bet · H001SfU7 · 2013-04-16 00:00:00 — Av 8 kap. 17 § UtlL framgår att vid beslut om avvisning eller utvisning ska hänsyn tas till om personen inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att beslutet verkställs. Enligt utskottets mening saknas skäl för att föreslå ett tillkännagivande om att avlägsnandebeslut inte ska fattas om det står klart att de inte går att verkställa. Därmed avstyrks motion 2012/13:Sf225 (V) yrkande 28. Syftet med återtagandeavtal är att bidra till ett förbättrat återvändande och har sin grund i det förhållandet att alla stater har en skyldighet att ta tillbaka sina egna medborgare. Tanken med återtagandeavtalen är vidare att bidra till ett förbättrat samarbete mellan ursprungsländer. har till uppgift att underlätta personers återvändande. Med det anförda avstyrks motionerna 2012/13:Sf206 (SD) yrkandena 4 och 5 samt 2012/13:Sf225 (V) yrkande 24. Utlänningslagens regler om förvar anger under vilka omständigheter en utlänning får tas i förvar och hur . Reglerna om förvar har ändrats och är även anpassade till . lämnade sitt slutbetänkande Förvar (SOU 2011:17). hade i uppdrag att göra en översyn av de regler om förvar som gäller enligt utlänningslagen. Beredning pågår inom . Beredning bör avvaktas och motionerna 2012/13:Sf206 (SD) yrkandena 2 och 6 samt 2012/13:Sf225 (V) yrkandena 3941 avstyrks därmed. När det gäller utländska hemlösa och deras rätt till vistelse i är det fullt tänkbart att en person som vistas i med uppehållstillstånd av olika anledningar saknar bostad. Att utvisa en hemlös person enbart för att personen saknar svenskt medborgarskap är inte bara diskriminerande utan torde även strida mot internationella åtaganden. Med det anförda avstyrker utskottet motion 2012/13:Sf367 (SD) yrkande 3. Utvisning på grund av brott m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. återkallelse av uppehållstillstånd och utvisning på grund av brott. Jämför reservation 40 (SD). Bestämmelser om beslut om återkallelse av uppehållstillstånd och utvisning på grund av brott finns i 78 kap. UtlL. Enligt dessa bestämmelser kan ett uppehållstillstånd bl.a. återkallas om en utlänning har lämnat felaktiga uppgifter eller medvetet förtigit omständigheter som varit av betydelse för att få uppehållstillståndet. Om utlänningen har vistats här i landet med uppehållstillstånd när frågan om återkallelse prövas (av den myndighet som först beslutar i saken) får uppehållstillståndet återkallas endast om det finns synnerliga skäl för det. Ett permanent uppehållstillstånd kan även återkallas bl.a. om utlänningen är bosatt i . För en utlänning som har vistats här som flykting eller annan skyddsbehövande får dock uppehållstillståndet återkallas tidigast från det att bosättningen i har upphört, om utlänningen har återvänt till ett land där han eller hon har varit bosatt därför att de politiska förhållandena i landet har ändrats. En utlänning får utvisas vid brott som kan leda till fängelse eller om domstolen i brottmålet undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen har dömts till tidigare. Det krävs dock att utlänningen döms till en svårare påföljd än böter. Ytterligare en förutsättning för utvisning är att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet eller att brottet är särskilt allvarligt. En domstols beslut om utvisning på grund av brott ska innehålla ett förbud att eller utan någon tidsbegränsning återvända till . När en domstol överväger om en utlänning bör utvisas ska den ta hänsyn till utlänningens anknytning till det svenska samhället och särskilt beakta utlänningens levnadsomständigheter och familjeförhållanden samt hur länge utlänningen har vistats i . Domstolen ska även särskilt beakta om utlänningen har barn i och barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten mellan dem har varit och hur umgänget skulle påverkas av att utlänningen utvisas. Hänsyn ska också tas till om det finns hinder mot verkställighet av utvisningen enligt utlänningslagens bestämmelser om verkställighetshinder, t.ex. risk för dödsstraff, kroppsstraff, tortyr eller förföljelse, och utlänningen därför inte kan sändas till ett visst land eller om det annars finns särskilda hinder mot att utvisningsbeslutet verkställs. En utlänning som är flykting och som behöver en i får utvisas endast om han eller hon har begått ett synnerligen grovt brott och det skulle medföra allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet att låta utlänningen stanna här. En utvisning får också ske om utlänningen i eller utomlands har bedrivit verksamhet som har inneburit fara för rikets säkerhet och det finns anledning att anta att han eller hon skulle fortsätta med en sådan verksamhet här. Vidare får en utlänning som har vistats i med permanent uppehållstillstånd eller har varit bosatt i när åtal väcks utvisas endast när det finns synnerliga skäl. En utlänning som har permanent uppehållsrätt (EU/EES-medborgare) får utvisas på grund av brott endast när det finns synnerliga skäl. Det måste också i dessa fall finnas synnerliga skäl för utvisning på grund av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. En utlänning får enligt 8 kap. 2 § första stycket 2 avvisas bl.a. om det kan antas att utlänningen under vistelsen i eller ett annat nordiskt land inte kommer att försörja sig på ett ärligt sätt. I partimotion 2012/13:Sf316 av m.fl. (SD) begärs i yrkande 17 ett tillkännagivande om att personer som saknar svenskt medborgarskap och som gör sig skyldiga till grova brott eller upprepade brott av mindre grov art ska få sitt uppehållstillstånd indraget och utvisas. I yrkande 18 begärs ett tillkännagivande om att en person med uppehållstillstånd som visar sig ha besökt det land som han eller hon sagt sig vara på flykt från ska få uppehållstillståndet indraget och därefter utvisas. I kommittémotion 2012/13:Ju262 av och (båda SD) yrkandena 17 och 9 begärs tillkännagivanden enligt följande. Frågan om utvisning ska bli en obligatorisk del för domstolen att pröva vid brottmål där den tilltalade innehar medborgarskap i ett annat land än eller är statslös. Vidare ska det föreligga synnerligen starka skäl för att utvisning inte ska utdömas i de fall där en utlänning döms för ett brott som kan medföra utvisning. Utvisning ska vara obligatorisk och på livstid i de fall en utlänning döms för brott mot liv och hälsa, brott mot frihet och frid, sexualbrott, narkotikabrott, alla former av stöld, rån och andra tillgreppsbrott som bl.a. mord, dråp, våldtäkt och misshandel, alla former av inbrott och annan jämförlig brottslighet samt vid dom för bedrägeri kopplat till sociala förmåner. För de fall där brottsligheten inte bedöms som grov ska obligatorisk utvisning gälla om det rör sig om upprepad brottslighet. Domstolar ska inte heller ta hänsyn till utlänningars levnadsomständigheter eller hur länge de har vistats i . Det ska inte krävas synnerliga skäl för att en kriminell utlänning som bott i eller som har haft uppehållstillstånd ska kunna utvisas. Det ska inte heller krävas att det måste vara ett synnerligen grovt brott som har medfört allvarlig fara för allmän ordning och säkerhet för att domstolen ska besluta om utvisning i de fall den kriminella utlänningen har flyktingstatus. Vidare bör det upprättas en databas där utvisningsdömdas foto, fingeravtryck och dna-test lagras, mot vilka framtida immigranter som söker uppehållstillstånd eller medborgarskap ska kontrolleras. En person i detta register ska frihetsberövas till dess att han eller hon är utvisad, vilket ska ske omgående. I motion 2012/13:A394 av m.fl. (SD) yrkande 31 begärs ett tillkännagivande om att utländska medborgare som döms för hedersrelaterad brottslighet automatiskt ska utvisas. I motion 2012/13:Sf258 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att förbjuda tiggeri eller verksamhet som till sin art kan anses vara tiggeri eller närliggande för icke-svenska medborgare. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att de utlänningar som ertappas med tiggeri eller dylikt ska avvisas eller utvisas från landet och förbjudas att under sin livstid återvända. I motion 2012/13:Sf365 av och (båda SD) begärs ett tillkännagivande om att tiggeri och prostitution ska betraktas som oärlig försörjning och därmed vara skäl för att avvisa respektive utvisa utländska medborgare enligt utlänningslagen. I motion 2012/13:Sf367 av (SD) yrkande 1 begärs ett tillkännagivande om att personer som inte är svenska medborgare ska utvisas till sina ursprungsländer om de är hemlösa i . I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att alla härbärgen som tar emot hemlösa ska kontrollera personer utan tillstånd att vistas i , och meddela polisen. I motion 2012/13:Sf257 av (SD) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att kriminalisera en handling som syftar till att dölja en person utan tillstånd att vistas i från rättsväsendet eller hjälpa honom eller henne att undkomma, undanröja bevis om personen eller på annat sätt motverka att rättsväsendet uppdagar var personen befinner sig. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att införa rapporteringsplikt till polisen när en anställd vid en offentlig institution eller dess privata motsvarighet påträffar en person som saknar tillstånd att vistas i i sin yrkesutövning (och som den anställde förstår eller borde ha förstått saknade tillstånd att vistas i ). I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att göra det olagligt för offentliga myndigheter, eller dess privata motsvarigheter, att låta personer utan tillstånd att vistas i utnyttja offentliga myndigheters, eller dess privata motsvarigheters, tjänster eller service annat än för akut sjukvård. En utlänning kan utvisas ur på grund av brott av en viss svårighetsgrad, dvs. om han eller hon döms för brott som kan leda till fängelse. Utvisning ska normalt inte ske vid mindre allvarlig brottslighet, men om denna är upprepad eller systematisk kan utvisning komma i fråga även vid exempelvis brott av typen snatteri. Återfallsrisk är normalt en förutsättning för att utvisa en person. I vissa allvarligare fall får dock utvisning tillgripas utan att det finns någon återfallsrisk. En allmän riktlinje är att brottet bör ha ett straffvärde om fängelse för att utvisning ska ske oberoende av återfallsrisk. Frågan om utvisning ska prövas av domstolen oberoende av om åklagaren har framställt ett yrkande om detta. Vanligen initieras dock frågan om utvisning av åklagaren i stämningsansökan eller under huvudförhandlingen. Utvisningsmöjligheten begränsas av utlänningens anknytning till . Bedömningen av anknytningen till görs utifrån en sammanvägning av vad som är känt om utlänningens personliga förhållanden, såsom familje-, bostads- och arbetsförhållanden, vistelsetid i , flyktingstatus, beviljat uppehållstillstånd, social anpassning, eventuella kvarvarande band till ursprungslandet m.m. Utskottet har senast i betänkande 2011/12:SfU10 behandlat frågor om utvisning på grund av brott. Utskottet framhöll särskilt de svårigheter som en utvisning kan innebära om utlänningen har familj i , eftersom familjen kan drabbas hårt. Det är därför viktigt att frågan om utvisning prövas med beaktande av den skada och olägenhet som kan drabba en utvisad persons familj. Principen om barnets bästa har även kommit till uttryck i lagtexten i form av en uttrycklig skyldighet för domstolarna att särskilt beakta om utlänningen har barn i och, om så är fallet, barnets behov av kontakt med utlänningen, hur kontakten har varit och hur kontakten skulle påverkas av en utvisning. Även om den dömde inte har familj får det anses vara rimligt att ta hänsyn till om han eller hon, frånsett den brottsliga gärningen, har levt under ordnade förhållanden i . Utskottet påtalade också att därtill kommer att inte medger att en fördragsslutande stat utvisar en flykting som lovligen uppehåller sig på statens område annat än av skäl som kan hänföras till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen. Vidare framhöll utskottet att det är viktigt att utvisningsfrågan bedöms på ett nyanserat sätt och att det finns proportion mellan brottet och de rättsverkningar som det får för den enskilde. Vikten av att reglerna präglas av grundläggande humanitära krav och rättssäkerhetsgarantier underströks av utskottet. Enligt utskottets mening uppfyllde de nu aktuella reglerna i utlänningslagen dessa krav. Utskottet har inte ändrat inställning sedan frågan behandlades sist. Utskottet kan därför inte ställa sig bakom det synsätt som kommer till uttryck i motionerna 2012/13:Sf316 (SD) yrkande 17, 2012/13:Ju262 (SD) yrkandena 17 och 9 samt 2012/13:A394 (SD) yrkande 31. Utskottet är inte heller berett att ställa sig bakom en ordning som innebär att den som besökt sitt forna hemland ska få sitt uppehållstillstånd indraget. Den som har fått ett uppehållstillstånd i ska självfallet kunna återvända till hemlandet för besök när förhållandena där har förbättrats. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Sf316 (SD) yrkande 18. Beträffande förbud mot tiggeri m.m. riktade () i ett beslut allvarlig kritik mot i för att myndigheten hade avvisat 26 rumänska romer med motiveringen att dessa ägnade sig åt tiggeri och dagdriveri. Enligt JO bör inte bestämmelsen om försörjning på ett ärligt sätt tillämpas på andra försörjningssätt än de som är rättsligen förbjudna. Tiggeri är inte förbjudet enligt svensk lag och inte heller dagdriveri. avvisning saknade därför stöd i utlänningslagen och JO ansåg att kritiken var av allvarligt slag eftersom åtgärderna hade inneburit långtgående rättskränkningar för enskilda individer. Utskottet har ingen annan uppfattning än JO och konstaterar dessutom att inte heller prostitution är förbjudet i svensk lag. Det är emellertid förbjudet att köpa sexuella tjänster. Enligt utskottet saknas det sakliga skäl att förbjuda tiggeri m.m. Motionerna 2012/13:Sf258 (SD) yrkandena 1 och 2, 2012/13:Sf365 (SD) samt 2012/13:Sf367 (SD) yrkandena 1 och 2 avstyrks därmed. Enligt utskottet kan det heller inte komma i fråga att på det sätt motionärerna föreslagit kriminalisera t.ex. döljandet av människor som vistas här olovligen respektive att införa en rapporteringsplikt för anställda i fråga om dessa människor. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Sf257 (SD) yrkandena 13. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. besöksvisum, visumtvång och visum för asylsökande. Jämför reservationerna 41 (SD) och 42 (V). Enligt 2 kap. 3 § UtlL ska en utlänning som reser in i eller vistas i ha Schengenvisering eller nationell visering om han eller hon inte har uppehållstillstånd, ställning som varaktigt bosatt eller är nordisk medborgare. Undantag från kravet på visering gäller bl.a. för EES-medborgare, vissa konventionsflyktingar och statslösa personer. Av 3 kap. 1 § UtlL framgår att villkor för beviljande av Schengenvisering finns i viseringskodexen. Enligt 3 kap. 4 § UtlL får, om det finns särskilda skäl, nationell visering beviljas. En sådan visering ger tillstånd att resa in i och vistas i . Viseringen får endast beviljas än , dock högst . Endast när det finns särskilda skäl får visering beviljas än utlänningens pass gäller. Enligt och rådets förordning (EG) nr 810/2009 om införande av en gemensamkodex om viseringar (viseringskodexen), som trädde i kraft och är direkt tillämplig i , ska en visering i regel vara tidsbegränsad och gälla . En visering kan dock beslutas för flera inresor, t.ex. för besök hos egna barn eller vid återkommande affärsbesök och gäller då för vistelser på som mest per halvår och högst . Ett beslut om att avslå en ansökan om visering kan överklagas (14 kap. 5 a § UtlL). Det gäller både Schengenviseringar och nationella viseringar. I rådets förordning (EG) nr 539/2001 regleras vilka tredjeländers medborgare som behöver visering. I motion 2012/13:Sf252 av och (båda S) begärs ett tillkännagivande om en översyn av visumreglerna för kineser som besöker . Enligt motionärerna leder stränga visumkrav för kineser som vill besöka i affärssyfte till att svensk arbetsmarknad går miste om nya jobb. m.fl. (SD) begär i partimotion 2012/13:Sf316 yrkande 9 ett tillkännagivande om att visumtvång ska gälla för medborgare i länder som är, eller misstänks vara, baser för terrorism samt för medborgare i länder som genererar omfattande illegal invandring till . m.fl. (V) begär i partimotion 2012/13:Sf225 yrkande 12 ett tillkännagivande om att regeringen i EU bör verka för att korta ned listan över visumpliktiga länder och för att visumkrav inte ska användas för att stänga ute flyktingar och därmed kortsluta . I samma motion yrkande 37 begärs ett tillkännagivande om att regeringen bör utfärda tydliga riktlinjer för handläggning av ärenden om besöksvisum för att den ska genomsyras av en inställning som grundas på icke-diskriminering och humanitet. I yrkande 38 begär motionärerna ett tillkännagivande om att regeringen bör tillsätta en utredning med uppgift att lägga fram förslag om en procedur för utfärdande av asylvisum. Utlandsmyndigheterna tar emot ansökningar om visum och fattar även beslut i de allra flesta visumärenden. Endast en liten andel överlämnas till för beslut. Skälen till att ärenden lämnas över är t.ex. att utlandsmyndigheterna behöver vägledning i fråga om ny praxis eller av säkerhetsskäl. kom det in ca 215 800 visumansökningar till utlandsmyndigheterna jämfört med ca 220 000 ansökningar föregående år. Totalt avgjordes ca 210 400 visumärenden, varav avgjorde ca 9 000. av ärendena bifölls. Det övergripande målet för den svenska viseringspolitiken är att skapa så stor frihet som möjligt för personer att röra sig över gränserna. Det är av största vikt att man underlättar kontakter mellan människor i olika länder. Det gäller såväl släktkontakter som kommersiella och kulturella förbindelser på olika plan. Önskemålet om fri rörlighet måste dock ställas mot nödvändigheten av att upprätthålla en reglerad invandring. Varje visumärende bedöms individuellt, och enligt viseringskodexen bör man vid prövningen av ansökningar om enhetlig visering ägna särskild uppmärksamhet åt att bedöma om sökanden har för avsikt att lämna medlemsstaternas territorium när den visering som sökanden har ansökt om löper ut. Viseringsfrågor ingår i EU:s kompetensområde och regleras på EU-nivå. Det gäller bl.a. beslut om de tredjeländer vars medborgare måste inneha visum när de passerar unionens yttre gränser samt förfaranden och villkor för medlemsstaternas utfärdande av viseringar. I den s.k. viseringslistan regleras vilka tredjeländers medborgare som behöver visering respektive vilka som är undantagna från viseringskrav. Viseringspolitiken inom EU är i det avseendet fullt ut harmoniserad. Det innebär att det inte längre finns några tredjeländer för vilka medlemsstaterna ensidigt får bestämma om medborgarna i dessa länder ska omfattas av viseringskrav eller inte. Utskottet vill betona att även om är bundet av förordning (EG) nr 539/2001 är det viktigt att inom EU aktivt driver frågan om viseringsfrihet för så många länder som möjligt. Med hänsyn till det nu anförda finns det enligt utskottet inte skäl för att göra något tillkännagivande med anledning motionerna 2012/13:Sf252 (S), 2012/13:Sf316 (SD) yrkande 9 och 2012/13:Sf225 (V) yrkandena 12 och 37. Motionsyrkandena avstyrks därför. När det gäller frågan om visum för asylsökande anser utskottet att viseringsinstrumentet inte är avsett att ta till vara personers behov av skydd. Enligt utskottets mening uppfyller utlänningslagens bestämmelser fullt ut i fråga om skyldigheten att ge skydd åt personer som riskerar förföljelse i hemlandet. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Sf225 (V) yrkande 38. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. dubbelt medborgarskap och krav för att beviljas svenskt medborgarskap. Jämför reservation 43 (SD). En utlänning kan enligt 11 § lagen om svenskt medborgarskap (2001:82), medborgarskapslagen efter ansökan beviljas svenskt medborgarskap (naturaliseras), bl.a. om han eller hon har haft och kan förväntas ha ett hederligt levnadssätt. För att kunna få svenskt medborgarskap genom naturalisation ska en utländsk medborgare med permanent uppehållstillstånd ha varit bosatt i , en statslös och flykting och en nordisk medborgare . Den som är gift, lever i ett registrerat partnerskap eller är sambo med en svensk medborgare kan ansöka om svenskt medborgarskap i . Har maken, makan, partnern eller sambon tidigare haft ett annat medborgarskap (eller varit statslös) måste han eller hon ha varit svensk medborgare . Den s.k. hemvisttiden ska vara sammanhängande. Den som vill bli svensk medborgare men inte kan styrka sin identitet får naturaliseras endast om han eller hon har hemvist här i landet och gör sannolikt att den uppgivna identiteten är riktig. Enligt 14 § medborgarskapslagen förlorar en svensk medborgare sitt svenska medborgarskap när han eller hon fyller om han eller hon är född utomlands, aldrig har haft hemvist i och inte heller har varit här under förhållanden som tyder på samhörighet med landet. Om en ansökan görs innan personen fyller kan det svenska medborgarskapet få behållas. är det möjligt att ha dubbelt medborgarskap. Den som är svensk medborgare och förvärvar ett annat medborgarskap kan behålla sitt svenska medborgarskap om inte det andra landets lagstiftning lägger hinder i vägen. Inte heller behöver den som förvärvar svenskt medborgarskap enligt svenska regler avsäga sig sitt tidigare medborgarskap. I partimotion 2012/13:Sf316 av m.fl. (SD) yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om att ett grundläggande krav för medborgarskap ska vara att man har varit bosatt i och att man under den tiden inte har gjort sig skyldig till ett grovt brott eller upprepade brott av mindre grov art. I yrkande 20 begärs ett tillkännagivande om att en sökande endast ska beviljas svenskt medborgarskap om han eller hon har godkänts i ett medborgarskapstest. Personen ska testas i svenska språket, i tal och skrift, samt i grundläggande svensk historia och svenskt samhällsliv. Vidare begärs ett tillkännagivande om att en person som ansöker om svenskt medborgarskap bör underteckna en deklaration där personen bekräftar sin lojalitet med och förbinder sig att respektera svenska lagar och övriga samhällsregler (yrkande 21). I motion 2012/13:K357 av och (båda SD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att avskaffa möjligheten till dubbelt medborgarskap. I motion 2012/13:Sf274 av (M) begärs ett tillkännagivande om förlorat medborgarskap. Motionären menar att de personer som förlorade sitt svenska medborgarskap , då dubbelt medborgarskap blev tillåtet i , bör kunna återfå sitt svenska medborgarskap lättare och utan krav på bl.a. vistelse och permanent uppehållstillstånd. Även de barn som förlorar sitt svenska medborgarskap när de fyller drabbas av de nuvarande bestämmelsernas negativa konsekvenser. I motion 2012/13:Sf298 av de (M) begärs ett tillkännagivande om svenskt medborgarskap och kunskaper i svenska språket. Motionären menar att det ska vara ett krav att personer ska lära sig svenska språket för svenskt medborgarskap. Språkkunskaper ökar enligt motionären de enskilda individernas möjligheter bl.a. på arbetsmarknaden. Regeringen har genom kommittédirektiv 2012:2 tillsatt en särskild utredare med uppdrag att utreda och lämna förslag i vissa medborgarskapsfrågor. Utredningen har antagit namnet Utredningen om vissa medborgarskapsfrågor och ska redovisa sitt uppdrag . Utskottet har erfarit att utredningens betänkande kommer att överlämnas till regeringen före april månads utgång . Utredningen ska bl.a. lämna förslag till en definition av det svenska medborgarskapets betydelse och, om lämpligt, hur detta skulle kunna regleras i lagen om svenskt medborgarskap. Vidare innebär uppdraget att bedöma om nuvarande tidsgränser vid naturalisation är ändamålsenliga eller om det finns anledning att tillämpa andra tidsgränser, t.ex. mer enhetliga system.