bet · H001UU10 · 2013-05-30 00:00:00 — Dessutom menar motionärerna att regeringen måste lyfta fram nettoeffekten av migration. Frågor om visering har behandlats av utskottet vid ett flertal tillfällen tidigare (senast i bet. 2011/12:SfU10). Bland annat uttalades att det övergripande målet för den svenska viseringspolitiken är att skapa så stor frihet som möjligt för personer att röra sig över gränserna. Det är av största vikt att man underlättar kontakter mellan människor i olika länder. Det gäller såväl släktkontakter som kommersiella och kulturella förbindelser på olika plan. Önskemålet om fri rörlighet måste dock ställas mot nödvändigheten av att upprätthålla en reglerad invandring. Varje visumärende bedöms individuellt, och enligt viseringskodexen (förordning (EG) nr 810/2009 om införande av en gemenskapskodex om viseringar) bör man vid prövningen av ansökningar om enhetlig visering ägna särskild uppmärksamhet åt att bedöma om sökanden har för avsikt att lämna medlemsländernas territorium när den visering som sökanden har ansökt om löper ut. Vidare uttalade utskottet i samma betänkande att viseringsfrågor ingår i EU:s kompetensområde och regleras på EU-nivå. Det gäller bl.a. beslut om de tredjeländer vars medborgare måste inneha visum när de passerar unionens yttre gränser samt förfaranden och villkor för medlemsländernas utfärdande av viseringar. I den s.k. viseringslistan regleras vilka tredjeländers medborgare som behöver visering respektive vilka som är undantagna från viseringskrav. Viseringspolitiken inom EU är i det avseendet fullt ut harmoniserad. Det innebär att det inte längre finns några tredjeländer för vilka medlemsländerna ensidigt får bestämma om medborgarna i dessa länder ska omfattas av viseringskrav eller inte. Utskottet betonade att även om är bundet av förordning (EG) nr 539/2001 är det viktigt att inom EU aktivt driver frågan om viseringsfrihet för så många länder som möjligt. Därmed ser utskottet inga skäl för att göra något tillkännagivande med anledning av motion 2012/13:U13 (SD) yrkandena 4, 6 och 12. Motionsyrkandena bör därför avstyrkas. Vissa frågor om olaglig invandring m.m. Av skrivelsen framgår att rådet godkände en handlingsplan mot olaglig invandring (EU:s åtgärder rörande migrationstrycket Ett strategiskt svar). Handlingsplanen utgör en redovisning och inventering av konkreta åtgärder för att motverka olaglig invandring till EU. Den bidrar till att skapa en god överblick över samtliga av de åtgärder som är aktuella på området. Kommissionen har mandat att förhandla om återtagandeavtal med ett antal länder utanför EU. Avtalen reglerar villkor och procedurer för återtagande av egna medborgare, medborgare i tredjeland samt statslösa liksom transitering. I skrivelsen anges att stöder ingående av återtagandeavtal mellan EU och tredjeländer. Det finns ett värde i att medlemsländerna nära samverkar i återtagandefrågor och avtalen kan bidra till att avlägsnandebeslut verkställs på ett effektivt och humant sätt. presenterade kommissionen ett förslag till en förordning om ändring av förordning (EG) nr 562/2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) och konventionen om tillämpning av (gränskodexen). Ändringarna syftar till att uppdatera gränskodexen och rätta till vissa felaktiga hänvisningar och rättsliga oklarheter. Ändringsförslagen är främst av teknisk karaktär men ett fåtal nya förslag finns med, t.ex. beräkning av vistelsetid inom Schengen och giltighetstider för resedokument. I kommittémotion 2012/13:U13 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 13 ett tillkännagivande om EU:s inverkan på de enskilda staternas invandrings- och flyktingpolitik. Motionärerna menar att EU inte bör styra över enskilda länders flyktingmottagande och anser att regeringen bör ge förslag till konkreta förbättringar och effektiviseringar, bl.a. vad gäller åtgärder mot olaglig invandring. Vidare begär motionärerna i yrkandena tillkännagivanden om att regeringen bör erkänna och redovisa misslyckande med att upprätthålla ett fullgott gränsskydd samt att i sin nuvarande form ska avvecklas. Motionärerna anför att den illegala invandringen har ökat markant och att det har varit en anstormning av antalet s.k. papperslösa personer. Detta bidrar till en svart ekonomi och en orättvis lönekonkurrens. Dessa personer lever utanför samhället, inte sällan som tiggare. Via viseringsfriheten och genom Schengens öppna inre gränser har tiotusentals personer, förvisso socialt och ekonomiskt utsatta men utan egentliga asylskäl, kommit till . Detta har lett till en ökad belastning på asylprocessen. I motionen anges att av alla asylansökningar i är enligt uppgift ogrundade ansökningar som tar enorma ekonomiska resurser i anspråk. I betänkande 2006/07:SfU13 redovisade utskottet sin granskning av grönboken om det framtida europeiska gemensamma asylsystemet. I utlåtandet förklarade utskottet att det är eftersträvansvärt med en ökad harmonisering av asylpolitiken inom EU och att det övergripande målet måste vara att öka EU:s sammantagna kapacitet att ta emot asylsökande. Vidare ville utskottet se ett rättssäkert och öppet system som värnar möjligheten att söka asyl. Utskottet ansåg att det är viktigt att tonvikt läggs vid den faktiska tillgången till möjligheten att söka asyl och att åtgärder för att bekämpa olaglig invandring och människosmuggling genomförs på ett sådant sätt att det inte undergräver asylrätten och respekten för grundläggande rättigheter. Med anledning av ändringar i förordningen om biometriska kännetecken i uppehållstillståndskort, som är direkt tillämplig i , gjordes kompletteringar i utlänningslagen. Bestämmelserna rör bl.a. en utlännings skyldighet att låta sig fotograferas och lämna fingeravtryck. Utskottet fann i sitt betänkande 2010/11:SfU8 att regeringens lagförslag var ändamålsenligt utformat och stod i rimlig proportion till det syfte som skulle uppnås. Lagförslaget tillstyrktes och antogs (prop. 2010/11:123, rskr. 2010/11:277). I utskottets yttrande 2011/12:SfU4y Smart gränsförvaltning valmöjligheter och framtida handlingsalternativ till justitieutskottet över ett kommissionsmeddelande angav utskottet att EU behöver hantera väsentligt ökade reseflöden vid de yttre gränserna . I yttrandet angavs att meddelandet beskriver möjligheter att använda ny teknik för att låta resenärer passera gränserna snabbare och smidigare, som informationen om medborgare i länder utanför EU som passerar gränserna förbättras. Utskottet betonade att nya system måste baseras på det faktiska behovet, och att utgångspunkten måste vara att åtgärder ska leva upp till kraven på proportionalitet, rättssäkerhet, integritet och dataskydd. Vidare ansåg utskottet att nya instrument inte får påverka möjligheten att söka asyl och att ett ovillkorligt krav är att mänskliga rättigheter aldrig åsidosätts, bl.a. att tredjelandsmedborgare inte får diskrimineras. Utskottet ställde sig vidare positivt till att ett in- och utresesystem kan ge underlag för en utveckling av viseringspolitiken, t.ex. vad avser utvärdering av viseringslättnader och avtal om förenklade viseringsförfaranden. I betänkande 2011/12:SfU6 behandlade utskottet proposition 2011/12:60 Genomförande av återvändandedirektivet. Ändringar i utlänningslagen om bl.a. tidsfrist för frivilligt återvändande, förvar och återreseförbud tillstyrktes och antogs (rskr. 2011/12:164). Med det anförda och då utskottet inte kan ställa sig bakom de yrkanden som framförs i motion 2012/13:U13 (SD) bör yrkandena 13 och 1618 avstyrkas. Pensioner och samordning av de sociala trygghetssystemen Av skrivelsen framgår att kommissionen och trygghet har tagit fram en rapport som belyser de pensionsutmaningar som medlemsländerna har och står inför. Syftet är att på ett säkert och hållbart sätt leverera tillräckliga pensioner till sina medborgare i ljuset av demografiska utmaningar, den ekonomiska krisen och i arbetet mot målet om minskad fattigdom och minskat utanförskap inom 2020-strategin. Rapporten är ett komplement till rapporten om åldrande som politik har tagit fram. Den rapporten belyser utvecklingen av åldersrelaterade offentliga utgifter, där pensionsutgifterna är en stor del av dessa. Kommissionens meddelande om den externa dimensionen av EU:s samordning av social trygghet gentemot tredje land tar upp ett antal frågeställningar, bl.a. om hur den nuvarande samordningen fungerar och kan utvecklas. Regeringen anser att meddelandet, som inte innehåller några konkreta lagförslag, är ett intressant diskussionsunderlag. I skrivelsen anförs att i de framtida diskussionerna är det dock viktigt att poängtera att medlemsländerna enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt är ensamt behöriga att utforma, organisera och finansiera sina nationella sociala trygghetssystem. I kommittémotion 2012/13:U13 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 11 ett tillkännagivande om EU:s inverkan på de enskilda staternas pensions- och trygghetssystem. Motionärerna anser att varje stat utan påverkan från EU ska kunna formulera sina egna trygghetssystem, såväl omfattning som tillämpning. Motionärerna motsätter sig därför en harmonisering av trygghetssystemen. En av de viktigaste principerna i den europeiska ekonomiska gemenskapen är den om arbetskraftens fria rörlighet. För att medborgarna i de olika medlemsländerna ska kunna flytta från ett land till ett annat inom EU för att arbeta, finns det ett detaljerat regelsystem för samordning av medlemsländernas regler för social trygghet. Dessa regler finns främst i förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen och i förordning (EG) nr 987/2009 med tillämpningsbestämmelser. Utskottet kan konstatera att avsikten med förordningarna är att i största möjliga utsträckning samordna förmåner från de olika medlemsländerna så att personer som har tjänat in förmåner i ett land inte behöver förlora dessa om de flyttar till ett annat land eller gå miste om förmåner i inflyttningslandet. Medlemsländerna är dock fria att själva bestämma över sina socialförsäkringssystem, dvs. över vem som är försäkrad, vilka förmåner som ska finnas och deras värde samt villkoren för rätten till förmånerna. Avsikten med samordningen är således inte att harmonisera medlemsländernas lagstiftningar. Något europeiskt socialförsäkringssystem finns inte. I sitt yttrande 2008/09:SfU2y om Lissabonfördraget framhöll utskottet bl.a. att när det gäller samordningen av de nationella socialförsäkringssystemen för migrerande arbetstagare kommer det att ske en övergång från beslut med enhällighet till beslut med kvalificerad majoritet. införs en möjlighet för ett medlemsland att vända sig till om en lagstiftningsakt skulle påverka grundläggande aspekter av dess nationella trygghetssystem. Utskottet underströk att själva utformningen av och innehållet i medlemsländernas socialförsäkringssystem är en nationell fråga, även om de påverkas av principer i fördraget om icke-diskriminering och likabehandling av EU-medborgare liksom av krav på likabehandling av kvinnor och män. Utskottet vidhåller denna uppfattning. Vad gäller pensionssystemen uttryckte utskottet i sitt utlåtande /11:SfU5 över kommissionens grönbok om pensioner utifrån formuleringen av vissa frågor i grönboken farhågor för att kommissionen inte var främmande för en viss förstärkning av EU-nivån vad gäller pensionsfrågorna. Utskottet gjorde emellertid klart att det helt och hållet är respektive medlemslands ansvar att utforma och bestämma innehållet i det egna pensionssystemet. Utskottet ansåg sig därför inte kunna acceptera en utvidgning eller en förstärkning av EU-nivån. Även i utlåtande /12:SfU15 över vitboken om pensioner påpekade utskottet, i likhet med regeringen, att det är många faktorer vid sidan av pensionerna som påverkar pensionärernas ekonomi och där de nationella förutsättningarna varierar. Det är av det skälet nödvändigt att utformningen av varje lands pensionssystem förblir en nationell angelägenhet. Därmed saknas det enligt utskottets uppfattning skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motion 2012/13:U13 (SD) yrkande 11. Motionsyrkandet bör därför avstyrkas. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (FP), Shadiye Heydari (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S) och Mohamoud M. Enow (M). EU-samarbetet (S) (S), (S), (S), Shadiye Heydari (S), (S) och (S) anför: Alla asylsökande ska garanteras en rättssäker och effektiv asylprövning i hela EU. För att det ska fungera krävs ett solidariskt ansvar av EU:s medlemsländer. När många europeiska länder driver en allt striktare migrationspolitik måste röst i EU vara än tydligare i kraven på ett gemensamt ansvarstagande och upprätthållande av internationella konventioner. Människor på flykt undan krig och förtryck ska inte mötas av stängda gränser utan av ett värdigt mottagande. EU-samarbetet (SD) (SD) anför: Viseringsfrihet ska bara gälla för medborgare i länder som är stabila rättsstater, har låg korruption och obetydliga problem med organiserad brottslighet och terrorism. Viseringsfrihet för medborgare från länder i bör därför avskaffas. När det gäller viseringsliberalisering kan det i sig vara positivt för t.ex. studenter, forskare och affärsmän att få ökade möjligheter till rörlighet. Partnerskap om ökad rörlighet och viseringsliberalisering ställer dock höga krav på partnerländerna att förhindra olaglig migration, kontrollera gränserna effektivt, garantera dokumentsäkerhet och bekämpa sådan organiserad brottslighet som människohandel och människosmuggling. Det är positivt att lyfter fram vikten av samarbete i dessa frågor. Utan garantier för att ovanstående krav verkligen efterlevs bör dock inte fler partnerskap för rörlighet eller viseringsliberaliseringar genomföras. Det finns en påtaglig risk för att problem med organiserad brottslighet och olaglig migration, och det mänskliga lidande som detta innebär, kommer att öka. Det finns stora svårigheter med att ha en övergripande EU-strategi för migration som lämpar sig för alla medlemsländer. EU ska inte inverka på de enskilda staternas migrationspolitik. En sådan inverkan är en kränkning av svensk inrikespolitik. Vidare bör regeringen inte bara se till de få positiva effekterna av migration, utan även de negativa, för att därefter lyfta fram nettoeffekten av migration. EU ska inte styra medlemsländernas flyktingmottagande. När det gäller åtgärder mot olaglig invandring måste regeringen driva på för att ska innehålla en redovisning och inventering av konkreta åtgärder och effektiviseringar i arbetet mot olaglig invandring. Med regeringens handfallna politik kommer bidrag till handlingsplanen sannolikt att bli tämligen ringa. Regeringen bör erkänna och redovisa misslyckande med att upprätthålla ett fullgott gränsskydd och kräva att i sin nuvarande form ska avvecklas. Den illegala invandringen har ökat markant och det har varit en anstormning av antalet s.k. papperslösa personer. Detta bidrar till en svart ekonomi och en orättvis lönekonkurrens. Dessa personer lever ofta utanför samhället, inte sällan som tiggare. Via viseringsfriheten och genom Schengens öppna inre gränser har tiotusentals personer, förvisso socialt och ekonomiskt utsatta men utan egentliga asylskäl, kommit till . Detta har lett till en ökad belastning på asylprocessen. Av alla asylansökningar i är enligt uppgift ogrundade ansökningar som tar enorma ekonomiska resurser i anspråk. Kommissionen strävar efter att medlemsländernas trygghetssystem och deras tillämpning i allt högre grad ska samordnas. Utöver EU-länder har avtal också slutits med länder utanför unionen. Samarbeten mellan nationer är välkommet, men varje stat måste utan påverkan från EU kunna formulera sina egna trygghetssystem, såväl vad gäller omfattning som tillämpning. Regeringen måste i EU motverka strävan mot en harmonisering av trygghetssystemen. EU-samarbetet (V) (V) anför: kan vi se resultatet av den harmonisering av flyktingpolitiken inom EU som startade med Amsterdamfördraget. EU har byggt murarna runt Fästning allt högre i stället för att genom mellanstatligt samarbete ta ansvar för de flyktingar som söker skydd undan förföljelse. har medverkat till att sätta ur spel, t.ex. genom transportörsansvaret och genom att acceptera att asylansökningar från EU-medborgare ska anses uppenbart ogrundade. Systemet med minimiregler har inneburit en harmonisering nedåt i riktning mot den sämsta tillåtna nivån på rättssäkerhet och behandling. Den har, i det stora hela, inte utnyttjat möjligheten för medlemsstaterna att behålla eller införa mer generösa bestämmelser. Föreberedelserna för nästa etapp ett gemensamt asylsystem är långt gångna och förväntas vara på plats . Genom Lissabonfördraget ska hela området för asyl- och invandringspolitik, yttre gränskontroller, villkor för inresa och bosättning, viseringar och uppehållstillstånd göras överstatligt. Den restriktivitet och militarisering som karakteriserat asyl- och invandringspolitiken riskerar därmed att eskalera ytterligare. De flesta direktivförslag från , som i sitt ursprungliga skick syftade till att tillförsäkra asylsökande och migranter minimirättigheter, har efter en utdragen behandling av och dess arbetsgrupper blivit tömda på nästan allt positivt innehåll. Däremot har man snabbt kunnat enas om genomförande av repressiva åtgärder riktade mot flyktingar och migranter från tredjeland. Det gäller förstärkta gränskontroller vid EU:s yttre gränser, hårda krav riktade mot de nya medlemsstaterna för att förhindra att flyktingar tar sig in i EU via dessa, steg mot en gemensam gränspolis för EU, hot mot tredjeländer för att tvinga dessa att ta emot, inte bara egna medborgare, utan även medborgare från andra tredjeländer, och senast det repressiva återvändandedirektivet. Denna utveckling visar tydligt det olämpliga i att göra asylpolitiken till föremål för överstatliga beslut inom EU. Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen 2012 beslutade att ge bl.a. utbildningsutskottet tillfälle att yttra sig över skrivelse 2012/13:80 Berättelse om verksamheten i Europeiska unionen i de delar som berör utbildningsutskottets beredningsområde samt över motioner som väckts med anledning av skrivelsen. har beslutat att yttra sig över skrivelsen i de delar som berör utskottets beredningsområde och över motionerna 2012/13:U12 av m.fl. (S) yrkandena 22 och 23 samt 2012/13:U13 av m.fl. (SD) yrkandena 31 och 32. Utskottet anser inte att det behövs någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena och föreslår att utrikesutskottet avstyrker de nämnda motionsyrkandena. I yttrandet finns två avvikande meningar (S, SD). EU-samarbetet inom utbildnings- och forskningsområdet Inom utbildnings- och forskningsområdet pågår flera viktiga processer inom det europeiska samarbetet varav förhandlingar om nya utbildnings- och forskningsprogram samt modernisering av yrkeskvalifikationsdirektivet är de mest betydelsefulla. Dessa är enligt utskottets uppfattning mycket viktiga för framtida utveckling både socialt och ekonomiskt och bidrar till 2020-strategin. Utskottet har aktivt följt och kommer att fortsätta att följa utvecklingen inom dessa frågor. lade fram ett förslag om ett nytt EU-program för utbildning, ungdom och idrott. Det nya programmet föreslås heta för alla och ska gälla för perioden 20142020. för alla kommer att omfatta de programaktiviteter som täcks av Programmet för livslångt lärande, Ung och aktiv i , ett antal program för högre utbildning som omfattar samarbeten med tredjeländer, (t.ex. , Tempus, Alfa och Edulink) samt ett nytt idrottsprogram och , vilka föreslås utgöra separata delar i programstrukturen. Endast aktiviteter som tydligt bidrar till detta, till målen för samarbetena på utbildnings- och ungdomsområdena samt till 2020-strategin ska ges stöd. Kommissionen föreslår att för alla blir det enda av tidigare programnamn som lever kvar och att det ska användas för alla de målgrupper som finns i de nuvarande programmen enligt följande: högre utbildning, yrkesutbildning, och ungas deltagande. Förslaget till nytt program innehåller även ett initiativ för att främja rörlighet inom högre utbildning på avancerad nivå (). Tanken är att EU ska stå som ekonomisk garant till banker som i sin tur ska förmedla studielån för programmobilitet på avancerad nivå (). Efter förhandlingar antog utbildningsministrarna, vid sitt rådsmöte , enhälligt en s.k. partiell allmän inriktning om programmet. har behandlat förslaget till nytt EU-program. Beslut om ett nytt program kommer att fattas (skr. 2012/13:80 s. 229). I kommittémotion 2012/13:U12 av m.fl. (S) framhålls att vuxnas lärande måste stärkas i ett europeiskt perspektiv och att både den formella och informella delen av vuxnas lärande måste utvecklas inom EU för att 2020-strategin ska kunna förverkligas. I motionen föreslås därför att vuxnas lärande, inklusive folkbildning, bör behållas som ett eget sammanhållet fokusområde inom för alla. Vidare anförs att budgetresurserna för vuxnas lärande bör ligga i paritet med budgetavsättningen för fokusområdena ungdomar och skolor. Det bör också, enligt motionärerna, finnas möjlighet till rörlighet och deltagande i europasamarbeten för äldre och kortutbildade. Utskottet vill inledningsvis understryka betydelsen av ett väl fungerande EU-samarbete på utbildningsområdet. Förslaget till nytt program har stor potential, inte minst vad gäller att främja mobilitet inom utbildningsområdet, vilket utskottet ser som positivt. Utskottet överlade med regeringen om inriktningen på förslaget till nytt EU-program för utbildning, ungdom och idrott. Utskottet delade regeringens då redovisade ståndpunkt med tillägget att folkbildningsperspektivet bör lyftas mot bakgrund av den nordiska folkbildningstraditionen. I enlighet med utskottets ställningstagande framhöll regeringen i inspelet till att ett område som förtjänar hög prioritet är folkbildningen som traditionellt har haft en betydande roll för det icke-formella lärandet som är en förutsättning för att målen i såväl Utbildning 2020 som 2020 ska kunna uppfyllas (U2012/1413/IS). Vid överläggningar med regeringen och delade utskottet regeringens då redovisade ståndpunkter i fråga om för alla. Utskottet noterar att det vid behandling av för alla fanns stöd för regeringens ståndpunkt under förutsättning att regeringen framhöll bl.a. att vuxnas lärande, inklusive folkbildning, bör behållas som ett eget sammanhållet fokusområde och att budgetresurserna för vuxnas lärande bör ligga i paritet med budgetavsättningen för andra fokusområden. Utskottet kan mot bakgrund av ovanstående konstatera att regeringen efter överläggning med både utskottet och i förhandlingarna om för alla har fört fram det som framhålls av motionärerna. Utskottet finner således att motionsyrkandet kan anses tillgodosett och föreslår att utrikesutskottet avstyrker motion 2012/13:U12 (S) yrkande 22. Yrkeskvalifikationsdirektivet innehåller bestämmelser om erkännande av yrkeskvalifikationer för reglerade yrken och minimikrav för vissa utbildningar. För att främja rörligheten inom EU:s inre marknad presenterade kommissionen ett förslag till en modernisering av direktivet . Revideringen av direktivet förhandlas under 20122013. Regeringen anger i skrivelsen att den välkomnar initiativet till en modernisering av yrkeskvalifikationsdirektivet och de ansträngningar som görs för att underlätta rörligheten inom EU. Möjligheten för arbetstagare och egenföretagare att röra sig inom EU är en nyckelfråga för att tillgodose tillgången på kompetens. Regeringen ser därför yrkeskvalifikationsdirektivet som en prioriterad fråga (skr. 2012/13:80 s. 231). I kommittémotion 2012/13:U12 av m.fl. (S) yrkande 23 välkomnas initiativet till en modernisering av yrkeskvalifikationsdirektivet och de ansträngningar som görs för att underlätta rörligheten inom EU. Motionärerna är dock oroade över vad yrkeskvalifikationsdirektivet kommer att innebära för sjuksköterskornas kunskapsnivå.