bet · H001MJU19 · 2013-05-23 00:00:00 — 2012/13:MJU19 Djurskydd m.m. Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I detta betänkande behandlar utskottet sammanlagt 41 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör djurskydd. De frågor som tas upp avser bl.a. djurhållning, översyn av djurskyddslagen, djurtransporter, djurförsök och internationella djurskyddsfrågor. Flertalet motionsyrkanden rör frågor där har delegerat beslutanderätten till regeringen och till de myndigheter som har särskild sakkunskap på området. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden, i huvudsak med hänvisning till att det pågår ett beredningsarbete inom som rör de väckta förslagen eller att frågan är under utredning. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat , och dessa motionsförslag behandlas därför förenklat. I betänkandet finns tre reservationer och fyra särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut avslår motionerna 2012/13:MJ259 yrkande 6, 2012/13:MJ306 och 2012/13:MJ312 yrkande 7. Reservation 1 (V) avslår motionerna 2012/13:MJ312 yrkande 9 och 2012/13:MJ360. Reservation 2 (MP, V) avslår motion 2012/13:MJ451. Reservation 3 (MP) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), i (S), (S), (FP), (S), (M), (MP), (SD), (V), (M), (S) och (C). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas 41 motionsyrkanden från den allmänna motionstiden som rör djurskydd. De frågor som tas upp avser bl.a. djurhållning, översyn av djurskyddslagen, djurtransporter, djurförsök och internationella djurskyddsfrågor. Samtliga motionsyrkanden avstyrks, i huvudsak med hänvisning till pågående beredningsarbete som rör de väckta förslagen eller till att frågan är under utredning. Av dessa tar 35 yrkanden upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. I betänkandet finns tre reservationer och tre särskilda yttranden. Statssekreterare vid Landsbygdsdepartementet informerade utskottet om departementets arbete med djurskyddsutredningens betänkande Ny djurskyddslag (SOU 2011:75). Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en lagstiftning för vilda djur, om länsstyrelsernas tvångsomhändertagande av lantbruksdjur och om att uppdatera statistiken kring djurförsök (C, V). Jämför reservation 1 (V) och särskilt yttrande 1 (S, MP, V). Enligt kommittémotion 2012/13:MJ259 av m.fl. (V) yrkande 6 bör en separat lagstiftning införas för de vilda djur som påverkas av mänsklig verksamhet. Vilda djur omfattas endast av jaktlagstiftningen. De vilda djuren har endast värden som arter och populationer, inte som enskilda djurindivider. Djurens intressen står sällan i centrum vid viltrehabilitering och vid hanteringen av djur som har skadats av mänsklig verksamhet som jakt och viltolyckor. I har man löst problemet genom att införliva de vilda djuren i landets djurskyddslag. I motion 2012/13:MJ306 av och (båda C) anförs att om en djurhållare trots upprepade förelägganden inte rättar sig efter föreläggandena och djuren far illa ska djuren i sista hand tvångsomhändertas. Länsstyrelserna fattar beslut om detta på tillsynspersonens förslag, varefter djuren hämtas från gården. kan ett sådant beslut överklagas till förvaltningsdomstol. Denna går vanligen inte in i sakbehandling, eftersom behandlingen i förvaltningsdomstolen sker långt efter det att djuren tvångsomhändertagits. Enligt motionärerna ska länsstyrelserna egentligen polisanmäla djurägare som så allvarligt bryter mot djurskyddslagen att myndigheten beslutar att tvångsomhänderta djuren, men det sker sällan. Ett överklagande prövas i dessa fall i tingsrätt med möjlighet till biträde av advokat. Det bör utredas om länsstyrelserna bör agera så att deras beslut rörande tvångsomhändertaganden kan prövas i tingsrätt i stället för i förvaltningsrätt. I kommittémotion 2012/13:MJ312 av m.fl. (V) yrkande 7 yrkas att statistiken kring djurförsök uppdateras. För att kunna göra strategiska satsningar på att minska och ersätta djurförsök krävs detaljerad information om de djurförsök som görs. Statistik över djurförsöken i bör publiceras. Det måste ske en fortlöpande uppdatering av statistiken kring djurförsök i . Genom ett beslut gav regeringen i uppdrag åt en särskild utredare att göra en bred översyn av den samlade djurskyddslagstiftningens innehåll, lämna förslag till ny djurskyddslag och förordning och ge exempel på hur andra föreskrifter på området kan utformas (dir. 2009:57). Den särskilda utredaren lämnade betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) till regeringen. Enligt utredningsbetänkandet är det viktigt att djurskyddslagstiftningen vilar på en tydlig etisk grund och har en stark förankring i samhället. En djurhållning måste enligt utredarens mening ge en god djurvälfärd om den ska anses vara etiskt acceptabel. Med djurvälfärd avser utredaren såväl hälsa och biologisk funktion som beteendebehov och känslor. En god djurvälfärd innebär alltså sammanfattningsvis att djuren mår bra såväl fysiskt som psykiskt. I betänkandet föreslås en ny djurskyddslag och en ny djurskyddsförordning. Förslaget innebär att detaljeringsgraden i lagen och förordningen sänks och att mer detaljerade bestämmelser flyttas till djurskyddsföreskrifter, där de kan uppdateras och justeras i takt med ny forskning och utveckling. Vidare föreslår utredaren att djurskyddsföreskrifter ses över för att sänka detaljeringsgraden. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet har betänkandet remissbehandlats och bereds inom . Omhändertagande av djur m.m. I uppdraget att göra en översyn av djurskyddslagstiftningen (dir. 2009:57) ingick att se över om det finns skäl att göra vissa ändringar i bestämmelserna om omhändertagande av djur och om djurförbud. I direktiven nämns bl.a. frågor om proportionaliteten i bestämmelserna när djurförbud meddelas efter att en djurhållare meddelats upprepade förelägganden eller förbud, möjligheten för personer med djurförbud att under vissa förutsättningar eller villkor få hantera djur, möjligheterna att få tillbaka ett djur om en högre rättslig instans beslutar att ett omhändertagande har varit felaktigt samt betalningsansvaret för kostnaderna för omhändertaganden av djur i sådana fall. Utredaren föreslår i utredningsbetänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) att för den som har dömts för brott mot djurskyddslagen eller inte rättar sig efter upprepade förelägganden eller beslut av kontrollmyndigheten ska djurförbud kunna meddelas om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Antalet förelägganden, förbud eller domar för brott mot djurskyddslagen ska inte vara ensamt avgörande för om en person ska meddelas djurförbud, utan det ska göras en helhetsbedömning utifrån vad som är befogat från djurskyddssynpunkt. En fällande dom för grovt brott mot djurskyddslagen som vunnit laga kraft ska leda till djurförbud. Djurförbud ska inte meddelas om bedömer att det är sannolikt att ett upprepande inte kommer att inträffa. föreslås få en lagreglerad befogenhet att meddela djurförbud under vissa förutsättningar. kan t.ex. besluta om partiella djurförbud där den som har meddelats djurförbud under vissa villkor kan medges att ha hand om djur, t.ex. under överinseende av annan person. I fall där bristerna är mindre allvarliga föreslår utredaren att djurhållaren kan stå under särskild uppsikt under en prövotid. Även i övrigt ska kunna meddela vilken omfattning djurförbudet ska ha i form av djurslag och högsta antal djur. ska upphäva djurförbudet efter ansökan av den enskilde om förbudet inte längre behövs. Vidare föreslås att bestämmelserna om omhändertagande överförs till den nya lagen med det tillägget att polismyndigheten ges rätt att omhänderta djur om de hålls av personer med djurförbud. Beslutet ska underställas . Vidare bör djurhållarens ansvar för kostnader i samband med omhändertagande av djur skärpas enligt utredaren. Det bör krävas synnerliga skäl för att inte återkräva kostnader vid omhändertagande av djur. Djurskyddsbrott kommer enligt betänkandet till polisens kännedom genom att t.ex. allmänheten anmäler till polisen eller att polisen själv upptäcker ett djurskyddsbrott och upprättar en egeninitierad polisanmälan. Kontrollmyndigheterna ska också enligt 24 b § djurskyddslagen verka för att överträdelser av djurskyddsbestämmelserna beivras och åtalsanmälan sker när de upptäcker brott mot djurskyddslagen. Bestämmelsen har motsvarande utformning som bestämmelsen om åtalsanmälan i livsmedelslagen (2006:804). Enligt vägledning för kontrollmyndigheter m.fl. är alltid skyldig att göra åtalsanmälan om myndigheten vid kontroll har iakttagit objektiva omständigheter om överträdelser mot djurskyddslagstiftningen. Om åklagaren väljer att gå vidare med det åtalsanmälda brottet inleds en förundersökning enligt . Förundersökningen leder till ett beslut i åtalsfrågan som kan innebära att ärendet avskrivs, att strafföreläggande utfärdas eller att åtal väcks i allmän domstol, dvs. Enligt den nuvarande bestämmelsen i 24 b § djurskyddslagen ska kontrollmyndigheten verka för att överträdelser av djurskyddsbestämmelserna beivras. statistik visar att det finns stora skillnader mellan olika länsstyrelser i antalet åtalsanmälningar. För att åstadkomma en mer enhetlig tillämpning föreslås i betänkandet Ny djurskyddslag att en uttrycklig skyldighet att anmäla överträdelser av lagen till polis eller åklagare införs för kontrollmyndigheten. Utskottet noterar att det i betänkandet (SOU 2011:75) Ny djurskyddslag påpekas att många instanser har framfört att straffskalan för djurplågeri enligt bör skärpas. har uppmärksammat utredaren på att allvarliga former av djurplågeri ökar, och att man har noterat att det blivit vanligare att sådana brott har sadistiska förtecken. Som ett exempel på detta nämner utredaren det i medierna mycket uppmärksammade fallet i där några ungdomar brände en kanin till döds (dom i mål nr B 4110-10). I betänkandet framhålls att det ligger utanför utredarens uppdrag att göra en översyn av och lämna några förslag i fråga om bestämmelser om djurplågeri. Utskottet noterar att utredaren mot bakgrund av vad som har framkommit anser att det behövs en allmän översyn även av bestämmelser om djurplågeri. Djurplågeri och brott mot djurskyddslagen är åtskilda t.ex. i fråga om krav på uppsåt och djurlidande. Inom ramen för den översyn som utredaren förordar bör därför frågor om det inbördes förhållandet mellan djurplågeribrottet och brott mot djurskyddslagen utredas, enligt betänkandet. Överväganden om eventuella konsekvenser kan även behöva göras bl.a. i förhållande till djurskyddslagens förebyggande syfte och med hänsyn till att brottsbalksbestämmelsen inte endast omfattar djur som hålls av människan utan även vilda djur. Utskottet föreslår att motion 2012/13:MJ306 (C) med det anförda lämnas utan åtgärd i avvaktan på resultatet av det pågående arbetet. När det gäller frågan om skydd för vilda djur konstaterar utskottet att med vilt avses enligt 2 § jaktlagen (1987:259) vilda däggdjur och fåglar (jfr bet. 2006/07:MJU10). Med jakt avses att fånga eller döda vilt och att i sådant syfte söka efter, spåra eller förfölja vilt. Det finns flera bestämmelser till skydd för viltet. Statsmakternas mål för den svenska jakt- och viltvårdspolitiken anges i 4 § jaktlagen där det stadgas att viltet ska vårdas i syfte att dels bevara de viltarter som tillhör landets viltbestånd och de fågelarter som tillfälligt förekommer naturligt i landet, dels främja en med hänsyn till allmänna och enskilda intressen lämplig utveckling av viltstammarna. I viltvården ingår att genom särskilda åtgärder sörja för att viltet får skydd och stöd och att anpassa jakten efter tillgången på vilt. Risken för viltskador ska motverkas genom jakt och skadeförebyggande åtgärder (jfr bet. 2006/07:MJU2). Var och en ska enligt 5 § jaktlagen visa viltet hänsyn. I 27 § jaktlagen finns bestämmelser om att jakten ska bedrivas så att viltet inte utsätts för onödigt lidande och så att människor och egendom inte utsätts för fara, och i 28 § samma lag anges hur jägaren ska förfara om vilt har skadats vid jakt. Djurskyddslagen (1988:534) avser vård och behandling av husdjur. Den avser också andra djur om de hålls i fångenskap eller används för särskilda ändamål. Det är således fråga om två lagar med helt olika utgångspunkter. Utredaren anför i betänkandet Ny djurskyddslag (SOU 2011:75) att det tydligare än bör framgå vilka djur som omfattas av djurskyddslagen. Utredarens uppfattning är att ansvaret för djurens välbefinnande följer av att människan har tagit dem i sin vård och styr deras liv och livsbetingelser. Vilda djur förfogar och kontrollerar människan inte över om dessa djur inte hålls. Utredaren anser därför inte att vilda djur generellt ska omfattas av djurskyddslagstiftningen. Utredaren föreslår därför att det i den nya lagen klargörs att den omfattar alla djur som människan avsiktligt håller samt de vilda djur som man använder eller avser att använda i djurförsök. Utskottet föreslår att motion 2012/13:MJ259 (V) yrkande 6 avstyrks med det anförda. När det gäller motionsyrkandet om att uppdatera statistiken kring djurförsök har utskottet fått uppgifter från Landsbygdsdepartementet om att har haft datortekniska problem med statistikredovisningen. Felen är nu avhjälpta och verket har numera publicerat statistiken , 2010 och 2011. Statistiken bearbetas på och kommer att kunna publiceras . Det anförda innebär att motion 2012/13:MJ312 (V) yrkande 7 i allt väsentligt har tillgodosetts. Motionsyrkandet bör lämnas utan vidare åtgärd. Utskottets förslag i korthet avslår motioner om resurser till EU:s centrum för validering av alternativa metoder (ECVAM) och om europeiska riktlinjer för minknäringen (M, V) Jämför reservation 2 (MP, V). Regeringen bör enligt kommittémotion 2012/13:MJ312 av m.fl. (V) yrkande 9 verka för att EU:s centrum för validering av alternativa metoder (ECVAM) får tillräckliga resurser och kan arbeta oberoende. måste verka i internationella sammanhang för att alternativ till djurförsök tas fram. ECVAM är ständigt hotat av neddragningar eller alltför detaljerad styrning av . Europeiska riktlinjer för minknäringen bör arbetas fram enligt motion 2012/13:MJ360 av (M). ligger vid en jämförelse med andra länder i topp när det gäller djurskydd, och svensk minknäring är även den på många sätt ett föredöme. När det gäller producenter i andra länder är den kvalitativa nivån avsevärt lägre än i . Det är viktigt att dessa ojämna förhållanden åtgärdas. Det är endast via ett brett och multilateralt regelverk som vi tillsammans skapar ett fullgott djurskydd. för djurskydd och djurs välbefinnande 20122015 m.m. Utskottet har tidigare redovisat (bet. 2012/13:MJU2) att är pådrivande för sund djurhållning och friska djur i EU. Det är regeringens målsättning att de gröna näringarna ska utmärkas av omtanke och ansvarstagande för miljö och djur och av hög etik. Djurskydd har varit en prioriterad fråga som drivit i EU. Regeringens övergripande ståndpunkt är enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet att djurskyddsnivån inom EU måste höjas. Det finns och kommer även att finnas ett behov av att uppdatera regelverket med utgångspunkt i ökad kunskap om djur och deras behov. I sitt meddelande om för djurskydd och djurs välbefinnande 20122015 föreslår kommissionen att man överväger ett förenklat övergripande för djurskydd och att det utöver det planerade förenklade regelverket bör utvecklas verktyg för att förbättra medlemsstaternas efterlevnad av reglerna, att det ges stöd till internationellt samarbete och att konsumenterna och allmänheten ges lämplig information (bet. 2011/12:MJU21). Regeringen anser att ett sådant regelverk kan påverka djurskyddet i positiv riktning, förutsatt att bestämmelserna innebär att lägstanivån för djurskyddet inom EU höjs. antog ministerrådet slutsatser gällande kommissionens meddelande om för djurskydd och djurs välbefinnande 20122015 samt kommissionens rapport om effekterna av rådets förordning (EG) nr 1/2005 om skydd av djur under transport. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet gjorde stora ansträngningar i arbetet med rådets slutsatser om djurskydd och djurs välbefinnande för att betona vikten av ett fortsatt djurskyddsarbete inom unionen. I slutsatserna uppmanar rådet kommissionen att förstärka sin internationella djurskyddsstrategi i syfte att öka värdet av djurens välbefinnande, begränsa snedvridningarna av konkurrensen och sikta på att säkerställa åtminstone likvärdighet mellan verksamhetsutövare i EU-länder och tredjeländer, särskilt vid bilaterala förhandlingar om handelsavtal. Rådet uppmanar kommissionen att främja EU:s normer och kunskap i fråga om djurskydd och djurs välbefinnande i multilaterala forum såsom för djurhälsa (OIE), WTO och FAO. Utskottet har tidigare redovisat att regeringen arbetar för att det EU-centrum för djurskydd som planeras inom strategin ska förläggas till (bet. 2011/12:MJU21). deltar aktivt i arbetet med att koordinera EU:s ståndpunkt inom ramen för arbetet med om djurskydd. OIE:s koder är ett viktigt instrument, både för att förbättra djurskyddet globalt och för att underlätta handel. ingår även i den arbetsgrupp som arbetar med att ta fram en ISO-standard som bygger på för djurskydd. har ställt sig bakom antagandet av en djurskyddsdeklaration i FN och står även hela EU bakom deklarationen. Utöver detta stod värd för ett möte som syftade till att främja att deklarationen antogs. Inom har det tidigare pågått ett omfattande djurskyddsarbete som tagit aktiv del av. Europarådskonventionerna har haft stor betydelse för djurskyddsarbetet inom EU. De största svenska djurrättsorganisationerna är medlemmar i paraplyorganisationer inom EU och i internationella samfund och har möjlighet att verka internationellt. ECVAM och direktiv /63 om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål m.m. , (ECVAM) inrättades 1991 av som en s.k. policy action för att stärka verksamheten med validering av alternativa metoder till djurförsök. Referenslaboratoriet (European Union Reference Laboratory, EURL ECVAM) är en del av och konsumentskydd på Gemensamma forskningscentrumet (JRC), som är ett eget generaldirektorat inom Europeiska kommissionen under kommissionären för forskning och innovation. Referenslaboratoriet EURL ECVAM inrättades med uppgifter som läggs fast i direktiv /63/EU om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål. Referenslaboratoriet ska bl.a. ansvara för att samordna och främja utveckling och användning av alternativa metoder, samordna valideringen på unionsnivå och upprätta och underhålla offentliga databaser och informationssystem om alternativa metoder. Direktivet innehåller en rad bestämmelser som alla syftar till att öka ansträngningarna för att utveckla och validera alternativa metoder till djurförsök. Medlemsstaterna ska bistå kommissionen med att identifiera och nominera lämpliga specialiserade laboratorier för valideringsstudier. En rad svenska laboratorier har anmält intresse att delta. Utskottet vill framhålla (bet. 2011/12:MJU21) att för att nya metoder ska godkännas för användning vid registrering av t.ex. kemikalier kräver myndigheterna en noggrann utvärdering. En sådan utvärderingsprocess kallas validering och tar . Därefter följer en process för att formellt godkänna de utvärderade metoderna, och även det kan ta . Första steget för att utvärdera en ny metod utförs oftast av dem som har utvecklat metoden. Det kallas prevalidering. I detta skede testas ett litet antal kemikalier med välkända egenskaper med den nya testmetoden för att se om metoden ger rätt resultat. För att testmetoden ska godkännas av myndigheter krävs även en formell utvärdering som utförs av något större centrum, t.ex. ECVAM eller ICCVAM (en amerikansk motsvarighet till ECVAM). Resultatet från utvärderingarna bedöms av en oberoende panel. Inom EU görs bedömningen av ESAC, en vetenskaplig kommitté inom ECVAM. Är resultatet godtagbart kan testet godkännas som validerat för användning på det sätt som panelen förespråkar i sitt utlåtande. Om testet är pålitligt kan det sedan införas i testningsriktlinjer, en tidskrävande process där alla medlemsländer ska ha chansen att kommentera i olika steg. Enligt uppgifter från Landsbygdsdepartementet är kraven på testning av olika typer av produkter i hög grad harmoniserade inom EU. För att en alternativ testmetod ska godkännas inom EU och därmed också tas in i relevant lagstiftning krävs att metoden har validerats. Av direktiv /63/EU framgår att unionens referenslaboratorium ska vara kommissionens gemensamma forskningscentrum och att detta ska ansvara bl.a. för att samordna valideringen av alternativa metoder på unionsnivå. I kapitel V i direktivet finns bestämmelser för att undvika att dubblera försök och bestämmelser om alternativa metoder. Av artikel 46 framgår att medlemsstaterna ska godta uppgifter som har tagits fram i en annan medlemsstat genom försök som erkänns i gemenskapslagstiftningen. I artikel 47 finns bestämmelser om alternativa metoder. Kommissionen och medlemsstaterna ska bidra till utveckling och validering av alternativa metoder. Medlemsstaterna ska även bistå kommissionen genom att identifiera och nominera lämpliga laboratorier för valideringsstudier. Vidare ska medlemsstaterna utse en kontaktpunkt som ska tillhandahålla råd om den lagstiftningsmässiga relevansen och om lämpligheten av alternativa metoder som har föreslagits för validering. Genom bestämmelserna i artikel 48 inrättas ett referenslaboratorium för unionen. Dess skyldigheter och uppgifter fastställs i bilaga VIII. Av artikel 49 framgår att varje medlemsstat ska inrätta en nationell kommitté för skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål. Kommittén ska ge råd till de behöriga myndigheterna och djurskyddsorganen samt dela med sig av bästa praxis inom unionen. Regeringen har bedömt (prop. 2011/12:138, bet. 2011/12:MJU21) att försöksdjursråd bör vara denna kommitté. har genom ett beslut (dnr 31-12143/12) inrättat en nationell kommitté för skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål. Utskottet noterar även att Formas (för miljö, areella näringar och samhällsbyggande) har tilldelats forskningsmedel för att bidra till svenska laboratoriers deltagande i projekt på EU-nivå om validering av alternativa metoder för djurförsök. Nationellt centrum för djurvälfärd (Scaw) samordnar och utvecklar verksamhet inom djurskyddsområdet, särskilt när det gäller lantbrukets djur och försöksdjur. Nätverk av experter anlitas för att säkerställa att aktuell vetenskaplig kunskap tas till vara och sprids. Scaw har deltagit i t.ex. genomförandet av regeringsuppdrag om djurtransporter och om alternativa metoder till djurförsök. Vidare har Scaw utsetts till kontaktpunkt för vetenskapligt stöd beträffande skydd av djur för avlivning. Scaw har också avslutat den första delen av ett projekt som syftar till att utveckla samordningen av djurskyddsarbetet inom EU. , och Nationellt centrum för djurvälfärd vid fick i uppdrag av regeringen att arbeta fram förslag till hur det framtida nationella arbetet inom området för alternativa metoder till djurförsök bör bedrivas. Utredningen om alternativa metoder till djurförsök redovisades till regeringen . Utskottet noterar att utredningen föreslår att ett nationellt kompetenscenter för 3R-frågor inrättas som Nationella kommitténs verkställande organ. Enligt uppgift från Landsbygdsdepartementet bereds utredningens förslag i . Utskottet föreslår att kommittémotion 2012/13:MJ312 (V) yrkande 9 lämnas utan vidare åtgärd i avvaktan på resultatet av det arbete som utförs. Det finns inte något gemensamt regelverk som reglerar hållande av just mink. Däremot omfattas pälsnäringen av rådets direktiv /58/EG av om skydd av animalieproduktionens djur.