bet · H001SfU7 · 2013-04-16 00:00:00 — Med hänsyn till det arbete redan bedriver och det arbete som pågår inom EU finner utskottet inte något skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2012/13:Sf204 (V) yrkande 6, 2012/13:Sf316 (SD) yrkande 12 och 2012/13:Sf259 (SD) yrkandena 1 och 2. driver ett projekt, Tolka mig rätt, som är delfinansierat av Europeiska flyktingfonden. Projektet ska pågå till och syftet är att stärka förutsättningar för att ha en hög kvalitet i de samtal där tolk används. Huvudaktiviteten är temaseminarier för tolkar, där seminarierna bl.a. fokuserar på hur terminologi kan översättas. Projektet ska även ta fram en enkel handbok om tolkning riktad till tjänstemän. ska ge konkret vägledning i hur samtalen med tolk kan hålla en hög kvalitet. Då jobbar aktivt med tolkfrågor ser utskottet inte nu någon anledning för att göra ett tillkännagivande. Utskottet avstyrker mot denna bakgrund motion 2012/13:Sf364 (S) yrkande 9. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. införande av ändringsdispens i Migrationsöverdomstolen, muntlig förhandling och främlingspass. Jämför reservation 36 (V). Förfarandet i migrationsdomstolarna är skriftligt. I handläggningen får muntlig förhandling ingå när det gäller viss fråga i de fall det kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt avgörande av målet. I migrationsdomstol ska enligt 16 kap. 5 § tredje stycket UtlL muntlig förhandling hållas, om en utlänning som för talan i målet begär det och förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar mot det. Muntlig förhandling ska vidare hållas i mål som rör utvisning samt vid avvisning om det begärs. Prövningstillstånd i Migrationsöverdomstolen meddelas enligt 16 kap. 12 § UtlL om det är av vikt för ledning av rättstillämpningen att överklagandet prövas av Migrationsöverdomstolen, eller om det annars finns synnerliga skäl att pröva överklagandet. Enligt 2 kap. 12 § UtlF får utfärda främlingspass för en utlänning som inte har någon handling som gäller som pass och som saknar möjlighet att skaffa en sådan handling. får utfärda främlingspass även i andra fall om det finns särskilda skäl. Av 8 kap. 11 § UtlF framgår att beslut om avslag på ansökan om främlingspass inte kan överklagas. I partimotion 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 32 begärs ett tillkännagivande om ett nytt stycke i 16 kap. 5 § UtlL enligt följande: I mål om utvisning eller avvisning ska muntlig förhandling hållas om det inte är uppenbart obehövligt. Muntlig förhandling ska alltid hållas om part begär det. Vidare begärs i samma motion ett tillkännagivande om att införa en bestämmelse i utlänningslagen om rätt att överklaga beslut om avslag på främlingspass (yrkande 33). Ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma med ett förslag till ändring av utlänningslagen så att ändringsdispens på ansökan av den enskilde införs som ny grund för prövningstillstånd vid Migrationsöverdomstolen begärs i yrkande 34. Utskottet konstaterar att förfarandet i migrationsdomstolarna enligt huvudregeln är skriftligt men att muntlig förhandling ska hållas om sökanden begär det och den muntliga förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar emot det. Av årsredovisning framgår att muntlig förhandling i huvudsak sker i asylärenden. hölls muntlig förhandling i av samtliga avgjorda asylmål i migrationsdomstolarna. Totalt deltog vid 3 400 muntliga förhandlingar i domstol. har i sitt slutbetänkande (SOU 2009:56) bl.a. angett att den som söker asyl i förhållandevis stor omfattning ges tillfälle att själv muntligen lägga fram sin sak för domstolen. Utredningen konstaterade också att möjligheten till muntlig förhandling har ökat öppenheten i asylmålsprocessen. Migrationsöverdomstolen är högsta instans och ansvarar för praxisbildningen på migrationsområdet. När den nya instans- och processordningen i utlännings- och medborgarskapsärenden infördes (prop. 2004/05:170, bet. 2004/05:SfU17, rskr. 2005/06:1) infördes prövningstillstånd i Migrationsöverdomstolen för att den på ett effektivt sätt skulle kunna bidra till rättsbildningen och tillförsäkra en förutsebarhet och enhetlig rättspraxis. För att Migrationsöverdomstolen skulle kunna uppfylla dessa krav infördes endast prövningstillståndsgrunderna prejudikatsdispens och extraordinär dispens. Utskottet har uttalat sig om grunderna för prövningstillstånd i Migrationsöverdomstolen i sitt yttrande 2012/13:SfU3y En ändamålsenlig förvaltningsprocess. Utskottet ansåg inte att grunderna för prövningstillstånd i Migrationsöverdomstolen skulle ändras. Utskottet vidhåller denna inställning. Med det anförda avstyrks motion 2012/13:Sf225 (V) yrkandena 32 och 34. får enligt utlänningsförordningen utfärda främlingspass. Ett beslut om avslag på en ansökan om främlingspass kan inte överklagas. Emellertid står det den som har fått avslag på en ansökan om främlingspass fritt att på nytt ansöka om främlingspass. Enligt utskottets mening finns inte skäl för att göra ett tillkännagivande med anledning av motion 2012/13:Sf225 (V) yrkande 33. Verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om bl.a. verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut, preskriptionstid, återtagandeavtal, frivilligt återvändande och förvar. Jämför reservationerna 37 (S), 38 (SD) och 39 (V). Bestämmelser om avvisning och utvisning finns i 8 kap. UtlL och bestämmelser om verkställighet av beslut om avvisning och utvisning finns i 12 kap. samma lag. Beslut om avvisning ska fattas räknat från den första ansökan om uppehållstillstånd efter ankomsten till . För beslut som fattas senare än efter ansökan används beteckningen utvisning. Enligt bestämmelserna i utlänningslagen, som ändrades till följd av genomförandet av det s.k. återvändandedirektivet (2008/115/EG), ska en utlänning som fått ett beslut om avvisning eller utvisning självmant lämna landet. Ett beslut om avvisning eller utvisning ska som huvudregel innehålla en tidsfrist för frivillig avresa. Tidsfristen ska bestämmas vid avvisning och vid utvisning och börjar löpa från det att beslutet vunnit laga kraft. Om hemresa inte sker inom tidsfristen för frivillig avresa ska ett beslut om avvisning eller utvisning normalt åtföljas av ett återreseförbud. Ett återreseförbud får upphävas om det finns särskilda skäl för att förbudet inte längre ska gälla. Om den som ska avvisas eller utvisas håller sig undan och inte kan anträffas utan polisens medverkan eller om det kan antas att tvång kommer att behövas för att verkställa beslutet får överlämna ett ärende för verkställighet till polisen enligt 12 kap. 14 § UtlL. En avvisning eller utvisning får enligt 12 kap. 1 och 2 §§ UtlL aldrig verkställas till ett land dels om det finns skälig anledning att anta att utlänningen där skulle vara i fara att straffas med döden eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning, dels om, med visst undantag vid synnerligen grov brottslighet m.m., utlänningen riskerar att utsättas för förföljelse i det landet. Verkställighet får inte heller ske om utlänningen inte är skyddad mot att i det landet sändas vidare till ett land där utlänningen skulle vara i fara att utsättas för ovan nämnda behandling. I 12 kap. 3 § UtlL anges hinder för verkställighet i fall av väpnad konflikt. får förordna att verkets beslut om avvisning får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft (avvisning med omedelbar verkställighet) om det är uppenbart att det inte finns grund för asyl och att uppehållstillstånd inte heller kan beviljas på någon annan grund (12 kap. 7 § UtlL). Om en utlänning har ansökt om uppehållstillstånd som flykting eller som annan skyddsbehövande får ett beslut om avvisning eller utvisning inte verkställas innan ansökan har prövats och i samband med det avslagits genom ett beslut som har vunnit laga kraft. Undantag får dock göras vid omedelbar verkställighet eller utvisning på grund av brott. Av 12 kap. 18 § UtlL framgår att självmant (ex officio) ska bedöma om det föreligger ett verkställighetshinder. Om det i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns hinder mot verkställigheten enligt 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL (dvs. bl.a. vid risk för dödsstraff, tortyr eller förföljelse vid återkomsten till hemlandet) eller om det finns anledning att anta att det avsedda mottagarlandet inte kommer att vara villigt att ta emot utlänningen, får bevilja permanent uppehållstillstånd om hindret är bestående. Detsamma gäller om det finns medicinska hinder eller någon annan särskild anledning till att beslutet inte bör verkställas. Om det endast finns ett tillfälligt hinder mot verkställighet får bevilja ett tidsbegränsat uppehållstillstånd. Av 12 kap. 19 § UtlL framgår att om utlänningen i ett ärende om verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning som vunnit laga kraft åberopar nya omständigheter som kan antas utgöra ett bestående sådant hinder mot verkställigheten som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL, och dessa omständigheter inte har kunnat åberopas av utlänningen tidigare eller utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare, ska ta upp frågan om uppehållstillstånd till ny prövning. Ett beslut om avvisning eller utvisning får inte verkställas innan har avgjort frågan om huruvida en ny prövning ska ske eller, om ny prövning beviljas, innan frågan om uppehållstillstånd har avgjorts genom ett beslut som vunnit laga kraft. Om utlänningen ansöker om uppehållstillstånd som flykting eller annan skyddsbehövande och en sådan ansökan inte tidigare prövats genom ett lagakraftvunnet beslut ska pröva ansökan och besluta om inhibition i verkställighetsärendet. Även i bestämmelserna om förvar gjordes ändringar till följd av genomförandet av det s.k. återvändandedirektivet. En vuxen kan enligt 10 kap. 1 § UtlL tas i förvar om utlänningens identitet är oklar eller rätten att resa in i eller vistas i inte kan bedömas ändå. Om det är nödvändigt för att utreda utlänningens rätt att stanna i får utlänningen tas i förvar högst . Verkställighetsförvar kan användas om det är sannolikt att utlänningen kommer att avvisas eller utvisas eller det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning eller utvisning. Verkställighetsförvar kan vid synnerliga skäl förlängas, utöver . Även barn kan under vissa omständigheter tas i förvar enligt 10 kap. 2 § UtlL. Ett barn får tas i förvar om det är sannolikt att barnet kommer att avvisas med omedelbar verkställighet eller det är fråga om att förbereda eller genomföra verkställigheten av ett beslut om avvisning med omedelbar verkställighet, om risken är uppenbar att barnet annars håller sig undan och därigenom äventyrar en verkställighet som inte bör fördröjas, eller om det inte är tillräckligt att barnet ställs under uppsikt enligt bestämmelser i 10 kap. 7 § UtlL. Till skillnad från en vuxen får ett barn inte hållas i förvar på den grunden att det finns anledning att anta att barnet kommer att bedriva brottslig verksamhet i . Ett barn får heller inte hållas i förvar på grund av oklar identitet eller av utredningsskäl. Barn och deras föräldrar eller vårdnadshavare får inte skiljas åt genom att någon av dem tas i förvar. Däremot kan ett barn tas i förvar tillsammans med en av sina vårdnadshavare, om förutsättningarna för förvarstagande finns för både barnet och vårdnadshavaren. Ett barn som inte har någon vårdnadshavare i får tas i förvar endast om det finns synnerliga skäl. Förvarstiden för ett barn är högst , men kan förlängas med om det finns synnerliga skäl. I stället för förvar kan det i vissa fall vara tillräckligt att ställa personen under uppsikt. Även barn kan i vissa fall hållas under uppsikt. Uppsikt innebär att utlänningen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos polismyndigheten i orten eller hos . En utlännings frihet får enligt 1 kap. 8 § UtlL inte begränsas mer än vad som är nödvändigt i varje enskilt fall. Det innebär att den rättsliga prövningen ska påskyndas om utlänningen är tagen i förvar. Enligt 14 kap. 9 § UtlL får ett beslut av polis eller om förvar överklagas till migrationsdomstol. Mål om förvar ska enligt 16 kap. 4 § UtlL handläggas skyndsamt. Enligt 12 kap. 22 § UtlL preskriberas ett beslut om avvisning eller utvisning, som inte har meddelats av allmän domstol på grund av brott, från det att beslutet vann laga kraft. Om beslutet även innehöll ett återreseförbud som avsåg än preskriberas i stället beslutet när tiden för återreseförbudet har löpt ut. Enligt 21 a § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, förkortad LVU, är ett beslut om vård enligt lagen inte något hinder att ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen verkställs. Enligt 5 kap. 12 § UtlL får ett tidsbegränsat uppehållstillstånd beviljas en utlänning som behöver vård enligt LVU. Ett tidsbegränsat uppehållstillstånd för vård får nekas om motsvarande vård kan ges i hemlandet. I kommittémotion 2012/13:Sf364 av m.fl. (S) yrkande 12 begärs ett tillkännagivande om stöd för ett värdigt återvändande. Motionärerna anser att det är av största vikt att genom ett bra motiveringsarbete vid avslagsbeslut kan motivera till och verka för ett värdigt återvändande. Vidare måste ambitionen vara att ärenden inte ska behöva överlämnas till polis för verkställighet. I motion 2012/13:Sf391 av m.fl. (MP) yrkande 5 begärs ett tillkännagivande om att bör undvika att sända tillbaka asylsökande och flyktingar till länder där det finns skäl att misstänka att tortyr förekommer. Motionärerna anser inte att följer den s.k. eftersom har fått 19 anmärkningar av Committee Against Torture. I motion 2012/13:Sf206 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att personer som befinner sig i i väntan på verkställighet av utvisningsbeslut ska tas i fysiskt förvar till dess att verkställigheten sker. Motionären menar att förvarstagandet förhindrar flykt, potentiell brottslighet, svartarbete och vidare asylshopping i övriga Schengenländer. I yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att preskriptionstiden för verkställighet av utvisningsbeslut ska avskaffas. I yrkande 4 begärs ett tillkännagivande om att regeringen ska arbeta för att sluta bilaterala avtal med ovilliga mottagandestater om mottagande av personer som är föremål för utvisningsbeslut. Enligt motionärerna bör regeringen också arbeta för att sluta bilaterala avtal om mottagande med stater som inte är ursprungsstater men där personer i som är föremål för utvisningsbeslut ändå kan fortsätta att leva sina liv (yrkande 5). I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande om att inrätta center i anslutning till gränspassagerna där personer som väntar på eller som har ett avvisnings- eller utvisningsbeslut ska hållas i förvar. Motionären menar att sådana center skulle medföra enorma kostnads- och effektivitetsbesparingar. I motion 2012/13:Sf367 av (SD) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om att polisen, vid kännedom om utländska hemlösa, ska ta dessa i förvar till dess att de utvisas. I partimotion 2012/13:Sf225 av m.fl. (V) yrkande 24 begärs ett tillkännagivande om att återtagandeavtal med och med bör sägas upp. Motionärerna anser att de mänskliga rättigheterna kränks när uppenbart skyddsbehövande människor skickas tillbaka till och . Uppgifter har enligt motionärerna även framkommit om att återtagandeavtalens villkor inte uppfylls och att parterna inte är överens om tolkningen när det gäller frågan om tvångsavvisningar. Vidare begärs ett tillkännagivande om en ny bestämmelse i utlänningslagen om att avlägsnandebeslut inte ska fattas om det står klart att det inte går att verkställa beslutet (yrkande 28). Det begärs även ett tillkännagivande om en översyn av 12 kap. 19 § första stycket 2 UtlL där krav uppställs på giltig ursäkt för att inte ha åberopat verkställighetshinder tidigare. Kravet på giltig ursäkt står enligt motionärerna i uppenbar konflikt med artikel 3 i om de mänskliga rättigheterna (yrkande 29). Vidare begärs ett tillkännagivande om en lagändring så att polisen får möjlighet att återlämna ett verkställighetsärende till och får möjlighet att återta ett verkställighetsärende som har lämnats till polisen (yrkande 30). I yrkande 35 begärs ett tillkännagivande om att tidsfristen för frivillig återresa ska börja löpa den dag utlänningen delgivits beslutet i stället för från det lagakraftvunna beslutet fattats. Enligt motionärerna går det inte sällan innan den asylsökande ens får kännedom om beslutet och det saknas då praktiska möjligheter att undvika en illegal vistelse. I yrkande 39 begärs ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning med uppgift att se över utlänningslagens förvarsgrunder. Motionärerna menar att nuvarande regler är mycket vaga och ger stort utrymme för godtycke från tillämpade myndigheter. I yrkande 40 begärs ett tillkännagivande om att ge ett uppdrag åt att se till att sjukvårdspersonal i större utsträckning än finns på förvaren. Vidare begärs i yrkande 41 ett tillkännagivande om att införa ett förbud i utlänningslagen mot att placera en förvarstagen person i kriminalvård med hänvisning till att han eller hon utgör en allvarlig fara för sig själv. I kommittémotion 2012/13:Sf204 av m.fl. (V) yrkande 3 begärs ett tillkännagivande om en ändring av LVU så att utvisning av den som är tvångsomhändertagen inte får ske innan ett godkännande från har inhämtats. I motion 2012/13:Sf301 av i och (båda C) begärs ett tillkännagivande om en översyn av lagstiftningen så att LVU ges företräde framför utlänningslagen för att undvika att barn utvisas under pågående vård. En viktig förutsättning för att kunna erbjuda skydd till dem som verkligen behöver det är att de beslut som fattas av och migrationsdomstolarna respekteras och kan verkställas. Ett fungerande asylsystem förutsätter således att den som har meddelats lagakraftvunna avvisnings- eller utvisningsbeslut lämnar landet. Utgångspunkten måste alltid vara att personen lämnar landet frivilligt. Av årsredovisning framgår det bl.a. att jobbar med att öka andelen personer som återvänder frivilligt. har för att öka det frivilliga återvändandet lagt större fokus på arbetsmetoder som samtalsmetodik och motivationssamtal. Mot denna bakgrund får motion 2012/13:Sf364 (S) yrkande 12 anses i huvudsak tillgodosedd och avstyrks. ställde sig bakom regeringens förslag i proposition 2011/12:60 Genomförande av återvändandedirektivet (bet. 2011/12:SfU6, rskr. 2011/12:164). Det innebär bl.a. att fr.o.m. ska ett beslut om avvisning eller utvisning innehålla en tidsfrist för frivillig återresa. Om utlänningen inte lämnar inom kan ett återreseförbud meddelas. Tidsfristen för frivillig avresa börjar löpa när ett beslut om avvisning eller utvisning vinner laga kraft. Utskottet noterar att reglerna införts och är föranledda av ett tvingande EU-direktiv. Mot denna bakgrund avstyrker utskottet motion 2012/13:Sf225 (V) yrkande 35. En avvisning eller utvisning får aldrig verkställas till ett land om det finns skälig anledning att anta att utlänningen riskerar dödsstraff eller att utsättas för kroppsstraff, tortyr eller annan omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. har en skyldighet att ex officio beakta sådana nya omständigheter som kommer fram i ett verkställighetsärende och som utgör hinder mot verkställigheten, t.ex. risk för tortyr. Utskottet vill även peka på att vid denna prövning får bevilja uppehållstillstånd om det kommer fram nya omständigheter som innebär att det finns anledning att anta att mottagarlandet inte är villigt att ta emot utlänningen. är även skyldigt att under vissa förutsättningar pröva frågan om uppehållstillstånd på nytt då utlänningen åberopar bestående verkställighetshinder. Skyldigheten är i det fallet begränsad till sådana omständigheter som inte har prövats tidigare och som inte har kunnat åberopas tidigare eller att utlänningen visar en giltig ursäkt för att inte ha åberopat omständigheterna tidigare. Utskottet anser inte att det finns skäl för att ta initiativ till en ändring av dessa regler. Motionerna 2012/13:Sf225 (V) yrkande 29 och 2012/13:Sf391 (MP) yrkande 5 avstyrks med det anförda. När det gäller frågan om möjlighet att överlämna ett ärende för verkställighet till polisen har utskottet tidigare behandlat frågan i betänkande 2011/12:SfU10. Utskottet anförde då bl.a. att om har beslutat att lämna över ett ärende till polisen kan polisen inte besluta att återlämna det till . Polisens verkställighet kan dock avbrytas under vissa förutsättningar. Om polisen ska verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning och polisen finner att den inte kan verkställa beslutet eller att den behöver ytterligare besked, ska polisen underrätta . Detsamma gäller om utlänningen hos polisen åberopar att det finns sådana hinder som avses i 12 kap. 1, 2 eller 3 § UtlL mot verkställigheten eller om det på annat sätt kommer fram att det kan finnas sådana hinder. ska i sådana fall ge anvisningar om verkställigheten eller vidta andra åtgärder. En sökande kan anföra eller åberopa verkställighetshinder . Verkställigheten fortsätter dock till dess att ett beslut om inhibition har meddelats eller till dess att ett beslut om uppehållstillstånd har meddelats. Om det innebär problem att polisen vid behov inte kan återlämna ett verkställighetsärende till förutsatte utskottet att regeringen överväger om det finns skäl att ändra lagstiftningen. Utskottet har inte ändrat ståndpunkt. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Sf225 (V) yrkande 30. Ett beslut om avvisning eller utvisning som inte har meddelats av allmän domstol upphör att gälla från det att beslutet vann laga kraft om det inte är förenat med ett återreseförbud med längre giltighetstid än . En preskriptionsbestämmelse infördes utlänningslag eftersom det inte ansågs förenligt med den svenska invandringspolitiken att en utlänning kunde få vistas här i landet med ett hot om avlägsnande över sig. Vid tillkomsten av utlänningslag förlängdes preskriptionstiden till nu gällande . Den tid som en utlänning eventuellt har vistats i efter det att ett beslut om avvisning eller utvisning vunnit laga kraft ska inte tillgodoräknas vid bedömningen av om det finns skäl för uppehållstillstånd i vid en förnyad prövning efter inträffad preskription. Utskottet anser inte att preskriptionstiden ska avskaffas. Utskottet avstyrker därmed motion 2012/13:Sf206 (SD) yrkande 3. När det gäller frågan huruvida ett beslut om vård med stöd av LVU hindrar ett beslut om avvisning eller utvisning enligt utlänningslagen anför utskottet följande. Frågan om verkställighet av lagakraftvunna utvisningsbeslut där barn i en familj har omhändertagits av sociala myndigheter har behandlats av utskottet tidigare, senast i betänkande 2011/12:SfU10. I samband med tidigare ändringar i utlänningslagen infördes en möjlighet att meddela ett tidsbegränsat uppehållstillstånd om det behövs för vård enligt LVU. Utskottet uttalade därvid att det var bra att det klargjorts i lagstiftningen att en kollision mellan de båda lagarna ger utrymme för att ge ett tidsbegränsat uppehållstillstånd så länge barnets vård- och skyddsbehov kvarstår. Utskottet delade även regeringens bedömning att det inte är rimligt att ett omhändertagande enligt LVU automatiskt innebär att barnet och vårdnadshavaren får stanna i . Vidare menade utskottet att stor vikt måste fästas vid socialnämndens uppfattning, om nämnden hörs med anledning av att det är tveksamt om ett uppehållstillstånd ska meddelas eller inte. Utskottet, som inte nu gör någon annan bedömning i frågan, förutsätter att berörda myndigheter kan samarbeta på det sätt som gagnar barnets bästa. Motionerna 2012/13:Sf204 (V) yrkande 3 och 2012/13:Sf301 (C) avstyrks därmed.