bet · H001KU12 · 2013-01-17 00:00:00 — 2012/13:KU12 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse I detta betänkande behandlas redogörelse /13:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse för tiden . Utskottet föreslår att lägger redogörelsen till handlingarna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut lägger redogörelse /13:JO1 till handlingarna. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (MP), Per (M), (S), (M), i (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (C), (S), Skånberg (KD), (SD), (M) och (S). ombudsmän har enligt 11 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän överlämnat sin ämbetsberättelse (redog. 2012/13:JO1) för tiden . Justitieombudsmännen () lämnade inför utskottet muntligen uppgifter om sin verksamhet vid ett öppet utskottssammanträde. I samband med utskottets beredning har utskottets kansli besökt ombudsmannaexpeditionen och gått igenom ämbetets äldsta ännu inte avgjorda ärenden. har då tagit del av diarier, protokoll och andra handlingar. Utskottets förslag i korthet lägger redogörelsen till handlingarna. Ämbetsberättelsen, som omfattar /12, inleds med en skrivelse till som innehåller uppgifter om organisationen och verksamheten. Av skrivelsen framgår att valde domaren vid för mänskliga rättigheter i att vara chefsjustitieombudsman fr.o.m. med anledning av att den förra chefsjustitieombudsmannen på egen begäran av entledigades från sitt uppdrag fr.o.m. . Vidare framgår av skrivelsen att dels valde om att vara justitieombudsman fr.o.m. till dess att ett nytt val har genomförts , dels valde f.d. chefsjustitieombudsmannen att vara ställföreträdande justitieombudsman fr.o.m. med anledning av att den förre ställföreträdande justitieombudsmannen på egen begäran av entledigades från sitt uppdrag fr.o.m. . Därutöver framgår att valde om Hans Ragnemalm att vara ställföreträdande justitieombudsman fr.o.m. . I skrivelsen anges även i vilken utsträckning de ställföreträdande justitieombudsmännen har tjänstgjort under verksamhetsåret. Av skrivelsen framgår att fullgör ombudsmännen även de uppgifter som ankommer på ett nationellt besöksorgan (NPM) enligt det fakultativa protokollet till konvention mot tortyr och annan grym, omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning (Opcat). Det nationella besöksorganet ska bl.a. regelbundet besöka platser där personer hålls frihetsberövade. Vidare framgår av skrivelsen att ombudsmännen får delegera beslutanderätten i vissa klagomålsärenden till en betrodd tjänsteman, att ombudsmännen har fattat likalydande beslut om sådana bemyndiganden för sina respektive byråchefer, att möjligheten att fatta beslut på delegation har utnyttjats i varierande grad av avdelningarna och att andelen byråchefsbeslut under verksamhetsåret för ämbetet som helhet uppgår till . I skrivelsen framhålls att en påtaglig effekt av delegationen är att ombudsmännen har fått mer tid över till de remitterade och därmed typiskt sett mer komplicerade ärendena men att det är tveksamt om delegationsmöjligheten har ökat utrymmet för inspektioner. Av skrivelsen framgår vidare att arbetsordningen har ändrats genom beslut av chefsjustitieombudsmannen under verksamhetsåret. Ändringen är i huvudsak av redaktionell art, men innebär också att kravet på att en kopia av ett beslut alltid ska sändas till klaganden tagits bort, att det tydliggörs var den nybildade NPM-enheten organisatoriskt hör hemma samt att en ärendegrupp flyttats från ett ansvarsområde till ett annat. De statistiska uppgifterna visar att det under verksamhetsåret nyregistrerades 7 013 ärenden, vilket innebär en ökning med 59 (0,) jämfört med verksamhetsåret . Klagomålsärendena uppgick till 6 817, vilket är i stort sett samma antal som föregående verksamhetsår. Antalet nya inspektionsärenden eller andra initiativärenden var 98, varav NPM-enheten svarade för 31. I JO:s sedvanliga verksamhet var antalet inspektioner 25, vilket är en smärre ökning från föregående år. Antalet ärenden föranledda av remisser huvudsakligen från var 98, en minskning med 4. I skrivelsen anförs att prövningen av klagomålsärenden tar huvuddelen av JO:s handläggningsresurser i anspråk. Även om antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ har ökat ligger dessa alltjämt på en lägre nivå än vad JO anser vara önskvärt. Vidare framhålls att JO har skärpt kraven på vad som ska anses utgöra ett klagomål och att några hundratal skrifter som tidigare skulle ha registrerats som klagomål nu i stället har hanterats i administrativ ordning. Antalet avgjorda ärenden uppgick till 6 908, vilket innebär en minskning med 153 (2,) från föregående års nivå. Av de avslutade ärendena var 6 749 klagomålsärenden, 58 inspektionsärenden eller andra initiativärenden samt 101 lagstiftningsremissärenden. Vidare framgår av skrivelsen att de oavgjorda ärendena i balans vid verksamhetsårets slut var 983. Det innebär att balansen ökade med 105 ärenden (). Därefter redovisar justitieombudsmännen sina övergripande iakttagelser inom varje ansvarsområde. JO konstaterar att till ansvarsområde 1 hör domstolarna, , plan- och byggnadsväsendet, lantmäteriväsendet, miljö- och hälsoskydd, , överförmyndarna och kommunikationsväsendet. Han uppmärksammar bl.a. att många förvaltningsdomstolar har allvarliga problem med långa handläggningstider och att detta är något som inger oro. Även hos Transportstyrelsen förekommer alltjämt långa handläggningstider när det gäller körkortsärenden men såväl tillgängligheten som balanserna i dessa ärenden har förbättrats jämfört med . noterar vidare att det fortfarande finns brister i länsstyrelsernas tillsyn av överförmyndarnas verksamhet och att detta medför risk för bristande likabehandling och rättssäkerhet för den enskilde samt att JO:s tillsyn därför är ett nödvändigt komplement till den ordinarie tillsynen. ChefsJO redovisar att till ansvarsområde 2 hör numera kriminalvården, socialförsäkringen, försvaret och ett antal mindre myndigheter, däribland , och . Antalet ärenden avseende kriminalvården är i stort detsamma som föregående år medan klagomålen riktade mot har minskat jämfört med föregående verksamhetsår. Antalet anmälningar mot har minskat i följd och ligger nu på samma nivå som i mitten av förra decenniet. Detta är enligt en mycket positiv utveckling. JO konstaterar att tillsynen inom ansvarsområde 3 domineras av hälso- och sjukvården, utbildningsväsendet och . Hon betonar att kraven på den enskilde och på myndigheterna har skärpts i olika avseenden. Detta märks tydligast inom socialtjänstområdet och framför allt när det gäller ärenden om bistånd till enskilda. Bland socialtjänstärendena dominerar ärenden som på ett eller annat sätt rör barn. Enligt är det uppenbart att trycket på socialförvaltningarna är hårt, att arbetstakten är uppdriven och att den enskilde ofta upplever sig illa bemött. Under sina inspektioner har sett tecken på brister i respekten för vissa av de lagreglerade skyldigheter som socialnämnderna har. Under verksamhetsåret har det varit många anmälningar mot när det gäller långsam handläggning och svårigheter att komma i kontakt med ansvariga handläggare och att få svar på ställda frågor. har i några fall uttryckt förståelse för ansträngda arbetssituation men är kritisk mot myndigheten för brister i handläggningen. JO redovisar att ansvarsområde 4 omfattar dels en byrå med polis-, åklagar- och tullärenden, dels en allmän förvaltningsrättslig byrå med bl.a. utlännings- och arbetsmarknadsärenden samt vissa frågor som rör och verksamhet. Utlänningsärenden och ärenden som rör polis- och åklagarväsendena dominerar. En övergripande iakttagelse som enligt kan göras är att den brottsutredande verksamhetens uppdelning mellan polis och åklagare leder till bristande effektivitet och även till att det inte sällan är svårt att klara ut vem som bör hållas ansvarig för uppkomna fel och brister. Han har också i några beslut sökt tydliggöra vem som har ansvaret för vad. I denna del påpekar att förundersökningsledarskapet från regleringssynpunkt är svårfångat eftersom det kan utövas under olika betingelser. När ledarskapet utövas av åklagare är det personligt medan ledarskapet blir ett myndighetsansvar när det utövas av polisen. Han framhåller att när ledarskapet utövas av åklagare innebär det att företrädare för en myndighet ansvarar för verksamhet vid en annan myndighet utan att förfoga över dess resurser. Utövas ledarskapet av polisen är det myndighetsinternt med full tillgång till utredningsresurser, men utan de rättsliga befogenheter som är förbehållna åklagare. Därtill kommer att medan åklagarna är enhetligt organiserade i en myndighet är polisen uppdelad på ett stort antal myndigheter. Av 1 a § andra stycket förundersökningskungörelsen (1947:948) framgår att förundersökningsledaren ansvarar för förundersökningen i dess helhet och att hon eller han ska se till att utredningen bedrivs effektivt och att den enskildes rättssäkerhetsintressen tas till vara. Undersökningsledaren ska också ge dem som biträder henne eller honom behövliga direktiv för arbetet. När det gäller själva utredningsarbetet framhåller att det så gott som alltid utförs av en polismyndighet. När förundersökningen leds av en åklagare är polismyndigheten, under förutsättning att den har erforderliga resurser, skyldig att biträda vid utredningen (jfr SOU 1992:61 s. 293). Han framhåller vidare att åklagaren styr arbetet genom direktiv till polismyndigheten (jfr 23 kap. 3 § andra stycket ) och att åklagarens rätt att begära biträde av polismyndigheten inte motsvaras av någon ovillkorlig skyldighet för denna att göra det åklagaren begär, men att det får anses följa av regleringen i dess helhet och det sätt på vilket den tillämpas att en polismyndighet har att se till att de utredningsdirektiv som åklagaren i egenskap av förundersökningsledare ger leder till adekvata åtgärder. Ansvaret för att polismyndigheten på ett adekvat sätt biträder en åklagare i enlighet med utfärdade utredningsdirektiv vilar på myndigheten som sådan, ytterst dess ledning. Den ska bl.a. se till att det finns en väl fungerande ordning för hur och av vem utredningsarbetet ska bedrivas samt att de befattningshavare till vilka utförandet av utredningsåtgärder delegeras får tydliga instruktioner och att de har erforderlig kompetens för att fullgöra de uppgifter som åläggs dem. Efter den övergripande redovisningen av justitieombudsmännens iakttagelser inom respektive ansvarsområde följer i ämbetsberättelsen en redogörelse för ärenden av större allmänt intresse. I samband med behandlingen av Justitieombudsmännens ämbetsberättelse för /10 (redog. 2010/11:JO1) konstaterade att JO hade uppmärksammat frånvaron av ordinarie tillsynsorgan inom exempelvis kriminalvårds- och socialförsäkringsområdena som ett problem och att JO i ämbetsberättelsen hade anfört att det var närmast häpnadsväckande att reguljära tillsynsorgan fortfarande saknades på flera områden. Utskottet instämde i detta och underströk dessutom att det är mycket olyckligt att frånvaron av reguljära tillsynsorgan innebär att JO, som är avsett att vara ett extraordinärt tillsynsorgan, inte kan fullfölja denna uppgift på det sätt som är meningen (bet. 2010/11:KU16 s. 8). behandlade utskottet budgetpropositionen (prop. 2011/12:1, utg.omr. 1 ) och en följdmotion (MP) om att sätta upp och tilldela budgetanslag till en ny nationell tillsynsorganisation. Utskottet konstaterade att JO fortfarande i alltför stor omfattning ägnar sin tillsyn åt sådana ärenden som skulle behandlas bättre i ett annat sammanhang (bet. 2011/12:KU1 s. 32). Frågan om behovet av att lösa vissa tillsynsfrågor var enligt utskottet betydelsefull. Något utrymme för att under det kommande budgetåret tilldela medel för en ny form av tillsyn saknades emellertid enligt utskottet, som avstyrkte bifall till motionsyrkandet i denna del. Utskottet anförde emellertid att det avsåg att återkomma till frågan i samband med behandlingen av ämbetsberättelsen. I samband med behandlingen av Justitieombudsmännens ämbetsberättelse för det föregående verksamhetsåret (redog. 2011/12:JO1), tre följdmotioner (S, MP respektive M, FP, C och KD) och ett motionsyrkande från allmänna motionstiden (S) konstaterade bl.a. att klagomål som rör Kriminalvårdens verksamhet utgör en stor del av JO:s ärendemängd och att denna verksamhet har stor betydelse för den enskilde (bet. 2011/12:KU6 s. 12). För att öka förutsättningarna för JO att bedriva den extraordinära tillsyn som är avsedd borde enligt utskottet frågan om bristen på ordinarie tillsyn över Kriminalvårdens verksamhet ses över. I denna del konstaterade utskottet dock att regeringen har beslutat om tilläggsdirektiv till som motsvarar utskottets önskemål. Utskottet, som såg positivt på detta, ansåg därmed att motionsyrkandena i dessa delar var tillgodosedda. Vidare konstaterade utskottet att även inom migrations- och socialförsäkringsområdena gör bristen på ordinarie tillsynsorgan att en stor del av JO:s resurser ägnas åt sådant som i stället borde hanteras i en annan ordning. Utskottet ansåg därför att det borde utredas hur och i vilken organisatorisk form en ordinarie tillsyn över ärendehandläggningen inom och socialförsäkringens verksamhetsområden borde utformas. Utskottet föreslog att genom ett tillkännagivande begär att regeringen låter utreda frågan om bristen på reguljär tillsyn inom migrations- och socialförsäkringsområdet. Därmed tillstyrkte utskottet delvis följdmotionerna. beslutade i enlighet med utskottets förslag (rskr. 2011/12:160162). I ämbetsberättelsen har JO konstaterat att en övergripande iakttagelse som kan göras är att den brottsutredande verksamhetens uppdelning mellan polis och åklagare leder till bristande effektivitet och även till att det inte sällan är svårt att klara ut vem som bör hållas ansvarig för uppkomna fel och brister. Den brottsutredande verksamhetens uppdelning mellan polis och åklagare samt förundersökningsledaransvaret har belysts av flera utredningar . Som exempel kan nämnas som överlämnade betänkandet Förundersökning objektivitet, beslag, dokumentation m.m. (SOU 2011:45) till justitieministern. Utredningen har bl.a. studerat förundersökningsledaransvaret närmare. Och överlämnade betänkandet En sammanhållen svensk polis (SOU 2012:13) till justitieministern. I betänkandet föreslås bl.a. att , de 21 polismyndigheterna och ska ombildas till en sammanhållen myndighet, . Båda betänkandena har remitterats, och ärendena bereds inom . Därtill kommer att justitieministern presenterade en tilltänkt särskild utredare med uppdrag att förbereda och genomföra ombildningen av polisen till en sammanhållen myndighet . Redovisat arbete, som faller under justitieutskottets beredningsområde, rör frågeställningar som kan dyka upp i flera av de ärenden inom polis- och åklagarväsendet som JO framöver kan komma att granska. Utskottet följer därför med intresse detta arbete. När det gäller det tidigare tillkännagivandet om att låta utreda frågan om bristen på reguljär tillsyn inom migrations- och socialförsäkringsområdet har utskottet inhämtat från att frågan alltjämt bereds och att de ansvariga ministrarna har ambitionen att presentera utredningsdirektiv och ha utredningar på plats . förutsätter mot bakgrund av inhämtade uppgifter att det fortsatta arbetet kommer att fortskrida utan att ska behöva besluta om ytterligare tillkännagivanden. Med detta föreslår utskottet att lägger redogörelsen till handlingarna. Förteckning över behandlade förslag Redogörelse /13:JO1 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Det jag håller i min hand är Justitieombudsmännens ämbetsberättelse. Denna vackra bok med sina vita pärmar med guldtext får vi riksdagsledamöter en gång . En del tycker den är vacker och ställer in den i bokhyllan. En del ögnar igenom den, och en del kanske inte läser den över huvud taget. Men så finns det också dem som längtar efter den, som ser fram emot att den kommer och som läser den från pärm till pärm.Varför är då denna ämbetsberättelse så viktig? Jo, det är nästan 7 000 röster från svenska folket som genom sina klagomål till justitieombudsmännen talar om för oss riksdagsledamöter hur möten och beslut på våra myndigheter påverkat deras liv.Dessutom är det en redogörelse för de inspektioner som justitieombudsmännen gjort på våra myndigheter för att granska hur myndigheterna följer de regelverk som finns i syfte att värna människors rättssäkerhet. Därför är denna ämbetsberättelse så viktig.När man läser ämbetsberättelsen slås man av att när trygghetssystemen urholkas och kommunerna får ta ett allt större ansvar genom bistånd inom socialtjänstområdet så märks det genom ett ökat antal klagomålsärenden till justitieombudsmännen. Konsekvenserna belyses av de inspektioner som JO gjort. Hon skriver: "De har bekräftat det intryck som förmedlas såväl genom klagomålsärendena som i den allmänna debatten, nämligen att kraven både på den enskilde och på myndigheterna skärpts i olika avseenden. "Det märks tydligt, enligt JO, inom . Enligt JO är det uppenbart att trycket på socialförvaltningarna är hårt, att arbetstakten är uppdriven och att den enskilde ofta upplever sig illa bemött. Det är oerhört viktig information att ta till sig.Herr talman! I ämbetsberättelsen kan man också läsa om att många förvaltningsrätter har allvarliga problem med långa handläggningstider, vilket har inneburit klagomål från personer som blivit drabbade. Man kan också läsa om att Transportstyrelsen har problem med handläggningstider. Körkortsenheten har fortfarande över 3 000 icke avgjorda ärenden kvar som man övertog från 2010.Sist men inte minst vill jag beröra de iakttagelser som JO gjort vad gäller den brottsutredande uppdelning mellan polis och åklagare som leder till bristande effektivitet och även till att det är svårt att klara ut vem som ska hållas ansvarig för uppkomna fel och brister.Allvarlig kritik har getts av JO, bland annat till i , som inte hade verkställt en åklagares utredningsdirektiv, vilket fick till följd att bevismaterial i en våldtäktsutredning förstördes.Polismyndigheten i utredde en brottsmisstanke så långsamt att brottet hann preskriberas innan utredningen slutförts, detta trots upprepade påminnelser från åklagare. Det tydligaste exemplet på ett illa fungerande samspel mellan polis och åklagare gällde en kvinna som mördats av sin före detta man, trots att hon kvällen vänt sig till polisen med anledning av att den före detta mannen hotade henne och deras gemensamma barn.Polismyndigheten kritiseras av JO för att inte ha skaffat sig nog med underlag för bedömning av allvaret i hotet, och en jouråklagare kritiseras för sitt passiva sätt att leda utredningen sedan hon inträtt som förundersökningsledare.Mycket allvarligt är det som JO skriver i ämbetsberättelsen om de brottsutredande myndigheternas ovilja att ta på sig något som helst ansvar för den på flera sätt sällsynt tragiska händelsen. Ingen som läser detta i ämbetsberättelsen kan vara oberörd.Herr talman! lämnade sitt betänkande till justitieministern , och betänkande överlämnades . Båda betänkandena har remitterats och bereds i . Min förhoppning är att även JO erfarenheter på området tas till vara när man ser över förslag om sammanslagningar inom polismyndigheten.Herr talman! I har vi i ett tidigare tillkännagivande bett om att regeringen ska utreda frågan om bristen på reguljär tillsyn inom migrationsmyndigheten och socialförsäkringsområdet, vilket nu bereds i . har dessutom skapat möjligheter för JO att delegera klagomålsärenden till byråchef, allt i syfte att skapa förutsättningar för att justitieombudsmännen ska kunna utföra sitt viktiga uppdrag.Lika viktigt är det att statsråd och riksdagsledamöter tar justitieombudsmännens ämbetsberättelse på största allvar och ser den som en uppföljning av de beslut som vi faktiskt tar här i kammaren - en granskning av hur de genomförs - och vad de får för konsekvenser. Om vi ser att vi kan förbättra något är det vår skyldighet att göra det.När nu föreslår att lägga redogörelsen till handlingarna hoppas jag att många goda handlingar görs efter detta. Jag vill passa på att ge en uppmaning till alla: Ta fram justitieombudsmännens ämbetsberättelse, läs den noga och föreslå de förbättringar som ni ser behov av.Herr talman! Med detta sagt yrkar jag bifall till förslaget i KU:s betänkande 12. Vi kan åter konstatera att förvaltar sitt viktiga uppdrag med stort engagemang och med stark känsla för uppdragets vikt och betydelse. Jag kan inte låta bli att göra en kort historisk utvikning. , ombudsmän, inrättades statsvälvning. Men tanken var inte ny då heller. , under det enväldet, inrättades nämligen en funktion som då kallades Konungens högste ombudsman. Den huvudsakliga anledningen till det var att hade varit på resande fot - befann han sig i - och det hade uppstått kaos och förvirring i statsförvaltningen. Denna ombudsman skulle på kungens uppdrag tillse att domare och tjänstemän agerade inom lagarna. Efter död ändrades ombudsmannens namn till Justitiekanslern, vilken som bekant fortfarande existerar. Självklart har JO:s roll förändrats över tiden. Den centrala funktionen i början var åklagarfunktionen. Men den har successivt trängts undan, och tyngdpunkten har, som JO själv säger, förskjutits från repression till vägledning och rådgivning. Fokus ligger nu på att förebygga fel och brister och verka för en korrekt rättstillämpning, vilket är en enormt viktig uppgift. som denna ämbetsberättelse omfattar har justitieombudsmannaämbetet genomgått personella och organisatoriska förändringar. En ny chefs-JO har tillträtt. fullgör också JO sitt uppdrag som nationellt besöksorgan enligt det fakultativa FN-protokollet till konvention mot tortyr och annan grym och omänsklig behandling eller bestraffning, den så kallade Opcat. beslutade om en lagändring som gör det möjligt för JO att delegera beslut i vissa ärenden till betrodda tjänstemän. Av ämbetsberättelsen framgår det att denna delegation har medfört att ombudsmännen har fått mer tid till de mer komplicerade ärendena. Hur ser det ut i verksamheten? Min kollega har på ett tydligt sätt redogjort för den typ av ärenden som JO har att behandla, och jag tänker inte upprepa det som hon har sagt. Det första som vi kan konstatera är att klagomålsärenden fortfarande dominerar kraftigt. Antalet inspektioner och övriga granskningar på JO:s eget initiativ har förvisso ökat men är fortfarande mindre än vad JO själv önskar. Ironiskt nog förhåller det sig också så att ett ökat antal inspektioner leder till ett ökat antal klagomål eftersom då blir mer tydlig ute i de verksamheter som man inspekterar. Antalet nyregistrerade ärenden har ökat marginellt. avgjordes 6 908 ärenden. Det är en liten minskning i förhållande till den förra perioden. Vid periodens slut var knappt 1 000 ärenden fortfarande oavgjorda. Det är intressant och uppmuntrande att kunna konstatera att antalet anmälningar mot har minskat dramatiskt. Det är en minskning med . Däremot ligger antalet anmälningar mot och klagomål på kriminalvården på i stort sett samma nivå som . För att viktiga funktion skulle få mer uppmärksamhet valde utskottet tillsammans med ombudsmännen att presentera denna ämbetsberättelse på ett lite annorlunda sätt än vi har gjort tidigare. Det anordnades en offentlig presentation där medier och allmänhet välkomnades att komma och lyssna när utskottets ledamöter ställde frågor till ombudsmännen om innehållet i ämbetsberättelsen. Detta föll mycket väl ut, och jag nämner detta eftersom det var ett sätt att öka tydligheten och medvetenheten om JO:s viktiga uppdrag. Vi hoppas kunna fortsätta och göra något liknande nästa gång. Det är nämligen oerhört viktigt att uppmärksamma den väsentliga och centrala funktion som justitieombudsmannaämbetet har i den svenska statsförvaltningen. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag.