bet · H001FöU7 · 2013-05-06 00:00:00 — , när jag hade slutat gymnasiet, stod jag vid ett annat vägskäl. Jag stod inför vägvalet att bli lärare - jag hade jobbat som lärarvikarie - ta dykinstruktörsjobbet i som väntade på mig eller göra värnplikten. Värnplikten var ingalunda heller särskilt obekant för mig. Förutom att jag hade träffat värnpliktiga inom marinlottakåren hade jag många killkompisar på ingenjörsutbildningen som skulle göra sin tjänst efter gymnasiet. Lo and behold! Jag valde att göra värnplikten och hamnade i Karlskrona.Ombord på fartyget , där jag sedermera gjorde min värnpliktstjänst 15 månader som radiosignalistplutonbefäl, träffade jag mina kamrater som först och främst var män. Jag var då frivillig, något som alla är. Mina kamrater var både inkallade och tjänstgjorde motvilligt. Men - det var en bra läroperiod - väcktes intresset för att fortsätta inom Försvarsmakten och sedan tillsammans på Marinens officershögskola.Just den breda ansatsen, att väcka intresset hos dem som vi inte normalt kommer i kontakt med via värnplikten, är en av de stora utmaningarna för Försvarsmakten. Till det återkommer jag strax.Redan då, herr talman, mitt under brinnande ubåtsjaktstider, märktes resultatet av ett värnpliktssystem med fluktuerande effekt på verksamheten. När vi sedermera muckade och en ny värnpliktsbesättning kom ombord sjönk effektiviteten för förbandet tills man hade arbetat upp sig igen. Det påverkade självklart arbetet som utfördes på förbandet.Det som var allra dyrast i verksamheten - när vi pratar om kostnader - var inte i första hand en fråga om kronor och ören utan den kompetens som tappades och som inte togs till vara. Efter många års omställningar inom försvaret under socialdemokratiska regeringar tog systemet inte heller till vara kompetensen med hjälp av repetitionsövningar och krigsförbandsövningar. Man arbetade upp kompetensen och släppte den. Det är oerhört dyrt.Herr talman! Det här är anledningen till att alliansregeringen, när vi tog över 2006, tog sig an utmaningen att titta på alla delar av den försvarsreform som var så nödvändig för att åstadkomma just det jag talar om, nämligen effektiviteten i försvarsförmågan. Den ska vara jämn, rörlig, flexibel och tillgänglig. Det var det som Försvarsberedningen 1 och 2, 2007 och 2008, utmynnade i.En del var den framtida personalförsörjningen för Försvarsmakten, som ingalunda var någon hastig process. Jag har, herr talman, inne på mitt kontor en tjock bibba av olika utredningar. Om någon i oppositionen saknar underlag är man välkommen att ta del av dem. Jag kan räkna upp de två försvarsberedningarna 2007 och 2008, , med vilken vi var överens med , inriktningspropositionen 2009, sedermera utredningsvillkoren och därmed den sista propositionen från regeringen i den delen, det vill säga den del som hanterar tjänstgörande personal. Det är en gedigen bakgrund till varför vi har landat där vi är i dag.Vad är bakgrunden till reformen? Vi har en frivillighet där Försvarsmakten är en del av den reguljära arbetsmarknaden, vilket man tidigare inte har varit. Här ligger utmaningen för samhället att vara Försvarsmakten behjälplig i denna stora samhällsreform. Det är kanske den viktigaste frågan i inriktningen av det nya försvaret. Det innebär ett oerhört viktigt fokus för oss som sitter och bevakar frågan, framför allt i utskottet. Därom är vi fullkomligt överens.I arbetet behöver Försvarsmakten bli bättre på sitt inre arbete, sina attityder till förändrade anställningsförhållanden för sina gruppbefäl, soldater, sjömän och civilanställda, att vara synlig på annat sätt där man har haft förband men inte längre har det och även i skolor och utbildning. Jag kan passa på att rikta ett ord till landets skolor att öppna dörren för Försvarsmakten, liksom skolorna gör för polismyndigheterna, att hålla presentationer och föra samtal om försvars- och säkerhetspolitik.Sedan har vi frågan om att vara synlig på ställen där många människor rör sig. sprang jag på på två representanter från Försvarsmakten som tillsammans med representanter från Arbetsförmedlingen pratade med några ungdomar. Jag passade på att prata med dem och med ungdomarna, och jag rekommenderade ungdomarna att ta tillfället i akt och göra GMU - något de aldrig kommer att ångra. Precis detta arbete måste utvecklas och bli bättre.Herr talman! Var befinner vi oss ? vad gäller rekryteringen ser det både bra och bekymmersamt ut. Det är inte så konstigt eftersom det är fråga om en stor reform. Det råder ett högt söktryck. fick jag siffrorna elva sökande per plats. Men det visar självklart inte hela bilden. Många söker, men hur många är lämpade, fullföljer och stannar kvar? De är de gemensamma utmaningarna.Vad gäller de kontinuerligt anställda, det vill säga de fast anställda soldaterna, sjömännen och gruppbefälen, meddelar Försvarsmakten att man är i fas. Däremot är det många avhopp, som har sagts.I detta arbete är det många som tittar på hur man skulle kunna förbättra arbetet. Det har nämnts en del här i talarstolen. har tittat på det och kom senast med en rapport . tittar på det. Försvarshögskolan producerar ett antal rapporter. Försvarsministern redovisade detta inför utskottet. Försvarsmakten har också fått i uppdrag att utveckla extra både sin årsredovisning och sitt budgetunderlag i personalförsörjningsfrågan, och det förbättrar man ytterligare.Vad det gäller betänkandet, herr talman, kan man självklart ägna sig åt att knäppa varandra på näsan om utvecklingen . Jag tycker att den här överenskommelsen är mycket viktigare än så, och jag tänker inte ägna mig åt det.Jag tycker att det är oerhört viktigt - jag vill understryka detta - att vi har en gemensam och bred överenskommelse i detta betänkande, en gemensam förflyttning mot att ta nästa steg, att ta ett helhetsgrepp, att peka på viktiga beståndsdelar i vad Försvarsmakten behöver utveckla, i breddad rekrytering och i folkförankring, och att ta till vara frivilligorganisationen på ett bättre sätt. Trots att vi har hållit på att diskutera den här frågan skulle jag vilja påstå att vi fortfarande bara har påbörjat resan och att vi behöver justera längs vägen.Jag tycker som sagt att det är viktigt. Ledorden i vårt framtida arbete, och det utredningsuppdrag som utskottet riktar till regeringen, träffar just de problemställningar som vi har, för vi behöver vara behjälpliga. Det kan vi också vara som enskilda ledamöter, genom att engagera det omgivande samhället i rekryteringsarbetet, bland annat i de försvarsmaktsråd som växer fram runt om i landet. Det gäller också i den södra regionen, där jag och min socialdemokratiske kollega verkar och har en bakgrund och ett nätverk. Här har vi ett gemensamt ansvar och ett gemensamt arbete, och därför är det självklart mycket glädjande att vi i stället för att knäppa varandra på näsan krokar arm i detta arbete framöver.Jag yrkar bifall till förslaget i försvarsutskottets betänkande nr 7.I detta anförande instämde Abdirizak Waberi (M). När det gäller personalförsörjningen förhåller vi oss från vår sida till en reform som vi aldrig har ställt upp på. Vi är alltså i grunden motståndare till denna reform. Men är detta ett faktum, och det existerar. Då måste man förhålla sig till det. Då försöker vi bidra konstruktivt på olika sätt, dels med uppgörelsen om reglerna för soldatanställningar där vi fick med en lång rad punkter om olika saker som man skulle se över när det gäller , löner, försäkringar och så vidare, dels med denna uppgörelse. Jag tycker därför att vi tar ett stort ansvar för en reform som vi egentligen inte står bakom. Så är det. beskriver detta som den största samhällsreformen och den kanske viktigaste. Sedan har vi en statsminister som säger att försvaret är ett särintresse. Sedan spelas allt så att säga ned, som sker inom Försvarsmakten. Detta är ett särintresse. Är detta en uppfattning som du delar? Är detta ett särintresse, och i vilket perspektiv ska man betrakta att detta är en så oerhört stor samhällsreform? Jag delar uppfattningen att detta är en genomgripande förändring. Min syn är att försvaret är en nationell angelägenhet. Det är ett nationellt intresse av det mest grundläggande slag. Men det blir på något vis en obalans i retoriken när moderatföreträdarna i ena stunden säger att detta är den största reformen, och i nästa stund spelar statsministern så att säga ned allt genom att säga att försvaret är ett särintresse. Delar du statsministerns uppfattning, eller hur ska man förhålla sig till dessa olika synsätt och sätten att betrakta det som händer? Jag tänker vara snäll och inte ge mig in i sådana krumbukter eftersom jag tycker att detta är betydligt viktigare än att, som jag tidigare sade från talarstolen, vi står och knäpper varandra på näsan. Jag tycker att det är viktigare att faktiskt understryka att vi har kommit närmare varandra i dessa frågor och tycker att det är mycket positivt att vi faktiskt tar gemensamma tag i fråga om denna stora utmaning. Denna reform som gäller personalförsörjningen är inte bara tagen ur luften. Den är väl utredd och genomarbetad. Om jag är rätt underrättad är även den socialdemokratiska gruppen i försvarsutskottet mycket flitig med att besöka förband, ofta nere i och inte bara på utan också inom förband och flygförband. Där torde väl ändå även ha snappat upp också Försvarsmaktens önskan om att detta faktiskt fungerar så mycket bättre eftersom personalförsörjningen är nödvändig för att upprätthålla försvarsförmågan, en försvarsförmåga som länge låg i träda efter ett antal olika försvarsbeslut tagna av den tidigare regeringen utan att man hade gjort de grundläggande analyserna. Det är därifrån vi kommer, om vi nu ska ägna oss åt att titta över axeln. Frågan är om man ska ägna sig åt att bara ösa mer vatten från ett tidigare läckande skepp eller om man ska ägna sig åt att proppa i de riktiga hålen som läcker i detta skepp så att det faktiskt flyter och vi får en fungerande försvarsmakt. Jag väljer att se till den överenskommelse som vi har gjort om att utreda hela personalförsörjningsreformen i sin helhet. Sedan arbetar vi tillsammans framåt för att få detta att fungera bättre . Det är bra att det har blivit en förändrad attityd på så sätt att det var bara skönmålning som gällde i fråga om hur personalförsörjningen fungerar. Det var oavbrutna framsteg . Det var nästan så att man funderade på om talen var skrivna i gamla eller något sådant land eftersom det inte fanns en spricka i muren. är vi i det läget att verkligheten har kommit i kapp och man inte kan gå ifrån detta längre utan man ser problemen med ekonomin, man ser problemen med avhoppen, och man ser en lång rad andra saker som inte fungerar som de ska. Då börjar vi titta på detta. Så långt är det bra att vi ska göra det . Det är en politisk framgång. Detta har vi från vår sida krävt . Men man grundade så dåligt i fråga om detta. Man grundade med att köra över halva i fråga om detta. Ni har alltså sått en dålig matta från början när det gäller detta. gör vi upp om lite olika småsaker i detta och försöker gå vidare. Och vi försöker förhålla oss konstruktivt till detta. Men ni gjorde alltså ett grundfel som inte är så lätt att komma ifrån. Sedan är det klart att jag förstår att inte vill diskutera uttalande. Det är mest pinsamt i sammanhanget. En konkret fråga som man så att säga skulle kunna växla in i detta är att Försvarsmakten nu pekar på att man inte kommer att klara måluppfyllelsen när det gäller GSS/T - 9 500 soldater ska vara rekryterade till 2023 i stället för till 2019. Detta visar att det är svajigt i systemet. kommer inte att vara genomförd på det sätt som har sagt. Jag bedömer detta som rätt så allvarligt. Jag bedömer att detta är ett problem när det gäller försvarsförmåga. Detta visar en allvarlig svikt i detta problem. Vad är din uppfattning om vad vi bör göra för att närma oss någonting som liknar en lösning? Hur bör man agera när vi befinner oss i en sådan situation med fördröjning och kanske ännu mer? Om vi nu ska prata historia kanske vi kan ägna åt den försköning som har gjorts av de tidigare försvarsbesluten som har tagits och också de överenskommelser som har gjorts av Socialdemokraterna. Låt mig ändå säga, påpeka och understryka återigen vad gäller de överenskommelser som har slutits tidigare att det vare en enig försvarsberedning, inklusive Socialdemokraterna med dåvarande representanten , som underströk att denna utveckling är nödvändig. senare vänder Socialdemokraterna. har man vänt igen, och vi är jätteglada för det. Här har vi nämligen både ett ansvar och en utmaning att vara Försvarsmakten behjälplig för att få detta fungera. Det är precis de frågor som vi också ställer gemensamt i den utredning som regeringen har tillsatt och som undersöker detta. Detta är inte några småsaker. Det är en stor reform, och den kan vi göra gemensamt. Det kan också bidra till i genom att man tillsammans i dessa orter lyfter fram det samarbete med det civila samhället som Försvarsmakten så väl behöver. när Försvarsmakten inte heller är så närvarande vad gäller förband i som man var i spåren av de tidigare förbandsbesluten kan vi göra det här på ett annat sätt. Jag hoppas att vi i spåren av denna ändå positiva utveckling - jag hoppas att den består inom socialdemokratin och att man inte vänder igen - kan hitta gemensamma vägar till att bredda rekryteringen, hjälpa till med folkförankringen och stå fast vid att det är precis det här som är nödvändigt för att försvarsförmågan ska vara fortsatt hög i det här landet. talar gärna om hur bra saker och ting kan vara. Om vi till exempel talar om underlag beskriver hon hur mycket papper det naturligtvis har funnits till underlaget. Med facit i hand och när man ser hur problemen hopar sig - för det är faktiskt så att problemen hopar sig - undrar jag dock varför man inte kan erkänna att det här är någonting som är problematiskt, att man måste hantera det på ett sådant sätt att det blir bättre och att man faktiskt gjorde ett misstag som inte ansträngde sig mer för att verkligen förankra det i ett riksdagsbeslut. Det gäller oavsett tidigare hantering av detta från olika partier. har alltid varit för att behålla värnplikten och se till att det på något sätt blir bra, oavsett försvarsberedningar tidigare. Det var alltså inte en enig försvarsberedning i det här, utan ställde sig utanför. Jag vill bara påminna om det.Man har problem framför allt när det gäller kostnaderna. Vi har en ovanlig situation i med den här rekryteringen. Så är det. Vi är inte alls vana vid att gå ut och rekrytera yrkessoldater i , vilket egentligen är det stora dilemmat. Vi har ett system som jag tror blir konjunkturkänsligt - om man tittar på dem som söker och dem som sedan blir kvar ser man att ett stort söktryck inte beror på att det är så jätteintressant. På många sätt söker man i stället för att man har behov av att ha ett jobb. Vi har en hög arbetslöshet - regeringen har sett till att den är på för ungdomar - vilket gör att många söker. Vad man sedan får tag på - om man får tag på rätt och kan rekrytera rätt - blir kontentan av att man inte gör det. Jag menar också att just problemet med att man inte har ett bra mönstringsförfarande är ytterligare en sak som påverkar. Det innebär också att man kanske gör fel när det gäller rekryteringsbiten till exempel på gymnasieskolan. Det kan jag återkomma till. Jag respekterar i den delen att man åtminstone har varit konsekvent i sina ställningstaganden. Det är väldigt intressant att just lyfter fram det här med kostnader. Där är det också en konsekvent linje; man föreslår en betydligt lägre ram än vad regeringen har gjort . Det är därför jag tycker att det steg Socialdemokraterna har tagit är positivt. Den första fråga Socialdemokraterna kom överens med V och MP om var faktiskt en minskning på försvarsanslagen om 2 miljarder . Om man nu lyfter fram kostnaden som ett problem i ena delen och i andra delen föreslår minskade ramar för Försvarsmakten är det åtminstone med min enkla skolmatematik någonting som inte går ihop. Återigen: Det är bra att Socialdemokraterna närmar sig oss i det här och ligger på samma ram som regeringen föreslår.Sedan, herr talman, delar jag absolut inte slutsats i att man söker sig till Försvarsmakten för att man saknar ett jobb. Det är inte vad jag ser bland de ungdomar som mönstrar, genomgår GMU och sedermera genomgår sin yrkesutbildning och tar anställning i Försvarsmakten. Jag har förmånen att ha följt dem nere i eftersom marinen ju var försöksförband vad gäller att anställa sina sjömän . Några mer välmotiverade och goda ambassadörer som också levererar med kvalitet får man faktiskt leta efter. Ungdomar söker sig till Försvarsmakten därför att det är en bra arbetsgivare med viktiga uppgifter och för att det är ett intressant yrke. Det är intressant det här med kostnader. Man kan lägga upp en försvarsbudget på många olika sätt. Man kan i en stor statsbudget dra ned intäkterna genom att ha en väldig massa skattelättnader, jobbskatteavdrag och sådant, men man kan lägga på för att till exempel köpa in Gripen. Det finns alltså olika sätt att hantera det här. Det gör vi i också, och vi gör det på ett väldigt bra sätt - vi sparar pengar genom att göra andra saker än vad regeringen gör. Det är det första vi gör. Vi ser också till att det finns pengar i statskassan.Det som är oroande är dock att man inte ser att just det system med yrkessoldater vi har enligt vissa faktiskt befaras bli dyrare än värnpliktssystemet. Det är det som är kärnan i vår kritik också. Tittar man på det har tagit fram ser man att de befarar att vi kanske måste lägga in bonusar och sådana saker för att få dem att stanna kvar . Det kommer att driva på kostnaderna. Likadant när FOI lägger fram sin undersökning: Den visar att det här är någonting som kommer att drivas på, för det krävs en omsättning av personal. Man måste ta hänsyn också till den biten. Gjorde man inte det innan man tog det här beslutet? Det är en fråga som är rätt intressant. När det gäller rekrytering av ungdomar tycker jag också att det är klokt att man berömmer dem som tar anställning och gör ett bra jobb. Så är det nämligen; vi har alltid haft bra kompetens i det svenska försvaret, vill jag påstå, oavsett om det har varit värnpliktiga eller yrkesanställda officerare. Rekryteringen blir dock helt annorlunda; till exempel har man inte ett underlag från en mönstring som gör att man faktiskt kan plocka. Det är en sådan sak vi har lyft fram i debatten: Hur gör man för att få tag på dem som verkligen skulle kunna göra en insats, och hur får man dem att komma in?Kritiken som har framförts när det gäller gymnasieskolorna är att man har förskönat själva uppdraget, vilket sedan kan leda till att man hoppar av. Jag menar att det ändå finns en risk att just konjunkturkänsligheten påverkar det här. Får vi mängder med jobb som ungdomar erbjuds blir det här mindre attraktivt om man inte lägger på en massa pengar. Det är där vi har dilemmat i slutändan, och jag skulle vilja veta hur man löser det. Lägger man på pengar, eller gör man något annat för att få dem att stanna kvar, till exempel? Jag hoppas att både och Försvarsmaktens HR-avdelning kanske sitter och tittar lite grann på såväl det här replikskiftet som den här debatten. Många av de frågetecken och frågeställningar - och utmaningar, skulle jag vilja säga - som har lyft fram här delar jag nämligen absolut. Det är också det vi gemensamt vill ha belyst i det betänkande flera partier har anslutit sig till att föra fram i den här utredningen, där man också ger handfasta tips på vad vi behöver ha en uppföljning på. Vad gäller kostnaderna står det faktiskt också i betänkandet att regeringen i budgetpropositionen både 2012 och 2013 har meddelat att förstärkningar eventuellt behöver komma till men att man behöver ha ett ordentligt underlag. Man har också gett i uppdrag till både Försvarsmakten och FOI att titta extra på hur man kan vässa rekryteringsinstrumenten, eftersom det är så pass viktigt. Det är nämligen en attityd- och kulturförändring också inom Försvarsmakten, som är vana att så att säga få sig kompetens tillsänd och kunna sålla. måste man ändra sig och också kunna tala om hur duktig man är. Jag tycker ändå inte att vi ska förringa det höga söktryck som är, men vi ska definitivt lyfta fram också de utmaningar som finns längs vägen och även uthållighet . Det är nämligen mycket såväl tid som kompetens och resurser som investeras i varje anställd . Då är det också meningsfulla arbetsuppgifter som ligger bakom, och det finns det en räcka av i Försvarsmakten.Jag ser alltså fram emot att kunna göra vad jag kan för att bidra till att det här ska fungera bättre, men jag tycker också att debatten ska lyfta fram det som fungerar väldigt bra. Det tycker jag nämligen är övervägande i Försvarsmakten . Vi diskuterar nu försvarsutskottets betänkande 7 som behandlar motioner om Försvarsmaktens personalförsörjning väckta under den allmänna motionstiden och 2012. Försvarsmaktens personalförsörjning är ett lite krångligt ord för någonting som är mycket viktigt, nämligen hur försvarsmakt ska rekrytera soldater, officerare och även civilanställda. Detta skedde under genom den värnplikt på som alla män skulle fullgöra för att fylla rullorna i det invasionsförsvar som skulle försvara vårt land mot angrepp under det och under det långa därefter.Nu har , vilket beskrev i sitt inlägg, likt de allra flesta länder lämnat invasionsförsvaret till förmån för ett rörligt och flexibelt insatsförsvar. Vi är brett överens om att försvaret ska bestå av både män och kvinnor, och det finns faktiskt en bred uppslutning i om att rekryteringen ska ske på frivillig grund.Försvarsberedningen banade, som sade, väg för detta, och efter genomförande tog flera successiva beslut. Det var helt visst så att Socialdemokraterna då ville ha en viss plikt kopplad till mönstringen och kanske till den första tremånaders grundläggande militära utbildningen. Det rådde dock en bred enighet om att huvudutbildningen därefter skulle genomföras efter ett frivilligt beslut av den enskilda mannen eller kvinnan.Motiven för frivillighet är flera. Det är bättre med motivation än med tvång, och antalet värnpliktiga ur en årskull på kanske 110 000 var på slutet inte mer än ca 5 000. Att rekrytera ur en årskull genom plikt är i längden knappast hållbart, och det är en kraft i sig att framtidens svenska soldater frivilligt väljer detta viktiga uppdrag. rekryterar vi på frivillig grund till försvaret , och intresset är glädjande nog riktigt bra. Det finns dock utmaningar; till exempel slutar alltför många . Försvarsmakten arbetar intensivt på att göra sitt erbjudande till blivande soldater och officerare så attraktivt som möjligt, och jag tycker att de förtjänar stort beröm för det jobb som de gör med att försöka landa en stor reform som har många utmaningar. Samarbetet med arbetsgivare, kommuner, myndigheter och organisationer utvecklas alltmer. Det är helt klart att Försvarsmakten inte klarar det här på egen hand. Det behövs en uppslutning från hela samhället, och det är desto bättre ju starkare uppslutning och förankring man har i sitt arbete från oss i riksdag.Därför är det bra att ett enigt utskott understryker vikten av långsiktighet och förutsägbarhet vad avser Försvarsmaktens nya personalförsörjning, liksom att utskottet slår fast vikten av att utveckla denna i enlighet med de av fattade besluten. Jag välkomnar, liksom , styrkan i att vi är så pass överens om det hela, oavsett hur mycket vatten som har runnit under broarna. Insikten om att det är en komplicerad och svår uppgift att gå från värnplikt till frivillighet och att det måste finnas en beredskap att lösa uppkommande svårigheter har funnits . slog fast, vilket vi skriver i betänkandet, att uppföljningen kommer att bli en central uppgift.Grundat i en motion från Socialdemokraterna tillkännager nu en enig riksdag som sin mening att regeringen bör utreda en breddad rekryteringsbas och en stärkt folkförankring. Vi exemplifierar med viktiga delområden som bör tas upp.