bet · H101FiU3 · 2013-11-22 00:00:00 — Det handlar om den enkla anledningen att de miljarder som har plöjts ned i sänkt restaurangmoms och i sänkta arbetsgivaravgifter för alla inte har givit effekt. Då måste man fundera på hur vi bättre kan använda de miljarderna, och där har vi en mängd olika förslag.Jonas tycker att vi behöver titta på statistiken, kanske mer än på det faktum att 400 000 ändå är arbetslösa. Det går liksom inte att kringgå den siffran. Det är 70 000 som har varit arbetslösa . Det kan inte ens blunda för.Vad jag förstår är du inte riktigt nöjd, och du hävdar att det är lågkonjunktur. Men oavsett konjunktur går det tydligen väldigt bra att införa jobbskatteavdrag. Ena stunden heter det att det ska vara jobbskapande. Nästa stund heter det att det kanske får i gång konsumtionen. Men sedan backar man helt plötsligt och vågar inte riktigt, för man har inte stöd i kammaren för detta.Det visar sig att de här jobbskatteavdragen har haft marginell effekt just på jobben, i alla fall enligt den forskning som finns tillgänglig.När det gäller utjämningssystemet försöker göra något slags poäng av att det ändå är staten som pytsar in mest pengar. Det må så vara. Men anledningen till att regeringen faktiskt frångår den parlamentariska kommitténs förslag är just att man inte vill att de tio rikaste kommunerna ska få betala in ännu mer i systemet. Annars hade man inte lagt fram det här förslaget, för det finns liksom inte framlagt från den parlamentariska kommittén.De tio rikaste kommunerna i får alltså dela på 1 miljard. Är det verkligen så att , och har behov av att få alla dessa miljoner, som till slut summeras till 1 miljard? Vad händer med , , och ? De får ingenting. Socialdemokraterna gör som vanligt. Man pratar väldigt lite om de skattehöjningar som man faktiskt föreslår. Det handlar om miljarder. Man ska höja arbetsgivaravgiften för unga. Man ska höja restaurangmomsen. Det är stora summor i detta. Men glömmer att berätta vad de här pengarna ska användas till, satsningarna. Det handlar om miljoner, kanske hundratals miljoner, i bästa fall några enstaka miljarder. Men den stora delen av de här pengarna går till bidragshöjningar genom att man ger ersättningar till människor som inte arbetar. Hur detta skapar fler arbeten har jag väldigt svårt att förstå.Sedan försöker göra gällande att man inom forskningen skulle vara överens om att jobbskatteavdragets jobbskapande effekter är omtvistade och att det inte finns någon klar linje där. Det är helt fel. De jobbskatteavdrag som har genomförts har utvärderats av en rad olika aktörer, däribland LO, faktiskt. Man beräknar att de jobbskatteavdrag som har gjorts har gett över 100 000, kanske 120 000, jobb.När det sedan gäller utjämningssystemet måste jag säga att det är lite beklämmande att höra den medvetet falska retoriken från . Jag har en känsla av att den här argumentationen sker mot bättre vetande. Du påstår att de rikaste kommunerna får dela på 1 miljard, men sanningen är en annan. Du nämner , och . kommer att betala . kommer att betala . Och kommer att betala . De kommer att betala flera hundra miljoner in till det här skatteutjämningssystemet. Hur kan man få det till att de här kommunerna får pengar från staten? Det är för mig en gåta. Jag refererade i mitt inledningsanförande till att Calmfors efterfrågade tydligare ställningstaganden från de olika partierna till framtida välfärdsåtaganden. Dagens debatt är ett bra tillfälle att försöka belysa frågan.Jonas försökte visa med några siffror att Alliansens politik försvarar ett gott välfärdsåtagande. Till exempel nämnde Gjörtler att de offentliga utgifternas andel av bnp var i stort sett oförändrade över perioden.Men, fru talman, arbetslösheten har ökat väsentligt . Då bör de offentliga utgifterna öka som andel av bnp. Det blir högre kostnader och lägre skatteintäkter på grund av arbetslösheten, och kommunerna får högre utgifter för människor som är arbetslösa. Siffrorna stöder inte Gjörtlers åsikt med tanke på den förändring som har skett.Man kan också titta på hur skattekvoten har utvecklats. Den har sjunkit från till . Regeringen har också sänkt skatten med , som de sammanlagda statsbidragen har ökat med netto . Det är alltså fråga om 27 gånger större skattesänkningar än offentliga välfärdssatsningar via statsbudgeten till kommunsektorn.Jag tycker inte att resonemang håller ihop. Ni prioriterar inte välfärden utan ni prioriterar andra saker som skattesänkningar och privat konsumtion. Jo, , det här hänger ihop. Det stämmer att arbetslösheten har gått , vilket är ett problem i sig och något som vi försöker hantera med hjälp av en expansiv budget. Men om resurserna isoleras till vård, skola och omsorg har de ökat med - även efter det att effekterna av pris- och löneutvecklingen har rensats bort. Enbart till vård, skola och omsorg finns 40 miljarder mer i nuläget.Vi kan gräva oss ned i de olika områdena och se på hur förändringen ser ut i procent. Förskolan får mer resurser än 2006 och hälso- och sjukvården . I allt detta ligger att det sker förändringar i befolkningssammansättningen, och det gör att volymerna ibland behöver förändras. All sådan statistik kan vi borra i på många sätt. Även om vi försöker rensa bort alla faktorer som kan dölja saker i statistiken kan vi få fram att det finns en ren ambitionshöjning för förskolan på , för gymnasieskolan på och för omsorgen för funktionshindrade på ungefär 13 procent.Regeringen satsar mer pengar, och det sker också ute i kommuner och landsting. Allt finns inte med i den statliga budgeten. Huvudansvaret och mycket av pengarna ligger ute i kommuner och landsting. Ja, mycket ligger ute i kommuner och landsting. Statsbidragen har stigit med mycket begränsade summor, jämfört med dessa i skattesänkningar. Ni vältrar över välfärdsansvaret på kommuner och landsting som ni ger högavlönade stora skattesänkningar. Ni lägger också över ett stort ansvar på de arbetslösa och sjuka så att de får försämrade ersättningsnivåer. Det är en fundamental del i den borgerliga politiken; ni gör det sämre för de svagaste i samhället, lägger över mer ansvar på kommuner och landsting och urholkar det statliga stödet. Det visar vad den borgerliga politiken innebär.Låt oss titta framåt. Ni bedömer i propositionen att den kommunala konstruktionen framöver ska växa med . ökar kostnaden på grund av den demografiska utvecklingen med . Det blir alltså en minskning av den kommunala konsumtionen.Det här står i kontrast till den historiska utvecklingen, där det har varit en ökning utöver den demografiska utvecklingen. Det beror på att vi invånare ställer högre krav på äldreomsorgen och skolan. Och vi är beredda att betala skatt visar alla undersökningar. Människor är beredda att betala skatt för att klara den efterfrågade ambitionshöjningen, men ni räknar med åtstramningar och nedskärningar. Ni är inte beredda att anslå tillräckliga statsbidrag för att möta den kommande krisen.Vi i är beredda att ta vårt ansvar och anslå mer pengar i värdesäkrade statsbidrag framöver för att klara det kommunala välfärdsåtagandet . fortsätter på det spår som vi allt som oftast hör från oppositionen på vänsterkanten, nämligen att det finns en motsättning mellan ett lägre skattetryck och höga välfärdsambitioner. Jag menar att detta är i grunden fel. Det finns inte en motsättning där. Bland annat är det bra för den enskilde att få större rådighet över de faktorer som man själv kan påverka. Det ligger ett stort värde i det. Vidare har jobbskatteavdraget tydliga jobbskapande effekter. Det bidrar till fler jobb i landet, och det bidrar till ökade skatteintäkter och mer pengar till välfärden.Vi hör en upprepning av visan att skattesänkningarna från Alliansens sida är riktade till högavlönade. Jag kan bara upprepa svaret att profilen på jobbskatteavdraget är sådan att den i första hand riktar sig till låg- och medelinkomsttagare.En del av resonemang handlar om att det finns högre ambitioner, att medborgarna ställer högre krav och att det möjligen innebär högre skattetryck. Det må så vara, men det ansvaret ligger i första hand i kommuner och landsting. Det är där man i första hand måste bestämma sig för vilken ambitionsnivå man vill ha. Staten lägger in mycket pengar till kommunerna. Där finns hela utjämningssystemet, och det finns en rejäl summa med specialdestinerade bidrag på ungefär 50 miljarder. Staten lägger mycket pengar till kommunerna, men huvudansvaret ligger där och måste fortsätta att ligga där.Jag kan inte låta bli att ställa en fråga. belyser att arbetslösheten är ett stort problem. vill ni höja skatterna med i storleksordningen 80 miljarder, om jag minns rätt från er budgetmotion. Hur ska det skapa fler jobb om skatterna höjs med 80 miljarder? Det kan ändå synas futtigt att diskutera den kommunala utjämningen när vi har diskuterat sådana viktiga frågor som våld i nära relationer. Likväl ska vi behandla också den här frågan.Jag hade det möjligen tveksamma nöjet att sitta med i den utredning som föregick den här diskussionen. Det var inte den första utredningen. Den första utredningen om utjämning kom ungefär 1916. I den senaste utredningen satt jag tillsammans med . Det ska bli intressant att höra vad han har att säga om detta. Om jag hade några vänner tidigare kan jag säga att efter att ha suttit med i den utredningen var det enkelt att räkna dem. Det räckte med ena handens tumme. Så många var glada över denna utredning. Anledningen, herr talman, är att man alltid kan jämföra den kommunala utjämningen med något annat förslag. Så är det bara. Det finns alltid möjlighet att jämföra och man kan alltid vara missnöjd.Låt mig börja med . Han skrev en bok 1994 på , Alltid mer, aldrig nog. Det här är kärnan i det vi diskuterar , nämligen vad välfärdsstaten och välfärdskommunerna kan göra. Vi kan alltid göra mer. Det kommer aldrig att bli nog.Vi har hört detta . Så länge jag minns har vi hört detta från tidigare och SKL: Det kommer att gå åt skogen. Vi kommer att behöva höja alla skatter för att finansiera välfärden.Då är det ju så väl, som inte minst varit inne på, att det finns en annan faktor i detta, nämligen att om vi har fler som jobbar och betalar skatter har vi råd med mer välfärd. Det illustreras väl i propositionen att vi i alla fall är inne på den vägen. Man kan ha en del synpunkter på det ena eller det andra och på hur vi gör beräkningar, men totalt sett kommer vi att kunna upprätthålla välfärden i det här landet så länge vi har hög sysselsättning. Dess bättre har vi en förvärvsgrad hos dem som är på . Den är högre . Det ska vi vara glad för och inte minst att så många kvinnor deltar i arbetskraften. När man gör jämförelser med en del andra länder, som och andra, blir det olika baser.Detta är det allra viktigaste: Vi måste fortsätta att ha hög sysselsättning för att klara välfärden.I utredningen, som jag och flera andra här satt i, hade vi en del restriktioner. En sådan betydande restriktion var att vi inte fick föreslå några kostnadshöjande utgifter. Vi löste det när det gällde på ett tekniskt väldigt skickligt sätt och bröt ut frågan om den garanterade nivån för landstingen. Den höjdes av denna riksdag - jag kommer inte ihåg när det var - till . Det kom att ligga utanför själva utredningens huvudbetänkande.I övrigt var det svårt att föreslå även kloka åtgärder. Man kan notera att vi var helt eniga i själva slutbetänkandet. Det betyder inte att det inte fanns olika åsikter, men det var svårt, mot bakgrund av de restriktioner som direktiven lade på oss, att göra stora förändringar. Det var egentligen bara marginella förändringar som gjordes i utredningen.Med marginella förändringar kan man mena olika saker. Vi gjorde väldigt stora förändringar på ett område, nämligen när det gällde ersättningssystemet och standardkostnader för barntillsyn. Det finns många som har förlorat mycket på detta, andra har vunnit. Men den viktigaste orsaken till att det blev på det sättet var införandet av maxtaxan . Vi fick dess bättre, av pedagogiska skäl, en väldigt höjd nivå på inskrivna barn i förskolan. Detta har dock haft den effekten - det ska vi inte förneka - att kommunerna, oavsett om de är styrda av , , eller andra partier som eller vad det nu kan vara, har försvarat sig med att man har gjort större barngrupper. Någonting som vi borde diskutera är huruvida maxtaxan snedvrider en del av det som vi verkligen vill, nämligen ha en väldigt god barnomsorg och mindre barngrupper. Då kanske man också måste vidta andra åtgärder än de som var möjliga i denna utredning, herr talman.Uno Svaleryd är det väl inte många som minns . Han var tidigare kommundirektör i , länsråd och landshövding. Han var den som i huvudsak konstruerade systemet som vi har med 46 olika saker som påverkar hur kostnadsutjämningen ser ut. Det var ett mycket bra system som tillkom . i , , var ordförande.Det har gjorts ganska få förändringar från det system som gjorde till utredningen som trädde i kraft , och som då accepterades av den socialdemokratiska regeringen. Det hindrar inte att utvecklingen har gått vidare.Herr talman! Jag ska ta mig friheten att påpeka en sak som vi heller inte hade möjlighet att ta i utredningen, nämligen förekomsten och behovet av bredband. Det diskuterade vi inte. Det är en annan omständighet som inte fanns 1994 över huvud taget. Men vi kan konstatera att detta är en viktig konkurrenssak för de mindre kommunerna.Medan har 92 procents täckning, 80 och 79 ligger andra kommuner som , , , , , , , , , , , , och alla . För de här kommunerna är det klart att det är en väldigt viktig sak att möjliggöra för företagen att ha tillgång till bredband över huvud taget. av alla hushåll och företag i har tillgång till bredband, men det är i huvudsak i de större städerna. På det som vi kallar landsbygden är tillgången . Det innebär en väldigt svår konkurrenssituation för många mindre kommuner.En annan sak som vi inte gjorde särskilt mycket åt, herr talman, men som är väldigt betydelsefull är effekterna av den förändrade fastighetsbeskattningen, numera en helt död fråga. För ganska många kommuner kommer det att spela en stor roll att det inte går in i det kommunala utjämningssystemet. är siffrorna något gamla, för de är tagna ur utredning, , som tillsattes . Men man kan konstatera att de kommuner som drar mest nytta av det, räknat i kronor per invånare, är kommuner som , , , , , , , och . Jag ser från framför mig här, och , icke att förglömma, ligger också på tio-i-topp-listan här. har en del andra kommuner som vi tycker är väldigt gynnade i många andra sammanhang inte så god täckning. I botten ligger och kommuner. Det finns en del andra kommuner som också har det svårt som , och . Det finns säkert olika orsaker till detta.Vi anslår nu i förslaget icke mindre än 93 miljarder till den kommunala utjämningen. Vi är i huvudsak eniga om detta. Jag noterar att i de reservationer som finns har de fyra allianspartierna och Socialdemokraterna i grund och botten följt det som vi kom överens om i utredningen. Sedan får vi se om nya utredningar kommer att göras om detta. Två partier, och , har valt att lägga in många nya saker som de tycker att vi kan göra. Om vi skulle göra allt detta hade vi, enligt mitt förmenande, först behövt ha en ny utredning. Det är inte realistiskt.Jag noterar också att , som inte var representerade i utredningen, stöder förslaget som finns . Om detta parti kommer in i nästa utredning får vi se att man kommer att ha möjligheter.Det är väldigt mycket siffror i utredningen, herr talman. Jag trodde inte att det fanns några siffror kvar efter att ha suttit i utredningen. Det var så otroligt många siffror som man fick ta hänsyn till.Jag ska ta upp den allra sista frågan som är kontroversiell. Den gäller det enda förslag där regeringen har avvikit från utredningen, nämligen om hur man ska se på kompensationsgraden i inkomstutjämningen. Man kan ha en del synpunkter på detta. Det var ingenting som föreslog. Detta kom i den proposition som vi nästan alla har under huvudkudden fortfarande, nämligen regeringens proposition 2003/04:155 Ändringar i det kommunala utjämningssystemet, under tid.Man kan läsa på s. 79 exakt vad det var för motivering för detta. Trots att jag överskridit min talartid ska jag läsa motiveringen. Jag ska sedan allra sist återkomma till vad som är rimligt och orimligt.Det står så här: "Kompensationsgraden i inkomstutjämningen skall vara oförändrad, dvs. För kommuner och landsting med en skattekraft som överstiger den garanterade skattekraften sänks kompensationsgraden till för den överskjutande delen. Den justerade inkomstutjämningen slopas. De länsvisa skattesatserna uppgraderas till nivå." Då kommer vi till den intressanta frågan: Vad är rimligt respektive orimligt? Den har vi ännu inte fått något svar på.Sänkningen från till som regeringen gjorde var rimlig. föreslår man i ett ännu mindre skikt en sänkning till . Då blir den alldeles orimlig, som jag läste här.Herr talman! Man kan givetvis ha olika synpunkter på vad som är rimligt och orimligt och om pengarna ska användas på exakt detta sätt.Jag är dock glad över en sak, och det är att antalet kommuner som kommer in i systemet med avgift på inkomstutjämningssidan ökar. Från början var det bara tre kommuner, blev det tio, var det tolv och från fick vi en trettonde kommun, nämligen Kiruna.Det är jättebra, för det visar att om vi har höga inkomster i landet, vilket vi vill att svenska medborgare ska ha, är det bra också för de kommuner som kommer in i det. Jag hoppas att många fler kommuner drabbas av de kommunala utjämningsavgifterna. Det vore bra. Det var intressant att höra och en röst inifrån utredningen om det kommunala skatteutjämningssystemet. Vi fick höra att en förutsättning för utredningen var att man inte fick föreslå några ökade kostnader. Låt oss ändå tänka tanken att utredningen hade haft 1 miljard att spendera på något och att det var helt öppet vad man skulle använda dessa pengar till. Hade då utredningen, tror , kommit fram till att de skulle användas till att förstärka ekonomin i de kommuner som kanske har bäst ekonomi och som företrädesvis är moderatstyrda och ligger i storstadsområden? Hade det varit det mest effektiva sättet att förstärka skatteutjämningssystemet? Det vore intressant att få svar på det.Jag vill gå tillbaka till välfärdens finansiering och hur vi ska klara av att ha en bra välfärd . Jag tycker att det är klokt att inte ta frågan med en klackspark medan i sitt anförande sade ungefär: Vi har alltid hört att det går utför med ekonomin, och det kommer säkert att lösa sig.Det känns inte särskilt betryggande. Om jag var aktiv kommunpolitiker skulle jag inte känna mig trygg med det sättet att hantera frågan.Låt oss gå tillbaka till vad Kommuner och Landsting säger i sina prognoser. De kommer med två rapporter om hur den kommunala ekonomin kommer att utformas. Jag ska citera rakt av utan att ändra ett enda ord eller ett enda komma ur den rapport som kom , alltså för ungefär en månad sedan: "Utan ökade statsbidrag kommer kommuner och landsting behöva höja skatten med nästan för att klara av att utveckla skola, omsorg och vård i samma takt som . "Vi riksdagspolitiker ställs här inför tre olika alternativ. Antingen höjs kommunalskatten med , som SKL säger, eller så föreslår vi höjda statsbidrag eller så blir det försämringar i vård och omsorg, i välfärden.Gunnar ! Vilka av dessa tre alternativ tycker du ska gälla? Inget av dessa alternativ ska gälla. Per väljer att citera ur rapporten som kom . Han kunde antagligen likaväl ha valt rapporten som kom . Sättet att resonera är nämligen alltid detsamma: Allting är oförändrat utom kostnaderna.Så är det dock inte. Som företrädare var inne på har kommunernas intäkter ökat häftigt. Jag tror att det är med 70 miljarder de senaste åren.Vi har sett rapporter där det står att vi måste höja kommunal- och landstingsskatten till . Det förutsätter dock att allt är oförändrat, och så är det som sagt inte.Jag är inte så bekymrad över detta, men jag är bekymrad över att kommunalskatten är en sådan tung del för en sådan stor andel av våra skattebetalare. Det vore bra om också kommer upp i så höga inkomster att man kan vara med och betala statlig skatt, och det ligger ganska nära till. Kostnaderna för kommer dock att fortsätta vara höga.Vi måste kunna bo och leva var som helst i landet, så kostnadsutjämningsdelen måste vara oförändrad.Jag får återkomma i nästa inlägg till vad utredningen skulle ha gjort om den hade haft 1 miljard till sitt förfogande. Det hade den inte, så det blir svårt att spekulera i det. Det är intressant att håller fast vid sin linje från anförandet, nämligen att lösningen på kommunsektorns ekonomiska problem är att hålla tummarna och hoppas att det blir bättre framöver. Det är inte ett seriöst sätt att hantera den kommunala ekonomin. Ett av alternativen är att se de problem som sektorn själv lyfter fram. Kommuner och Landsting är den sammanslutning som för kommunernas och landstingens talan och som räknar på ekonomin i kommuner och landsting, gör framtidsprognoser för att se hur utvecklingen blir framöver och i sin rapport kommer fram till att det utan ökade statsbidrag kommer att behövas i ökad kommunalskatt.Då är det häpnadsväckande att säga: Så säger de alltid. Det löser sig.Det är inte ett rimligt sätt för att hantera frågan, utan det finns skäl att vara mer oroad än så.Det är därför har föreslagit helt andra inriktningar, det vill säga att staten ska stå för större delen av kommunernas utgifter. Vi föreslår höjda stöd till kommunsektorn med 50 miljarder för att undvika den skatteövervältring till kommunsektorn som Kommuner och Landsting förutspår.Gunnar sade att en stor del av skatteintäkterna kommer från kommunsektorn, och det är sant. Enligt ekonomifakta kommer drygt 560 miljarder av i skatteintäkter från kommunalskatten. Resten kommer från den statliga skatten.Gör man inte en överföring från statskassan genom en höjning av statsanslagen, som vill, utan i stället höjer kommunalskatten, som Kommuner och Landsting säger blir effekten, kommer man att få en kraftig skattehöjning för medborgarna. Frågan är om det är och svar på kommunernas utmaning framöver. svar är likt majoritetens i denna riksdag att vi måste ha fler i arbete så att vi ökar skatteintäkterna. Det är svaret på hur vi ska klara välfärden. Bokföringen och exakt vilket konto det kommer från är lite mindre intressant.Per får mig att tänka på : Så ska vi ha't! Var ska vi ta't?Nu viftas det med , men någon måste betala dessa 50 miljarder. De kommer inte som manna från himlen. Det hände före , och sedan har det aldrig hänt igen.När man föreslår 50 miljarder i ökade utgifter måste man veta var de ska tas någonstans. Inga andra än arbetande svenska människor kommer att betala detta. Tyvärr är det så. Därför måste vi slå vakt om sysselsättningen. Ska vi ha en god välfärd i hela landet måste vi se till att fler människor kommer i arbete.Därför är det, precis som säger, ett jätteproblem att så många inte är i arbete, och det måste vi alla jobba för att förändra. Det är det viktigaste svaret på alla dessa frågor. Vi måste ha fler människor som arbetar om vi ska kunna bevara välfärden.Det krävs bra företag också, men det behöver vi inte gå in på just . Rubriken för dagens debatt är Allmänna bidrag till kommuner, men jag tänkte inleda mitt anförande med att prata om något som är ännu viktigare än de statliga bidragen till kommunerna: jobben. Det viktigaste för en hälsosam kommunsektor är en så bra jobb- och företagarpolitik som möjligt.Även om de statliga bidragen är en viktig källa till inkomster för kommunerna är den absolut viktigaste inkomstkällan skatt som betalas av människor som jobbar och driver företag.Vi kan konstatera att trots en lång och djup kris som aldrig tycks vilja ta slut är antalet sysselsatta betydligt fler än när alliansregeringen kom till makten.