bet · H101KU32 · 2013-12-10 00:00:00 — Jag är fullt medveten om att det där finns en balanspunkt som måhända ibland har blivit överskriden.Sedan skulle jag vilja att alla partier under nästa mandatperiod satte sig ned och försökte tydliggöra riksdagsordningen på den punkt som vi här har diskuterat. Jag skulle gå in i den förhandlingen med ett tydligt mål, att det ska vara en riksdagsordning som skyddar en minoritetsregerings möjligheter, särskilt inom den ekonomiska politiken så att regeringen kan driva en långsiktig, effektiv, transparent och stabil ekonomisk politik. Inför nästa mandatperiod skulle jag önska att de politiker som då har ansvaret gör detta. Hur bör utskottsinitiativ användas? Är det vanligt? Hur motiveras det?Det hände sig - jag talar nu om tiden innan regeringen hade lagt fram sitt förslag till ekonomisk plan - att finansutskott sammanträdde. Det var den 29 augusti 2013.Förslag väcktes, och jag läser ur protokollet från utskottsmötet, § 3, om utskottsinitiativ med anledning av regeringens föreslagna höjning av brytpunkten för statlig skatt. Den som stod för detta förslag var , tillhörande . Det motiverades av att regeringen ville höja skiktgränsen och att detta inte var fördelningspolitiskt acceptabelt för Sverigedemokraterna.Utskottet, och jag återger fortfarande protokollet från utskottsmötet, beslutade att inte ta något initiativ. SD-ledamoten reserverade sig mot beslutet.I sinom tid, , sedan majoritet dagen innan hade fastställt inkomst- och utgiftsramarna , återkom samma förslag men med ny motivering från Socialdemokraterna, . Då handlade det inte om den fördelningspolitiska aspekten, som det gjorde , utan nu handlade det om att stärka statens budget och minska upplåningsbehovet. Det är två helt olika saker.Jag noterar, fru talman, att från inte ens har observerat detta i sin argumentation, utan han argumenterar nu helt annorlunda än vad man gör i förslaget som har lämnat.Det är svårt att komma ifrån att det beslut som vi nu ska fatta i ärendet från också har materiella effekter på ekonomin.En gång i tiden, ännu före , kom Socialdemokraterna och överens om en stor skattereform. Enligt mitt sätt att se finns det anledning att vårda vissa överenskommelser. Det gäller konstitutionella frågor, pensionsöverenskommelsen men även, trots att det skett väldigt många ändringar, grunderna skattereform. I denna reform var det uttalade målet att högst av skattebetalarna, och då talar vi om de som är , skulle betala statlig inkomstskatt.Fru talman! Vårt förslag kommer förmodligen att avvisas här , vilket innebär att av heltidsanställda män får betala statlig inkomstskatt. Dess värre är kvinnorna inte lika väl avlönade och är något färre, 18-20 procent.Det är enligt mitt sätt att se det väldigt ovanligt med ett utskottsinitiativ från finansutskottet och skatteutskottet. Jag har erfarenhet från i skatteutskottet, och jag har varit med om två bifallna utskottsinitiativ. Det ena var när hade glömt notera vilken dag en viss lag skulle träda i kraft. Det andra, fru talman, var av ungefär samma viktighetsgrad, det vill säga en rent teknisk justering.Det har också förekommit andra utskottsinitiativ. Dåvarande vice ordföranden i skatteutskottet väckte 2005 ett förslag om höjd gräns för skattefri bärplockning. Det avvisades då av dåvarande ordförande i skatteutskottet, och det säger jag ingenting om. Dess bättre meddelade dåvarande finansministern att detta skulle bifallas.Man ska som sagt vårda viktiga beslut. Fler svenskar kommer att betala statlig skatt 2014. Det kan synas vara bra. Svenskarnas inkomster ökar. Det är nationalekonomiskt inget stort beslut, men det är ett litet, litet steg på den väg som och Socialdemokraterna kommit överens om att inte beträda, nämligen att så väldigt många människor ska betala statlig skatt.Om nuvarande förslag godkänns innebär det att vi tar ett litet steg på den väg som dåvarande finansministern beskrev som ett perverst skattesystem. Det vill jag inte medverka till. Jag vill gärna efter dessa sista inlägg från företrädare för finans- och skatteutskotten återföra frågan till bord och påminna om vad det här ärendet i grunden handlar om.Det vi gör är att vi löser en tvist i en enskild fråga om ett yrkande från finansutskottet. Och beslut grundas i en strikt tolkning av regelverket. gör bedömningen att finansutskottets yttrande inte strider mot riksdagsordningen.Som vi har hört i debatten knyter den här frågan också an till större frågor: om rambeslutsmodellen, om det svenska statsskicket och hur vi vill att det ska fungera . Det handlar inte minst om maktbalansen mellan regering och riksdag.I de här frågorna finns det tydliga skiljelinjer mellan partierna. Det har framkommit i dagens debatt. Det är också tydligt i det betänkande från den parlamentariska budgetprocesskommittén som presenterades . Som ledamot av kommittén vill jag gärna bidra med några observationer från det arbetet.Allianspartierna drev i budgetprocesskommittén att riksdagsordningen på väsentliga punkter skulle ändras i syfte att ytterligare formalisera regelverket för rambeslutsmodellen och ytterligare begränsa handlingsutrymme. Det handlar om att ge minoritetsregeringar en starkare ställning.Från oppositionens sida motsatte vi oss flera av förslagen. Vi ansåg att dagens regelverk uttrycker en rimlig maktbalans mellan regering och riksdag inom ramen för det parlamentariska statsskick som vi har i dag.Mest intressant i relation till dagens debatt är att budgetprocesskommittén övervägde förslag om att begränsa utskottens initiativrätt just i budgetfrågor, men kommittén avstod från att lägga fram sådana förslag. landade alltså i slutsatsen att dagens ordning, som inte sätter några formella hinder för utskottens grundläggande initiativrätt, skulle bestå. Det illustrerar det handlingsutrymme som har.Jag tycker att det är bra att vi i budgetprocesskommittén hade ett öppet och rakt samtal om hur vi vill ha framtidens riksdagsordning. Jag respekterar att allianspartierna driver att de vill genomföra omfattande förändringar, även om man normalt inte har gått i strid om den här typen av procedurfrågor på det sätt som allianspartierna valde att göra i budgetprocessutredningen.Låt mig också säga att allianspartierna bör kunna se att de nya paragrafer som man skulle vilja se i framtidens riksdagsordning faktiskt inte finns där . Det är just därför som har gjort klart att finansutskottets yrkande ligger inom ramen för vad som är möjligt inom dagens riksdagsordning.Rambeslutsmodellen har gett minoritetsregeringar en starkare ställning i budgetprocessen, och det var avsikten. Men det betyder inte att det parlamentariska läget i saknar betydelse.Vi ser fram emot att få diskutera de här frågorna vidare. Det tycker jag är mycket bra. I de diskussionerna kommer vi socialdemokrater, med vår mycket långa erfarenhet av att sitta i regeringsställning och söka majoritet för våra förslag, fortsatt värna om en stark ställning för , för vi bedömer att en stark ställning för är bra. Med en stark ställning för har vi också alla förutsättningar att med god samsyn värna statens finanser.I detta anförande instämde , , , , och i , (alla S). anknyter till diskussionerna i i sitt anförande, och jag ska göra ett par reflexioner med anledning av det. Jag har haft uppfattningen att det under inledningen av kommitténs arbete fanns en rätt öppen diskussion och en beredvillighet att göra upp om en del förändringar men att Socialdemokraterna bytte position när de insåg vad de skulle kunna använda för argument i en budgetstrid denna höst. Detta kan , som också satt i kommittén, möjligen utveckla ytterligare.När det gäller det sade om önskade förändringar i riksdagsordningen kan man, som gjordes i , föra en diskussion om vilka ändringar man skulle vilja göra i brett samförstånd. Det faktum att man vill göra förändringar innebär dock inte att det saknas ett rättsläge att förhålla sig till, och det vi debatterar nu är just hur rättsläget ser ut i dag.Från allianspartiernas har vi med stöd av till exempel , riksdagsjuristernas utredning och ett antal tunga argument framhållit att det finns starka juridiska skäl för att riksdagsordningen lägger hinder i vägen för det som oppositionspartierna vill göra. Det finns lagtextens ordalydelse, det finns tydliga förarbetsuttalanden om den samlade budgetprocessen och det finns riksdagspraxis om den samlade budgetprocessen. Det är argument som finns här och och som hade att förhålla sig till.Min fråga är om har några bättre juridiska argument att komma med än dem som hennes partivänner i debatten tidigare försökt med, för de har inte riktigt lyft. Under Budgetprocesskommitténs arbete fördes de konstitutionella argumenten fram av oppositionen från dag ett. Det handlade om maktbalansen mellan regering och riksdag och hade ingenting med det ärende vi behandlar att göra. Tvärtom var det en mycket lång diskussion om de grundläggande frågorna som fördes under hela våren.När det gäller rättsläget är min poäng att om vi hade haft ett tydligt rättsläge och det inte var möjligt att ta initiativ på det sätt som finansutskottet har gjort hade det inte funnits något skäl att i föra fram förslag om att det skulle införas en paragraf som begränsar möjligheten. Det är också intressant att även den paragraf som diskuterades och drevs av Alliansen för att minska dessa möjligheter rymde en möjlighet att vid särskilda skäl driva en sådan här fråga. Detta visar tydligt att vi har ett rättsläge som rymmer ventiler.I diskussionen som fördes i sades också att det är viktigt att vi har en balans i frågan om rambeslutsmodellen. Går vi tillbaka i hela processen till början av 1994 ser vi tydligt att inte har velat binda upp sig med formaliserade regler för rambeslutsmodellen.Man har lämnat utrymme i form av initiativrätt och genom att göra det till en villkorad paragraf som innebär att med enkel majoritet kan välja att inte använda rambeslutsmodellen. Man såg nämligen att det var en långtgående och speciell paragraf som bygger på att vi måste ha samsyn och jobba med praxisutveckling, vilket är det vi gör just . Det finns olika rättskällor i som brukar nämnas i den juridiska debatten. Lagtexten är en, förarbetena en annan och praxis en tredje. I rättsliga debatter brukar man med praxis oftast mena rättspraxis, alltså domstolsavgöranden, men i dagens ärende får man närmast koppla det till riksdagspraxis. Allt detta är rättskällor som bidrar till att klargöra det rättsläge vi har i dag.Jag har ett antal gånger i denna debatt framhållit att såväl lagtext som förarbeten och riksdagspraxis går i en och samma riktning, nämligen att det inte är tillåtet att bryta upp inkomstberäkningen i efterhand.Man kan givetvis föra en diskussion om huruvida man borde kodifiera praxis eller kodifiera förarbetsuttalanden på olika sätt för att föra rättsregler från en rättskälla till en annan, från praxis till lagtext, till exempel.Det har dock ingen betydelse för bedömningen av frågan om rättsläget här och , utan då måste man väga in alla de rättskällor som finns - lagtext, förarbeten och praxis - och de talar tydligt för att det inte bör vara tillåtet att bryta upp inkomstberäkningen i efterhand.Jag vill apropå initiativrätten för utskotten, som nämner, påpeka att också här är rättskällorna i form av förarbetena tydliga med att utskottsinitiativ ska tas i undantagsfall och brukas med varsamhet och att politisk enighet ska eftersträvas när man använder verktyget utskottsinitiativ.Det finns inget stöd i förarbetena för att använda utskottsinitiativ som ett verktyg i en infekterad sakpolitisk strid. Tvärtom talar förarbetena entydigt för att man inte ska göra på det sättet. Alltså använder Socialdemokraterna utskottsinitiativen på ett vis som vi inte är överens om och tolkar lagen på ett sätt som det inte finns stöd för i rättskällorna. Praxis är något som utvecklas inom ramen för de regelverk vi har. Poängen med praxis är att det förändras under gång och när nya omständigheter tillträder, vilket är precis det som händer i dag.Vi har en minoritetsregering som inte har velat förankra sina beslut och har pressat majoriteten hårt. Det har funnits en stor uppslutning i budgetprocessen, men det finns också möjlighet för i och med initiativrätten att i något fall välja att gå emot och bryta upp efteråt. Det har man gjort i detta fall. Hela processen är följd, och allt har tagits i ett beslut.Nästa fråga blir: Vad kan göra? kan mycket väl göra detta och har också gjort det med omsorg, skulle jag vilja säga. Det är mycket sällan som något som detta tas upp, men man gör det när man tycker att det är viktigt. I detta fall är det vikigt eftersom oppositionen har bedömt att regeringen inte sköter sin ekonomiska politik på ett ansvarsfullt sätt. Därför har man tagit detta steg.Andreas talar mycket om rättsläget, och det är viktigt när vi ska bedöma riksdagsordningen, som är procedurreglerna för hur vi jobbar i . Men detta handlar också om demokratisyn. Det handlar om hur vi ser på arbete. uttryckte det på ett bra sätt på det seminarium vi hade: Vi kan utnyttja som ett samtal för att resonera och komma framåt i demokratisk ordning.Så tror jag att vi på bästa sätt kan fortsätta denna process, inte genom att bråka och tro att någon jurist utifrån ska tala om för oss hur vi ska göra i detta fall. Jag var tvungen att gå upp när jag hörde och efter att ha lyssnat på bland andra satt med i . Syftet med den var att formalisera, alltså lagfästa, den praxis vi haft i vår riksdag angående budgetprocessen. För Socialdemokraterna och var praxis nog. De tyckte att praxis hade fungerat och att det var tillräckligt. Varför skulle det inte fungera framåt? Ungefär detta utgångsläge hade Socialdemokraterna i kommittén.Jag förde bland annat fram att nya partier dyker upp i med jämna mellanrum som inte har samma historik kring praxis.Regelverket spelar självklart mindre roll när vi har en majoritetsregering, för då kan majoriteten göra vad den vill. Men om en majoritetsregering inte lutar sig mot praxis utan det är fastställt i lag är det mycket svårare för majoritetsregeringen att göra och bete sig hur som helst. Det är alltså ett skydd för att försvara minoriteter i , vilket vi aldrig får glömma.Men förstår jag varför Socialdemokraterna och drev linjen att praxis är nog. Hade de inte gjort det och vi hade kunnat lagfästa detta hade vi inte haft denna debatt ; det är fullständigt klart.Peter med flera har fastnat i detta med majoriteten. De återkommer till det. Men budgetprocessen handlar inte om majoritetsbeslut. Den handlar om att samla så många röster som möjligt för en budget. Den budget som samlar flest röster vinner. får jag dock höra av och andra att det handlar om majoritetsfrågor och om att skydda majoriteten i . Nej, det handlar om vilken budget som samlar flest röster. Det är detta frågan kokar ned till.Om man inte har den ordningen, då är det bara majoritetsregeringar som gäller . Syftet med budgetprocessreglerna var ju just att kunna hantera detta med budgetprocessen - att den som samlar flest röster vinner.Alternativet är att den opposition som faktiskt bildar en majoritet i går ihop om en gemensam budget. Varför gör man inte det? Det är den som ska tävla mot alliansregeringens budget och slå den på fingrarna.Vi kan inte ha en ordning i där man i första hand har sitt eget budgetbeslut och i andra hand har en massa andra budgetbeslut som man går till val med. Det är ju en fullständigt orimlig hållning att säga: Vi yrkar på vår budget i första hand. Sedan faller den, för den samlar inte flest röster. Då har vi ett andrahandsyrkande och ett tredjehandsyrkande och ett fjärdehandsyrkande. Sedan manglar vi det i . Det kan till slut slå sönder alla hundra intäktsposter i en budget. Det är inga problem. Och det är likadant på utgiftssidan.Det är den ordningen som oppositionspartierna vill driva i - helt emot den budgetprocess vi har . Budgeten handlar inte om majoritet. Den handlar om att samla flest röster. Klarar inte en majoritet i att samla flest röster kring sin budget eller ett gemensamt budgetförslag, då ska man inte göra några fler attacker på den budget som har samlat flest röster. Det är det hela denna debatt kokar ned till. Det är bra att vi får en bekräftelse på att den linje som Socialdemokraterna drev i var konsekvent ända från början när det gällde vår syn på praxis. Vi tycker att rambeslutsmodellen är oerhört viktig och har fungerat väl, och vi ska fortsätta utveckla den i praxis.Vi var också eniga om en hel del i ; det ska vi inte glömma bort. Men det vi diskuterar nu handlar inte om vad jag eller andra drev i , utan det handlar om det ramverk vi har . Det är inte så betydelsefullt för det vi ska avdöma i dag.Jag måste säga att jag är förvånad över de diskussioner som förs här om att det är så märkligt att man måste ha majoritet, att man inte behöver ha majoritet i budgetfrågor och så vidare. Det bekräftar den bild som jag har fått av vad allianspartierna tycker: Just i budgetfrågor behöver man inte ha majoritet. Där kan man gå fram utan majoritet.Det kan man naturligtvis göra om man inte får något mothugg - vi tar det i ett steg, och det är ingen som går emot - och om man upprätthåller det förtroende och den grundläggande samsyn om värdet av en samlad budgetprocess som vi har. Men i grunden har vi ett parlamentariskt statsskick i det här landet.Då är min fråga: Är det uppfattning att vi ska ändra vårt parlamentariska statsskick - även formellt - på så sätt att en minoritetsregering alltid ska kunna få igenom sina förslag, oavsett läget i ? I så fall är det verkligen en förändring av vårt statsskick som här föreslås. Det verkar som om helt glömmer bort sin egen historia. Det var ju ni socialdemokrater som fick till stånd bland annat detta regelverk kring budgetprocessen som säger att den budget som samlar flest röster vinner. Det är ju ni som har lagt grunden för detta. har hänvisat till denna praxis i och även här i kammaren i den här debatten. Det är inte jag. Jag har inte varit med i den historien.Jag har inte tagit beslut om att det ska vara majoritetsbudgetar, alltså att flest röster ska överstiga i kammaren. , du försöker skriva om någonting här. Du försöker ändra någonting angående budgetprocessen.Sedan är min fråga tillbaka till dig: Det står ju klart och tydligt att ramarna tas och fattas med ett klubbslag - ett klubbslag. kommer ett nytt klubbslag. Hur många blir det? Ett beslut fattade vi . fattar vi ett till om intäktsramarna. Hur många klubbslag blir det, ? Låt mig först påminna om att vi är eniga om att vi har en väldigt bra budgetprocess och att hela den budgetprocessen är ett enormt stöd för regeringen i fråga om att driva igenom ett budgetbeslut.Det handlar om procedurerna som vi har lagt upp, som är helt annorlunda än de var tidigare. Man lägger upp hela processen på det sättet att man tar ett samlat beslut, precis som beskriver. Det är ett enormt stöd - det ger ett försteg för regeringen som har försvagat ställning och stärkt regeringens ställning.Vad jag är väldigt tydlig med att säga är att under hela den processen har varit väl medveten om att rambeslutsmodellen påverkar arbete på ett långtgående sätt. Den försvagar fackutskottens ställning och stärker finansutskottets ställning på bekostnad av övriga utskott. Den stärker regeringens ställning. Vi har varit medvetna om detta och sagt att det är en konsekvens som vi får ta eftersom det är viktigt att ha en väl fungerande budgetprocess.Men det har också varit så att den grundläggande styrkan som har - initiativrätten till exempel - finns kvar. Det är också så, som jag sade, att det här är en villkorad paragraf som i slutändan har i sin hand. Det har vi sagt är en rimlig balans när det gäller hur ska arbeta eftersom vi i grunden har ett parlamentariskt system.För att upprätthålla denna väl fungerande ordning sade redan från början att det allra viktigaste inte är paragraferna utan att det allra viktigaste är den samsyn som vi har om att regelverket ska fungera. Vi är beredda att värna om den samsynen och har gjort det i mycket stor utsträckning.Nu har oppositionen i en enda fråga utnyttjat det handlingsutrymme som har. Det är bra, och det visar att vi har en riksdag som kan utnyttja sitt handlingsutrymme när den tycker att det behövs. Det hotar inte denna ordning. Jag hör tydligt och klart att inte svarar på min fråga om hur många klubbslag det blir angående ramen som skulle fattas beslut om med ett klubbslag. Vi kommer ju att fatta ett till. Ett plus ett är två, så där bryter vi direkt mot riksdagsordningen; det är fullständigt klart.Jag konstaterar också att detta med att ändra praxis, som vill och har velat värna, blir väldigt tydligt i och med det beslut som kommer att fattas i i dag.Lena hänvisar fortfarande till en majoritet. Det är självklart att en majoritet kan ta en massa initiativ och beslut i en riksdag, men i budgetfrågan handlar det inte om majoritet. Det står så, klart och tydligt. Det handlar om att samla flest antal röster kring en budget.Vad hindrar och , från att gå ihop om en gemensam budget? Det finns inget som hindrar det. Varför gör man inte det och håller sig till budgetprocessens spelregler och det som är fast förankrat i riksdagsordningen? Varför gör man inte det?Det gör man inte, och då borde allting falla. Det är en självklarhet. Men vad gör man då som alternativ nummer två och tre? Jo, då går man in i budgetprocessen med säryrkanden som direkt slår sönder det som har funnits i praxis och som vi i ville formalisera i lagen. Och man fattar nu två beslut med två klubbslag om rambeslutet som i riksdagsordningen bara ska fattas med ett beslut.Lena , du har brutit med din egen praxis som du har hänvisat till och som du tycker har styrt länge och kommer att fortsätta gälla. Och det första du gör efter att ha suttit i är att slå sönder denna praxis. Det är sorgligt, , mycket sorgligt.