bet · H001TU13 · 2013-03-21 00:00:00 — Jag kan fråga regeringsrepresentanterna om de vet när denna kommer att tillsättas. har det varit väldigt tyst om den utredningen, som har beslutat. Det är möjligt att vi erhåller ett svar på det. I avvaktan på det yrkar jag bifall till utskottets förslag och avslag på reservationen. Att har ett motstånd mot Europeiska unionen, nästan en fundamental, näst intill religiös, uppfattning om att allt som görs på EU-nivå är fel känner vi till . Däremot är jag förvånad över den allians som har skapats här kring motståndet mot EU. Likväl är jag inte förvånad över resonemanget från Wiklander. Däremot ställer jag mig frågande till hur länge detta nästan religiösa motstånd mot EU ska få hindra enskilda människors möjligheter att färdas fritt inom Europa.Det här förslaget syftar till att underlätta människors vardag, att underlätta för människor att göra klimatsmarta val, att hellre ta tåget än flyget. Hur länge ska detta fundamentala motstånd mot EU ställas mot att underlätta människors vardag? Hur kommer det sig att man inte kan se - just därför att vi diskuterar subsidiaritetsfrågan och inte sakfrågan - att om vi vill göra det enklare för människor att röra sig inom måste det till en samordning på EU-nivå? Huruvida jag skulle ha en religiös uppfattning om EU överlåter jag åt andra att bedöma; själv känner jag mig inte särskilt anfäktad av sådant. Den uppfattning vi har av EU från mitt partis sida är att vi inte tycker om överstatlighet. Vi tycker inte om att parlamentet sätts under någon sorts förmyndare i andra länder. Vi tycker inte heller om den sortens subsidiaritetsprövning som föreslås här. Det som representerar kan jag möjligen tänka mig, men jag är mot den här fanatismen att allting är till salu, att allting ska konkurrensutsättas vare sig det är bra eller inte. Vi har sett vad vissa konkurrensutsättningar har lett till i vårt land, och vi har fått ganska nog av en del. Jag kan nämna ett par. Taxirörelsen fixade man för ett tjugotal år sedan. Den fungerar inte. Om järnvägen fungerade kanske vi inte hade behövt tillsätta en utredning, som tydligen aldrig kommer till stånd.I stället pratar man här om att vi hindrar människor att resa. På vilket sätt blir det bättre om EU får bestämma hur järnvägsvagnarna ska se ut och hur de ska fungera och göra en överprövning på det? På vilket sätt blir människornas vardag bättre av det?Jessica blandar ihop järnväg och flyg. Jag är av uppfattningen att båda trafikslagen behövs och ska kunna komplettera varandra. Det är inte lätt att åka tåg till . Det tar lite när vi ska på våra utskottsresor till exempel. När det gäller att inte ställa trafikslagen mot varandra är vi överens. Det är klart att varje trafikslag har sin plats. Däremot har vi väldigt högt ställda klimat- och miljöambitioner i liksom i . Vi vill vara ett föredöme på miljöområdet, i alla fall vill jag att vi ska vara det. Jag tror att det är ambition och de flesta partiers ambition. Vi har tyvärr sett att järnvägsmarknaderna och andelen av järnväg av hela transportmarknaden inte har ökat. Flyget har ökat , men det har inte järnvägsmarknadens andel gjort. Det tycker jag är tråkigt. Det är ett klimatsmart sätt att resa.Jag tycker också att EU ska vara ett mellanstatligt samarbete, och jag tycker att oppositionen på det här sättet väljer att sätta stopp för en konstruktiv debatt som vi annars kunde ha fört i med de andra medlemsstaterna om hur vi bäst utformar det här förslaget. har oppositionen från början sagt nej till harmoniseringen.Jag tycker att det som här för fram är ganska intressant. Kanske har vi någonstans nått kärnan i resonemanget? Kan det måhända vara så att oppositionen inte alls tycker att det är positivt med en harmonisering? Att döma av tongångarna från är det snarare tvärtom. En konkurrensutsättning av marknaden är inte alls bra. Jag menar att det för varje resenärs skull är rimligt och vettigt att det finns ett större utbud av resor att välja mellan och en större press på priserna, som ju följer av ett ökat utbud. Det gör att människor på ett enklare och ett mer kostnadseffektivt sätt kan välja hur de vill ta sig fram inom . Det är anledningen till att jag tycker att det här förslaget är bra. Jag tror inte att tågluffarkortet är svaret i det moderna , och jag tror att vi måste utveckla sätten att resa. Jag tycker att det är tråkigt att oppositionen, såsom det låter på , är emot en öppen marknad i sin helhet och egentligen emot harmoniseringen som sådan. Jag tror att och jag är ganska överens. Vi vill båda naturligtvis ha ett bra järnvägssystem, vill att det utvecklas och att folk använder det mer. På vilket sätt skulle denna utveckling garanteras genom att vi lämnar ifrån oss beslutsmakten till EU? Det förstår jag inte. Eftersom det handlar om subsidiaritetsprövning och ingenting annat menar jag - utan att ha någon religiös uppfattning i frågan - att en ståndpunkt som är ganska vettig är att vi säger ifrån när man vill avlöva parlamenten så som man nu gör.Av handlingarna framgår att det finns exempel på åtgärder som kan underlätta utan att man behöver gå sådana här vägar. Det är gemensam information, gemensamma tidtabeller, biljettsystem och så vidare. Det finns naturligtvis väldigt mycket att göra. Teknikaliteterna i det här järnvägspaketet kan leda till många intressanta diskussioner, och kanske vi i slutändan, förhoppningsvis, får se ett enigt utskott bakom vilka åtgärder som behövs. Jag är mycket nöjd med att majoriteten i trafikutskottet anser att kommissionens förslag i fjärde järnvägspaketet strider mot subsidiaritetsprincipen. Kommissionens förslag om att utöka befogenheterna för Europeiska järnvägsbyrån, ERA, när det gäller att godkänna järnvägsfordon och att utfärda och återkalla järnvägssäkerhetsintyg anser vi i majoriteten inte ska vara underställda överstatliga beslut. Det behövs inte heller överstatliga beslut om att öppna inrikes persontrafik för konkurrensutsättning.Kommissionens förslag till fjärde järnvägspaketet, som presenterades , sägs ha till syfte att skapa en gemensam europeisk järnvägsmarknad. Det sägs vidare att man vill undanröja administrativa och tekniska hinder, öppna marknader, skapa oberoende järnvägsföretag och infrastrukturförvaltare och undvika förtäckt diskriminering. På sedvanligt marknadsfundamentalistiskt sätt à la EU lägger man allt fokus på de privata tågoperatörernas och infrastrukturförvaltarnas krav. Man lägger inget fokus på medborgarnas och resenärernas vare sig krav eller behov. Och alliansregeringen välkomnar, föga överraskande, kommissionens förslag om obligatorisk upphandling av kollektivtrafik på järnväg, vilket regeringen i stor utsträckning redan genomfört i landet.Trots att vi i tycker mycket illa om att konkurrensutsatt kollektivtrafiken är det ändå viktigast att landet självt har beslutanderätt om hur man vill organisera inrikes kollektivtrafik på järnväg. Det betyder att kan bestämma självt om att förändra dagens organisation. anser att det saknas belägg för att konkurrensutsättningen av järnvägstrafiken innebär att man, som kommissionen hävdar, säkerställer att järnvägen utvecklas och förvaltas på bästa sätt.Vänsterpartiet menar att det är avregleringen och uppdelningen som är huvudorsaken till att vi har ett illa fungerande järnvägssystem med undermåligt underhåll, förseningar och inställda tåg som resultat. Skulle järnvägsunderhåll vara mer samordnat och helhetssyn råda skulle vi ha bättre underhållna järnvägar. Vi behöver alltså mer samordning och gemensamma tag för att få landets järnvägssystem att fungera och förvaltas på bästa sätt och därmed också öka de klimatsmarta transporterna på järnväg.Vi är därför angelägna om att påminna hela om det enhälliga beslutet om att genomföra en utförlig utredning av järnvägssystemets organisation. Man kan ju undra varför allianspartierna , utan att avvakta resultatet av den utförliga järnvägsutredningen, säger ja till överstatliga beslut om att öppna marknaden för inrikes persontransporter.För del handlar det om intellektuell hederlighet när vi kräver att få fakta på bordet innan säger ja till kommissionens förslag att öppna marknaden för inrikes persontrafik. Detta synsätt borde gälla även de borgerliga partierna.Låt oss dra lärdomar av den svenska konkurrenssättningen. Vi måste våga ta till oss det som har hänt, se sanningen i vitögat och sluta upp med allt hyckleri om att avreglering och privatisering ger oss den bästa tänkbara järnvägsorganisationen.Herr talman! Det är ett viktigt beslut att säga nej till överstatligheten i det fjärde järnvägspaketet. Landets medborgare betalar gemensamt för kollektivtrafiken med skatter och biljettpengar. Kollektivtrafiken tillhör oss och är liksom övrig infrastruktur, vård, omsorg och skola en del av den grundläggande samhällsservicen. Avreglering, bolagisering och konkurrensutsättning har varit ledord. Detta har tvingat fram stora förändringar och försämringar inom kollektivtrafiken. Det är dags för en ny färdriktning i järnvägspolitiken. I den strategin är dagens resultat av subsidiaritetsprövningen viktigt.Jag yrkar bifall betänkandets utlåtande och avslag på regeringspartiernas reservation. Man kan inte säga annat än att och är väldigt ärliga. De är helt enkelt skeptiska mot alla typer av avregleringar. Det har väl framgått tidigare, men det framgick väldigt tydligt i anförande i dag.Alla här prisar åtgärder som kan ge tåget större marknadsandelar både nationellt och internationellt. Vi använder ordet klimatsmart resande, och tåget uppfyller ju det kriteriet med råge.De nationella järnvägssystemen och de gränsöverskridande järnvägssystemen hänger faktiskt ihop, och det är det som frågan egentligen gäller . Vi kommer väldigt snabbt in på sakfrågan exakt var vi kommer att landa med de här direktiven, men till syvende och sist måste vi återkomma till själva subsidiaritetsprövningen. Det som tydligen skiljer oss åt är att vi tror hårt på att om man ska få ett gemensamt europeiskt järnvägssystem att fungera måste man fatta beslut på EU-nivå. Utskottsmajoriteten skriver att det minskar utrymmet för väl fungerande nationella särkrav. Då kan man ställa sig frågan hur väl fungerande nationella särkrav konkret ska gynna järnvägstrafiken mellan länderna i . Jag förstod inte riktigt frågan, men jag skulle kunna ställa en fråga tillbaka till är det som säger att besluten om inrikes kollektivtrafik inte ska fattas på närmaste nivå? Är det inte så att beslut bör fattas närmast människorna som använder sig av kollektivtrafiken? Varför ska man just inom detta område, som inte lämpar sig för den konkurrensutsättning som förespråkar, överflytta besluten?Jag ser inte järnvägen som en marknad. Jag ser den som en del av den gemensamma servicen i ett samhälle. Med tanke på de resultat som konkurrensutsättningen som din regering har genomfört med all den problematik som den innebär, vad är det som gör att du tror att järnvägen ska kunna fungera bättre och konkurrera med andra transportsätt om man fattar överstatliga beslut? Överstatlighet innebär enligt onödig byråkrati. Man tror att det ska innebära fördelar att konkurrensutsätta nationell järnvägstrafik och kollektivtrafik. Varför skulle det förbättras av att man flyttar över besluten till överstatlig nivå? Vi kan väl börja med att slå fast att den avreglering som har pågått i har gett ökad järnvägstrafik på både person- och godstrafiksidan, så avregleringen i sig har varit positiv för det svenska järnvägssystemet och järnvägsanvändandet.Sedan kan vi konstatera att tågets marknadsandelar inom inte ökar. Det är ändå något som vi måste ta fasta på, inte minst ur klimatsynpunkt.Jag kanske får förtydliga min fråga om nationella särkrav. Hur tror att nationella särkrav kommer att öka den europeiska järnvägstrafiken? Är inte det som är problemet att vi har tekniska och administrativa skillnader som vi måste jämna ut? Det är det man har försökt göra nu med en rad järnvägspaket. Men det är ändå inte tillräckligt, utan man måste fatta ytterligare beslut på EU-nivå, och det är det som subsidiaritetsprövningen handlar om.När det gäller exakt var beslutskompetensen kommer att ligga delar oppositionen och regeringen synpunkten att det finns en viss skepticism mot det förslag som ligger nu när det gäller beslutskompetens. Regeringen kommer därför att arbeta för alternativa sätt att lösa problemet för att uppnå samma syfte. Men syftet är ändå det grundläggande, att man genom gemensamma beslut på EU-nivå ska utveckla det europeiska järnvägssystemet så att det blir effektivare och får större marknadsandelar. Exemplet är bra i sammanhanget.Den svenska marknaden är ju avreglerad , så jag förstår inte det som tagits upp här tidigare. Var ligger felet i att får en samstämmighet och att svenska järnvägsföretag kan åka ut i och konkurrera på lika villkor? Jag tror att man kan få standardiserade regler på andra sätt än med överstatliga beslut. Jag vill påminna om att vi från sida inte har någonting emot mellanstatliga beslut, alltså att man som jämbördiga parter kommer överens om olika saker.Det som är intressant är att inte med ett enda ord tar upp som även regeringspartierna var för. Jag får ibland en känsla, och det kanske är för att jag är så konspiratoriskt lagd, att ett sätt att slippa tillsätta en parlamentarisk järnvägsutredning är att redan nu säga ja till överstatliga beslut utifrån kommissionens förslag om att konkurrensutsätta den inrikes persontrafiken och att det är något som man fattar beslut om på EU-nivå, inte på nationell nivå.Jag ser fortfarande att det är en demokratiskt viktig möjlighet efter utredningen, om det visar sig att orsaken till att vi inte har ett fungerande järnvägssystem är just uppstyckningen och uppdelningen, att som politisk kraft i dra lärdomar och de rätta slutsatserna i stället för att tvingas in i ett system som inte passar framför allt inrikes persontrafik.