bet · H001KU17 · 2013-04-16 00:00:00 — Resultatet av utvärderingen presenterades i ledamotsrådet, och utifrån de synpunkter som framkom beslutades att verksamheten i riksdagshörnorna fr.o.m. ska ändras på så sätt att temadebatter ska genomföras två gånger per termin och riksdagshörna. Om inga debatter genomförs i en riksdagshörna under ett kalenderår på grund av lågt intresse från allmänheten eller problem att hitta lämplig tidpunkt eller ämne ska verksamheten avvecklas i den aktuella riksdagshörnan. På så sätt kan verksamheten fortgå på de orter där intresse finns. Verksamheten vid riksdagshörnorna ska utvärderas /2015. avstyrkte en motion om utveckling av riksdagshörnorna med hänvisning till att det är en fråga för . Något tillkännagivande till riksdagsstyrelsen var enligt utskottets mening inte behövligt (bet. 2005/06:KU21 s. 80). vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande att utvecklingen av riksdagshörnorna är en fråga för och avstyrkte en motion om en riksdagshörna i (bet. 2006/07:KU4 s. 41). Frågan om att inrätta en riksdagshörna i behandlades av utskottet i förenklad ordning (bet. 2008/09:KU15 s. 43). Enligt utskottet hade inga nya omständigheter tillkommit som föranledde utskottet att omvärdera tidigare ställningstaganden. Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motion 2012/13:K232. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om barnkonsekvensanalys av beslut med hänvisning till bl.a. tidigare ställningstaganden och pågående utredningsarbete. Jämför reservation 3 (V). m.fl. (V) begär i kommittémotion 2011/12:So494 (yrkande 2) och kommittémotion 2012/13:So201 (yrkande 3) ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att det ska införas en ordning som innebär att alla beslut i ska föregås av en barnkonsekvensanalys. Enligt motionärerna måste ett barnperspektiv alltid finnas med när lagar stiftas och samhällets resurser fördelas. De anför vidare att i riksdag stiftas lagar som påverkar barns livssituation på olika sätt. Det kan handla om lagar som ska skydda barn mot övergrepp eller stärka barns rättigheter. Barn påverkas enligt motionärerna även av politiska beslut som inte direkt handlar om dem. Motionärerna uppger vidare att det är viktigt att det finns ett barn- och ungdomsperspektiv i beslutsfattande. För att stärka barnens ställning när det kommer till politiska beslut i bör därför alla beslut i föregås av en barnkonsekvensanalys. Konventionen om barnets rättigheter () antogs av . ratificerade efter ett beslut i utan att reservera sig på någon punkt (SÖ 1990:20, prop. 1989/90:107, bet. 1989/90:SoU28 och rskr. 1989/90:350). I artikel 3.1 i anges att vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, ska barnets bästa komma i främsta rummet. Enligt 1 kap. 2 § femte stycket regeringsformen ska det allmänna verka för att alla människor ska kunna uppnå delaktighet och jämlikhet i samhället och för att barns rätt tas till vara. lämnade regeringen femte periodiska rapport till för barnets rättigheter om genomförande under 20072012. I rapporten anges bl.a. att regeringens arbete med att genomföra har varit både strategiskt och systematiskt. Svensk lagstiftnings överensstämmelse med konventionen har gåtts igenom , . Bedömningen i rapporten är att svensk lagstiftning oftast står i god överensstämmelse med , men att tillämpningen måste säkerställas ytterligare. Arbetet med barnets rättigheter är en ständigt pågående process för att förbättra både lagstiftning och tillämpning. Regeringen bedömde att även om det finns en medvetenhet om genom de insatser som gjorts av , myndigheter, kommuner, landsting och inte minst genom organisationer från det civila samhället finns det behov av en ny strategi för att stärka barnets rättigheter och stärkta insatser för att öka kunskapen om hur barnets rättigheter kan omsättas i praktiken inom olika verksamheter, inte minst möjligheten för barn att uttrycka sina åsikter. En ny strategi godkändes av (bet. 2010/11:SoU3) och ersatte den tidigare strategin . Strategi för att stärka barnets rättigheter i I proposition 2009/10:232 Strategi för att stärka barnets rättigheter i föreslog regeringen en strategi för att stärka barnets rättigheter i . Strategin består av följande principer: All lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med . Barnets fysiska och psykiska integritet ska respekteras i alla sammanhang. Barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. Barn ska få kunskap om sina rättigheter och vad de innebär i praktiken. Föräldrar ska få kunskap om barnets rättigheter och erbjudas stöd i sitt föräldraskap. Beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verksamheter. Aktörer inom olika verksamheter som rör barn ska stärka barnets rättigheter genom samverkan. Aktuell kunskap om barns levnadsvillkor ska ligga till grund för beslut och prioriteringar som rör barn. Beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv. godkände strategin (bet. 2010/11:SoU3, rskr. 2010/11:35). Kartläggning och utredning om I departementspromemorian Hur svensk lagstiftning och praxis överensstämmer med rättigheterna i en kartläggning (Ds 2011:37) redovisas bl.a. tillämpningen av i . beslutade regeringen att en särskild utredare ska göra en kartläggning inom särskilt angelägna områden av hur tillämpningen av lagar och andra föreskrifter överensstämmer med barnets rättigheter enligt och de tilläggsprotokoll som har tillträtt (dir 2013:35). Utredaren ska också analysera för- och nackdelar med att inkorporera i svensk rätt. Uppdraget ska redovisas . behandlade frågan om ett barn- och ungdomsperspektiv och barnkonsekvensanalyser i beslutsfattande (bet. 2001/02:KU14 s. 92 f.). Utskottet erinrade i betänkandet om att regeringen framhållit att det är angeläget att det i den kommunala verksamheten finns ett barn- och ungdomsperspektiv. Utskottet ansåg inte att något tillkännagivande till regeringen om behovet av ett sådant perspektiv och om barnkonsekvensanalyser behövdes och avstyrkte motionsyrkanden i denna del. samma vår behandlade utskottet på nytt frågan om barnkonsekvensanalyser i beslutsfattande (bet. 2001/02:KU15 s. 44 f.) och avstyrkte ett motionsyrkande om detta. Utskottet anförde att det av den nationella handlingsplanen för mänskliga fri- och rättigheter framgick att ska vara ett aktivt instrument och genomsyra allt beslutsfattande i som rör barn, att barnkonsekvensanalyser ska göras vid statliga beslut som rör barn, och att kommuner och landsting bör inrätta system för att kunna följa hur barnets bästa förverkligas i det kommunala arbetet. Enligt utskottets mening saknades mot denna bakgrund anledning att göra ett tillkännagivande till regeringen om att barnkonsekvensanalyser ska ingå som en naturlig del av beslutsunderlag och att barnbilagor ska ingå i kommunala budgetar. I ett betänkande vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte således två motionsyrkanden (bet. 2002/03:KU24 s. 12 f.). har uttalat sig om motionsyrkanden om kompetens och bemötande inom rättsväsendets myndigheter, senast i årets budgetbetänkande (bet. 2012/13:JuU1 s. 84). behandlade i betänkandet olika motioner om kompetens och bemötande inom rättsväsendet, bl.a. en motion i vilken det efterfrågades en handlingsplan för att höja statusen för poliser och domare som arbetar med brott som berör barn. avstyrkte motionerna och anförde bl.a. att i många av motionerna om kompetens och bemötande framhålls vikten av att de anställda inom rättsväsendets olika myndigheter har hög kompetens inom olika områden. Utskottet instämde i detta. Vidare såg utskottet det som självklart att de människor som kommer i kontakt med myndigheterna, t.ex. brottsoffer och vittnen, får ett professionellt bemötande från myndighetsföreträdare. Frågorna om kompetens och bemötande är enligt justitieutskottet av central betydelse för att rättsväsendets myndigheter ska kunna fullgöra den viktiga uppgiften att värna den enskildes rättstrygghet och rättssäkerhet. Vidare anförde utskottet att ett omfattande arbete pågår för att öka kompetensen inom rättsväsendets myndigheter och för att se till att de som kommer i kontakt med myndigheterna bemöts professionellt och kan känna sig trygga och säkra. Utskottet vill inledningsvis hänvisa till sina tidigare ställningstaganden rörande barnkonsekvensanalyser i beslutsfattande. Därtill kommer att det av strategin för att stärka barnets rättigheter i bl.a. framgår att all lagstiftning som rör barn ska utformas i överensstämmelse med , att beslutsfattare och relevanta yrkesgrupper ska ha kunskap om barnets rättigheter och omsätta denna kunskap i berörda verksamheter och att beslut och åtgärder som rör barn ska följas upp och utvärderas utifrån ett barnrättsperspektiv. I detta sammanhang noterar utskottet också den pågående utredningen om att se över barnets rättigheter i svensk rätt. Enligt utskottet finns det mot bakgrund av det anförda inte anledning att göra ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om att det ska införas en ordning som innebär att alla beslut i ska föregås av en barnkonsekvensanalys. Utskottet avstyrker därmed motionerna 2011/12:So494 yrkande 2 och 2012/13:So201 yrkande 3. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om en förslagsbox för allmänheten med hänvisning till tidigare uttalande. I motion 2012/13:K226 efterlyser m.fl. (MP) en förslagsbox för allmänheten. Motionärerna framhåller vikten av att en medborgare kan framföra sin uppfattning offentligt. De anför bl.a. att många kommuner har öppnat upp för medborgarförslag som hanteras av kommunfullmäktige och att webbaserad synpunktshantering, dialogforum av olika slag och lokala folkomröstningar genomförs i allt större omfattning. Svenska folket har dock ingen möjlighet att få medborgarförslag prövade på riksnivå. Det som erbjuds den enskilde medborgaren för att kunna påverka på nationell nivå är att på egen hand skapa relationer till riksdagsledamöter och partier. Detta kan enligt motionärerna utgöra ett hinder för många medborgare. Denna problematik kan mötas med införandet av en förslagsbox för allmänheten. Förslag ska kunna skickas postledes och som e-post. Boxen ska också kunna nås via webben. Förslagen ska göras tillgängliga för riksdagsledamöterna och dessa kan sedan avgöra om de vill driva en fråga vidare inom ramen för system. Av 1 kap. 1 § andra stycket regeringsformen följer att den svenska folkstyrelsen förverkligas genom ett representativt och parlamentariskt statsskick och genom självstyrelse. I 1 kap. 4 § regeringsformen anges bl.a. att är folkets främsta företrädare och att stiftar lag. Inför beslutet om en ny regeringsform behandlades fundamentala frågor om svenskt statsskick. Grundlagberedningen konstaterade bl.a. att en medverkan i besluten från alla medborgares sida inte är möjlig i alla de frågor där beslut ska fattas (SOU 1972:15 s. 76). erinrade i sitt förslag till riksdagsbeslut om vissa grundläggande värderingar utifrån vilka grundlagberedningen bedrev sitt arbete och om vilka enighet rådde inom beredningen (bet. KU 1973:26 s. 16 f.). Dessa värderingar avsåg bl.a. det representativa systemet och de politiska partierna. Vad gäller det representativa systemet framhölls att detta är nödvändigt för handläggningen av rikets gemensamma angelägenheter och att de valda representanterna svarar politiskt för följderna av de beslut de fattar. Vad gäller partierna var den givna förutsättningen för arbetet att den politiska verksamheten i även skulle försiggå främst genom partier. Utskottet delade dessa värderingar. Enligt artikel 11.4 i fördraget om Europeiska unionen () får ett antal unionsmedborgare, som uppgår till minst en miljon personer och som kommer från ett betydande antal medlemsstater, ta initiativ till att uppmana Europeiska kommissionen att, inom ramen för sina befogenheter, lägga fram ett lämpligt förslag i frågor där dessa medborgare anser att det krävs en unionsrättsakt för att tillämpa fördraget. Vilka regler och förfaranden som gäller framgår av och rådets förordning (EU) nr 211/2011 av om medborgarinitiativ. I saknas föreskrifter som tillåter medborgarinitiativ på nationell nivå. Däremot kan kommuner och landsting med stöd av 5 kap. 23 § kommunallagen (1991:900) besluta att medborgarna får väcka förslag i fullmäktige, s.k. medborgarförslag. Enligt paragrafens andra stycke får ett ärende om att hålla folkomröstning i en viss fråga i fullmäktige väckas av av de röstberättigade kommun- eller landstingsmedlemmarna enligt lagen (1994:692) om kommunala folkomröstningar (folkinitiativ). Initiativet ska vara skriftligt, ange den aktuella frågan samt innehålla initiativtagarnas egenhändiga namnteckningar, uppgifter om när namnteckningarna gjorts, namnförtydliganden, personnummer och adressuppgifter. Av 5 kap. 34 a § kommunallagen följer att om ett folkinitiativ har väckts enligt 23 § andra stycket ska fullmäktige besluta att folkomröstning ska hållas, om den fråga som initiativet avser är sådan att fullmäktige kan besluta om den, och inte minst två tredjedelar av de närvarande ledamöterna röstar mot förslaget. Av förarbetena framgår att bestämmelsen innebär att det finns en presumtion för att ett folkinitiativ ska leda till att en folkomröstning hålls om den fråga som initiativet avser är sådan att fullmäktige kan besluta om den (prop. 2009/10:80 s. 321). I den proposition som bl.a. innehöll förslaget att införa möjligheten till medborgarförslag anförde regeringen att olika vägar behöver stå öppna för medborgarna att påverka politiken och att medborgarna genom rätten att väcka förslag i fullmäktige ges möjlighet att påverka den lokala politiken direkt (prop. 2001/02:80 s. 53). Regeringen framhöll att rätten att initiera ärenden i fullmäktige har ett stort symboliskt värde och att den medborgerliga förslagsrätten kan leda till ett ökat engagemang i kommunal- och landstingspolitiska frågor, till fler diskussioner mellan valen bland medborgarna och till ett minskat avstånd mellan väljare och valda. Därmed kunde förslagsrätten också komma att stärka den representativa demokratins funktionssätt och vitalisera fullmäktige. Fullmäktige har vidare möjlighet att överlåta till styrelsen eller en annan nämnd att besluta i ärenden som har väckts genom medborgarförslag, om ärendet inte är av principiell beskaffenhet eller av större vikt för kommunen eller (5 kap. 25 § kommunallagen). Bakgrunden till bestämmelsen var främst att fullmäktige tvingades avgöra frågor som var av vardagsnära och konkret natur och som normalt avgjordes i nämnderna eller av tjänstemän i förvaltningen. Regeringen framhöll vikten av att medborgarförslag även i fortsättningen blir föremål för ett politiskt avgörande (prop. 2006/07:24 s. 12). Enligt 6 kap. 34 § kommunallagen råder delegeringsförbud för styrelse och andra nämnder i medborgarförslagsärenden. Medborgarförslag kommer således alltid att avgöras av någon del av den kommunala förtroendemannaorganisationen. Det finns inte några lagbestämmelser som begränsar vilka frågor ett medborgarförslag får röra. Slutligen kan nämnas att det i finns en lag om medborgarinitiativ. Enligt lagen har minst 50 000 röstberättigade finska medborgare rätt att lägga fram initiativ för om att en lag ska stiftas. Ett medborgarinitiativ kan väckas av en eller flera röstberättigade finska medborgare, och ett initiativ kan innehålla antingen ett lagförslag eller ett förslag om att lagberedning ska inledas. Ett initiativ kan också gälla ändring eller upphävande av en gällande lag. Stödförklaringar för ett medborgarinitiativ ska samlas in på papper eller på elektronisk väg i ett datanät. Stödförklaringarna ska samlas in . behandlade en motion om införande av ett webbaserat verktyg för lagstiftningsprocessen i (bet. 2011/12:KU19 s. 10 f.). Motionären efterlyste ett verktyg för samhällets virtuella deltagande med syfte att främja debatt och tillgänglighet till kunskap om utvecklingsprocessen om lagförslag. Enligt motionären skulle användaren via webben kunna lägga in förslag eller ändringar i texten till nya lagförslag, men användare av verktyget skulle även kunna skapa helt nya lagförslag. Utskottet noterade i sitt ställningstagande att utvecklingen av e-förvaltning och e-demokrati ger större möjligheter för medborgare att på ett enklare och effektivare sätt ta del av offentlig information och att delta i den demokratiska dialogen. I sammanhanget konstaterade utskottet att såväl som regeringen tillhandahåller egna webbplatser genom vilka nästan all dokumentation rörande den svenska lagstiftningsprocessen görs tillgänglig. Utskottet bedömde således att tillgängligheten till kunskap om utvecklingsprocessen om lagförslag är god. Utskottet ansåg vidare att medborgarnas deltagande i handläggningen av rikets gemensamma angelägenheter, t.ex. i frågor om lagstiftning, säkerställs främst genom folkvalda representanter för politiska partier. Mot den bakgrunden saknades enligt utskottet anledning att föreslå en översyn av möjligheten att införa ett sådant webbaserat verktyg för lagstiftningsprocessen som motionären begärt. Utskottet har tidigare uttalat att medborgarnas deltagande i handläggningen av rikets gemensamma angelägenheter, t.ex. i frågor om lagstiftning, säkerställs främst genom folkvalda representanter för politiska partier. Utskottet vidhåller denna uppfattning och avstyrker motion 2012/13:K226. Utskottets förslag i korthet avslår en motion om lobbying med hänvisning till tidigare ställningstaganden. Jämför reservation 4 (MP, V). I kommittémotion 2011/12:K293 av m.fl. (MP) begärs ett tillkännagivande till riksdagsstyrelsen om register över lobbyister vid riksdag (yrkande 3) och ett tillkännagivande till regeringen om en utredning av lobbyismen och dess effekter för demokratin i (yrkande 4). Motionärerna efterlyser ett register i över lobbyister som agerar för olika intressen gentemot riksdagsledamöter och anställda vid partikanslierna. Sådana register finns i andra länder, och ett register i över lobbyister skulle enligt motionärerna öka möjligheten till kontroll av hur partipolitiken påverkas och öka allmänhetens förtroende för systemet. Motionärerna anför vidare att det saknas närmare uppgifter om hur omfattande lobbyismen är på olika politiska nivåer i och vilka effekter lobbyismen har. Dessa frågor behöver enligt motionärerna utredas närmare. Utskottet har behandlat motioner om lobbying. gjorde utskottet med anledning av en motion en allmän genomgång av frågan om lobbying, både i och i andra länder där olika typer av registreringsförfaranden tillämpas samt i (bet. 1997/98:KU27 s. 53 f.). Utskottet anförde bl.a. att frågan om lobbying som riktar sig mot regeringen och verkade ha utvecklats i olika avseenden . konstaterade utskottet att det saknades en systematisk genomgång av lobbyismens former, omfattning och effekter på det demokratiska systemet i . Mot denna bakgrund föreföll det lämpligt att avvakta resultatet av det utredningsarbete som pågick i (se även bet. 1998/99:KU20 s. 13, bet. 2000/01:KU4 s. 34 och bet. 2001/02:KU12 s. 27). fann i sitt betänkande En uthållig demokrati (SOU 2000:1 s. 95 f.) att en registrering av lobbyister skulle öka den politiska ojämlikheten och därför inte borde införas. Att registrera lobbyisterna skulle konservera en maktfördelning och göra det svårare för nya medborgargrupper att ta sig in. Det gäller framför allt resurssvaga grupper, t.ex. nyare sociala rörelser, som till skillnad från bl.a. näringslivet och fackföreningarna sällan har egna lobbyister. Dessutom visade det amerikanska exemplet enligt på praktiska problem med att åstadkomma en användbar lagstiftning. behandlade utskottet åter en motion om ökad öppenhet vid lobbying (bet. 2004/05:KU29 s. 29 f.). Utskottet anförde att frågan om en reglering kring lobbyister hade övervägts av , som funnit att starka skäl talade mot en reglering. Utskottet var då inte berett att förorda en ny utredning i syfte att föreslå en lagstiftning på området och avstyrkte motionen. En motion med samma innebörd avstyrktes under det följande av utskottet i förenklad ordning (bet. 2005/06:KU21 s. 86 f.). vidhöll utskottet sitt tidigare ställningstagande och avstyrkte motioner om en ökad öppenhet vid lobbying (bet. 2008/09:KU15 s. 33). Utskottet vidhåller sina tidigare ställningstaganden och avstyrker motion 2011/12:K293 yrkandena 3 och 4. Utskottets förslag i korthet avslår motioner som avser verksamhet med hänvisning till gällande beslutsordning. m.fl. (M) efterlyser i motion 2011/12:K232 en effektivisering av miljöarbetet i . I motionen anförs att det trots att mycket i samhället digitaliserats går åt en ansenlig mängd papper i . Det bör därför enligt motionärerna göras en översyn av möjligheterna att effektivisera rutinerna i när det gäller pappersförbrukningen. I motion 2012/13:K264 föreslår och (båda C) att riksdagsstyrelsen bör sätta ett ambitiöst mål för att minska pappersförbrukningen och att detta arbete bör kopplas till att riksdagsledamöter utrustas med pekplattor. I motionen framhålls att efter en intern utredning nu står i begrepp att utrusta riksdagsledamöterna med pekplattor. Denna användning av pekplattor bör dock enligt motionärerna kopplas till målet att minska pappersanvändningen i . (FP) föreslår i motion 2011/12:K238 att det ska inrättas ett rösträttskvinnornas torg i nära anslutning till . valdes in som den första kvinnan i riksdag, och fick kvinnor rösträtt till . De kvinnor som arbetade för kvinnors rösträtt fanns enligt motionären i olika politiska läger, och de bör hedras med en offentlig plats i huvudstaden. Motionären anför att ett rösträttskvinnornas torg även kan tjäna som opinionsbildningsplats för framtida krav på kvinnors rättigheter. Målet bör enligt motionären vara att det senast till 100-årsjubileet ska finnas ett rösträttskvinnornas torg. I motion 2012/13:K252 av (S) begärs att de visitkort som används av ledamöter, ministrar och tjänstemän i och regeringen även ska vara skrivna med punktskrift. Även Per Lodenius (C) yrkar i motion 2012/13:K293 att visitkorten för ledamöter ska kompletteras med punktskrift. Samhället skulle enligt motionärerna bli mer tillgängligt för synskadade om punktskrift används. (M) föreslår i motion 2012/13:K314 att en rulltrappefri dag ska införas i . Införandet av en sådan dag kan enligt motionären leda till en diskussion om bristen på vardagsmotion i riksdagsarbetet och inspirera till goda vanor i samhället. I motion 2011/12:K373 och motion 2012/13:K385 av m.fl. (SD) föreslås att konstnären ska erbjudas att visa upp sin konst i . Motionärerna anför att yttrandefriheten innefattar rätten att fritt uttrycka sig i form, rörelse och bild. I takt med att polariseringen i samhället ökat under har enligt motionärerna också hot mot konstnärer och försök att inskränka den konstnärliga friheten blivit vanligare. Motionärerna framhåller att som folkets och demokratins främsta företrädare har regering och riksdag ett särskilt ansvar för att motverka denna utveckling. och (båda S) föreslår i motion 2012/13:K239 att minnet av bör uppmärksammas av . I motionen framhålls bl.a. att är den ende svenske flygaren som dödats i luftstrid över svenskt territorium under och att det 2015 är händelsen inträffade. (M) efterlyser i motion 2012/13:K245 en staty över i . Motionären anför bl.a. att hundraårsminnet av numera är en nationell angelägenhet och att detta bör kompletteras med en minnesstaty i . I motion 2012/13:K343 föreslår och (båda S) att riksdagsstyrelsen ska utreda om även grupper som läser svenska för invandrare ska omfattas av regelverket om finansiellt stöd för riksdagsbesök. Enligt motionärerna är det viktigt att även denna grupp får besöka .