bet · H101NU2 · 2013-11-28 00:00:00 — Dessa åtgärder finns redovisade såväl i budgetpropositionen som i regeringens skrivelse till med anledning av (skr. 2012/13:142). Utskottet förutsätter att regeringen följer upp det fortsatta förenklingsarbetet, i linje med sin avsikt att skapa förenklingar för projektägarna, och ser därmed inget skäl för uttalanden enligt det som föreslås i den nämnda motionen. Med anledning av vad som framförs i motion 2013/14:N399 (S) om medfinansiering av strukturfondsprojekt vill utskottet påminna om följande. Av budgetpropositionen framgår att regeringen, som ett led i att stärka näringslivets medverkan i programmen, har beslutat att möjliggöra privat medfinansiering för program inom Europeiska regionala utvecklingsfonden för att växla upp EU-medel. Med det sagda avstyrks samtliga motionsyrkanden i avsnittet. Organisering och lokalisering av myndigheter och statliga bolag Utskottets förslag i korthet avslår samtliga motioner om organisering och lokalisering av myndigheter och statliga bolag. De av fastslagna principerna för lokalisering av myndigheter bör följas även fortsättningsvis. Jämför reservation 5 (S, MP, V). I budgetpropositionen framhåller regeringen att det är viktigt med en effektiv, tillgänglig och samordnad statlig förvaltning. Specialiseringen och sektoriseringen får inte leda till fragmentering och en bristande helhetssyn. Regeringen konstaterar att det finns behov av fortsatt stärkt samordning såväl mellan regional och nationell nivå som mellan olika sektorsområden på nationell och regional nivå. Samverkan mellan olika nivåer ska därför fortsätta att utvecklas som ett led i att effektivisera den statliga verksamheten. konstaterar regeringen att samverkan mellan de statliga myndigheterna inom den regionala tillväxtpolitikens prioriterade områden i flera fall har stärkts. Regeringen påminner om att flera myndigheter i regleringsbreven fått i uppdrag att ta fram en långsiktig intern strategi som ska vägleda myndigheterna i deras arbete med hållbara regionala tillväxtfrågor. Regeringen ser att dessa spelar en viktig roll och framhåller betydelsen av att dessa fortlöpande aktualiseras. Inom ramen för arbetet med den framtida sammanhållningspolitiken kommer de interna strategierna att vara centrala utgångspunkter för hur myndigheterna kan medverka. När det gäller statliga myndigheters lokalisering slår regeringen fast att det är viktigt att överväga om statliga myndigheter i ökad utsträckning kan få spridning över landet. Det handlar, enligt regeringen, om att noga pröva om myndigheter kan lokaliseras utanför storstäderna, i första hand till länscentrum eller andra större orter. En utgångspunkt vid ett sådant övervägande ska vara att myndigheterna ges goda förutsättningar att bedriva sin verksamhet. Statliga myndigheter är viktiga arbetsgivare på små orter där utbudet av arbetstillfällen är begränsat som de utgör kundunderlag för småföretag, sägs i motion 2013/14:N411 av m.fl. (S). Motionärerna påminner om att uttalat att varje beslut om lokalisering av statlig verksamhet bör föregås av noggranna överväganden om lokalisering ute i landet. I motionen redovisas dock siffror som visar att hälften av de nya myndigheter som tillkommit har huvudkontor i , och därtill har ett antal tidigare omlokaliserade myndigheter flyttat från landet tillbaka till huvudstaden. Därför, menar motionärerna, bör kraven på ett regionalpolitiskt perspektiv skärpas i de regleringsbrev och ägardirektiv som regeringen ansvarar för. När nya myndigheter startas bör lokaliseringsfrågan alltid prövas från ett regionalpolitiskt perspektiv, och alla tendenser till återlokalisering måste motarbetas. Vidare kan det finnas skäl att ta fram en plan för utlokalisering av statliga verk och myndigheter från . Enligt vad som sägs i motion 2013/14:N302 av och (båda S) är det viktigt att staten lokaliserar statliga arbetsplatser till hela landet för att den negativa utvecklingen i glesbygden ska kunna vändas. Motionärerna hänvisar till siffror som visar att antalet statligt anställda i glesbygden minskat trots att antalet anställda i statlig förvaltning totalt sett ökat. I motionen framhålls även att det behövs ett förbättrat stöd till näringslivet, fungerande regional kompetensförsörjning, tillgång till offentlig och kommersiell service liksom riskkapital och investeringar i kommunikationer och infrastruktur för att möta glesbygdens utmaningar och skapa fler jobb i hela landet. I motion 2013/14:N364 av (M) nämns flera fördelar med att placera statligt ägda företags huvudkontor utanför , t.ex. möjligheten att rekrytera lojala och kompetenta medarbetare, få trafikstörningar och lägre boendepriser för medarbetarna. nämns som ett exempel, och här framhåller motionären även fördelen för bolaget att ha sitt huvudkontor nära sina produktionsenheter. Motionären menar att regeringen bör se över möjligheten att etablera statligt ägda företags huvudkontor utanför storstäderna. Problemet med att statliga myndigheter oftast inte lokaliserar sig till de orter där det finns ett behov av arbetstillfällen betonas i motion 2013/14:N275 av (M). Motionären menar att det är viktigt att människor efter sin högskoleutbildning kan flytta tillbaka till sina uppväxtkommuner till ett arbete som motsvarar de akademiska studierna och anför vidare att det tidigare inte har visat sig vara svårt att rekrytera medarbetare i mindre orter. I motion 2013/14:N394 av m.fl. (MP) konstateras i likhet med i motion 2013/14:N411 (S) att de flesta nya myndigheter lokaliserats till , trots upprepade uttalanden om att varje beslut om lokalisering av statlig verksamhet bör föregås av noggranna överväganden om möjligheten att i första hand välja länscentrum eller vissa andra orter i eller orter i anslutning till nationella regionalpolitiska stödområden. Enligt motionärerna följs inte de principer som tidigare fastställt. bör därför genom ett tillkännagivande påtala för regeringen att myndigheter ska lokaliseras till andra orter än , i enlighet med de nämnda principerna. Även i motion 2013/14:N404 av Per Åsling (C) påtalas att det trots uttalande att nybildade myndigheter i första hand ska lokaliseras utanför huvudstadsområdet har gett mycket små uttryck i praktisk handling. Motionären menar att den statliga lokaliseringspolitiken bör ses som ett tillväxtpolitiskt instrument snarare än ett slags kompensation för olika landsändar och framhåller fördelarna med s.k. samlokalisering av kluster av myndigheter. bör därför uppmana regeringen att genomföra en genomgripande analys av den statliga lokaliseringspolitiken för att utreda vad en mer balanserad statlig lokaliseringspolitik kan innebära för en region men också för kvaliteten hos, och kostnaderna för, myndigheterna. I kommittémotion 2013/14:N360 av m.fl. (V) poängteras att en utlokalisering av statliga myndigheter till olika delar av kan bidra till en positiv utveckling för mindre orter på landsbygden. Statliga myndigheter bör därför spridas till fler orter i . De principer för lokalisering av myndigheter som har fastställt har redovisats återkommande av utskottet (se t.ex. bet. 2009/10:NU2). Sammanfattningsvis innebär de att möjligheterna att placera myndigheter i länscentrum eller visa andra orter i eller i anslutning till nationella regionalpolitiska stödområden alltid bör övervägas i första hand. Vidare ska en alternativ lokalisering kunna vara orter eller regioner där statlig verksamhet läggs ned eller som i övrigt är mindre väl försörjda med sådan verksamhet. I varje fall bör en annan lokaliseringsort än övervägas. En utgångspunkt ska dock vara att myndigheterna även efter en sådan lokalisering ska kunna utföra sina arbetsuppgifter effektivt. Frågor om lokalisering av statlig verksamhet som är av större vikt eller på annat sätt av principiellt intresse ska underställas . Översyn av den statliga förvaltningen tillsatte regeringen en särskild utredare (generaldirektör ) för att genomföra en översyn av den statliga regionala förvaltningen m.m. I sitt slutbetänkande (SOU 2012:81) föreslår utredningen att statliga regionala myndigheter med behov av samverkan ska ha samma geografiska indelning. Denna indelning bör lämpligen följa utredningens förslag på elva länsstyrelser. I ett pressmeddelande från () uppger regeringen att de inte har för avsikt att gå vidare med förslaget att minska antalet länsstyrelser från 21 till 11. Där framgår även att några av utredningens förslag bereds vidare av regeringen i syfte att ta fram konkreta förslag. Detta gäller bl.a. förslaget om att vissa myndigheter med regional verksamhet ska ha en mer likartad geografisk indelning. Som framgår av budgetpropositionen gav regeringen ett antal myndigheter i uppdrag 2010 och 2012 att ta fram en strategi för myndighetens arbete med regionala tillväxtfrågor. Av regeringsuppdragen framgår att strategin ska grunda sig på förordningen (2007:713) om regionalt tillväxtarbete och på den nationella strategin för regional konkurrenskraft, entreprenörskap och sysselsättning 2007–2013. Enligt ett regeringsuppdrag ska göra en sammanställning och uppföljning av dessa strategier. Av uppdraget framgår att bl.a. ska sammanställa och följa upp hur nationella myndigheter med egna interna strategier bedömer mervärdet av en ökad samverkan och dialog med den regionala nivån och vilken roll strategierna ska spela. ska vidare lämna förslag till åtgärder som kan förbättra förutsättningarna att de interna strategierna samlat ska kunna bidra till att förbättra och utveckla samverkan mellan de nationella och regionala nivåerna. Uppdraget ska redovisas . Utskottet har vid återkommande tillfällen under innevarande mandatperiod behandlat motioner liknande dem utskottet nu har att ta ställning till. I dessa sammanhang har utskottet påmint om de principer som slagit fast och som finns redovisade i detta betänkande. Utskottet vill inledningsvis framhålla att det alltjämt ställer sig bakom dessa principer. Vidare vill utskottet även i fortsättningen understryka vikten av att alla medborgare har goda möjligheter att ta del av de offentliga tjänsterna, liksom att verksamheten är rättssäker, effektiv och att den i relation till de skatter och avgifter som svarar för dess finansiering ska fungera kostnadseffektivt. Med anledning av vad som framförs i motion 2013/14:N411 (S) om skärpta krav i myndigheternas regleringsbrev vill utskottet påminna om att ansvaret för den enskilda myndighetens interna organisation i regel är delegerat till myndighetens ledning. Regeringen har dock det övergripande ansvaret för att den statliga förvaltningen bedrivs rättssäkert och effektivt och för att myndigheterna har likvärdig service och tillgänglighet för alla medborgare. Vidare framgår det av förordningen (2007:713) om regionalt tillväxtarbete att statliga myndigheter är skyldiga att beakta möjligheter till decentralisering av sina verksamheter. Utskottet noterar att flera myndigheter i regleringsbreven fått i uppdrag att ta fram en långsiktig intern strategi som ska vägleda myndigheterna i deras arbete med hållbara regionala tillväxtfrågor. Strategin ska bl.a. grundas på den nämnda förordningen. Därtill noterar utskottet att har fått i uppdrag att göra en sammanställning och uppföljning av dessa strategier. Uppdraget ska redovisas . När det gäller den översyn av den statliga regionala förvaltningens utformning som utskottet påtalade i föregående års ställningstagande konstaterar utskottet att utredningen presenterade sin slutredovisning. Utskottet noterar att utredningens förslag om att vissa myndigheter med regional verksamhet ska ha en mer likartad geografisk indelning nu bereds vidare av regeringen i syfte att ta fram konkreta förslag. Utskottet anser att inte bör föregripa det arbetet och därmed avstyrks samtliga motionsyrkanden i detta avsnitt. Kommersiell och offentlig service på landsbygden Utskottets förslag i korthet avslår motioner med krav på ytterligare insatser för tillgången av kommersiell och offentlig service på landsbygden. Detta görs mot bakgrund av åtgärder som vidtagits och pågående uppdrag samt en aviserad utredning om stöd till kommersiell service. Jämför reservation 6 (S, MP, V). Regeringen framhåller att tillgänglighet till grundläggande service för kvinnor, män och företag är en viktig del i arbetet med att skapa attraktiva livs- och boendemiljöer i alla delar av landet. Attraktiva miljöer för boende och företagande förutsätter tillgänglighet till kommersiell service i form av dagligvaror och drivmedel samt olika typer av samhällsservice. Därför kommer det enligt regeringen fortsättningsvis att krävas insatser inom serviceområdet, bl.a. för att stärka dagligvarubutiker och drivmedelsstationer med strategisk betydelse samt för att utveckla nya innovativa servicelösningar. Enligt regeringen är det angeläget att utveckla lokalt anpassade lösningar som tar hänsyn till varierande förutsättningar och behov, men också att finna mer generella metoder som kan fungera i olika delar av landet. Där det är ändamålsenligt bör samordningen mellan kommersiell och offentlig service öka. För att uppnå en ökad samordning av service lokalt och regionalt krävs enligt regeringen bl.a. att statliga myndigheter och statligt ägda bolag med uppgift att tillgodose särskilt formulerade och avgränsade samhällsintressen samverkar med varandra och övriga aktörer. I budgetpropositionen redovisar regeringen särskilda insatser inom området kommersiell service. Det handlar bl.a. om extra medel för att utveckla lokalt anpassade servicelösningar, insatser för att stärka bl.a. butiker och drivmedelsstationer med strategisk betydelse i gles- och landsbygder och för att utveckla nya innovativa servicelösningar i dessa områden samt stärka den lokala nivåns, främst kommunernas, arbete med att effektivisera och samordna olika typer av service i gles- och landsbygdskommuner. Totalt har regeringen –2014 beslutat om i extra medel till kommersiell service. Enligt regeringen är de regionala serviceprogrammen ett viktigt verktyg inom det regionala tillväxtarbetet, bl.a. för att samordna insatser som syftar till att öka tillgängligheten till service i gles- och landsbygder. Regeringen avser därför att genomföra nya regionala serviceprogram 2014–2020. Regeringen konstaterar att strukturrationaliseringen av såväl dagligvaru- som drivmedelsbranschen har pågått under en följd av år och sannolikt kommer att fortgå. Regeringens utökade insatser för att stärka tillgången till olika typer av service i gles- och landsbygder fortsätter därför genom olika typer av insatser . Enligt regeringens bedömning har de extra medel som tidigare beslutats om haft betydelse för tillgänglighet och service. Genom att stödja strategiska butiker och drivmedelsstationer eller nya anläggningar, ofta med en stark medverkan av ideella krafter, har tillgängligheten kunnat upprätthållas i många områden. Vidare framgår att det inom bereds ett förslag till ändringar i den s.k. pumplagen (lagen [2005:1248] om skyldighet att tillhandahålla förnybara drivmedel) med avsikt att regeringen ska vidta åtgärder eller lämna förslag som innebär att dispenserna från sista steget i pumplagen ska permanentas. Regeringen anför även att den har för avsikt att tillsätta en utredning som ska se över möjligheterna att utveckla tillgången till grundläggande kommersiell service i hela landet. I kommittémotion 2013/14:N426 av m.fl. (S) betonas vikten av åtgärder för att säkerställa en acceptabel servicenivå i hela landet. Motionärerna framhåller att det skett en utveckling där servicen har försvagats i såväl regioner med minskat befolkningsunderlag som i storstädernas ytterområden. Möjligheterna att bibehålla en kommersiell och offentlig service bör därför ses över (yrkande 3). En likvärdig samhällsservice oavsett var man bor i landet borde vara en självklarhet, sägs det i motion 2013/14:N243 av och (båda S). Motionärerna anser att de statliga myndigheterna i samverkan med kommuner och landsting bör se till att servicen upprätthålls. Det är viktigt att det görs en översyn av möjligheterna till en acceptabel service även på landsbygden och i de glest befolkade delarna av landet. I motion 2013/14:N229 av (M) konstateras att servicen på landsbygden tunnas ut . Handlare på landsbygden pekar bl.a. ut den administrativa bördan som en stor anledning till avveckling. För att hindra att servicenäringen i lands- och glesbygd ytterligare utarmas bör regeringen se över möjligheten att underlätta regelbördan och minska de administrativa kostnaderna för serviceföretag i glesbygd (yrkande 1). Regeringen bör vidare se över hur tillsynsförfarandet enklare kan samordnas (yrkande 4). Det är enligt motionären orimligt att små lanthandlare måste betala samma kostnad för tillsyn som stormarknader. I motionen begärs även en översyn av hur information och koordinering av landsbygdsstöd till kommersiell service på landsbygden kan förbättras (yrkande 5). Motionären menar att det är angeläget att länsstyrelserna på ett bättre sätt koordinerar sitt arbete med olika landsbygdsstöd och tydligare informerar om vilka stöd som finns och hur man ansöker om dem. För att människor ska kunna bo och verka på landsbygden krävs en god service, sägs det i motion 2013/14:N335 av och (båda MP). Motionärerna konstaterar att regeringen har beslutat om regionala serviceprogram men menar att regeringen inte lyckats omsätta ambitionen med dessa i praktiken. En basservice ska, enligt motionärerna, garantera att det i alla landets kommuner finns tillgång till godtagbar sjuk-, åldrings- och barnavård, apotek, polis, skola, räddningstjänst, infrastruktur m.m. Motionärerna hänvisar till den s.k. (SOU 2009:92) och beklagar att regeringen inte gått vidare med utredningen och alla de förslag som lyftes fram i denna. Mot bakgrund av detta föreslår motionärerna att genom ett uttalande ska be regeringen ta fram en lag som garanterar en basservice. Enligt vad som sägs i motion 2013/14:N202 av och (båda C) bör det inrättas en nationell servicegaranti som innebär rätt till offentlig service i hela landet. Det innebär, enligt motionärerna, att det fastställs en lägsta nivå på tillgången till samhällsfunktioner och tjänster som medborgare i har rätt till, oavsett var i landet de bor. Motionärerna anför att ett första steg på vägen mot en sådan garanti är att förverkliga den rapport om myndigheternas service i samverkan över hela landet som Statskontoret presenterat. Även i motion 2013/14:N355 av och (båda C) framhålls att det behövs en servicegaranti som anger en lägsta nivå för samhällsfunktioner och tjänster som vi som medborgare har rätt att kräva. Motionärerna föreslår att det ska göras en översyn av en eventuell lagstiftning som garanterar en lägstanivå för grundläggande service i hela landet. I motion 2013/14:N305 av och i (båda C) föreslås att det inrättas en servicegaranti i enlighet med vad som uttryckts i de båda föregående motionerna. Även i denna motion pekar motionärerna på att ett förverkligande av Statskontorets rapport om myndigheternas service i samverkan skulle utgöra ett första steg på vägen mot en sådan garanti. Även i motion 2013/14:N287 av Per Åsling och (båda C) framförs behovet av en översyn av förutsättningarna att inrätta en servicegaranti i hela landet som en lägsta nivå – ett golv – som ger varje medborgare i en fungerande grundläggande service på ett rimligt avstånd. Den lokala kommersiella servicen på landsbygden behöver stärkas, slås det fast i kommittémotion 2013/14:N360 av m.fl. (V). Regeringen bör ta initiativ till åtgärder som ger förutsättningar för en fungerande dagligvaruhandel även på landsbygden. De mackar som finns på landsbygden står inför liknande problem som lanthandeln. På landsbygden, där kollektivtrafiken är begränsad, behövs bilen för att människor ska kunna resa till arbete och fritidsaktiviteter, och det måste finnas möjlighet att tanka drivmedel inom rimliga avstånd. Motionärerna anser att regeringen skyndsamt bör återkomma med förslag som säkerställer kommersiell service för landsbygdsbefolkningen. ska enligt 2 § förordningen (2009:145) med instruktion för främja tillgängligheten till kommersiell och offentlig service för företag och medborgare i serviceglesa områden. Myndigheten ska vidare enligt 4 § i den nämnda förordningen delta i, samordna och följa upp strategier och program inom det regionala tillväxtarbetet, däribland program för kommersiell och offentlig service för företag och medborgare. ska även förmedla kunskap till andra myndigheter och relevanta aktörer om regionalt tillväxtarbete, inklusive god tillgång till kommersiell och offentlig service, och om gles- och landsbygders särskilda tillväxtförutsättningar. För att möjliggöra en fysisk närvaro i mindre tätbefolkade områden samverkar statliga myndigheter med varandra och med kommunala myndigheter. I vissa fall kan det vara fråga om s.k. samtjänst enligt lagen (2004:543) om samtjänst vid medborgarkontor, där en handläggare företräder flera myndigheter. Samverkan kan också ske i form av lokalsamverkan, dvs. då flera myndigheter är företrädda i samma lokal eller då en myndighet använder en annan statlig eller myndighets lokaler för möten. Det förekommer även lösningar för fjärrservice, där medborgare via en terminal kan komma i kontakt med myndigheter som inte finns företrädda med personal på plats. Enligt förordningen (2007:713) om regionalt tillväxtarbete bör det regionala tillväxtarbetet utformas och bedrivas i sektorsövergripande samarbete mellan aktörer på lokal och nationell nivå. Servicefrågorna i den förvaltningspolitiska propositionen I regeringens förvaltningspolitiska proposition (prop. 2009/10:175) konstaterades det att många myndigheter arbetar med att kontinuerligt utveckla sin verksamhet, bl.a. i syfte att förbättra servicen och tillgängligheten samt öka effektiviteten. Enligt vad regeringen då anförde bör utgångspunkten vara att alla myndigheter eftersträvar en så likvärdig servicenivå och tillgänglighet som möjligt. Vidare framhölls att varje myndighet har ansvar för utvecklingen av sin egen service och att myndigheter med lokal närvaro kan behöva samverka med varandra. Likvärdig tillgång till service för alla kan uppnås bl.a. genom ökad samverkan och bättre uppföljning samt genom en ökad användning av ny teknik. Utredning om samverkan m.m. tillkallade regeringen en särskild utredare (generaldirektör ) som fick i uppdrag att stödja de statliga myndigheterna i deras arbete med att inrätta lokala servicekontor och att stödja andra samverkansinitiativ. överlämnade utredaren sitt slutbetänkande Se medborgarna – för bättre offentlig service (SOU 2009:92). I betänkandet föreslogs bl.a. en ny servicestruktur där gemensamma statliga och kommunala servicecentrum och servicepunkter utgör en grundstruktur över hela landet för service till medborgare och företag. Insatser för utveckling av teknikstödd service föreslogs också. Utredaren berörde även den ideella och den privata sektorn som leverantör av service och tjänster inom skilda områden i samhället. Utredningsbetänkandet har remissbehandlats. Uppdrag till Statskontoret om att utreda myndigheternas service i samverkan gav regeringen i uppdrag att ta fram ett samlat underlag om myndigheternas service i samverkan. I uppdragsbeskrivningen refereras bl.a. till den tidigare omnämnda utredningen medborgarna – för bättre offentlig service (SOU 2009:92). Det konstateras att utredningens förslag hade mött ett blandat remissutfall. Flera remissinstanser ansåg att utredningens underlag var bristfälligt när det gällde medborgarna och företagens faktiska behov och att en sådan behovsanalys borde ingå i regeringens beslutsunderlag. Statskontoret redovisade sitt uppdrag i rapporten i medborgarnas och företagens tjänst (2012:13). På kort sikt menar att regeringen bör formulera tydligare mål för vissa myndigheters servicegivande i syfte att klargöra vilka servicenivåer och vilken tillgänglighet som myndigheterna förväntas leva upp till.