bet · H101KrU4 · 2013-12-04 00:00:00 — Det finns flera exempel på regional och lokal nivå där modeller för samverkan har utvecklats. har enligt propositionen avstyrkt förslaget om ett uppdrag i sitt remissvar. Några instanser, bl.a. , Läsrörelsen och Länsbiblioteket , menar också att inte har kompetens inriktad på förskolebarn. Mot bakgrund av den pågående beredningen av betänkande (SOU 2013:58) som rör framtiden för är regeringens bedömning att det inte är lämpligt att gå vidare med utredningens förslag om en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna. Arbetet med att stärka litteraturen och läsningen i förskolan är emellertid viktigt och bör i stället ske genom vidareutvecklad och ökad samverkan mellan förskolor och folkbibliotek, vilket ett antal remissinstanser också föreslagit, t.ex. länsbibliotekarier och Läsrörelsen. Genom att litteratur och läsfrämjande avses ingå som en del av kultursamverkansmodellen finns goda förutsättningar att vidareutveckla samverkan mellan förskolor och folkbibliotek. Även kan spela en roll i detta sammanhang genom sitt nationella ansvar för läsfrämjande insatser utanför skolan. I kommittémotion 2013/14:Kr7 av i m.fl. (S) yrkande 9 föreslår motionärerna en försöksverksamhet med läsombud i enlighet med förslag. Även i kommittémotion 2013/14:Kr5 av m.fl. (V) yrkande 1 framhålls att regeringen bör återkomma med förslag om att inleda en försöksverksamhet med läsombud. Detta mot bakgrund av bedömning att lärarnas kunskaper om litteratur, särskilt barn- och ungdomslitteratur samt litteraturdidaktiska kunskaper, behöver stärkas. Utskottet vill inledningsvis anföra att arbetet med att stärka litteraturen och läsningen i förskolan är viktigt. I likhet med regeringen anser utskottet emellertid att det mot bakgrund av bl.a. den pågående beredningen av betänkande (SOU 2013:58) inte är lämpligt att gå vidare med förslag om en försöksverksamhet med läsombud. Mot den bakgrunden föreslår utbildningsutskottet att kulturutskottet avstyrker motionerna 2013/14:Kr7 (S) yrkande 9 och 2013/14:Kr5 (V) yrkande 1. Fortbildningsinsatser på läs- och skrivområdet Enligt 2 kap. 34 § skollagen (2010:800) är det huvudmännen som ska se till att personalen vid förskole- och skolenheterna ges möjligheter till kompetensutveckling. Statliga satsningar som syftar till att stärka lärarnas kompetens, t.ex. Lärarlyftet, Förskolelyftet och Läsa-skriva-räkna-satsningen, har initierats. För att förbättra läsningen bland barn och unga krävs dock ytterligare insatser för att framför allt stärka lärarnas kunskap om olika metoder för läs- och skrivutveckling. visar att lärarna ofta saknar relevanta verktyg för sin undervisning inom detta område. Regeringen delar utredningens och flertalet remissinstansers bedömning att lärarna behöver använda sig av olika metoder för att kunna stödja elevernas läs- och skrivutveckling. I budgetpropositionen föreslår regeringen en fortbildningsinsats för lärare i och gymnasieskolans första år inom läs- och skrivutveckling. Satsningen föreslås pågå –2018 och beräknas omfatta . har i sitt remissvar framhållit vikten av att kompetensutvecklingen har ett tydligt skolutvecklingsperspektiv och att den samordnas med det genomförande av nya läroplaner som förskolor och skolor är inbegripna i. Regeringen delar bedömningen att de föreslagna kompetensutvecklingsinsatserna ska ligga i linje med det utvecklingsarbete som bedrivs inom skolan och förskolan. Regeringen instämmer också i att det finns behov av kompetensutveckling för fler grupper som arbetar med läsfrämjande, däribland bibliotekarier, vilket även ett antal remissinstanser påpekar, t.ex. , och länsbibliotekarier. Lärarna har dock en särskild roll i att förbättra barns och ungas läsförmåga. Den föreslagna kompetensutvecklingsinsatsen är därför inriktad mot läs- och skrivområdet inom och gymnasieskolans första år. I motion 2013/14:Kr8 av och (båda MP) yrkande 1 välkomnas regeringens förslag om en fortbildningsinsats för lärare inom läs- och skrivområdet. Motionärerna anser dock att förslaget är otillräckligt och att fler yrkesgrupper ska få ta del av fortbildningsinsatserna. Motionärerna framhåller att läsning behövs i alla ämnen och att fortbildningen ska vara öppen för alla lärare i förskola, grundskola och gymnasium. konstaterar inledningsvis att de internationella studierna 2009 och Pirls 2011 samstämmigt visar att svenska elevers läsförmåga har försämrats . Denna bild stöds också av nationella undersökningar. Därför delar utskottet regeringens bedömning, som också kommer till uttryck i motionsyrkandet, att många lärare behöver kunskap om fler metoder för att kunna individanpassa undervisningen i större utsträckning och bättre stödja elevernas läs- och skrivutveckling. Utskottet välkomnar således den kompetensutvecklingsinsats som regeringen föreslår i budgetpropositionen . Regeringen anför i budgetpropositionen att kompetensutvecklingsinsatsen innebär utbildade handledare och webbaserat stöd för olika lärarkategorier och att det kollegiala lärandet är i fokus, i likhet med satsningen Matematiklyftet. Regeringen anför vidare att satsningen i första hand bör omfatta lärare som undervisar i ämnet svenska i och gymnasieskolans första år och att regeringen har för avsikt att ge i uppdrag att genomföra kompetensutvecklingsinsatsen (prop. 2013/14:1, utg.omr. 16 s. 63). Utskottet menar att den inriktning för kompetensutvecklingsinsatsen som regeringen föreslår är väl avvägd och att det därför inte finns skäl för något ställningstagande från med anledning av motionsyrkandet. Avslutningsvis vill utskottet understryka att det finns mycket starka skäl för att noggrant följa utvecklingen när det gäller svenska elevers läs- och skrivförmåga. Med det anförda föreslår utbildningsutskottet att kulturutskottet avstyrker motion 2013/14:Kr8 (MP) yrkande 1. Mål för antalet lästa böcker Regeringen föreslår att följande nationella mål ska gälla för politiken för litteratur- och läsfrämjande. Alla i ska, oavsett bakgrund och med utgångspunkt i vars och ens särskilda förutsättningar, ges möjlighet att utveckla en god läsförmåga och ha tillgång till litteratur av hög kvalitet. Regeringen bedömer vidare att statens samlade insatser för att nå målet bl.a. bör syfta till att läsförmågan förbättras jämfört med och att fler än regelbundet tar del av både fack- och skönlitteratur. Regeringen anför dessutom i propositionen att de nationella målen för litteratur- och läsfrämjande syftar till att tydliggöra de nationella kulturpolitiska målen och ligger i linje med det uppdrag skolan har enligt läroplanen när det gäller elevers läs- och skrivutveckling. De nationella målen för litteratur- och läsfrämjande ska vara styrande för de statliga myndigheternas arbete. De ska även inspirera och vägleda kommuner och landsting samt inspirera aktörer i det civila samhället. Regeringen anför vidare att målen inte ska begränsa det omfattande uppdrag som förskolan och skolan har utan, som påpekar i sitt remissvar, lämna det öppet för huvudmän och skolor att själva kartlägga, analysera och formulera åtgärder utifrån lokala behov. I motion 2013/14:Kr6 av (SD) yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om att slå fast ett lämpligt antal böcker som varje elev i grund- och gymnasieskolan ska läsa och redovisa . Motionären anför vidare att det vore lämpligt att undervisningen inkluderar ett läskrav med t.ex. två skönlitterära verk per termin. För detta ändamål bör ta fram mål om vilken mängd böcker som det är lämpligt att läsa med avseende på vilken årskurs eleven hör till. vill inledningsvis framhålla att skolan har en viktig roll när det gäller att nå det övergripande mål som regeringen föreslår i propositionen, dvs. att alla i , oavsett bakgrund och med utgångspunkt i vars och ens särskilda förutsättningar, ska ges möjlighet att utveckla en god läsförmåga och ha tillgång till litteratur av hög kvalitet. Regeringen bedömer vidare i propositionen att statens samlade insatser för att nå det övergripande målet bl.a. ska syfta till att läsförmågan förbättras och att fler än regelbundet tar del av både fack- och skönlitteratur. Även när det gäller sådana insatser anser utbildningsutskottet att skolan har en central roll. Utskottet delar regeringens uppfattning att målen inte ska begränsa det omfattande uppdrag som förskolan och skolan har. Det är enligt utskottets mening viktigt att huvudmän och skolor själva formulerar åtgärder utifrån lokala behov. Den sortens mycket konkreta mål som föreslås i motionsyrkandet riskerar enligt utskottets bedömning att begränsa sådana möjligheter. föreslår mot denna bakgrund att kulturutskottet avstyrker motion 2013/14:Kr6 (SD) yrkande 2. Nationell biblioteksmyndighet, -strategi och -plan Propositionen innehåller inga förslag eller bedömningar om att skapa en nationell biblioteksmyndighet eller om att ta fram en nationell biblioteksstrategi eller en nationell biblioteksplan. I kommittémotion 2013/14:Kr7 av i m.fl. (S) yrkande 4 framhåller motionärerna att Kungl. har ett viktigt regeringsuppdrag att vara den myndighet som ansvarar för den nationella överblicken samt främja samverkan och utveckling av biblioteken i . Motionärerna anser dock inte att detta uppdrag är tillräckligt för att möta dagens utmaningar, och därför föreslås att uppdraget förtydligas och förstärks och att Kungl. blir en nationell biblioteksmyndighet. I yrkande 5 föreslår motionärerna att regeringen ger Kungl. i samarbete med i uppdrag att utarbeta en nationell biblioteksstrategi och en nationell biblioteksplan. vill inledningsvis framhålla att inriktningen på Kungl. uppdrag är väl avvägt och ser inga skäl att förändra uppdraget. Utskottet konstaterar vidare att regeringen i enlighet med vad som aviserades i den kulturpolitiska propositionen Tid för kultur (prop. 2009/10:3) har gett Kungl. i uppdrag att ha en nationell överblick över biblioteksområdet. Enligt 5 § förordningen (2008:1421) med instruktion för Kungl. ska myndigheten bl.a. främja samverkan och utveckling inom området, samt svara för att tillsammans med länsbiblioteken följa upp utformningen och användningen av biblioteksplatser. anser att det i det uppdrag som Kungl. redan har finns utrymme att överväga vilka mer strategiskt inriktade dokument som kan främja samverkan och utveckling inom området. Detta har utskottet också tidigare framfört (yttr. 2012/13:UbU4y). Utskottet anser således att Kungl. redan enligt sitt nuvarande uppdrag kan bedöma om det finns behov av nationella plandokument. Mot denna bakgrund föreslår utbildningsutskottet att kulturutskottet avstyrker kommittémotion 2013/14:Kr7 (S) yrkandena 4 och 5. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (M), (S), (S), (FP), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S) och (C). Bemannade skolbibliotek (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: Förväntningarna på den nya skollagen avseende skolbiblioteken var stora. skolbiblioteksstatistik som presenterades blev därför en stor besvikelse. Kartläggningen visar på en ojämlik och odemokratisk skolbibliotekssituation. Kartläggningen visar att hälften av elever saknar tillgång till skolbibliotek, som man har lagstadgad rätt till. Dessutom visar kartläggningen att endast fyra av tio elever har tillgång till ett skolbibliotek som är bemannat minst . Alla elever ska ha tillgång till skolbibliotek, och för att höja kvaliteten ska skolans huvudmän sträva efter att skolbiblioteken ska vara bemannade med utbildade bibliotekarier. Det finns nu en lagstiftning, och det finns en undersökning som visar att lagen inte följs, vilket är en oacceptabel situation. Vi föreslår att Kungl. får ett uppdrag att ta fram en strategi som ska se till att inga skolhuvudmän bryter mot lagen. När det gäller tillsynen av hur skolorna lever upp till kraven på skolbibliotek är detta Skolinspektionens ansvar. Här bör Skolinspektionen samverka med Kungl. Detta innebär att vi anser att kulturutskottet bör tillstyrka motion 2013/14:Kr7 (S) yrkandena 6–7. Bemannade skolbibliotek och fortbildningsinsatser (MP, V) (MP) och (V) anför: En viktig förutsättning för att säkra en god tillgänglighet och en jämbördig kvalitativ ingång till litteratur och läsande för landets unga är att det finns bra skolbibliotek med utbildade bibliotekarier. Vi instämmer därför i förslag att det i skolförordningen (2011:185) och i gymnasieförordningen (2010:2039) införs bestämmelser som anger att huvudmännen ska eftersträva att skolbiblioteken ska vara bemannade med bibliotekarier som har kompetens att vara ett stöd till elever och lärare i det läsfrämjande och pedagogiska arbetet. I propositionen konstateras att flera av utvärderingarna pekar på att elever i skolor med skolbibliotek med utbildade bibliotekarier har mellan resultat i standardiserade lästest än elever i skolor med sämre biblioteksresurser. Trots det går propositionen inte vidare med förslag. Vi anser att skolbiblioteken är viktiga när det gäller att främja läsandet både i och i vuxenutbildningen. Det är framför allt inte samlingen böcker som skolan har tillgång till som är avgörande utan tillgången till en skolbibliotekarie. För att underlätta elevers lärande behövs personal som är specialiserad på informationshantering, urval och kritisk analys. Därför bör regeringen återkomma till med ett lagförslag som innebär att samtliga skolbibliotek ska vara bemannade med utbildade bibliotekarier. Genom det blir skolbiblioteken ett forum för eleverna att stärka sin läsning, och de får också möjlighet att med hjälp av bibliotekarien utveckla förmågan att förstå och analysera text, kritiskt granska innehåll och sätta in innehållet i relevanta sammanhang. Svenska elevers kunskaper i läsförståelse har försämrats enligt den senaste PISA-undersökningen. Nedgången är störst hos elevgrupper där många redan tidigare hade svårt för läsning. Även den internationella undersökningen Pirls (Progress in International Reading Literacy Study), som undersöker läsförmågan hos elever i årskurs 4 visar att läsförståelsen bland svenska elever försämrats. Skolinspektionen granskade läsundervisningen i svenska för årskurs 7 t.o.m. 9. Slutsatsen av granskningen är att eleverna inte utmanas i sin läsning och att skolorna sällan följer upp läsundervisningen. Den visar även att texter från digitala medier, exempelvis bilder, film och bloggar, sällan används i undervisningen och att flera skolor saknar skolbibliotek eller har skolbibliotek som behöver utvecklas så att blir en aktiv del i elevernas läsutveckling. Där det finns bibliotek och bibliotekarier har de stor betydelse för elevers lärande. granskade Skolinspektionen undervisning med fokus på läsprocessen i svenska för årskurs 4 t.o.m. 6. Slutsatsen är att skolorna saknar strategier för läsutveckling i de årskurserna. Även om lärarna är bra på att hitta elevernas olika läsnivåer organiserar de inte undervisningen efter dem. Med anledning av ovanstående välkomnar vi förslaget om en fortbildningsinsats för lärare inom läs- och skrivområdet. Däremot ser vi förslaget som otillräckligt. föreslog mer omfattande insatser. Flera remissinstanser har poängterat att fler behöver omfattas av insatsen, exempelvis att den behöver rikta sig till skol- respektive folkbibliotekarier för att folkbibliotek och skola ska kunna samarbeta och komplettera varandra i uppdraget läsfrämjande. Vi anser att läsning behövs i alla ämnen, och fortbildningen ska vara öppen för alla lärare i förskola, grundskola och gymnasium. Förskollärare som ges möjlighet att ta del av kompetensutvecklingen kan fungera som de läsombud i förskolan som föreslagits. Utöver lärare har fler yrkesgrupper och professioner behov av kunskaper om läsningens betydelse och läsfrämjande. Med tanke på bibliotekens viktiga funktion bör även bibliotekarier ges möjlighet till kompetensutvecklingen för att fördjupa sin specialistkompetens inom fältet. Det utökar även möjligheterna för lärare och bibliotekarier att samarbeta och komplettera varandra. Detta innebär att vi anser att kulturutskottet bör tillstyrka motionerna 2013/14:Kr8 (MP) yrkandena 1 och 2 samt 2013/14:Kr5 (V) yrkande 2. Läsombud i förskolan (S, V) (S), (S), (S), (S), (S), (V) och (S) anför: Vi delar bedömning att lärarnas kunskaper om litteratur, särskilt barn- och ungdomslitteratur, samt litteraturdidaktiska kunskaper behöver stärkas. föreslog inrättande av läsombud, vilket många remissinstanser yrkat bifall till. Vi vill gärna se en försöksverksamhet med läsombud i förskolorna i enlighet med förslag. Detta innebär att vi anser att kulturutskottet bör tillstyrka motionerna 2013/14:Kr7 (S) yrkande 9 och 2013/14:Kr5 (V) yrkande 1. Nationell biblioteksmyndighet (S, MP) (S), (S), (S), (S), (S), (MP) och (S) anför: har ett viktigt regeringsuppdrag att vara den myndighet som ansvarar för den nationella överblicken samt främja samverkan och utveckling av biblioteken i . Men uppdraget är inte tillräckligt för att möta de utmaningar som vi ser . Regeringen har inte pekat ut någon särskild myndighet som ansvarig. Vi anser att Kungl. bör bli den nationella biblioteksmyndigheten. Detta innebär att vi anser att kulturutskottet bör tillstyrka motion 2013/14:Kr7 (S) yrkande 4. Nationell biblioteksstrategi och -plan (S, MP, V) (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (V) och (S) anför: I folkbiblioteksmanifest står: För att säkerställa och främja en nationell samordning och samverkan inom biblioteksområdet bör statsmakterna genom lagstiftning och biblioteksplanering fastställa en nationell bibliotekspolitik. Detta tycker vi är en rimlig utgångspunkt för en svensk bibliotekspolitik. Tillgången till bibliotek minskar, läsförståelsen bland unga sjunker, klyftan i kunskap och utbildning ökar. En ytterligare utmaning är bibliotekens möjligheter att tillhandahålla de olika bokformat som användarna efterfrågar. Avsaknaden av en tydlig nationell biblioteksstrategi leder också till resursslöseri och effektförluster. Vi vill därför att uppdraget förtydligas och förstärks. har länge påpekat bristen på samordning av erfarenheter och kunskap inom bibliotekssektorn. Föreningen har också pekat på hur de andra nordiska länderna har genomfört uppmaning att fastställa en nationell bibliotekspolitik. Där har ansvariga ministerier eller myndigheter på nationell nivå utgått från en bred samhällsanalys. Om vi ska nå målet att utveckla och förstärka kunskaps- och informationssamhället behövs biblioteken för att garantera allas rätt till fri tillgång till kunskap och information. Därmed har den nationella nivån i övriga nordiska länder också identifierat de hinder som står i vägen för att biblioteken ska vara verktyg för att sprida kunskap. Det är utmaningar som kräver ett nationellt politiskt ansvar. Inte minst visar problematiken kring utlåning av e-böcker att det behövs en kraftsamling kring dessa frågor. En nationell vision för går att förena med kommunalt självbestämmande. Exempel på det finns inom många andra politikområden. Alla bibliotek i behöver veta i vilket samhälle de verkar. har länge verkat för, och också visat att det finns ett starkt stöd för, en nationell biblioteksstrategi. vill även Kommuner och Landsting, universitets- och högskoleförbunds Forum för bibliotekschefer, , och att en nationell biblioteksstrategi kommer till stånd. Regeringen bör därför ta initiativ för att förverkliga det man kommit överens om i folkbiblioteksmanifest, en nationell biblioteksstrategi som visar alla vägen till ett starkare kunskaps- och informationssamhälle. Vi anser att regeringen bör ge Kungl. i samarbete med i uppdrag att utarbeta en nationell biblioteksstrategi och en nationell biblioteksplan. Detta innebär att vi anser att kulturutskottet bör tillstyrka motion 2013/14:Kr7 (S) yrkande 5. Rubriken på betänkandet Läsa förlivet är mer omfattande än vad man kan tro. De texter och de tankegångar som presenteras i betänkandet är i mångt och mycket klockrena. Till att börja med vill jag säga att jag stöder alla våra reservationer, men jag vill lyfta fram reservationerna 12 och 22.Vi har precis fått en med alarmerande resultat när det gäller läsförståelse. Läsförståelse är grund för att det som beskrivs i betänkandet ska ha någon betydelse. Alltså blir frågan betydligt större än bara det här betänkandet.Jag tänkte illustrera detta lite grann med egna erfarenheter, och jag vill också göra några reflexioner utifrån mina barns skolgång. Jag var en arbetarunge när jag gick i skolan. Jag hade en lärare som var hyfsat opedagogisk. Han sade ungefär så här: Per, om du läser något, vad läser du då? Och sedan sade han lite fult: Är det kanske? Det var en upplevelse som jag inte reflekterade så jättemycket över då, men jag såg ju att det fanns andra ungar som läste.Någonstans här hände det något hos Per. Det var att det här med läsning nog inte var så viktigt direkt, eftersom det inte togs på allvar att jag skulle läsa något.Sedan kom jag en bit upp i skolgången och hamnade på högstadiet. Där träffade jag en bibliotekarie som helt plötsligt gjorde någon typ av snabbanalys av Per och hanterade mig på ett sådant sätt att jag plötsligt stod där med en bok i handen. Jag stod med en bok i handen som jag var helt övertygad om att jag skulle läsa och frågade mig vad det berodde på.Jag har som sagt följt mina barn och sett hur skolbiblioteken har fungerat från tid till annan. På några av de skolor som de har gått i har man haft ett skolbibliotek som inte har fungerat, det vill säga bemannat med personal som i princip har lärt sig hur man gör när man ska registrera att någon har lånat en bok, inget mer.I en av våra reservationer pratar vi ganska mycket om behovet av att ha bibliotekariekompetens. Jag förstår att regeringen inte tycker att det är så himla viktigt att man är intresserad av att lyfta fram frågan. Jag hoppas att ni förstod den illustration jag gjorde, att det handlar precis om det. Det handlar om hur jag blir mottagen när jag ska låna min bok eller om vem det är som kan entusiasmera mig till ett läsande.De läsfrämjande åtgärder som regeringen beskriver i betänkandet är jättebra. fick vi en rapport från som beskriver att det har kommit in ett antal ansökningar och att man har delat ut pengar. Det som är lite spännande är att projekt som "Läs för mig, pappa!" och liknande återkommer. Alltså kanske man borde ha underhållit dem redan från start i stället för att avveckla dem. Det pekar också på att läsandet inte är så givet för alla grupper.Om vi då ska dra det ett varv till kan vi fundera lite grann över allt som händer när man eldar bilar och när man ställer sig utanför. Vad beror det på? Förmodligen okunskap.Under mina tidiga år som politiker sade man: Per, du måste läsa mycket, du måste lära dig mycket och du måste ta till dig mycket, för du vet att kunskap är makt. Då kan man indirekt säga att det här betänkandet också handlar om demokrati, en demokratiaspekt som vi måste komma ihåg.I föregående debatt blev det mycket diskussion kring att en insats som är betydande för kultursektorn och kulturområdet är skattesänkningarna. Men jag tror inte på det. Jag tror inte att det är det som är betydande. Är man övertygad om det - fine, det får man vara - kan man fundera lite grann över vilka det är som behöver komma in i samhället. Vilka är det som behöver få makt och känna ansvar? Ja, det kanske är jag som har fått max av alla jobbskattevdrag. Men det är ju inte min kompis som inte har fått något jobbskatteavdrag, eftersom han är arbetslös, och inte min släkting som har varit sjukskriven under större delen av sitt liv. De skulle behöva få makt. De skulle behöva få en ingång till vårt samhälle. Och vad får man det av? Jo, man får det av kunskap, och kunskap tar man till sig genom läsandet.Med risk för att jag kan ha fel visar möjligen att det var en av sex i som inte fixade läsförståelsen. Om vi då vidgar begreppen lite kanske vi kan tillstå att det är två av sex som inte skulle förstå det som står i betänkandet. Det manar till lite eftertanke, tycker jag.Om vi då funderar lite grann på det här kanske vi också förstår storheten i vad läsandet betyder.