bet · H001SoU11 · 2013-03-14 00:00:00 — Motionärerna anser att kommunerna bör utveckla det egna stödet till brottsoffers närstående samt uppmuntra och stödja frivilligorganisationer som vill arbeta med stöd till närstående. Regeringen bör ges i uppdrag att i sina kontakter med kommunerna stimulera dem att utveckla stödet till närstående. I yrkande 51 begärs ett tillkännagivande om att stödja tjejjourer på nätet. Motionärerna framhåller att många unga tjejer sköter stora delar av sina kontakter med andra via internet. De tjejjourer som byggt upp en sådan verksamhet bör få ekonomiskt stöd för denna. I motion 2011/12:So289 av (FP) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att säkerställa rätten till skyddat boende för pojkar och unga män som utsätts för hedersrelaterat våld. I kommittémotion 2012/13:So595 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 16 ett tillkännagivande om manliga hbtq-personers behov av skyddat boende. I motion 2011/12:So604 av m.fl. (S) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om vikten av att kartlägga hur det går för dem som lämnar skyddat boende. Motionärerna framhåller att skyddat boende inte är avsett att vara permanent och det svåraste är ofta livet efter skyddat boende. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om flickors och unga kvinnors möjligheter och rätt till ett normalt liv efter ett liv i skyddat boende. I kommittémotion 2012/13:Ju249 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 31 ett tillkännagivande om behovet av en professionalisering av stödet till brottsoffer. Motionärerna poängterar att dagens ideella föreningar ska kunna fokusera på att vara det extrastöd och den hjälp de är avsedda att vara. Det kommunala ansvaret för att hjälpa särskilt dem som utsatts för våldsbrott och sexualbrott måste förtydligas och de brottsutsatta bör få en kontaktperson som hjälper dem. I flerpartimotion 2012/13:Ub281 av Amineh Kakabaveh m.fl. (V, MP) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att en särskild kommission bör utses med uppgift att i på nytt utreda ofullständigt utredda fall där misstanke om hedersmord maskerade som olyckor, s.k. balkongflickor eller s.k. vanliga självmord kan föreligga. I motion 2012/13:So462 av (S) begärs ett tillkännagivande om att öka kunskapen om och stärka stödet till våldsutsatta kvinnor med funktionsnedsättning eller missbruksproblem. I kommittémotion 2012/13:So595 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 8 ett tillkännagivande om att personalen på bl.a. och andra institutioner fortsätter att utbildas och fortbildas för att höja sin hbtq-kompetens. I yrkande 15 begärs ett tillkännagivande om att kvinnojourer ska uppmuntras att ta emot transsexuella kvinnor och höja sin kompetens att bemöta lesbiska som blivit misshandlade av sin partner. I motion 2012/13:So542 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 6 ett tillkännagivande om kommunernas och ansvar att ha kunskap och kompetens inom frågor som rör skam eller hedersrelaterat våld och förtryck. I motion 2012/13:So542 av m.fl. (MP) begärs i yrkande 7 ett tillkännagivande om att tillsätta en utredning om hur en nationell skyddspott kan utformas. Motionärerna anser att kommunerna ska kunna söka pengar ur potten för att säkra att alla som behöver det får skydd i rätt tid. I motion 2012/13:Ub474 av m.fl. (S) begärs i yrkande 3 ett tillkännagivande om att staten bör främja mellankommunala samarbeten som syftar till att ge kvinnor och barn som brutit upp från våld i nära relationer ett eget boende. I motion 2011/12:So497 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om en översyn av samverkan mellan myndigheter och kommuner i syfte att stävja och motverka våld i nära relationer. Motionärerna anför att behov av en nationell pott finns för att öka samarbetet i och mellan kommuner och myndigheter. I motion 2011/12:So405 av och (båda M) begärs ett tillkännagivande om att överväga möjligheten att genom försöksverksamhet i och ta vara på de österrikiska erfarenheterna av interventionscentrum mot våld i nära relationer. I kommittémotion 2012/13:So267 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 ett tillkännagivande om att utreda hur tillsynen över kommunernas insatser för våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld ska kunna förbättras inom ramen för en ny myndighet. Den särskilda utredaren som ska förbereda och genomföra bildandet av den nya tillsynsmyndigheten (dir. 2012:67) bör få ett tilläggsdirektiv att noga analysera hur tillsynen över kommunernas insatser för våldsutsatta kvinnor och barn som har bevittnat våld ska kunna förbättras. Av 5 kap. 11 § SoL framgår det att till socialnämndens uppgifter hör att verka för att den som utsatts för brott och dennes närstående får stöd och hjälp. ska särskilt beakta att kvinnor som är eller har varit utsatta för våld eller andra övergrepp av närstående kan vara i behov av stöd och hjälp för att förändra sin situation. ansvarar för att ett barn som utsatts för brott och dennes närstående får det stöd och den hjälp som de behöver. ska också särskilt beakta att ett barn som bevittnat våld eller andra övergrepp av eller mot närstående är offer för brott och ansvara för att barnet får det stöd och den hjälp som barnet behöver. Enligt 11 kap. 10 § SoL ska ett barn få relevant information när en åtgärd rör barnet. Ett barn ska ges möjlighet att framföra sina åsikter i frågor som rör barnet. Om barnet inte framför sina åsikter, ska hans eller hennes inställning så långt det är möjligt klarläggas på annat sätt. Barnets åsikter och inställning ska tillmätas betydelse i förhållande till hans eller hennes ålder och mognad. Ett barn som har fyllt har rätt att föra sin egen talan i mål och ärenden enligt SoL (se prop. 2012/13:10 och bet. 2012/13:SoU4). Ett barn som är yngre får höras i domstol, om barnet inte kan antas ta skada av det. Vid en utredning om behov av ingripande till ett barns skydd eller stöd får barnet höras utan vårdnadshavarens samtycke och utan att vårdnadshavaren är närvarande. Lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall innebär att s.k. dödsfallsutredningar ska företas i vissa fall när brott har begåtts mot ett barn och barnet har avlidit med anledning av brottet, eller när en kvinna eller man har avlidit med anledning av brott av en närstående. Utredningssystemet syftar till att försöka identifiera brister i samhället på ett övergripande plan. Ideella organisationer som bedriver frivilligt arbete för att motverka våld mot kvinnor m.m. kan beviljas statsbidrag enligt förordningen (2011:1062) om statsbidrag till vissa organisationer inom det sociala området m.m. Ansökningar om sådant statsbidrag prövas av . Motionsyrkanden om olika frågor inom ramen för handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor behandlades av utskottet i betänkande. 2010/11:SoU10. Utskottet uttalade då bl.a. följande (s. 4849, 3 res. S, MP och V). Mäns våld mot kvinnor är ett omfattande problem som berör hela samhället. Arbetet med att förebygga och bekämpa mäns våld mot kvinnor fortsätter att vara en högt prioriterad fråga. har följt upp och utvärderat handlingsplanen för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer (Brå, rapport 2010:18) och konstaterar att handlingsplanen har resulterat i en imponerande mängd aktiviteter och bidragit till en ökad medvetenhet inom de flesta professioner om hur viktigt det är att arbeta med dessa frågor liksom till en förhöjd kunskapsnivå. Den har även lett till en bättre struktur i arbetet och bidragit till att flera nya verksamheter startat och att befintliga utvecklats. Utskottet ser med tillfredsställelse på detta resultat. Utskottet vill också betona det arbete som Nationellt centrum för kvinnofrid (NCK) bidragit och bidrar med när det gäller att höja kunskapen på nationell nivå om mäns våld mot kvinnor, våld i samkönade relationer samt hedersrelaterat våld och att utveckla metoder för omhändertagande av dessa våldsutsatta. Av Brås rapport framgår att arbete pågår med att utveckla metoder och arbetssätt för socialtjänstanknutna verksamheter för män som utövar våld, och utskottet vill här understryka betydelsen av den ideella sektorns insatser på området. Statsrådet har i ett svar på en interpellation om utvärderingen av handlingsplanen redogjort för såväl pågående som kommande arbeten och satsningar inom området, och utskottet ställer sig bakom vad statsrådet sagt i dessa frågor. bör inte ta något initiativ. Motionerna [] avstyrks. Motionsyrkanden om skyddat boende behandlades av utskottet i bet. 2010/11:SoU10. Utskottet anförde då bl.a. följande (s. 49, 2 res. S, V och MP). Det är kommunernas ansvar att erbjuda skyddat boende till våldsutsatta kvinnor och deras barn, och det är viktigt att kommunerna vid behov samverkar över kommungränserna för att kunna leva upp till sitt ansvar. Frågan berörs också i den lämnade propositionen Ansvarsfördelning mellan bosättningskommun och vistelsekommun (prop. 2010/11:49). Propositionen behandlas nu av . Länsstyrelserna i , och har i uppdrag, som en insats i arbetet mot hedersrelaterat våld, att stödja och samordna utvecklingen av skyddat boende. I detta ingår bl.a. att kartlägga hur de skyddade boendena finansieras. Resultatet ska presenteras . bör inte ta något initiativ. Motionerna [] avstyrks. Med anledning av motionsyrkanden om att självmord som misstänks ha genomförts efter påtryckningar och hot framhöll utskottet bl.a. följande i samband med utvidningen av lagen (2007:606) om utredningar avseende vissa dödsfall (bet. 2011/12:SoU3 s. 1011, 2 res. MP och V). Utskottet delar regeringens bedömning att självmord inte ska omfattas av utredningsverksamheten. Bedömningen av om självmord har begåtts med anledning av brott riskerar att bli både godtycklig och svår. Utskottet ställer sig bakom förslagen i propositionen och tillstyrker därmed förslagen till lagar om ändringar i lagen (2007:606) om utredningar avseende barn som har avlidit i anledning av brott m.m., [] och avstyrker motionerna []. Nationell samordnare för våld i nära relationer Regeringen tillsatte en nationell samordnare, , för att åstadkomma en kraftsamling i arbetet med att motverka våld i nära relationer (se dir. 2012:38). I samordnarens uppdrag ingår att samla och stödja berörda myndigheter, kommuner, landsting och organisationer för att öka effektiviteten, kvaliteten och långsiktigheten i arbetet mot våld i nära relationer. Särskilt fokus ska läggas på rättsväsendet aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan utvecklas och genomföras i samråd med berörda aktörer bidra till att sprida och förbättra genomslaget av befintlig kunskap på området överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas och i detta sammanhang särskilt överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet kan förstärkas aktivt verka för att synliggöra olika aspekter och negativa konsekvenser av våld i nära relationer för såväl berörda aktörer som allmänheten vid behov lämna förslag till hur arbetet mot våld i nära relationer kan förbättras och samverkan utvecklas på nationell, regional och lokal nivå. Samordnaren är fri att ta upp frågor som ligger nära dem som anges i direktiven. Arbetet som genomförs av en kommitté ska slutredovisas . Den nationella samordnarens uppdrag när det gäller förbättrat skydd för och stöd till brottsoffren m.m. Enligt direktiven för den nationella samordnaren har regeringen, i syfte att förbättra insatser och behandling av vålds- och sexualbrottsförövare, vidtagit ett flertal åtgärder, bl.a. genom att utveckla insatser. För att långsiktigt kunna förebygga våld i nära relationer anser regeringen att man behöver vidareutveckla insatserna för personer som begår sådana brott eller som kan komma att göra det. Vidare noteras i direktiven att barn och unga är en viktig målgrupp, och att primärpreventivt arbete inriktat mot normer och attityder bör vara ett centralt inslag i det förebyggande arbetet. Ett flertal studier, såväl nationella som internationella, visar att barn som växer upp i familjer där våld förekommer mellan föräldrarna löper stor risk att själva utsättas för våld och att dessa barn i betydligt högre utsträckning än barn i allmänhet har olika symtom på psykisk ohälsa. I direktiven uttalas vidare att unga hbt-personer löper högre risk att drabbas av våld från föräldrar liksom ungdomar som lever med hedersrelaterade begränsningar. Psykisk ohälsa är tillsammans med beteendestörningar och missbruk i tidig ålder välkända riskfaktorer för att utveckla ett våldsamt beteende. Vidare framhålls att betydelsen av alkohol och droger är en viktig aspekt att beakta i det förebyggande arbetet mot våld i nära relationer och att det krävs förstärkt samarbete kring hur våldsbrott bättre ska kunna förebyggas. Samordnaren ska tillsammans med berörda aktörer bidra till en ökad helhetssyn kring det våldsförebyggande arbetet och särskilt överväga hur förebyggande insatser mot våld kan utvecklas och genomföras. Vidare anförs att har en mycket viktig uppgift i att se till att hot- och riskbedömningar utförs och att nödvändigt skydd och stöd finns att tillgå. Våld i nära relationer behöver enligt direktiven bättre uppmärksammas inom t.ex. missbruks- och beroendevården liksom inom omsorgen om äldre och personer med funktionsnedsättning. Samordnaren ska tillsammans med berörda aktörer överväga hur skyddet för och stödet till brottsoffren kan utvecklas. Kvinnojourers och andra ideella organisationers verksamhet är enligt direktiven ett betydelsefullt komplement till kommunernas ansvar för stöd till brottsutsatta. Samordnaren ska överväga hur kvinnojourers och andra berörda ideella organisationers verksamhet, med beaktande av kommunernas ansvar inom området, kan förstärkas. För att öka medvetandegraden om problemet och visa att samhället inte accepterar våld i nära relationer måste det, enligt direktiven, synliggöras. Samordnaren ska arbeta utåtriktat mot berörda aktörer och delta i debatter och offentliga diskussioner. I samband med att regeringen beslutade om direktiv för den nationella samordnaren fick uppdraget att utveckla metoder för arbetet med personer som utövar våld mot närstående och som inte är föremål för insatser inom kriminalvården (S2012/3248/FST [delvis]). Uppdraget är ett led i regeringens arbete med att förebygga mäns våld mot kvinnor inklusive hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Uppdraget består av fyra delar: Utveckling av en metod för att motivera dem som utövar våld mot närstående att frivilligt delta i behandling för sin våldsamhet. Utveckling och prövning av ett socialtjänstanpassat behandlingsprogram för våldsutövarna, t.ex. med utgångpunkt från IDAP (Integrated Domestic Abuse Programme). Genomförande av en försöksverksamhet för att ta fram en modell för att förbättra säkerheten för närstående till våldsutövaren. Syftet ska vara att skapa en fungerande partnerkontaktverksamhet baserad på frivillighet och som beaktar säkerheten för våldsoffren, inklusive systematisk riskbedömning i kommunerna. I arbetet ska det ingå att ta fram en manual för partnerkontaktverksamheten och riskbedömningsinstrumenten. Utveckling av en modell för lokal uppföljning av verksamheter som riktar sig till personer som utövar våld mot närstående och som är baserad på systematisk och kontinuerlig dokumentation av uppgifter om behandlingens resultat samt insatsernas kvalitet och omfattning. Detta arbete ska ske samordnat med liknande utvecklingsarbete om lokal uppföljning. ska lämna en delapport och lämna en slutrapport. Den nationella samordnarens uppdrag när det gäller ökad kunskap och bättre genomslag för befintliga kunskap om våld i nära relationer I uppdraget för den nationella samordnaren anförs att det krävs ökad kunskap för att långsiktigt kunna förebygga och bekämpa våld i nära relationer. Inom vissa områden, t.ex. när det gäller hbt-personers utsatthet och hedersrelaterat våld, behövs det mer forskning. I stort har dock kunskapsutvecklingen varit omfattande. Ett flertal myndigheter, bl.a. , länsstyrelserna och , tar fram kunskap till berörda aktörer och fördelar medel till metodutveckling inom området. I direktiven anges vidare att Nationellt centrum för kvinnofrid vid har ett rikstäckande uppdrag att utveckla och sprida evidensbaserad kunskap och information om mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Handböcker och andra typer av metodstöd har tagits fram och stora utbildningsinsatser för berörd personal inom bl.a. har genomförts. Det ser dock olika ut i kommunerna, och den kunskap som finns behöver spridas och tillämpas. I samordnarens uppdrag ingår att samråda med berörda aktörer samt bidra till att befintlig kunskap på området sprids och får bättre genomslag i praktiska verksamheter. I samband med att den nationella samordnaren tillsattes fick Brå i uppdrag att göra en nationell kartläggning av brott i nära relationer (Ju2012/3378/). Uppdraget ska slutredovisas . I uppdraget ingår också att samarbeta med den nationella samordnaren. Den nationella samordnarens uppdrag när det gäller samverkan Det finns ett flertal olika strukturer för samverkan, enligt direktiven, mellan berörda myndigheter och organisationer, bl.a. Nationell myndighetssamverkan för kvinnofrid. På strategisk nivå finns även en samverkansgrupp för brottsofferarbete där myndigheter och ideella organisationer utbyter erfarenheter. Kommuner och Landsting samordnar kommunernas och landstingens arbete för kvinnofrid. Länsstyrelserna arbetar också med samverkan och samordning för att stödja länets aktörer i arbetet mot våld i nära relationer. i har nationellt samordningsansvar när det gäller länsstyrelsernas insatser för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. i har nationellt samordningsansvar för länsstyrelsernas insatser mot hedersrelaterat våld och förtryck samt för myndigheter med uppdrag att förebygga att någon mot sin vilja förmås ingå äktenskap. Vidare anförs att regeringen genom ett flertal olika källor fått indikationer på att det finns brister i samverkan på alla nivåer kring olika aspekter av våld i nära relationer, och att synen på hur problemen bäst ska lösas varierar. Samordnaren ska därför aktivt verka för att förbättra samverkan mellan berörda aktörer och bidra till en ökad samsyn kring hur våld i nära relationer bäst ska förebyggas och bekämpas. Det kan t.ex. handla om hur berörda myndigheter kan bli bättre på att upptäcka våld eller att ge ett samlat stöd till dem som har utsatts och som har pågående ärenden hos fler än en myndighet, t.ex. polis, socialtjänst samt hälso- och sjukvården. Särskilt om skydd för och stöd till brottsoffen I ett skriftligt svar på fråga (2012/13:90) om åtgärder för att kvinnor med missbruk som utsätts för mäns våld ska få det skydd och stöd de har rätt till anförde statsrådet bl.a. följande. Alla kvinnor som utsätts för våld och hot har rätt att få det skydd och stöd de behöver. Det är kommunen som ansvarar för att ge enskilda stöd och hjälp, vilket även inkluderar skyddat boende. Jag delar oro över att gruppen kvinnor med missbruk inte alltid får tillgång till skyddat boende. har både i tillsyn och i andra sammanhang påvisat brister på detta område. De öppna jämförelser över insatser till brottsoffer som presenterade visar att endast en tredjedel av kommunerna kan erbjuda skyddat boende till kvinnor med aktivt missbruk. Det är inte acceptabelt. I budgetpropositionen utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (prop. 2012/13:1, bet. 2012/13:SoU1, rskr. 2012/13:115) anför regeringen följande angående skyddat boende m.m. (s. 207208). En avgörande del av stöd till våldsutsatta och hotade personer är det skyddade boendet. har fått i uppdrag att göra en samlad analys av insatsen skyddat boende för hotade personer och ska då genomföra en kartläggning av omfattningen och kvaliteten av skyddade boenden i . Myndigheten ska också ta fram ett förslag till modell för hur insatsen kan kvalitetsutvecklas, följas upp och utvärderas kontinuerligt på nationell nivå. Uppdraget omfattar samtliga relevanta verksamheter, såväl kommunala, ideella och privata, som vänder sig till alla typer av brottsoffer. Inom ramen för långsiktiga uppdrag att fortsätta stimulera utvecklingen av arbete på detta område har myndigheten tagit fram utbildningsmaterial med fokus på särskilt utsatta grupper av kvinnor, kvinnor med missbruksproblem och kvinnor med funktionsnedsättning. genomför även, inom ramen för uppdraget, en förstärkt tillsyn av hur , hälso- och sjukvården och andra utförare arbetar med våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat våld. Dessutom har fått i uppdrag att utveckla bedömningsinstrument och stödinsatser för personer som har utsatts för våld eller andra övergrepp av närstående. Uppdraget syftar till att kvalitetssäkra det stöd och den hjälp som och andra berörda verksamheter tillhandahåller. I uppdraget ska särskilt uppmärksammas situationen för och behovet av stöd till våldsutsatta kvinnor och barn som bevittnat eller utsatts för våld. har fått förlängd tid för slutredovisning av uppdraget om skyddat boende (S2011/8989/FST) till . Regeringen anför följande angående stöd och hjälp till brottsoffer (s. 183). Regeringen har på olika sätt fortsatt förstärka stödet till organisationer som arbetar med att motverka våld mot kvinnor samt förbättra stödet till de som utsatts, bl.a. genom särskilt stöd till organisationer som främjar brottsofferverksamhet för homo- och bisexuella personer samt personer med könsöverskridande identitet eller uttryck. har ansvar för att ge alla brottsoffer stöd och hjälp. redovisade uppdraget att ta fram en vägledning till personal inom som ger stöd för tillämpningen av socialtjänstlagen vid bedömningar av behov av insatser för brottsoffer och deras närstående. Länsstyrelserna har, enligt , fördelat medel till utvecklingsinsatser när det gäller hedersrelaterat våld och förtryck . i har ett nationellt ansvar att stödja nationella projekt. delar de 21 länsstyrelserna på i fråga om hedersrelaterat våld och förtryck. Dessa medel, som inkluderar stöd till utveckling av skyddat boende, kan sökas av kommuner, men även av organisationer som arbetar mot hedersrelaterat våld. Det finns ideella organisationer som har speciell kunskap om hedersrelaterat våld och riktar in sig på att stödja personer som är utsatta för hedersrelaterat våld, exempelvis Kvinnors nätverk, kvinno- och tjejjour (SKR), Terrafem (ROKS), Glöm aldrig Pela och , Tris tjejers rätt i samhället, Kvinnojouren i , RFSL ungdom och (hbt-chattjour), samt Origo resurscentrum mot hedersrelaterat förtryck och våld. ska, enligt regleringsbrevet 2012, fördela till organisationer som arbetar för att utveckla brottsofferverksamhet riktad till homosexuella, bisexuella och personer med könsöverskridande identitet eller uttryck som utsatts för våld i en nära relation. Uppdraget löper och en slutredovisning ska ske . Kvinnojourer och brottsofferjourer har fått ökad kunskap om våldsutsatta homosexuella, bisexuella och transpersoner och har förbättrat bemötandet av och stödet till dessa personer, vilket framgår av uppföljning av de frivilligorganisationer som tilldelats statsbidrag (ca ) för ändamålet 20082010 (Rapport om medel för att stärka brottsofferstödet till homosexuella, bisexuella och transpersoner, ). , bisexuellas och transpersoners rättigheter (RFSL) har en nationell brottsofferjour för hbt-personer som har utsatts för kränkningar, våld, hot, trakasserier eller hatbrott. har ansvaret för att genomföra utredningar när ett brott har begåtts mot ett barn och barnet har avlidit med anledning av brottet, eller när en kvinna eller man har avlidit med anledning av brott av en närstående eller tidigare närstående person som ovan noterats. Statskontoret ska på regeringens uppdrag följa upp och utvärdera utredningsverksamheten . I uppdraget ingår bl.a. att utreda om syftet med dödsfallsutredningarna har uppnåtts.