bet · H001AU11 · 2013-06-05 00:00:00 — Inom olika typer av servicearbeten är tillgången till företagshälsovård mindre vanlig. Personer med en mer omfattande yrkesutbildning har i många fall en bättre tillgång till företagshälsovård än personer med kortare utbildningsbakgrund. Frågor om företagshälsovård och dess omfattning har behandlats av utskottet , bl.a. i betänkande 2011/12:AU5. Utskottet noterar att en stor del av diskussionen har handlat om företagshälsovårdens roll och uppgifter i sjukskrivnings- och rehabiliteringsprocessen. Företagshälsovårdens roll i det hälsofrämjande och förebyggande arbetsmiljöarbetet har inte ägnats lika stor uppmärksamhet. Vikten av en fungerande och välutvecklad företagshälsovård lyfts fram i den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitiken. Enligt skrivelsen har förutsättningarna för företagshälsovården stärkts, vilket enligt utskottet är positivt. vill utskottet liksom regeringen understryka vikten av att företagshälsovårdens förebyggande roll även fortsättningsvis lyfts fram. På så sätt kan företagshälsovården utvecklas så att fler anställda och arbetsgivare får del av en väl fungerande och kompetent expertresurs. Behovet av en kompletterande expertresurs i arbetsmiljöfrågor är vanligtvis särskilt stort hos små och medelstora företag. Enligt utskottets uppfattning har arbetsgivaren en avgörande roll för utvecklingen av företagshälsovården genom att i sin upphandling av företagshälsovårdens tjänster påverka utbudet och inriktningen av verksamheten. Statens insatser bör främst inriktas på att främja företagshälsovårdens kvalitet, t.ex. genom en utveckling där utbildning inom företagshälsovårdens kunskapsområden ges vid universitet och högskolor. Utskottet har tidigare framhållit den utveckling som har skett på området genom att företagshälsovårdsutbildningar har flyttats in i det reguljära högskole- och universitetssystemet samt att en professur i företagshälsovård har inrättats. Det finns även skäl att lyfta fram det arbete som den av regeringen inrättade delegationen för kunskapsområdet företagshälsovård, den s.k. FHV-delegationen, har utfört på området. Genom bl.a. studiehandboken företagshälsovård möjligheter och metoder (SOU 2011:63) och slutrapporten företagshälsovård en rapport om utbildning, utveckling och forskning (SOU 2011:79) har FHV-delegationen bidragit till kunskapsutvecklingen inom företagshälsovården. Utöver kunskapsutveckling är även informationsspridning viktigt för att företagshälsovården ska kunna utvecklas och nå fler personer. har en betydelsefull roll när det gäller informationsspridning inom arbetsmiljöområdet i stort, däribland om frågor kopplade till företagshälsovården. Utskottet välkomnar att och har utvecklat ett samarbete för att bättre koordinera sina insatser på detta område. Utskottet anser att de insatser som vidtagits på området och ambitionen om fortsatt informationsspridning bör leda till att tillgången till företagshälsovård kan öka. Utskottet välkomnar därför det pågående arbetet med att utveckla företagshälsovården och föreslår att avslår motionerna 2012/13:A392 (S) yrkande 31, 2012/13:A202 (V) yrkande 14, 2012/13:A335 (S), 2012/13:A374 (S) yrkande 1 och 2012/13:A273 (MP). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. de regionala skyddsombudens roll i arbetsmiljöarbetet. Jämför reservation 10 (S, V). Socialdemokraterna behandlar i kommittémotion 2012/13:A392 av m.fl. yrkande 29 bl.a. skyddsombudens roll i arbetsmiljöarbetet. Partiet vill ge de regionala skyddsombuden ett vidgat uppdrag som innebär en rätt att besöka och bygga upp ett strukturerat arbetsmiljöarbete på arbetsplatser där det finns kollektivavtal men saknas fackliga medlemmar. anser i kommittémotion 2012/13:A202 av m.fl. yrkande 13 att arbetsmiljölagen bör ändras så att regionala skyddsombud får rätt att verka på företag med kollektivavtal även om det tillfälligtvis inte finns någon medlem i den kollektivavtalsbärande arbetstagarorganisationen vid företaget. m.fl. (S) vill i motion 2012/13:A339 yrkande 3 att skyddsombudens roll i arbetslivet ska förstärkas. Dels behöver skyddsombudens roll på arbetsplatsen stärkas på ett generellt plan, dels bör regionala skyddsombud ges rätt att besöka företag som har kollektivavtal men inga fackliga medlemmar. och (båda S) anser i motion 2012/13:A336 att villkoren för den regionala skyddsombudsverksamheten bör ses över. Utskottet vill framhålla att skyddsombuden är en viktig del av det svenska arbetsmiljösystemet. Ett väl fungerande lokalt skyddsarbete är av central betydelse i det riskförebyggande arbetet och skyddsombuden har en viktig roll i detta sammanhang. Att skyddsombuden har en central roll för ett fungerande arbetsmiljöarbete framhålls t.ex. i slutbetänkande (SOU 2013:25) där det bl.a. föreslås stärkta kompetensinsatser för skyddsombuden. De regionala skyddsombuden har bl.a. till uppgift att aktivera och stödja för arbetstagarsidan i det lokala arbetsmiljöarbetet, främst på mindre arbetsställen där det saknas skyddskommittéer. De regionala skyddsombudens roll är särskilt betydelsefull eftersom många arbetstagare arbetar i mindre företag. Skyddsombuden har en tydlig roll i tillsynen genom sina befogenheter att till påtala brister i arbetsmiljön och vid omedelbar eller allvarlig fara för arbetstagares liv avbryta ett arbete, s.k. skyddsombudsstopp. Utskottet har tidigare behandlat frågor om bl.a. regionala skyddsombud, senast i betänkande 2011/12:AU5. Utskottet vill understryka den betydelsefulla roll som arbetsmarknadens parter har även i detta sammanhang. Den lokala arbetstagarorganisationen utser t.ex. skyddsombud på arbetsplatsen. Arbetsmiljölagstiftningen förutsätter en väl fungerande samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. En fortsatt minskad andel arbetstagare som är fackligt organiserade skulle kunna innebära att förutsättningarna för arbetsmiljöarbetet förändras, liksom förutsättningarna att rekrytera kvalificerade skyddsombud. Utskottet vill peka på att regeringen i den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitiken har angett att kompetensstöd vid generationsväxling för skyddsombud och regionala skyddsombud kan komma att behövas. Utskottet delar regeringens uppfattning om att det dock främst är en fråga för arbetsmarknadens parter. Utskottet har tidigare pekat på att parterna, utöver sitt deltagande i det praktiska arbetsmiljöarbetet, i stor utsträckning har de verktyg som behövs för att rätta till det som kan uppfattas som brister i regelsystemen, bl.a. genom möjligheterna att anpassa och komplettera lagstiftningen genom avtal. Parterna har även betydelsefulla uppgifter när det gäller utbildning, opinionsbildning, informationsverksamhet, kunskapsbildning och kunskapsspridning. Utskottet finner skäl att på nytt lyfta fram dessa förhållanden och kan konstatera att parterna får anses ha ett tydligt inflytande på det aktuella området. Slutligen välkomnar utskottet att betalar ut ett statligt bidrag för den regionala skyddsombudsverksamheten till de fackliga centralorganisationerna. uppgick detta bidrag till , varav 18,2 miljoner var slutbetalning verksamhet. Med hänvisning till det som anförts ovan anser inte utskottet att det finns anledning att föreslå något tillkännagivande. Motionerna 2012/13:A392 (S) yrkande 29, 2012/13:A202 (V) yrkande 13, 2012/13:A339 (S) yrkande 3 och 2012/13:A336 (S) bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om en ny regel i arbetsmiljölagen om arbetsgivarens samverkan med skyddsombud eller skyddskommitté vid upphandling som rör arbetsmiljöfrågor. Jämför reservation 11 (S). Socialdemokraterna anser i kommittémotion 2012/13:A392 av m.fl. yrkande 30 att det ska införas en ny regel i arbetsmiljölagen om att all upphandling som rör arbetsmiljöfrågor, t.ex. rehabiliteringstjänster, företagshälsovård eller arbetshjälpmedel, ska ske i samverkan med skyddsombud eller skyddskommitté. Utskottet har tidigare under innevarande valperiod behandlat frågan om att införa av en regel i arbetsmiljölagen om att all upphandling som rör arbetsmiljöfrågor ska ske i samverkan med skyddsombud eller skyddskommitté. En utförlig behandling av frågan gjordes i betänkande 2011/12:AU5 (s. 1215). Vid den tidigare behandlingen pekade utskottet särskilt på de regler om inflytande för arbetstagarsidan som finns i arbetsmiljölagen och medbestämmandelagen. I arbetsmiljölagen anges särskilt frågor om inflytande rörande företagshälsovård och arbetsanpassnings- och rehabiliteringsverksamhet på arbetsstället. Eftersom förhållandena skiljer sig åt inom olika sektorer, branscher och företag ansåg utskottet att en anpassning av arbetsmiljölagens regler om inflytande i aktuella avseenden kan ske genom kollektivavtal. I fråga om företagshälsovård är detta också den åsikt som regeringen gav uttryck för när arbetsgivarens ansvar på området förtydligades genom en ändring i arbetsmiljölagen (prop. 1998/99:120). Som utskottet konstaterade vid den tidigare behandlingen av frågan finns sådana avtal på delar av arbetsmarknaden. I sammanhanget kan nämnas att redovisade sitt slutbetänkande till regeringen (SOU 2013:12). Utredningen har haft i uppdrag att utvärdera upphandlingsregelverket ur ett ekonomiskt och samhällspolitiskt perspektiv. Syftet har bl.a. varit att utreda om upphandlingsreglerna i tillräcklig utsträckning gör det möjligt för upphandlande myndigheter och enheter att bl.a. ta sociala och etiska hänsyn. Betänkandet har remitterats. Vid tidigare behandling av frågan har utskottet inte ansett att det har behövts några åtgärder i frågan. Utskottet ser ingen anledning att ompröva sina tidigare ställningstaganden. Motion 2011/12:A392 (S) yrkande 30 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om ensamarbete. och (båda S) pekar i motion 2012/13:A263 på de risker som är förknippade med ensamarbete och den psykosociala arbetsmiljö i vilken ensamarbete utförs. De lyfter särskilt fram ensamarbete i butiker och risken för att utsättas för rån. Enligt motionärerna bör ges i uppdrag att se över föreskrifterna om ensamarbete och överväga hur föreskrifterna kan skärpas för att tydliggöra arbetsgivarnas ansvar när det gäller att eliminera risker vid ensamarbete. Ensamarbete är över lag förknippat med större risker än andra arbetsformer. En sådan risk är risken att utsättas för hot och våld i sitt arbete. Arbetsmiljölagen anger att arbetsgivaren ska beakta den särskilda risk för ohälsa och olycksfall som kan följa av att arbetstagaren utför ett arbete ensam. har dessutom utfärdat flera föreskrifter och anvisningar om ensamarbete, särskilt föreskriften Ensamarbete (AFS 1982:3). Arbetsmiljölagen innehåller vidare en bestämmelse som ger skyddsombud rätt att under vissa förutsättningar stoppa ensamarbete. Ensamarbete kan även regleras i kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. Enligt utskottet är det viktigt att riskerna med ensamarbete tas på allvar. Utskottet vill dock framhålla att olägenheter som orsakas av ensamarbete ofta kan förebyggas genom planering av arbetet. Åtgärder kan t.ex. vidtas så att den som utför ensamarbetet inte löper större risk för skada än om flera gemensamt hade utfört arbetet. Det är viktigt att arbetstagarna har tillräcklig utbildning, information och instruktion för att utföra arbetet ensamma. Utskottet noterar att såväl som arbetsmarknadens parter och branschorganisationer är aktiva i frågor som rör ensamarbete. genomförde t.ex. en särskild inspektionsaktivitet om hot och våld i detaljhandeln, som är en bransch där ensamarbete är vanligt. Sammantaget genomfördes 2 040 inspektioner, varav resulterade i krav på åtgärder. Kraven gällde främst bättre kunskaper. Enligt utskottets uppfattning lämpar det sig väl att arbetsmarknadens parter är aktiva på området. Frågor om ensamarbete får nämligen anses vara sådana frågor som typiskt sett med fördel kan hanteras genom samverkan och avtal mellan parterna. Parterna får i stor utsträckning anses ha de verktyg som behövs för att hitta fungerande lösningar på problemen. Med det ovan anförda avstyrks motion 2012/13:A263 (S). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om bl.a. krav på att se över möjligheten att undanta mindre butiker från krav på sluten kontanthantering. Utskottet behandlade i betänkande 2010/11:AU3 frågan om krav på sluten kontanthantering. Utskottet uttalade att [s]å länge kontanter förekommer kvarstår risken för rån, men det finns slutna kontanthanteringssystem där det inte går att komma åt pengarna (s. 30). I syfte att minska antalet butiksrån och därmed förbättra de anställdas arbetsmiljö föreslog utskottet ett tillkännagivande om att initiativ bör tas att tillsammans med arbetsmarknadens parter utforma ett förslag till lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln. följde utskottets förslag (rskr. 2010/11:187). och (båda M) anför i motion 2012/13:N252 att det inte är något fel på grundsyftet med sluten kontanthantering i detaljhandeln att minska butiksrån och därmed förbättra arbetsmiljön. Det kan dock vara ekonomiskt betungande att införa slutna kontantsystem. Förutsättningarna för att driva små- och medelstora företag, särskilt på landsbygden, kan därför missgynnas. Motionärerna föreslår att regeringen ser över hur man kan underlätta betalningsservice och kontanthantering på landsbygden (yrkande 3). Motionärerna begär även att regeringen ser över möjligheten att slopa framtida krav på sluten kontanthantering för mindre butiker (yrkande 6). Utskottet kan konstatera att har genomfört insatser för att förebygga att anställda utsätts för hot, våld och rån på sin arbetsplats. Som exempel kan nämnas att kontantfria resor med kollektivtrafik har införts, vilket har resulterat i att antalet rån har minskat, att omfattande inspektioner av butiker har genomförts för att få ner antalet butiksrån och att riktade informationskampanjer till ägare av mindre butiker har genomförts. Utskottet anser att det är av största vikt att bekämpa situationer med risk för hot och våld inom detaljhandeln. har tagit fram föreskrifterna Åtgärder mot våld och hot i arbetsmiljön (AFS 1993:2) och Ensamarbete (AFS 1982:3). I myndighetens arbete med att ta fram föreskrifter ingår samråd med arbetsmarknadens parter. På grundval av bestämmelser i arbetsmiljölagen och dessa föreskrifter ställer regelbundet krav på åtgärder för att förebygga risk för rån inom detaljhandeln, bl.a. krav på olika former av sluten kontanthantering. Kraven ställs efter en bedömning i det enskilda fallet. Mot bakgrund av tillkännagivande om en lag om sluten kontanthantering inom detaljhandeln hade en diskussion med arbetsmarknadens parter om denna fråga. Därefter har samråd med arbetsmarknadens parter och branschorganisationer fortsatt i skriftlig form. Av samrådet framgår tydligt att parterna har motsatta åsikter om lämpligheten av att införa en ny lagstiftning om sluten kontanthantering. I regleringsbrevet har getts i uppdrag att lämna en redovisning av myndighetens arbete för att främja en förbättrad säkerhet vad avser risken för hot och våld inom detaljhandeln. I detta sammanhang ska myndigheten bedöma och ta hänsyn till den teknikutveckling som sker i fråga om kontanthantering. Redovisningen ska avse åtgärder inom i första hand myndighetens föreskrifts- och inspektionsverksamhet. Utskottet kan konstatera att det finns olika vägar att gå för att komma till rätta med riskerna för rån inom detaljhandeln. Utskottet vill dock påpeka att de frågor som är aktuella här normalt sett är lämpliga för arbetsmarknadens parter att diskutera och finna lösningar på. Frågan om en sluten kontanthantering inom detaljhandeln bereds inom och regeringens vidare åtgärder bör avvaktas. Motion 2012/13:N252 (M) yrkandena 3 och 6 avstyrks därmed. Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om offentligt anställdas arbetsmiljö. Jämför reservation 12 (V). framhåller i kommittémotion 2012/13:A202 av m.fl. yrkande 12 att det är ett särskilt politiskt ansvar att offentligt anställda inte utsätts för våld och hot i sitt arbete. Personaltätheten i offentligt finansierad verksamhet är generellt sett lägre än . En ökad förekomst av våld och hot mot anställda i offentligt finansierad verksamhet kan kopplas både till nedskärningar och till försämrade regler i bl.a. sjuk- och arbetslöshetsförsäkringarna. Partiet anser därför att regeringen bör tillsätta en utredning som ser över konsekvenserna av sänkt personaltäthet i offentligt finansierade välfärdsverksamheter och myndigheter med serviceuppdrag och de regeländringar som genomförts i rätten till ekonomiskt bistånd, ersättning från sjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen, med avseende på våld och hot och psykosocial arbetsmiljö för de anställda. Enligt statistik från har antalet anmälda våldsbrott mot tjänstemän fördubblats . Det är enligt utskottet aldrig acceptabelt att anställda utsätts för hot och våld i sin yrkesroll. Det är helt centralt för en fungerande arbetsmarkand att människor känner sig trygga när de går till sina arbeten. Mot bakgrund av ökningen av våldsbrott mot tjänstemän inledde ett nationellt projekt med lokala anpassningar för att förebygga riskerna för hot och våld vid myndighetsutövning. Projektet innefattar omfattande inspektionsverksamhet och ska pågå . Det övergripande målet är att det inte ska uppstå några hotfulla eller våldsamma situationer på myndighetsutövande arbetsplatser. Om detta ändå sker ska arbetsplatsen erbjuda ett gott stöd till den som drabbas. ambition är att öka kunskapen hos arbetsgivarna och arbetstagarna så att de kan arbeta förebyggande och systematiskt med att undersöka, bedöma och åtgärda de risker som finns för att en hotfull eller våldsam situation skulle kunna uppstå. Ett möjligt problem som har lokaliserat är att många myndigheter har tillsyn över annan lagstiftning, vilket kan leda till att arbetsmiljölagen riskerar att hamna lite i skymundan. ser det därför som viktigt att påminna arbetsgivarna om att de har ett arbetsmiljöansvar för sin personal. Enligt finns det inom vissa branscher och på vissa arbetsplatser dessutom en tendens att personalen anser att den får räkna med att vissa situationer uppstår när man jobbar på just den arbetsplatsen. Det är därför minst lika viktigt att upplysa arbetstagarna om att de har rätt att kräva en trygg och säker arbetsmiljö, som det är att informera arbetsgivarna om deras lagstadgade skyldigheter. har inom ramen för det ovan nämnda projektet genomfört drygt 800 inspektioner vid nästan 500 arbetsställen och riktat nästan 1 500 krav mot arbetsgivare. (2011) genomfördes knappt 500 inspektioner vid närmare 300 arbetsställen och drygt 1 000 krav riktades mot arbetsgivare. Utskottet välkomnar riktade insatser på området. omfattande inspektionsinsatser visar enligt utskottet att frågan om offentligt anställdas arbetsmiljö och riskerna för att drabbas av hot och våld vid myndighetsutövning tas på största allvar av den myndighet som är satt att se till att arbetsmiljölagstiftningen följs. Med hänvisning till det som anförts ovan anser utskottet att motion 2012/13:A202 (V) yrkande 12 bör avslås. Kränkande särbehandling i arbetslivet Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om behovet av arbetsrättslig lagstiftning och en nationell handlingsplan för kränkande särbehandling i arbetslivet. Jämför reservation 13 (V). framhåller i kommittémotion 2012/13:A202 av m.fl. yrkande 16 att det saknas tydlig lagstiftning som skyddar den som utsätts för trakasserier på arbetsplatsen. Den förvaltningsrättsliga lagstiftning som finns i form av arbetsmiljölagen är inte tillräcklig utan det behövs arbetsrättslig lagstiftning på området. En utredning bör därför tillsättas med uppdrag att ta fram förslag till en ny lag mot trakasserier i arbetslivet. (FP) betonar i motion 2012/13:A220 behovet av att ta fram en nationell handlingsplan för kränkande särbehandling i arbetslivet. Det är viktigt att ta ett helhetsgrepp där både det förebyggande och det stödjande arbetet finns med. Utskottet tar tydligt avstånd från all mobbning och kränkande särbehandling i arbetslivet. På samma sätt som inte någon anställd ska behöva utsättas för hot eller våld i arbetslivet är det självklart att anställda inte ska behöva mötas av mobbning eller annan kränkande särbehandling på sin arbetsplats. Motionsyrkanden som riktar in sig på kränkande särbehandling i arbetslivet har behandlats av utskottet , senast i betänkande 2011/12:AU5. Arbetsgivarens ansvar för det systematiska arbetsmiljöarbetet enligt arbetsmiljölagen preciseras bl.a. i föreskrift (AFS 2001:1). Ansvaret omfattar bl.a. att det ska finnas en arbetsmiljöpolicy som beskriver hur arbetsförhållandena i arbetsgivarens verksamhet ska vara, detta för att kunna förebygga ohälsa och olycksfall i arbetet och uppnå en tillfredsställande arbetsmiljö. I föreskriften Kränkande särbehandling i arbetslivet (AFS 1993:17) definieras kränkande särbehandling som återkommande klandervärda eller negativt präglade handlingar som riktas mot en enskild person på ett kränkande sätt och som kan leda till att personen ställs utanför arbetsplatsens gemenskap. Kränkande särbehandling kan t.ex. vara mobbning, psykiskt våld, social utstötning och olika former av trakasserier. Den som utsätts för kränkande särbehandling ska snabbt få stöd och hjälp, och det ställs krav på att arbetsgivaren ska planera och organisera verksamheten så att kränkande särbehandling förebyggs. Arbetsgivaren ska också klarlägga att en sådan behandling inte accepteras. Av undersökning Arbetsmiljön 2011 (Arbetsmiljöstatistik Rapport 2012:4) framgår bl.a. att av de tillfrågade personerna uppgav att de hade varit utsatta för mobbning från chefer eller arbetskamrater . Nivån var ungefär densamma hos kvinnor och män. Upplevda trakasserier på grund av kön var dock klart vanligare hos kvinnor än hos män. Som utskottet har framhållit vid tidigare tillfällen har arbetsmarknadens parter en viktig roll i att förebygga och motverka mobbning och annan kränkande särbehandling i arbetslivet. Sådana uttryck kan vara och är ofta en följd av förhållandena på arbetsplatsen. Det är på arbetsplatserna som de tidiga signalerna kan fångas upp och stöd ges till dem som drabbas. Utskottet är alltjämt av den uppfattningen att ett fortsatt och utvecklat arbete mot mobbning på arbetsplatserna som bedrivs av arbetsmarknadens parter, lokalt och centralt, och av berörda myndigheter är ett bra sätt att motverka kränkande särbehandling. Det är utskottets övertygelse att en sådan samverkan är mer framgångsrik för att åstadkomma en faktisk och positiv förändring i den psykosociala arbetsmiljön än att skärpa lagstiftningen eller införa en nationell handlingsplan. I sammanhanget vill utskottet även lyfta fram den förändring av sanktionssystemet på arbetsmiljö- och arbetstidsområdet som behandlas i detta betänkande. Avsikten med att införa sanktionsavgifter på bred front vid överträdelser av föreskrifter är att få till stånd ett effektivare sanktionssystem. En förhoppning är att systemet genom att konsekvent leda till påföljd för den som begår överträdelser även kan få preventiva effekter på överträdelser av föreskrifter i stort. Med hänvisning till det som anförts ovan avstyrker utskottet motionerna 2012/13:A202 (V) yrkande 16 och 2012/13:A220 (FP). Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att begränsa öppettiderna i affärer och . och (båda MP) vill i motion 2012/13:A366 att regeringen tar fram lagstiftning för att reglera öppettiderna i affärer och . Motionärerna anser att det är värt att pröva att göra söndagen så köpfri som möjligt och att det är rimligt att se över hur sent affärer ska få hålla öppet . Motionärerna anser att en skärpt lagstiftning för att begränsa affärernas öppettider skulle föra med sig flera fördelar, såsom en mer balanserad syn på konsumtion och en bättre folkhälsa genom att minska den stress många lider av . Enligt utskottets uppfattning är en god folkhälsa en nödvändig förutsättning för ett väl fungerade arbetsliv.