bet · H001SkU17 · 2013-03-12 00:00:00 — 2012/13:NU2) avstyrkt motionsyrkanden om detta med motiveringen att nuvarande principer för statens budgethantering ska gälla även fortsättningsvis. Detta innebär att statliga inkomster från ett geografiskt område eller från en produktionsanläggning baserade på naturresurser inte ska kopplas till statliga utgifter i samma område. Om sådana kopplingar skulle införas skulle korrigeringar behöva göras till dessa kommuner via ett nytt kommunalt utjämningssystem eller via andra statliga budgetposter, vilket sammantaget skulle leda till det näringsutskottet har betecknat som en svårgenomtränglig statlig budgethantering. instämmer i näringsutskottets bedömning och tillägger att den kommunala fastighetsavgiften på bostäder innebär att kommunerna har fått tillgång till en ny intäktskälla. Det finns ingen anledning att överväga att föra in nya fastighetstyper i systemet med fastighetsavgift. Utskottet vill i sammanhanget erinra om att vindkraftsutbyggnaden behandlas på olika sätt i budgetarbetet, bl.a. genom de stödsystem som finns och genom att skapa planmässiga förutsättningar för utbyggnad. I budgetpropositionen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 21 s. 42) konstaterar regeringen bl.a. att vindkraft ofta byggs ut i glest befolkade landsbygdsområden och därför kan bli ett betydelsefullt bidrag till den lokala ekonomin, exempelvis genom nya arbetstillfällen och en mer differentierad ekonomi. Med det anförda avstyrker utskottet motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om att vindkraftskooperativ inte ska uttagsbeskattas för medlemmarnas uttag av el till underpris för privat förbrukning. I 22 kap. inkomstskattelagen (1999:1229), förkortad IL, finns bestämmelser om beskattning vid uttag av en tillgång eller en tjänst ur näringsverksamheten. Med uttag avses att den skattskyldige tillgodogör sig en tillgång från näringsverksamheten för privat bruk eller för överföring till en annan näringsverksamhet (22 kap. 2 § IL). Med uttag avses bl.a. också att den skattskyldige överlåter en tillgång utan ersättning eller mot en ersättning som understiger marknadsvärdet utan att detta är affärsmässigt motiverat (22 kap. 3 § IL). Uttag av en tillgång eller en tjänst ska behandlas som om den avyttras mot en ersättning som motsvarar marknadsvärdet. Det är detta som kallas uttagsbeskattning (22 kap. 7 § IL). Beskattning av uttag är inte begränsad till någon särskild företagsform eller typ av verksamhet. Regler som innebär undantag från uttagsbeskattning har införts för att vissa företagsombildningar som sker inom EU inte ska motverkas av skatteregler. Det är då inte fråga om definitiva skattelättnader, utan avsikten är att ombildningen inte ska utlösa en omedelbar beskattning när en näringsverksamhet fortsätter i en annan verksamhet. Fastighetsskatten för vindkraftverk är reducerad till av taxeringsvärdet i jämförelse med annan elproduktion som beskattas av taxeringsvärdet. Undantaget är vattenkraft där fastighetsskatt tas ut av taxeringsvärdet. Vid den allmänna fastighetstaxeringen 2013 beslutas om nya taxeringsvärden som gäller från . I kommittémotion 2012/13:N366 av m.fl. (S) yrkande 14 och motion 2012/13:Sk260 av och (båda S) begärs en översyn med anledning av att vindkraftsföreningar uttagsbeskattas för den del av elproduktionen som medlemmarna tillgodogör sig under marknadspris. I motion 2012/13:Sk260 av och (båda S) anförs att med tolkning av lagstiftningen har det i praktiken blivit byggstopp i utbyggnaden av en kooperativt ägd vidkraft. Detta är mycket olyckligt sett från klimat- och miljösynpunkt varför lagstiftningen måste ses över för att hitta en lösning på frågan. I motion 2012/13:N253 av m.fl. (MP) yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att uttagsbeskattningen på kooperativt ägd vindkraft bör avskaffas. I motion 2012/13:N300 av m.fl. (V) yrkande 5 anförs att den nuvarande modellen för beskattning av vindkraftskooperativ är skadlig för vindkraftsutbyggnaden. Vindkraftskooperativen ska uttagsbeskattas med utgångspunkt från sina verkliga kostnader. Uttagsbeskattning är ett nödvändigt inslag i skattesystemet för att upprätthålla systemets grundläggande funktion att finansiera det allmännas åtaganden och välfärden. Utan uttagsbeskattning skulle ägare till företag kunna ta ut hela eller delar av värdet av det egna företagets produktion för sin privata konsumtion och därigenom undvika beskattning av företagets inkomster. Allmän fastighetstaxering av vattenkraftverk och andra elproduktionsenheter sker och kan innebära såväl höjningar som sänkningar av taxeringsvärdena. avstyrkte ett motionsyrkande om ändrad uttagsbeskattning senast i samband med behandlingen av budgetpropositionen med hänvisning till bl.a. följande: Juridiska personer dubbelbeskattas i ekonomisk mening genom att inkomsterna först beskattas i den juridiska personen bolagsskatt och hos ägaren som beskattas för utdelning eller den lägre skattesats som gäller för utdelning av onoterade andelar, , och utdelning upp till viss nivå i fåmansbolag, . Den sammanlagda skatten vid ägarskatt blir därför . Kooperativa föreningar är till skillnad från andra juridiska personer enkelbeskattade. I en konsumentkooperativ verksamhet blir skattebelastningen ungefär hälften av skattebelastningen för andra företagsformer. En slopad uttagsbeskattning av en förening för medlemmarnas privata elförbrukning skulle öppna en möjlighet till inkomstskattefrihet för elproduktion som drivs i formen av en kooperativ förening. Detta skulle innebära ett långtgående avsteg från det neutralitets- och likformighetstänkande som varit utgångspunkten för skattereformen. Det skulle dessutom ur ett EU-perspektiv bli problematiskt från statsstödssynpunkt. Undantag från uttagsbeskattning är av denna anledning inte en framkomlig väg i den mån vindkraftsproducerad el ska ges ytterligare samhälleligt stöd utöver det som redan ges för framställning av förnybar energi via systemet med elcertifikat. Utskottet har tidigare uppmärksammat den komplexa prisbilden för el. Marknadspriset på el varierar starkt , och det pris som elkonsumenterna betalar är beroende av individuella avtal med leverantörerna. Problemet med att vid uttagsbeskattning fastställa ett rimligt pris när förhållandena är sådana att något bestämt marknadspris inte kan fixeras uppmärksammades 1998 i samband med att nya skatteregler vid omstrukturering av företag antogs (prop. 1998/99:15 s. 293). Enligt motivuttalandet får man då nöja sig med en uppskattning av ett intervall inom vilket marknadspriset rimligen bör ligga. Vid uttagsbeskattning bör tillgången anses ha avyttrats till det lägsta pris som kan anses ligga i intervallet. Redan gällande rätt innehåller följaktligen riktlinjer för värderingen när ett bestämt marknadspris inte kan läggas till grund för uttagsbeskattningen. Det är en fråga för rättstillämpningen att avgöra hur priset ska bestämmas utifrån förutsättningarna i varje enskilt fall. Utskottet följer utvecklingen i rättspraxis och vill också nämna att har gått ut med viss information i frågan, senast i en skrivelse . Med hänvisning till det ovan anförda avstyrker utskottet de aktuella motionsyrkandena. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om ett nytt tillkännagivande till regeringen om införande av tonnageskatt. infördes ett nytt sjöfartsstöd som omfattar lastfartyg och passagerarfartyg i internationell trafik (prop. 2000/01:127, bet. 2001/02:TU3, rskr. 2001/02:2). Sjöfartsstödet ges till last- och passagerarfartyg i internationell trafik genom att arbetsgivarens skattekonto krediteras ett belopp motsvarande skatteavdrag och arbetsgivaravgifter på sjöinkomst. samhällets stöd i form av skattelättnader som avviker från en likformig beskattning beräknas för sjöfartsstödet uppgå till 2011. Syftet med sjöfartsstödet är att ge den svenska sjöfartsnäringen konkurrensvillkor som är likvärdiga med konkurrensvillkoren för andra EU-länders handelsflottor. Många länder har infört tonnageskatt, som innebär att inkomsten bestäms schablonmässigt med utgångspunkt från fartygets nettodräktighet. Tonnaget anses ge ett mått på fartygens lastkapacitet och därmed intjäningsförmåga. Motionsyrkanden om att införa tonnageskatt i avslogs fram av vid återkommande tillfällen. hänvisade till förutom principerna bakom skattereformen att befintligt rederistöd i form av statligt stöd redan lämnas till arbetsgivaren för att ge kompensation för kostnader för skatt och sociala avgifter. Mot bakgrund av att allt fler EU-länder har infört tonnageskatt beslutade , i ett tillkännagivande till regeringen , med anledning av motioner från företrädare för sex av sju partier att det var angeläget att utreda frågan (bet. 2003/04:SkU21). tillkallade den dåvarande regeringen en särskild utredare med uppdrag att utreda förutsättningarna för att införa ett system med tonnageskatt. Utredaren lämnade betänkandet Tonnageskatt (SOU 2006:20) med ett förslag på hur en tonnagebeskattning av fartyg skulle kunna genomföras. Under fortsatta beredning av utredningsförslaget aktualiserades vissa frågor som borde beredas vidare, bl.a. för att få en klarare bild av de offentligfinansiella effekterna av ett tonnageskattesystem. togs frågan på nytt upp i skatteutskottet med anledning av motioner från den allmänna motionstiden . Utskottet uttalade att det var olyckligt att beredningen dragit ut och betonade intresset av att frågan kunde få en snabb lösning (bet. 2006/07:SkU11). beslutade om ett nytt tillkännagivande till regeringen i enlighet med vad utskottet anfört (rskr. 2006/07:115). Utredningen om sjöfartens konkurrensförutsättningar lämnade sitt betänkande SOU 2010:73 . I svar på interpellationer och frågor har finansministern tidigare bl.a. uttalat att vid beredningen av (SOU 2006:20, Tonnageskatt) betänkande framkom det att både utredningens analys och de förslag som lagts fram på grundval av analysen är bristfälliga. Beslutsunderlaget liksom utredningens förslag bedömdes därför inte kunna ligga till grund för lagstiftning. Frågan om tonnageskatt måste analyseras i ett bredare perspektiv där även övriga stöd för sjöfarten beaktas. är sjöfartsnäringen en skattemässigt gynnad bransch och får ett omfattande sjöfartsstöd. Avskrivningsreglerna har dessutom gjort att branschen har byggt upp stora latenta skatteskulder genom överavskrivningar på fartyg. Den samlade effekten av sjöfartsstödet och de skattevillkor som gäller för sjöfarten får inte utformas så att andra branscher missgynnas. Även sjöfartens konkurrenssituation kan i detta sammanhang behöva belysas ytterligare. När det gäller förutsättningarna för sjöfarten i övrigt lämnade regeringen rapporten för förbättrad konkurrenskraft. beslutade regeringen att tillsätta en utredning om tonnageskatt och andra stöd för sjöfartsnäringen (dir. 2013:6). En särskild utredare ska analysera möjligheten att införa ett system med tonnageskatt i . I detta sammanhang ska utredaren även se över andra befintliga stöd för sjöfartsnäringen. Regeringens målsättning är att , i ett internationellt perspektiv, ska ha en konkurrenskraftig sjöfartsnäring. Utredaren ska lämna förslag till ett heltäckande system för tonnageskatt. Uppdraget ska ses mot bakgrund av den ökade internationella konkurrensen på sjöfartsområdet och att antalet svenskflaggade fartyg minskat . Syftet är att öka andelen svenskflaggade fartyg i den svenska handelsflottan. Tonnagebeskattning innebär att inkomsten bestäms schablonmässigt utifrån fartygets nettodräktighet (lastförmåga). Flera länder inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), däribland grannländer till , har infört system med tonnageskatt i syfte att stödja sina sjöfartsnäringar och förmå redare att registrera eller återregistrera sina fartyg under nationell flagg. Den svenska sjöfartsnäringen är skattemässigt gynnad och erhåller ett omfattande sjöfartsstöd. Utredaren ska därför analysera frågan om tonnageskatt i ett bredare perspektiv och vid utformandet av förslagen beakta andra befintliga stöd för sjöfartsnäringen och även i den utsträckning det befinns nödvändigt lämna förslag till ändringar av befintliga stöd för sjöfartsnäringen. En utgångspunkt bör vara att sjöfartsstödet i grunden ska vara oförändrat. Utredaren ska göra en konsekvensanalys och särskilt uppmärksamma vilken inverkan den samlade effekten av sjöfartsstödet och de skattevillkor som gäller för sjöfartsnäringen har på andra branscher. Det är angeläget att en ny stödordning inte snedvrider konkurrensen inom transportsektorn eller andra branscher. Utredaren ska redovisa uppdraget . I motionerna 2012/13:Sk278 av i och (båda S), 2012/13:Sk280 av och (båda S), 2012/13:Sk285 av m.fl. (S), 2012/13:Sk325 av och (båda SD), 2012/13:T222 av m.fl. (MP) yrkande 4, 2012/13:T248 av m.fl. (V) yrkande 8, 2012/13:T410 av (KD) yrkande 1 och 2012/13:T477 av m.fl. (S) yrkande 48 påtalas vikten av att regeringens arbete med att införa en tonnageskatt genomförs mycket skyndsamt. Ett förslag om tonnageskatt bör läggas fram . I motion 2012/13:Sk258 av (M) framhålls att de framtida villkoren för den svenska sjöfarten måste vara anpassade till den moderna sjöfartens förutsättningar och för överskådlig framtid. Möjligheten till tonnagebeskattning i kombination med miljösatsningar skulle kunna bidra till att kan bygga upp en sjöfart som är både konkurrenskraftig och långsiktigt hållbar. I motion 2012/13:T356 av m.fl. (FP) yrkande 3 anförs att utflaggningen av fartyg ökar dramatiskt. Följden blir att arbetstillfällen försvinner från vilket också gäller verksamhet i land. Tonnageskattefrågan är viktig för att handelsflottan i ska utvecklas och få likvärdiga förutsättningar som andra EU-länder. I kommittémotion 2012/13:T509 av m.fl. (MP) yrkande 10 föreslås att regeringen i sin kommande utredning om införandet av en tonnageskatt även ser över hur en sådan skatt kan kombineras med en omställningsfond för klimat och miljö. Inledningsvis vill utskottet betona att det i finns en samstämmig uppfattning om att det är angeläget att frågan om tonnageskatt snart får sin lösning. Utskottet har förståelse för att regeringen vid en beredning av en lagstiftning om tonnageskatt behöver utreda närliggande frågor som har samband med rederinäringens arbetsförutsättningar, bl.a. hur det gällande sjöfartsstödet påverkas av en tonnageskatt. Utskottet ser positivt på att regeringen tillsatte utredningen och andra stöd för sjöfartsnäringen (dir. 2013:6) som ska utreda förutsättningarna för att införa tonnageskatt i och även se över andra befintliga stöd för sjöfartsnäringen. Vad avser den kommande utredningen ser utskottet gärna att även ett hållbarhetsperspektiv beaktas. Med anledning av att regeringen nu agerar i frågan och därmed följer tidigare tillkännagivanden förutsätter utskottet att det fortsatta arbetet med en lagstiftning om tonnageskatt i kommer att fortskrida utan att ska behöva besluta om ytterligare ett tillkännagivande. Utskottet förbehåller sig dock rätten att återkomma i frågan. Motionsyrkandena får därmed i allt väsentligt anses vara tillgodosedda. Ännu ett tillkännagivande i frågan avstyrks således. Stiftelser med allmännyttiga ändamål Utskottets förslag i korthet avslår en motion om ett tillkännagivande till regeringen i fråga om beskattning av stiftelser med hänvisning till pågående beredningsarbete i . I motion 2012/13:Sk359 av (FP) föreslås att stiftelser som har som huvudsakligt ändamål att lämna bidrag för kulturändamål ska kunna omfattas av begränsad skattskyldighet. Nuvarande regler innebär en snedvridning av resurser till nackdel för kulturen och konstarterna. Problemet kan lösas antingen genom att upphäva den skillnad som finns mellan allmännyttiga och särskilt allmännyttiga ändamål i skattelagstiftningen, eller genom att även räkna kultur som en särskilt allmännyttig verksamhet i skattelagstiftningen. Stiftelse- och föreningsskatteutredningen har i betänkandet Moderniserade skatteregler för ideell sektor (SOU 2009:65) föreslagit att lika regler ska gälla för stiftelser, ideella föreningar och registrerade trossamfund. Förslaget utgår från de bestämmelser som gäller för föreningar och trossamfund men har fått en anpassad och moderniserad utformning. Enligt utredningen är den avgörande faktorn vid ställningstagandet i frågan om lika regler den allmännyttiga verksamhet som bedrivs och inte om den bedrivs av en stiftelse, en ideell förening eller ett registrerat trossamfund. Med denna likabehandling undviks också problem när sådana organisationer samverkar med eller stöder varandra. Det är regeringens målsättning att de särskilda inkomstskattereglerna för den ideella sektorn ska moderniseras och få en mer tidsenlig utformning. Regeringen har därför för avsikt att gå vidare med Stiftelse- och förenings-skatteutredningens förslag (SOU 2009:65) när det gäller huvuddelen av förslagen om förändrade ändamåls-, fullföljds-, verksamhets- och öppenhetskrav och som träder i kraft . Utredningens förslag till finansiering av förslagen bereds vidare inom (prop. 2012/13:1 s. 70). Utskottet anser inte att i detta skede ska ta något initiativ i frågan om ändrad lagstiftning för stiftelser utan avvakta resultatet av det pågående arbetet inom . Utskottet avstyrker därmed motionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslaget om en utvidgad avdragsrätt för inköp av konst. Utgifter för att anskaffa inventarier ska dras av genom årliga värdeminskningsavdrag (18 kap. 3 § IL). Värdeminskningsavdrag ska inte göras för sådana konstverk och andra tillgångar som kan antas ha ett bestående värde. För inventarier som är av mindre värde eller kan antas ha en ekonomisk livslängd på högst , får enligt huvudregeln hela utgiften dras av (18 kap. 4 § IL). För konstnärlig verksamhet finns några avvikelser som gör reglerna mer generösa i jämförelse med beskattning av annan näringsverksamhet. En sådan gäller de större möjligheter som finns att kvitta underskott (62 kap. 4 § IL), och en annan är tillgången till inkomstutjämning genom upphovsmannakontot (32 kap. IL). Inom mervärdesbeskattningen finns också gynnande skatteavvikelser för kultursektorn. En avvikelse som mer direkt berör bildkonst är det undantag som gäller konstnärens egen (eller dödsboets) försäljning. Sådan försäljning är på begäran skattepliktig först om den överstiger , då den beskattas . I motion 2012/13:Sk360 av (FP) föreslås att möjligheten för företag att göra antingen avdrag eller värdeminskningsavdrag för inköp av konst utreds. Sådana åtgärder skulle öka försäljningen av konst och skapa bättre förutsättningar för konstnärerna att leva på sitt konstnärskap. Utskottet har vid tidigare behandling av förslag om utvidgad avdragsrätt för konstinköp framhållit att utgångspunkten för överväganden om de avdragsregler m.m. som ska gälla vid beskattningen måste vara att åstadkomma ett så riktigt beskattningsresultat som möjligt. Detta innebär att företagens skatteregler inte i första hand bör utformas med tanke på att de ska fungera som ett indirekt stöd till konstnärlig verksamhet. Av detta skäl vill utskottet inte ställa sig bakom motionsförslaget som skulle innebära ytterligare en utvidgning av de skatteavvikelser som finns till förmån för konstnärlig verksamhet. Utskottet avstyrker motionen. Avdrag för sponsring och forskning Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslagen om tillkännagivande till regeringen om avdrag för bidrag från företag till sponsring och forskning. Med sponsring avses vanligtvis ekonomiska bidrag från företag till idrott, kultur eller annan allmännyttig verksamhet. Avdragsrätten för sponsorbidrag bedöms utifrån de bestämmelser som gäller för driftskostnader i allmänhet. Huvudregeln, som finns i 16 kap. 1 § IL, anger att utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster ska dras av som kostnad. Samma kapitel innehåller ett antal bestämmelser som preciserar omfattningen av avdragsrätten för vissa typer av utgifter. Som exempel kan nämnas att särskilda inskränkningar i avdragsrätten gäller för utgifter för representation, som ofta har karaktär av levnadskostnader, medan utgifter för forskning och utveckling bedöms enligt en mer generös regel än huvudregeln. För sponsorbidrag finns inga regler utöver huvudregeln. En principiellt viktig inskränkning i avdragsrätten för utgifter är förbudet i 9 kap. 2 § IL att dra av sina levnadskostnader och liknande. Denna regel gäller generellt och inte bara för näringsverksamhet. Av lagtexten framgår uttryckligen att gåvor räknas som sådana utgifter som inte får dras av vid inkomsttaxeringen. Avdragsrättens omfattning, bl.a. mot bakgrund av gåvoförbudet, har prövats av . I ett uppmärksammat mål (sponsring av Operan, mål nummer 2677-1998) klargjorde att sponsring träffas av förbudet mot avdrag för gåvor om mottagaren inte tillhandahåller någon direkt motprestation och ersättningen inte heller avser en verksamhet hos mottagaren som har ett sådant samband med sponsorns verksamhet att ersättningarna kan ses som indirekta omkostnader i denna. Den omständigheten att sponsringen var ägnad att förbättra sponsorns goodwill och därigenom kunde vara kommersiellt motiverad innebar inte i sig att sponsringen förlorade sin karaktär av gåva. Enligt 16 kap. 9 § IL medges avdrag för forskning och utveckling (FoU) som har eller kan antas få betydelse för den huvudsakliga närings-verksamheten. Detta gäller även utgifter för att få information om sådan forskning och utveckling. I vissa fall ska utgifterna aktiveras och får då ligga till grund för värdeminskningsavdrag. Regeln, och den praxis som utvecklats kring den, kan betraktas som generös i jämförelse med många andra avdragsregler. fattade beslut om en utökad avdragsrätt för företags utgifter för forskning och utveckling (prop. 2011/12:1, 2011/12:FiU1, 2011/12:SkU1y). Detta innebär att som forskning och utveckling som har samband med företagets kärnverksamhet alltjämt berättigar till avdrag kom bestämmelsen i 16 kap. 9 § IL att omfatta även annan forskning och utveckling, om företaget har ett rimligt intresse av den vid en helhetsbedömning som beaktar alla aspekter av företagets verksamhet. föreslog skatteutskottet enhälligt, med delvis bifall till sex motioner (M, FP, KD, MP), att skulle tillkännage för regeringen att en prövning borde göras av reglerna kring den skattemässiga behandlingen av utgifter i samband med sponsring. Detta blev också beslut (bet. 2001/02:SkU21, rskr. 2001/02:202). Bakgrunden till uppdraget var att det gjorts gällande från kultur- och näringslivshåll att sponsring av kultur inte kunde dras av i samma omfattning som sponsring av idrott. I skrivelse 2003/04:175 återkom den dåvarande regeringen med en redovisning av en genomförd översyn av den skattemässiga behandlingen av sponsring med anledning av tillkännagivande. Enligt regeringens bedömning hindrade inte lagregler och rättspraxis att det i det enskilda fallet kan göras en nyanserad bedömning av sponsorns rätt till avdrag och att rättsutvecklingen kunde följa utvecklingen inom företagen och gå mot en större öppenhet i fråga om motprestationens karaktär. I praxis skulle imageskapande sponsring, med bibehållen respekt för förbudet mot avdrag för gåvor, kunna beaktas i högre utsträckning. Regeringen hade fått uppgifter om att avsåg att se över rekommendationerna på området. Regeringen hade å sin sida för avsikt att följa hur utvecklingen på området fortskred. Utskottet har vid återkommande tillfällen därefter behandlat motioner med likartat innehåll som de här förevarande motionsyrkandena. Utskottet har avstyrkt tillkännagivanden till regeringen i hithörande frågor med hänsyn till den uppmärksamhet som frågorna redan har i regeringens arbete. har behandlat frågan om avdragsrätt för sponsring i ett ställningstagande (dnr 130 702489-04/113 Riktlinjer, avdragsrätt för sponsring) och i en skrivelse (dnr 131 476491-09/111 Kultursponsring). Båda finns tillgängliga via webbplats.