag enligt två olika regelverk. En översyn av reglerna för resor för elever som studerar utomlands görs dock inom ramen studiehjälpsutredning som ska redovisa sitt uppdrag (dir. 2011:122). Det kan tilläggas att när det gäller gymnasieelever med funktionsnedsättning som inte kan åka i kollektivtrafiken finns det i vissa fall möjlighet att få färdtjänst enligt de bestämmelser som följer av lagen (1997:736) om färdtjänst. Utskottet kan inte se annat än att regelverket när det gäller elevresor för elever med eller utan funktionshinder som studerar i är väl avvägt och vill inte föregripa den utredning som pågår vad gäller bestämmelser för resor för elever som studerar utomlands. Därmed avstyrks motion 2012/13:Ub368 (S). När det gäller yrkandet om att den parlamentariska socialförsäkringsutredningen ska få ett tilläggsdirektiv gällande ekonomisk kompensation till elever som felaktigt placerats i gymnasiesärskola kan utskottet konstatera att utredningens övergripande uppdrag gäller hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslöshet (dir. 2010:48, dir. 2012:90). Utskottet bedömer att den efterfrågade utvidgningen av utredningsuppdraget inte bör ske inom ramen för det givna uppdraget och avstyrker därmed motion 2012/13:Ub382 (S). När det slutligen gäller yrkandet om en utbildningsgaranti för unga vill utskottet erinra om att den tillfälliga satsning på arbetslösa ungdomar i åldern som saknar fullständig grundskole- eller gymnasieutbildning som tidigare ställt sig bakom (bet. 2010/11:UbU2, rskr. 2010/11:125) kommer att förlängas. Den förlängda satsningen innebär att dessa ungdomar under vissa förutsättningar kan få den högre bidragsnivån inom studiemedlet för studier på grundläggande eller gymnasial nivå som påbörjas (prop. 2012/13:1 utg.omr. 15, bet. 2012/13:UbU2, rskr. 2012/13:125). Vidare vill utskottet hänvisa till att regeringen tillsatte en utredning som ska föreslå hur arbetet med unga som varken studerar eller arbetar kan utvecklas (dir. 2012:70). I utredningens uppdrag ingår att se över om ansvarsfördelningen mellan kommunerna och de statliga myndigheterna behöver förtydligas och särskilt göra en översyn av det kommunala informationsansvaret för unga som inte har fyllt och som inte går i gymnasieskolan. Utredningen ska också analysera olika statistiska källor som kan användas för att kartlägga gruppen unga som varken arbetar eller studerar och utifrån analysen föreslå kvalitetssäkrade statistiska mått som gör det möjligt för myndigheter och kommuner att regelbundet få kunskap om denna grupp av unga. Utredningen ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet anser mot bakgrund av den förlängda satsningen på ungdomar i åldern som saknar fullständig grundskole- eller gymnasieutbildning och den pågående utredningen om hur arbetet med unga som varken studerar eller arbetar kan utvecklas att något uttalande från inte är motiverat. Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub489 (S). Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår de motionsyrkanden om gymnasieskolan (S, M och MP) som tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare . I detta betänkande behandlas ett antal motionsförslag som rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet behandlade under riksmötena /11 och 2011/12 och som avslog i enlighet med utskottets förslag (bet. 2010/11:Ub8, bet. 2011/12:Ub15). Utskottet ser ingen anledning att nu göra någon annan bedömning och avstyrker därför motionerna 2012/13:Ub215 (S), 2012/13:Ub240 (MP), 2012/13:Ub291 (S), 2012/13:Ub303 (S), 2012/13:Ub304 (S), 2012/13:Ub307 (M), 2012/13:Ub318 (S), 2012/13:Ub320 (S), 2012/13:Ub336 (M), 2012/13:Ub350 (S), 2012/13:Ub356 (S), 2012/13:Ub365 (S) yrkande 2, 2012/13:Ub367 (M), 2012/13:Ub369 (S), 2012/13:Ub376 (S), 2012/13:Ub380 (S), 2012/13:Ub383 (MP) yrkande 1, 2012/13:Ub436 (S), 2012/13:Ub441 (S), 2012/13:Ub442 (S), 2012/13:Ub455 (MP) yrkande 2 och 2012/13:Ub463 (MP). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Framtidens gymnasieskola m.m., punkt 1 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ub494 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2012/13:So484 av (M) yrkande 4, 2012/13:Ub364 av (S) och 2012/13:Ub397 av (KD). Utbildning är nyckeln till framtidens jobb och konkurrenskraft, men också till människors frihet att forma sina egna liv. är och ska förbli en nation som satsar på kunskap. Däri ligger vår konkurrenskraft. Vägen framåt är inte låga löner och sämre arbetsmiljö. Ska vi möta utmaningen som ett modernt land som investerar för framtiden måste vi investera i utbildning och rusta unga människor för att möta framtiden. Dagens gymnasieskola står inför helt andra utmaningar än vad som gällde . krävs en gymnasieutbildning för att få ett jobb och för att klara sig i ett alltmer komplext och kunskapsintensivt samhälle. Det blir tydligt inte minst när man studerar långtidsarbetslöshet bland ungdomar. Den viktigaste orsaken till att ungdomar är långvarigt arbetslösa är just bristande utbildning. Dagens och framtidens arbetsliv och samhälle kräver gedigna kunskaper av alla. Förändringarna på arbetsmarknaden, och kraven på att förvärvsarbetande ska kunna byta arbetsplats, yrke eller bransch, gör att unga som inte får med sig tillräckliga kunskaper från gymnasieskolan har det svårt och kommer att få det än svårare . Att successivt höja kraven på kunskap har därför varit både naturligt och nödvändigt mot bakgrund av samhällets utveckling. Kunskapsekonomin kräver att alla har minst en gymnasieexamen. Alla gymnasieprogram ska också förbli minst treåriga. Unga människor måste därför rustas för att möta framtiden. Vi vill att alla elever i gymnasieskolan ska kunna välja mellan tydliga inriktningar som syftar till vidare studier eller direkt till ett yrke. Samtliga utbildningar ska ge gedigna kunskaper och leda till en gymnasieexamen. Därigenom blir alla väl rustade för att klara arbetslivet och fortsatt utbildning. Genom studier ska eleverna också skaffa sig en grund med beständiga kunskaper som utgör den gemensamma referensram som alla i samhället behöver. Utbildningen ska främja elevernas utveckling till ansvarskännande människor som aktivt deltar i och utvecklar yrkes- och samhällslivet. En hög kunskapsnivå är också grundläggande för möjligheten att utöva sina demokratiska fri- och rättigheter. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som ovan anförts. Avhopp från gymnasieskolan, punkt 2 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ub494 av m.fl. (S) yrkande 6 och 2012/13:Ub504 av (S). Det krävs nationella mål och en strategi utvecklad mellan stat och kommun för att fler elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Det ska ställas tydliga krav på att skolorna ska arbeta för att alla elever ska fullfölja sin gymnasieutbildning. Skolan har ett ansvar att se varje elev. Uppläggningen av undervisningen behöver ses över och särskilda insatser initieras för att öka elevernas motivation att fullfölja sin gymnasieutbildning. Undervisningen i de gymnasiegemensamma kurserna bör också präglas mer av den utbildning som eleven går genom s.k. infärgning. Motivationen och resultaten ökar avsevärt om eleverna ges möjlighet att arbeta med dessa ämnen i ett sammanhang som är tydligare kopplat till programmets inriktning. Inte minst för att förbättra resultaten inom de gymnasiegemensamma ämnena behöver undervisningens upplägg förnyas för att göra den mer relevant för elever med olika bakgrund och studiemål. Vissa mål i de gymnasiegemensamma ämnena kan uppnås genom en starkare samverkan med karaktärsämnena. Även om utbildningen i de gymnasiegemensamma kurserna får olika upplägg ska målen vara gemensamma. Regeringen försöker motverka avhopp från gymnasiet genom att sänka kunskapskraven i svenska och engelska för en hel generation elever på yrkesprogrammen. Att man sänker kunskapskraven skulle naturligtvis kunna innebära att statistiken över hur många som når målen förbättras, men det sker till ett högt pris både för gymnasieeleverna personligen och för konkurrenskraft. Det är också troligare att avhoppen ökar då allt fler elever på grund av att yrkesprogrammen inte leder vidare till fortsatta studier väljer bort yrkesprogrammen trots att de har inriktningar som intresserar eleverna mer. Regeringen bör vidta lämpliga åtgärder enligt vad som ovan anförts. Grundläggande högskolebehörighet för elever på yrkesprogrammen, punkt 3 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (V) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Ub209 av m.fl. (V) yrkande 1, 2012/13:Ub477 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2012/13:Ub494 av m.fl. (S) yrkandena 3, 11 och 19. Gymnasieskolan ska ge bästa möjliga förutsättningar för arbete och fortsatta studier. I detta ligger även möjligheten att byta arbete eller sysselsättningsform. Om den som vill starta eget inte tar steget på grund av kunskapsbrister förlorar samhället i tillväxt. Den som långvarigt vantrivs med sitt befintliga arbete löper större risk att bli sjuk. Den som arbetar i en bransch med en kortvarig eller långvarig nedgång och inte kan byta yrke eller arbetsplats på grund av att han eller hon inte kan förstärka sin kompetens eller omskola sig löper risk att bli långtidsarbetslös. Inom många yrken, inte minst de som yrkesprogrammen är inriktade mot, är det ofta en förutsättning att kunna byta arbete för att orka med ett helt yrkesverksamt liv. Ju fler som har möjlighet att själva göra valet att byta arbetsplats, yrke eller bransch, desto rikare och mer jämlikt blir . Detta kräver dock att de grundläggande kunskapskraven på alla gymnasieprogram är relativt höga. Därför ska alla gymnasieprogram ge grundläggande behörighet till högskoleutbildning. Det är nödvändigt eftersom dagens moderna arbetsliv, och möjligheten att utvecklas inom sitt arbete eller starta eget, kräver goda kunskaper i bl.a. svenska och engelska. Det är också nödvändigt för att ge alla möjlighet och göra avståndet kort när det gäller att gå vidare till yrkeshögskola eller högskoleutbildning. Alla gymnasieprogram ska därför i fortsättningen ge grundläggande behörighet till högskoleutbildning, och alla gymnasieprogram ska leda fram till en gemensam gymnasieexamen. Genom gymnasiereformen minskar tiden för de gymnasiegemensamma ämnena, vilket i kombination med en höjning av kraven för grundläggande högskolebehörighet skapar en uppdelning mellan de olika gymnasieprogrammen som saknar grund. Det ökar klyftorna och är tillväxtfientligt. Att det inte ens ska vara möjligt att nå grundläggande behörighet om man använder hela sitt individuella val, utan man måste läsa utökat program eller studera inom vuxenutbildningen, förstärker detta.