bet · H001UU7 · 2013-02-14 00:00:00 — 2011/12:MJ459 av (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ansvar att genom internationellt arbete förebygga möjliga konflikter på grund av migration med ursprung i klimatrelaterade miljöförändringar. Motioner från allmänna motionstiden 2012/13:U207 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att ska avbryta allt samarbete som bidrar till militariseringen av EU. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att inte ska inleda några förhandlingar eller vidta andra åtgärder i syfte att ansöka om medlemskap i . tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att bör lämna Partnership for Peace. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att om ska avstå från att delta i Natoledda internationella insatser som inte bidrar till fred, utveckling och säkerhet för civilbefolkningen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att Nato inte bör tillåtas öva inom gränser. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den svenska representationen vid omgående bör avvecklas. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att endast bör delta i fredsskapande, fredsbevarande och fredsfrämjande åtgärder som sker på FN:s uppdrag. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i högre grad bör prioritera det fredsfrämjande arbetet och synliggöra denna typ av arbete i regeringens rapporter och utvärderingar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i syfte att konkretisera arbetet med att förebygga väpnade internationella konflikter bör upprätta en heltäckande handlingsplan för ändamålet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen i syfte att effektivisera arbetet med att förebygga väpnade konflikter bör upprätta en organisation för detta ändamål. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen regelbundet ska utarbeta en regeringsskrivelse om arbetet med att förebygga väpnade konflikter. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att civila och militära insatser alltid hålls separerade när det gäller personal, materiel och ekonomiska resurser. 2012/13:U239 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att vid eventuellt svenskt deltagande i framtida militära insatser ska även tiden efter den rent militära interventionen finnas med i planeringen. 2012/13:U240 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik ska beakta de många olika potentiella direkta hoten med grund i begreppet positiv fred. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säkerhetspolitiken bör sätta mänsklig säkerhet före territoriell säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se till de bakomliggande orsakerna till konflikter som utgör enorma hot i sig och är jämbördiga med de nya krigen. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste se bekämpande av fattigdom som en viktig säkerhetspolitisk fråga. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste erkänna hoten mot vår miljö som vår tids stora utmaning och fundamentala hot. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste inse att för att säkra den internationella freden måste förtryck erkännas både som ett hot i sig och som en grundorsak till andra säkerhetsrelaterade problem. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste föra en konsekvent och konstruktiv kamp mot terrorism och organiserad brottslighet där man aldrig försöker skydda demokratin med odemokratiska metoder. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste klara it-säkerheten för att säkra människors säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om migration. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att en bredare säkerhetspolitik måste förhålla sig till befolkningsökningen och till en ökad livsmedelsproduktion. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att säkerhetspolitiken ska utgå från politiken för global utveckling. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att det för är viktigt att vara en tydlig röst både i EU och utanför, samt att satsa på, fullt ut använda och vara del i reformeringen av FN. 2012/13:U267 av (KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om säkerhetspolitiska utmaningar. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om förhållande till Nato. 2012/13:U279 av och Skånberg (båda KD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att FN entydigt bör definiera vad som menas med terrorism. 2012/13:U304 av (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över förutsättningarna för ett framtida svenskt Natomedlemskap. 2012/13:U305 av Finn (M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om Nato. 2012/13:U306 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 1 Inledning. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 2.6 Konflikthantering fred och säkerhet. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 4.8 Rättssäkerhet i kampen mot terrorism. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 4.12 Skyldigheten att skydda. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 6.1 Nya hot och en modern säkerhetspolitik. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 6.3 EU:s krishantering. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen i avsnitt 10.8 Säkerhet och konflikter. 2012/13:U312 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att verka konfliktförebyggande med fokus på hela Sahelregionen. 2012/13:Fö265 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att i relevanta internationella forum bör driva frågan om insyn i och reglering av säkerhetsföretag. 2012/13:Fö268 av m.fl. (MP): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att våra internationella förpliktelser och bidrag till internationell fred ska vila på FN-beslut. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att , som ordförande i , bör driva miljöfrågorna hårdare med hänvisning till att Arktisområdet är ett framtida konfliktområde som kan få säkerhetspolitiska konsekvenser på grund av de stora olje- och gasfyndigheter som finns där. Motionsyrkanden som avstyrks av utskottet i förslagspunkt 8 m.fl. (S) m.fl. (MP) m.fl. (S) m.fl. (MP) m.fl. (MP) och Skånberg (båda KD) m.fl. (S) m.fl. (MP) Stenografisk uppteckning från Offentlig utfrågning om säkerhetspolitiska konsekvenser för EU i ljuset av den ekonomiska krisen Ordföranden: välkomna! Det här är utrikesutskottets offentliga utfrågning om säkerhetspolitiska konsekvenser för EU i ljuset av den ekonomiska krisen. Vi är väldigt glada över att utfrågningen sänds i tv, i , men det ställer lite krav på oss som är här inne. Det betyder att man behöver stänga av sina mobiltelefoner, för annars stör de mikrofonerna, och det blir ett högt och ganska otrevligt ljud i tv-apparaterna. kommer presidiet att göra det som ett gott föredöme. Flight mode kan möjligtvis vara okej, har teknikern sagt. Jag heter och är ordförande i utskottet. Bredvid mig har jag , som är vice ordförande. Vi kommer att leda mötet . Särskilt aktuellt är detta ämne i och med att norska beslutade att tilldela EU . I den motiveringen nämndes bland annat: Unionen och dess föregångare har bidragit till att främja fred och försoning, demokrati och mänskliga rättigheter i . Då kommer vi till den andra delen, som är den ekonomiska krisen. Den har pågått . Detta blir ett tillfälle att diskutera krisen bortom de rent ekonomiska och de rent sociala aspekterna. Det finns flera indirekta och direkta anledningar att diskutera säkerhetspolitiska konsekvenser för EU i ljuset av den ekonomiska krisen. Den rådande krisen och hur den hanteras kommer att påverka och forma EU:s framtid. Det inbegriper naturligtvis EU:s framtid som säkerhetspolitisk aktör. De frågor som jag närmast tänker på och det vi hade med i inbjudan är EU:s deltagande i internationell krishantering, politisk och institutionell sammanhållning inom EU och dess konsekvenser för EU att agera som en säkerhetspolitisk aktör externt. Sedan har vi förskjutningar i den globala maktbalansen inklusive frågor om EU:s globala attraktionskraft och mjuka makt. Den här offentliga utfrågningen ska ses som ett led i utskottets arbete med att ta fram ett betänkande på det här temat. Betänkandet är den text som vi sedan lämnar till kammaren. Det planeras till . Då förstår ni att vi har lagt detta ganska tidigt i processen, just med tanke på att vi som politiker ska kunna lyssna, ställa frågor och ha en ganska öppen diskussion. Transparensen och den öppna diskussion som utfrågningen är ett exempel på är väldigt viktigt för oss. Vi tycker att det är viktigt med medskick och kommentarer till vårt arbete. Därför är vi särskilt tacksamma att vi i panelen har tre välrenommerade experter på EU och säkerhetspolitik. Vi har doktorn i statsvetenskap , som är verksam vid , doktorn i statsvetenskap , som är verksam vid , och doktorn i statsvetenskap , som är verksam vid . De kommer att tala var. Sedan har vi en liten paus. Då får ni som är här kaffe. Ni som är hemma får lösa det själva. Sedan kommer vi att ha en frågestund. Då är det viktigt att ni som ställer frågor tydligt berättar vilka ni är. Vi kommer också att ha en lista. I första hand kommer frågorna att gå till utskottet, men i andra hand ska vi försöka släppa in så många externa som möjligt. Det kommer jag och att moderera. Då inleder vi med . : Tack så mycket! Det är väldigt roligt att vara här från . Jag tänkte börja med att säga: Ett sätt att förstå EU som en utrikes- och säkerhetspolitisk aktör är att titta på de olika beståndsdelar som man behöver för att kunna verka effektivt. Det är dels förmågan att ta beslut, dels förmågan att genomföra besluten. Att ta beslut handlar om sammanhållning. Det kräver gemensamma värderingar, hot eller intressen. Att genomföra beslut handlar mer om kapacitet och olika sorters maktmedel, verktyg, resurser, tillgång till partner och allianser och så vidare. Min allmänna bedömning här är att krisen än så länge inte har skapat några nya problem eller lösningar för säkerhetspolitik. Däremot har den förvärrat och förlängt den problematik som fanns redan innan. Men krisen har också sått frön till utveckling som skulle kunna stärka utrikes- och säkerhetspolitik . Än så länge kan vi säga att det lite grann står och väger mellan de olika tendenserna. Med det sagt kommer jag nu att fokusera på själva sammanhållningen, förmågan att ta beslut. Vad jag förstår kommer de efterföljande talarna att behandla olika aspekter av kapacitet, hård och mjuk sådan makt. Hur påverkas EU:s beslutsförmåga eller sammanhållningen av den ekonomiska krisen? Jag kommer att ta upp tre olika aspekter: splittringar mellan medlemsstater, den europeiska dagordningen och slutligen en utrikes- och säkerhetspolitisk vision eller bristen på den. För att börja med EU:s interna stridigheter: En av de tydligaste effekterna av eurokrisen är just den stora splittringen mellan länderna inne i eurozonen och de länder som står utanför. Det är kanske inte så mycket krisen som krishanteringen vad staterna gör för att ta sig ur situationen som splittrar och kan ha en effekt på säkerhetspolitiken. Vi ser att eurozonens länder redan har knutits mycket närmare under krisens gång. Om man tittar på vad som ligger i pipelinen och vad som är den troliga utvecklingen framöver ser man att de kommer att fortsätta att knytas samman. Vad är effekten av det? Jo, det är högst troligt att länder som samarbetar mycket, träffas och har egna forum att diskutera inom i slutändan kommer att få gemensamma preferenser och idéer även kring angränsande politikområden, som den gemensamma marknaden, men i slutändan också den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Än så länge skulle jag inte säga att det har inträffat riktigt, utan det är fortfarande rätt vattentäta skott i EU mellan de olika politikområdena. Men tror jag att detta är en högst trolig utveckling. Det är extra relevant för , som för tillfället inte på något sätt befinner sig i kärna. En annan skiljelinje går kanske inte mellan länderna i eurozonen och dem utanför utan snarare mellan dem som har och dem som inte har. Vi kan prata om resurser, skulder eller tillväxt. Det är nu rätt stora skillnader i och klyftor mellan länder. Det stämmer rätt väl överens med dem som förespråkar en svångremspolitik för att lösa eurokrisen och dem som förespråkar stimulans eller till och med transfereringar mellan länderna. Även här skulle jag säga att klyftorna än så länge kanske inte spelar så stor roll för säkerhetspolitiken. Ett exempel är , som borde vara rätt marginaliserat i sådana här diskussioner men som ändå rätt effektivt lyckas stoppa och vara lite av en bromskloss när det gäller utrikes- och säkerhetspolitik, trots sin rätt prekära situation. Men tror jag att detta verkligen är klyftor som kommer att kunna påverka möjligheten att formulera en gemensam politik. När solidariteten och förtroendet mellan staterna urholkas påverkar det alla politikområden. Å andra sidan kan man anta eller ha en förhoppning om att om man lyckas ta sig ur krisen på ett sätt som ökar solidariteten mellan staterna kan det bli en katalysator även på det säkerhetspolitiska området. Men det ser inte riktigt ut som om vi är på väg åt det hållet . Den andra punkt som jag vill ta upp handlar om den europeiska dagordningen. Om effekten av splittrade medlemsstater är något som syns är detta något som syns , nämligen att vi inte pratar så mycket om utrikes- och säkerhetspolitik. Även om vi har arbetsgrupper som jobbar och man arbetar i de nationella parlamenten, i ministerrådet etcetera behövs det styrning och input från högsta politiska ledning, till exempel . Men det finns inte och har inte funnits . Det är rätt tydligt att det inte är utrikes- och säkerhetspolitik som man har fokuserat på. Det är helt naturligt: Om din lägenhet brinner kommer du inte att prioritera bostadsrättsföreningens årsmöte eller grannsamverkan, utan du fokuserar först på det som är viktigast. Så skulle jag säga att det är inom EU : Fokus är på att reda ut vår ekonomi, inte på att stärka strategiska partnerskap eller lägga fram idéer om framtiden. Så till en motsatt effekt av detta som man skulle kunna se. Om medlemsstaterna är helt upptagna av att lösa krisen skulle det kunna ge lite mer spelrum till institutionerna att verka inom det här området. Men jag tror inte att institutionerna kan väga upp att utrikespolitiken inte är med på agendan. inom EEAS verkar inte riktigt vara sugen på att bli någon sorts policyentreprenör och driva detta framåt, och har helt enkelt inte så mycket inflytande när han inte flankeras av medlemsstaterna. Om man ska komma till ett domslut skulle jag säga att bristen på en dagordning verkligen har påverkat negativt. Den tredje punkt som jag skulle vilja ta upp handlar om utrikespolitisk vision eller bristen på den. Det är väldigt svårt att enas om utrikes- och säkerhetspolitiska initiativ om det inte finns idéer om hur världen borde se ut och vilken roll borde spela i den. På det inrikespolitiska området har det fungerat rätt bra, utan storskaliga visioner. Man har haft process i stället för vision. Man har fokuserat på rätt funktionella lösningar inom tekniska områden. Jag tror att det var som sade: If you have a vision, go see a doctor. Men det fungerar inte riktigt med den attityden när det gäller utrikespolitik, utan det krävs en plan för vilken aktör man ska vara och vad man vill åstadkomma för att kunna påverka omvärlden. Något som är rätt talande för detta skulle jag säga är , som även om den har vissa kvaliteter är rätt tydlig i bristen på utrikespolitisk vision. Den bygger på ett antal problem som ställs upp, och man listar ett antal verktyg och processer som man ska tillämpa för att kunna hantera de problemen. Men det saknas en mer grundläggande idé om vad ska vara, vad vi ska åstadkomma och vilken vision vi har. Vad har då detta med den ekonomiska krisen att göra? Jo, varje vision måste utgå från att man känner sig själv. Varje strategi börjar med att man vet vad man har för intressen och värderingar och hur man ska driva dem framåt. Just är det väldigt tydligt att den självbilden är rätt stukad bland européer i allmänhet och kanske bland våra politiska ledare i synnerhet. Det spelar roll för hur vi ses utifrån och hur vi kan formulera visioner om framtiden. Jag menar att en av de tydligaste effekterna av krisen sitter i våra huvuden, helt enkelt idén om vilka vi är och vad vi kan åstadkomma. Jag har tagit upp tre olika aspekter av EU:s förmåga till säkerhetspolitiska beslut: sammanhållning, agenda och vision. Vad får vi då om vi lägger ihop de elementen? Om man tänker på säkerhetspolitik kan man se EU lite som en segelbåt. har man hållit på att kämpa med att få seglen på plats, man har lackat båten, man har mekat med rodret och så vidare. har man en helt okej båt. Den är inte perfekt, fast den skulle kunna segla. Men det finns två andra stora problem: Det blåser inte, och man har ingen idé om vart man ska åka. Jag skulle säga att den ekonomiska krisen kanske har gjort lite revor i seglen och repor i lacken. Men det spelar inte så stor roll, så länge det inte blåser och man inte vet vart man ska åka. Vad betyder det då, om vi återvänder till politiken? Jo, det saknas en politisk vilja att driva på utvecklingen, och det saknas en vision om vart man ska. Men utan en idé om vart man vill och en vilja att faktiskt ta sig dit kommer inga institutionella lösningar och tyvärr inga Nobelpriser, nya förkortningar eller annat att hjälpa oss på vägen. Vi behöver politisk vilja. Kan då krisen skapa den politiska viljan inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området? Det återstår att se. Man kan måla upp två scenarier. Det ena är att staterna lyckas reda ut det att skuldbördan på något sätt kan delas eller hanteras på något sätt och att det ger utrymme för mer solidaritet mellan stater men också att krisen, den här nära-döden-upplevelsen, faktiskt skapar en upplevelse mellan europeiska stater av att vi är väldigt små och känsliga när vi står ensamma och att det finns en poäng i att agera tillsammans, det vill säga att det blir ett nytt narrativ om vad EU borde vara och hur vi kan utvecklas. Det andra scenariot pekar så klart åt andra hållet, att skuldbördan inte kan hanteras och att det blir mer splittring mellan länder, att det leder till urholkad solidaritet och att nedskärningar i de olika medlemsstaterna leder till att de prioriterar kortsiktiga nationella intressen framför mer långsiktiga, gemensamma intressen, som att påverka omvärlden och det internationella systemet etcetera. Länder kommer mer och mer att börja använda sin politik för att främja egna ekonomiska intressen, så kallad geoekonomi. Det lilla politiska kapital man då har kvar kommer man då snarare att investera i nationella lösningar än på den europeiska nivån. Det finns alltså ett väldigt optimistiskt scenario, om man är lagd så, och ett rätt negativt scenario. Än så länge tror jag att det står och väger. Kanske är det , när ni ska skriva betänkandet, lite tydligare vart vi är på väg. Det var mycket effektivt vi ligger före i tidsschemat. Det tror jag aldrig har hänt i utrikesutskottet. Men vi är tacksamma för det. Då släpper vi fram , som ska prata om neddragningar i EU-ländernas försvarsbudgetar och konsekvenser för EU:s deltagande i internationell krishantering. : Tack så mycket för inbjudan! Det är jättekul att som statsvetare få vara just här i och prata. Det är stort, och det är spännande att få diskutera sina egna forskningsfrågor direkt med utskottet. Det tema som jag har blivit tilldelad är ekonomisk kris och EU:s framtida insatser. Först tänker jag säga något om global ekonomisk kris, sedan tänker jag ge ett par perspektiv på försvarsbudgetutvecklingen i krisens spår, och sedan tänker jag diskutera lite vilka konsekvenser det får. För att börja med den globala ekonomiska krisen: Det är väldigt viktigt att ha med sig att detta är ett skeende som är exceptionellt. Finansiella kriser är förvisso i stora stycken likadana i och med att de går igenom samma förlopp av eufori, panik och krasch. Men även om de följer detta förlopp, så skiljer de sig runt ett tema, och i denna kris är temat särskilt aggressivt. Jag har lyckats få ihop fem E:n som jag tror gör det lite lättare att komma ihåg vad vi pratar om. Dagens kris är endogen. Den är skapad i och av systemet. Det är inte tulpanlökar som eller någon annan enskild faktor som har lett fram till krisen, utan det var egentligen det finansiella systemets uppbyggnad och design som var den viktigaste faktorn. Den är epicentrisk. Den utgick inte från en perifer Söderhavsö utan direkt från centrum. Det var i och det hela egentligen började. Den har varit epidemisk, med snabbt och brett spridningsförlopp. Alla är påverkade. Krisen är verkligen global. Den är enorm. Det är en skala och en magnitud på den här krisen som inte liknar något annat sedan den stora depressionen och . Sedan är krisen det e:et har jag fått lägga till senare europeisk . När krisen började trodde man inte att det skulle bli en särskilt europeisk kris. Det såg länge ganska bra ut, men visade det sig att det blev nästan mest en europeisk kris. Där fick jag ett femte E. Det jag skulle vilja skicka med är att krisen fortfarande pågår. Vi är på intet sätt ur den. Den är långt ifrån avslutad. Det tycker jag är en viktig lärdom att ha med sig beträffande hur man ska tänka på säkerhetspolitiska konsekvenser av den ekonomiska krisen. Om vi då kastar oss över till försvarsbudgetutvecklingen: Jag har tagit god hjälp av min kollega och den databas som vi har på FOI som hanterar försvarsbudgetar. Jag tänkte börja med att sätta försvarsbudgetutvecklingen i lite större perspektiv. I EU är försvarsutgifterna egentligen inte särskilt stora alls om man jämför med . Ekonomierna är av jämförbar storlek även om EU-länderna tillsammans är en större ekonomi än . Men om man tittar på det här diagrammet blir det helt uppenbart att vi lägger väldigt mycket mindre än på försvaret. Vi kan sedan titta på hur utvecklingen ser ut . Poängen med den bild som jag visar nu är egentligen att de fyra stora EU-länderna , , och står för en enormt stor del av EU:s försvarsutgifter, medan vi andra är ganska små i sammanhanget. Jag tänker snabbt gå vidare. Om vi går in på krisen: Finns det ett entydigt samband här? Nej, om man indexerar så ser man här att skillnaden är enorm i fråga om krisens direkta påverkan. Högst upp har vi det lilla landet , som ökar sina försvarsutgifter med . Längst ned har vi det lilla landet , som halverar sina försvarsutgifter . Ofta pratar vi om den ekonomiska krisen som om allt går nedåt. Ja, aggregerat gör det kanske det. Men det skiljer sig väldigt mycket åt mellan olika länder. Men, man ska också komma ihåg att det tar tid för krisen att visa sig i statistiken.