bet · H001UU7 · 2013-02-14 00:00:00 — Minskade kommunikations- och transaktionskostnader har under lett till en dramatisk ökning av gränsöverskridande handel, kapitalflöden samt utbyte av information och teknologi mellan länder. Detta är dock inget nytt. Redan Suezkrisen och särskilt den s.k. första oljekrisen visade att allvarliga hot mot säkerhet kan genereras från länder som är belägna långt bortom kretsen av grannländer i . I allt högre grad blir världens länder beroende av olika flöden i form av varor, informationer, tjänster, personer och annat. Den nationella säkerheten i vidare bemärkelse än territoriet individernas, företagens och de offentliga funktionernas säkerhet blir i allt högre grad en funktion av de olika flödenas säkerhet. Ett flöde sammankopplar aktörer i med motparter i omvärlden genom ett utbyte av varor, tjänster, pengar (i olika former), kunskap och aktuell information. Flöden får säkerhetspolitisk relevans genom koppling till det nationella territoriet eller omistliga funktioner kopplade till . Inom EU illustreras institutionellt säkerhetspolitik bortom territoriell säkerhet av Lissabonfördragets solidaritetsklausul. Klausulen lyfter fram skyddet av vad som finns på medlemsstaternas territorier snarare än försvaret av medlemsstaternas territorier. Skydd av medborgare och institutioner på territoriet snarare än territoriet pekar i riktning mot ett samhällsförsvar snarare än ett territorialförsvar. har i tidigare betänkande 2008/09:FöU10 konstaterat att säkerhet är ett vidare begrepp än skydd av det egna fysiska territoriet. Liksom regeringen har angivit att målen för säkerhet är att värna befolkningens liv och hälsa värna vår förmåga att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Globaliseringen har inneburit att territoriella gränser får allt mindre betydelse. kan hot som är geografiskt avlägsna vara lika påtagliga som hot på nära håll. Regionala väpnade konflikter, terrorism, den internationella organiserade brottsligheten, förekomsten av massförstörelsevapen och den stora spridningen av små och lätta vapen hotar internationell säkerhet, inklusive säkerhet. I Utrikespolitiska institutets rapport Från närområde till hot- och risksfär Ett nytt perspektiv på svensk säkerhet, utvecklas idén att det traditionella geografiska närområdet fortsätter att vara viktigt för militära säkerhet men att begreppet närområde är tillräckligt för att identifiera relevanta hot och risker vid analys och bedömning av militära säkerhet eller . I utrikesdeklarationen angav regeringen att en av de viktigaste utmaningarna för och det internationella samfundet är att säkra och underlätta de flöden som ger globaliseringen dess kraft. angav utrikesminister i ett tal på att ska vara pådrivare för ett utvidgat gemensamt ansvarstagande geografiskt och funktionellt. Utrikesminister argumenterade vidare att ordningen med nationalstatens territoriella suveränitet och rätt till territoriell säkerhet och integritet utmanas av globaliseringen samt att de nya säkerhetsutmaningarna i globaliseringens tid inte främst handlar om territoriell säkerhet. I kommittémotion 2011/12:U315 av m.fl. (S) yrkande 1 delvis och i kommittémotion 2012/13:U306 av m.fl. (S) yrkande 1 delvis lyfts omvärldsförändringar fram såsom EU:s nya roll, den arabiska våren, den globala finanskrisen, uppkomsten av nya maktcentrum etc. För att hantera utmaningarna i denna förändrade värld vill Socialdemokraterna se en ny inriktning på utrikespolitik. Arbetet mot klimatförändringar, opålitliga finanssystem och orättvisor samt kampen för demokrati och mänskliga rättigheter måste bedrivas med kraft. Utskottet menar att den territoriella säkerheten förblir av grundläggande betydelse. anser utskottet att utrikes- och säkerhetspolitik också fortsatt måste förhålla sig till den säkerhetsordning och de utmaningar som råder under det 21:a århundradet. I sammanhanget vill utskottet framhålla att utformningen av svensk säkerhetspolitik också måste se bortom territoriell säkerhet och innehålla instrument, vid sidan av militär förmåga, för att möta nya och gamla utmaningar. Utskottet vill framhålla att fortsatt ska vara ett öppet och handelsorienterat land. ekonomiska tillväxt och goda konkurrenskraft bottnar i vår vilja att dra fördel av globaliseringen och flödet av varor, tjänster och kapital. En väl fungerande europeisk inre marknad stärker också konkurrenskraft i världen och bidrar därmed till våra möjligheter att föra en aktiv utrikes- och utvecklingspolitik. Utskottet betonar vikten av att föra en politik som balanserar globaliseringens positiva och negativa konsekvenser. Det gäller att å ena sidan säkra flödessäkerheten för att underlätta de flöden som ger globaliseringen dess kraft och å andra sidan motverka de flöden som söker att på olika sätt underminera våra samhällen. Europeiska unionen ska inte enbart verka för fred och stabilitet i utan i ökad utsträckning också verka för en hållbar globalisering, inte minst vad gäller arbetet mot klimatförändringar och ett samarbete som kan möta flödessäkerhetens nya utmaningar. Utskottet anser att begreppet och föreställningen om ett närområde fortsatt äger relevans. Begreppet närområdet bör dock användas på nya sätt för att det bättre ska kunna ge stöd åt analyser av säkerhet. Närområdet behöver inordnas i ett större sammanhang som representerar ett mer komplext och mer komplett perspektiv på hur hot och risker, som inte enbart innefattar militära hot mot territoriet, i fråga om säkerhet kan uppstå i den globala omvärlden. I sammanhanget anser utskottet också det vara nödvändigt att betrakta närområdet i ett vidare geografiskt perspektiv. EU:s, men även Natos och Pff:s utvidgning, har bidragit till att ge ett närområde som sträcker sig över Svarta havsregionen och till . konstaterar utskottet att grannskap fortsatt skapar speciella relationer, inklusive säkerhetspolitiska förutsättningar, mellan stater. Effekter av bl.a. miljöförstöring, miljökatastrofer, spridning av massförstörelsevapen samt organiserad brottslighet är fortfarande i stor utsträckning en konsekvens av grannskap. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att delvis avstyrker motionerna 2011/12:U315 yrkande 1 och 2012/13:U306 yrkande 1. Säkerhetspolitiska konsekvenser av den ekonomiska krisen Den ekonomiska krisen har inneburit utmaningar för EU:s sammanhållning. Det gäller bl.a. uppdelningen mellan länderna inne i eurozonen och de länder som står utanför eurosamarbetet. Under krisens gång har Euroområdets länder knutits närmare varandra. Finanskrisen 20082009 och den efterföljande skuldkrisen satte ljuset på betydande svagheter i . I kölvattnet av den ekonomiska krisen har det europeiska ekonomiska samarbetet fördjupats. För att undvika att en liknande skuldkris upprepas i enades om att stärka budgetdisciplinen genom ett mellanstatligt avtal som även icke euroländer inbjöds att ansluta sig till, den s.k. finanspakten. I samband med att beviljades det första stödpaketet inrättades två tillfälliga stödmekanismer: Europeiska finansiella stabiliseringsmekanismen (EFSM) och Europeiska finansiella stabiliseringsfaciliteten (EFSF). EFSM garanteras av EU-budgeten medan EFSF garanteras av . Dessa mekanismer ska ersättas av den permanenta Europeiska stabilitetsmekanismen (ESM). ESM ska kunna användas när ett land, i vissa extrema situationer, inte klarar av sina betalningar. IMF har gett finansiellt stöd vid betalningsbalansproblem. ESM ska ges en motsvarande roll men begränsad till euroområdet. kommer successivt att betala in kapital så att den sammanlagt uppgår till . och har lyft fram att hanteringen av den ekonomiska krisen har tagit tid, energi och engagemang från EU:s ledare så att de inte hunnit engagera sig i EU:s utrikes- och säkerhetspolitik. Krisen har också ställt frågor om framtidens samarbete och integration på sin spets. Kommissionens ordförande förespråkade att EU:s länder bör gå mot en federation av stater för att komma till rätta med de underliggande brister i samarbetet som ansågs ha kommit till uttryck under den rådande ekonomiska krisen. Parallellt med tal om ett fördjupat samarbete har den ekonomiska krisen också ställt krav på minskad integration och åternationalisering av kompetens. höll exempelvis den brittiske premiärministern ett uppmärksammat tal om relation till EU. argumenterade för ett nytt fördrag för samtliga EU-länder, eller om det inte skulle vara möjligt, en omförhandlad och ny överenskommelse, med den inre marknaden som grund, mellan enbart EU och . På basis av den nya överenskommelsen menade att en folkomröstning om EU-medlemskap ska genomföras under nästa mandatperiod. förordade att , men på nya villkor, fortsatt ska vara medlem av EU. Den ekonomiska krisen har utmanat solidariteten och förtroendet mellan medlemsstaterna. EU:s sammanhållning har försvårats av att ländernas ekonomiska förutsättningar i termer av resurser, räntenivåer på statsobligationer, statsskulder och tillväxt kraftigt varierar inom EU. lånade och IMF ut i det första räddningspaketet för . beslutade eurozonens länder att låna ut ytterligare i ett andra räddningspaket för . Även och har tagit emot stora lån från IMF och EU-länder. Därutöver har ECB köpt bl.a. italienska och spanska statsobligationer. Stödpaketen har väckt reaktioner och motstånd, inte minst från företrädare för nordeuropeiska regeringar som har argumenterat emot ett EU där medlemsländerna ansvarar för varandras skulder och ekonomier. Den inrikespolitiska sammanhållningen i flera medlemsstater har också utmanats, inte minst av ibland våldsamma folkliga protester mot budgetnedskärningar. Därutöver har grundläggande principer om demokrati, respekt för människors värde etc. i kommit att ifrågasättas av högerpopulistiska och främlingsfientliga partier i vissa medlemsstater. I det grekiska valet fick det nynazistiska partiet Gyllene gryning av rösterna. I fick det nationalistiska, homofobiska och antisemitiska partiet Jobbik av rösterna. I gick det islamfientliga starkt framåt i valet . I det nederländska nyvalet backade dock , som då gick till val på att lämna EU, men fick ändå av rösterna. Utskottet vill lyfta fram att globaliseringen, avideologiseringen, framväxten av institutionella ramverk och normer samt den alltmer integrerade världsekonomin har höjt tröskeln för våldsanvändning. Det ekonomiska och politiska priset för en konflikt är i allmänhet högre . Utskottet konstaterar att EU i och globalt har spelat en central roll för denna utveckling. Utskottet vill framhålla att EU i grunden är till för att säkra freden och friheten och uppmärksamma att EU 2012 tilldelades . Enbart ett europeiskt samarbete som garanterar rättsstatens principer, alla människors lika värde och demokrati kan med framgång hävda dessa principer inom och i förhållande till andra länder. Utskottet konstaterar att samarbetet inom EU är av strategisk betydelse för säkerhet och välstånd. Det är därför av vikt att EU-integration fortsätter. Utskottet anser att har ett betydande intresse av starka och för alla gällande gemensamma europeiska institutioner. har ett uppenbart intresse av att euroområdet står starkt och stabilt, och att de länder som har drabbats av betydande ekonomiska problem också med gemensam hjälp kan lösa dessa. Utskottet konstaterar att det regelverk för ekonomisk styrning och budgetdisciplin som funnits på EU-nivå inte har varit tillräckligt starkt. Ordning på ekonomin är en förutsättning för att EU ska kunna vara en global säkerhetspolitisk aktör. Utskottet menar att EU:s förmåga att agera som en säkerhetspolitisk aktör är en funktion av resurser och sammanhållning. Utskottet anser att det därför är av största vikt att motverka inre splittringar inom EU. Ett i flera hastigheter som indelas i länder med hög tillväxt och låg skuldandel i förhållande till BNP å ena sidan och länder med negativ tillväxt och höga skulder å andra sidan försvagar EU som säkerhetspolitisk aktör. EU vinner i inflytande och trovärdighet globalt på att stå enat och agera gemensamt. Utskottet noterar att EU:s utrikes- och säkerhetspolitik har hamnat i skuggan av hanteringen av den ekonomiska krisen. Utskottet menar att det är av vikt att kopplingen mellan EU:s ekonomiska politik och EU:s säkerhetspolitiska roll och inflytande lyfts fram. Förskjutningar i den globala maktbalansen Den internationella ordning som formades efter det har förändrats. Världen av är mer multipolär och interdependent . Länders militära makt och förmåga har fortsatt betydelse, men i takt med den accelererande globaliseringen och framväxande internationella ramverk och normer höjs tröskeln för våldsanvändning. I denna ordning blir ekonomisk styrka och framgång av allt större betydelse för att utöva politiskt inflytande globalt. Maktcentrum med hög ekonomisk tillväxt som , , och har stärkt sin relativa ställning globalt, inte minst i förhållande till och EU. Trots att relativa makt är på nedgående är dock dess politiska, ekonomiska och militära inflytande fortsatt betydande. Uppkomsten av nya tillväxtmarknader såsom innebär att andra länder är lika beroende av och . För EU kan det innebära ett mindre globalt inflytande och därmed minskad strategisk handlingsfrihet. I EU:s rapport om genomförande av angavs att globaliseringen påskyndar maktförskjutningar och blottlägger skillnader i värderingar. EU har beskrivits som en ekonomisk jätte och en politisk dvärg. Enligt beräknas det dock i genomsnitt bli nolltillväxt för EU-området . I årliga utvärdering av EU:s externa roll (Scorecard 2012) anförs att har gått från att vara en lösning till att bli ett problem. Detta har i sin tur lett till att EU:s förhållande till andra regionala stormakter har förändrats. I ekonomiska termer hävdas det i Scorecard att EU har gått från att ha varit ett subjekt till att bli ett objekt i samband med att länder som och tillfrågades om att ekonomiskt bidra till en lösning av några av eurozonens ekonomier. Historiskt har EU:s länder bidragit till IMF vars resurser sedermera har använts i utvecklingsländer. Den ekonomiska krisen i har dock förändrat förutsättningarna. EU har alltmer blivit beroende av IMF. har IMF lånat ut stora summor till europeiska länder. Trots ekonomiska kris är EU fortsatt det mest ambitiösa och mest framgångsrika exemplet på ett frivilligt fördjupat internationellt samarbete mellan länder. EU är världens största integrerade ekonomi, världens största handelsblock, världens största biståndsgivare, världens största mottagare och givare av utländska investeringar. förväntas EU utvidgas till 28 medlemmar i samband med medlemskap. Det europeiska samarbetet har banat väg för handelsliberaliseringar, demokrati och rättsstatens principer. Med över 500 miljoner människor och en fjärdedel av världens samlade ekonomi har en mängd civila och militära instrument till sitt förfogande. EU har numera bl.a. en gemensam valuta, en gemensam försvarsbyrå (), en gemensam säkerhetsstrategi och en gemensam utrikestjänst (). I kommittémotion 2011/12:U315 av m.fl. (S) yrkande 1 delvis och i kommittémotion 2012/13:U306 av m.fl. (S) yrkande 1 delvis lyfts omvärldsförändringar fram såsom EU:s nya roll, den arabiska våren, den globala finanskrisen, uppkomsten av nya maktcentra etc. För att hantera utmaningarna i denna förändrade värld vill Socialdemokraterna se en ny inriktning på utrikespolitik. Arbetet mot klimatförändringar, opålitliga finanssystem och orättvisor samt kampen för demokrati och mänskliga rättigheter måste bedrivas med kraft. I enlighet med den s.k. Gonzalesrapporten som reflexionsgruppen för EU:s framtid överlämnade till EU:s stats- och regeringschefer vill utskottet framhålla att EU är mer än en inre marknad. Det är också en union av värderingar. I ljuset av den ekonomiska krisen och efterföljande maktförskjutningar anser utskottet att EU behövs mer än någonsin för att utveckla globala normer och institutioner. Den ekonomiska krisen får inte hindra och EU att bedriva en aktiv utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottet konstaterar att förmåga och möjlighet att utöva makt på den internationella scenen i allt högre utsträckning mäts i termer av ekonomisk förmåga och styrka. För att EU ska stärka sin ställning som global aktör krävs därför att ekonomier och konkurrenskraft stärks. Kopplingen mellan EU:s ekonomiska utveckling och EU:s politiska inflytande globalt är tydlig. Utskottet konstaterar att i en globaliserad värld står EU:s medlemsstater inför gemensamma utmaningar och möjligheter. Utskottet betonar därför vikten av att motverka eventuella tendenser till försvagning av EU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik. Utskottet anser att i rådande ekonomiska kris krävs ökad frihandel och öppenhet. Utskottet vill understryka betydelsen av att agera som en union. Den europeiska integrationen och samarbetet har inneburit fred, frihet och välstånd till en tidigare krigshärjad kontinent. Utskottet anser därför att nya uppdelningar bland EU:s medlemsländer baserade på ekonomisk styrka och välstånd måste undvikas. EU:s gemensamma problem bör i möjligaste mån diskuteras, förhandlas och beslutas i forum där EU:s samtliga medlemsstater är representerade. Utskottet menar att har ett säkerhetspolitiskt intresse av en allt starkare europeisk integration. Utskottet konstaterar att EU som global aktör är beroende av hur EU uppfattas externt. EU:s inflytande och mjuka makt har i hög utsträckning grundats på den magnetism som EU har haft som modell för politisk samverkan och ekonomisk utveckling. I tider av ekonomisk kris anser utskottet att det finns särskild anledning att påminna om de stora framsteg som har gjorts och om den modell för fredligt samarbete mellan fria stater som EU därmed kunnat bli för världen. EU:s utvidgningsprocess bidrar till stabiliteten i och till säkerheten och välståndet för befolkningen i . Utskottet vill betona vikten av att motverka krafter, i ljuset av den ekonomiska krisen, som vänder sig bort från öppenhet och samarbete. måste fortsätta att vara en stark kraft för öppna samhällen, för ett öppet och för en öppen värld. EU har ett ansvar att vara en lyhörd, demokratisk, progressiv och solidarisk organisation som verkar för en global ordning baserad på internationell rätt och som tar ansvar och bidrar till fred och säkerhet, miljö och klimat. Utskottet betonar vikten av att stärka EU:s attraktionskraft och normativa inflytande baserat på de grundläggande värderingar som EU står för. Utskottet välkomnar , , och initiativ till att arbeta fram en bred utrikespolitisk strategi för EU. Utskottet anser att framtagandet av en strategi under rådande situation av bristande resurser är desto viktigare för att uppnå ett effektivt resursutnyttjande inom de mest relevanta områdena. Utskottet konstaterar att EU och världen har förändrats sedan den europeiska säkerhetsstrategin togs fram 2003. Utskottet delar regeringens uppfattning att EU måste gå bortom ett ensidigt fokus på säkerhetshot så att det också omfattar EU:s globala ansvar och möjligheter. EU är fortsatt en central global aktör och bör proaktivt agera utifrån intressen och prioriteringar snarare än reaktivt reagera utifrån en hotbildsanalys. EU:s utrikespolitiska strategi bör ha ett långsiktigt perspektiv. Utskottet konstaterar att ekonomiskt starka länder som exempelvis , med ett helt annat politiskt system än EU:s demokratier, i ökad utsträckning kan komma att inspirera och påverka andra länders styrelseskick i takt med att EU:s relativa ekonomiska styrka försvagas. Av detta och av andra skäl anser utskottet det vara av vikt att fördjupa och vidareutveckla EU:s dialog och strategiska partnerskap med och , men också med , , och andra länder. Fördjupad ekonomisk och politisk dialog med nya tillväxtländer i , och är av central betydelse för att EU ska verka för demokrati, rättsstaten, de mänskliga rättigheternas och grundläggande friheternas universalitet och odelbarhet, respekt för människors värde, jämlikhet och solidaritet samt respekt för principerna i stadga och i folkrätten. I sammanhanget betonar utskottet vikten av att säkerställa att EU utnyttjar alla de möjligheter för gemensamt europeiskt agerande som Lissabonfördraget och den nya europeiska utrikestjänsten kan tillhandahålla. Utskottet vill framhålla att Europeiska utrikestjänsten (EEAS) skapar bättre förutsättningar för ökad samstämmighet i EU:s externa agerande; därmed är den ett viktigt verktyg för att stärka EU som global aktör. Utskottet välkomnar arbetet med den fortsatta utbyggnaden av EEAS och noterar att målet är att utrikestjänsten ska vara fullt utbyggd . Utskottet konstaterar att i tider av ekonomiska begränsningar blir det allt viktigare att söka samarbeten. Utskottet anser att EEAS ska ges en viktig funktion att stärka av partnerskap med länder, med FN och regionala organisationer. Mot denna bakgrund föreslår utskottet att delvis avstyrker motionerna 2011/12:U315 yrkande 1 och 2012/13:U306 yrkande 1. Deltagande i militära och civila internationella insatser Den ekonomiska krisen i har lett till att flera europeiska länder har gjort eller har aviserat neddragningar i sina försvarsbudgetar. , , och hör till undantagen, med oförändrade eller ökande anslag. Vid sidan av den ekonomiska krisen är neddragningarna av försvarsbudgetar också resultatet av de senaste årens reformering av ländernas försvarsmakter. Som en följd av den internationella ekonomiska och finansiella krisen finns ett starkt fokus på samarbeten kring förmågeutveckling. Detta arbete bedrivs såväl inom Nato som i EU. Efter i har arbetet inom ramen för smart försvar (smart defence) intensifierats och vidareutvecklats. Smart försvar innebär en ökad prioritering, en ökad specialisering och ett ökat samarbete mellan Natos medlemsländer för att möta ekonomiska nerdragningar som kritiska förmågor behålls, inklusive för internationell krishantering. Det gäller bl.a. arbetet med utvecklandet av Natos missilförsvar, en förlängning av s.k. air policing över samt fördjupat underrättelse- och övervakningssamarbete i samband med operationer. Även inom EU är samarbeten kring förmågeutveckling prioriterade. Motsvarigheten till smart försvar inom EU kallas för sammanslagning och gemensamt utnyttjande (pooling and sharing) och baseras på ett initiativ av och . EU:s regeringar har efterlyst en strukturerad långsiktig strategi för sammanslagning och gemensamt utnyttjande med en hög ambitionsnivå som berör en rad olika kapacitetsområden och som leder till konkreta resultat. EU:s höga representant i utrikes- och säkerhetspolitik argumenterade på EDA:s årliga konferens att fördjupad sammanslagning och gemensamt utnyttjande inom ramen för europeiskt försvarssamarbete är den enda pragmatiska vägen framåt om EU ska bli en mer koherent, kapabel och strategisk global aktör. har EU inlett ca 30 civila och militära krishanteringsinsatser, varav ca hälften av insatserna fortfarande pågår. , efter insatsen utanför , har dock antalet nya militära insatser varit begränsat. Ordföranden i EU:s militära kommitté uttrycker i en artikel oro över att EU:s medlemsstaters militära åtaganden inte matchar politiskt överenskomna ambitioner. EU har dock inlett flera civila insatser : Eucap på , Eucap samt Euavsec Sydsudan i Juba. beslutade dessutom att skicka en utbildningsinsats till för att ge råd och utbildning till landets armé. Utöver samarbeten som sker inom Nato och EU finns också samarbeten med ett färre antal deltagande länder. Försvarssamarbetenas form, omfattning och innehåll varierar, från samverkan kring specifika materielprojekt till mer omfattande försvarspolitiska samarbeten. En del är av mer formell karaktär, andra är lösare avsiktsförklaringar och viljeyttringar. Den mest omfattande uppgörelsen är det franskbrittiska initiativet som bl.a. annat omfattar långtgående avtal om skapandet av en försvarsgemensam expeditionsstyrka, samarbete kring hangarfartyg, materielsamverkan liksom gemensamma kärnvapentester.