bet · H001FiU28 · 2013-02-26 00:00:00 — Utskottet skulle bestå av ett mindre antal ledamöter från parlamenten i och från (text antagen av nr. 48 av , informationsrapport nr. 202 av ). Talmännen för parlamenten i EU:s sex grundarländer och har enats om ett underlag för en fortsatt diskussion om en artikel 13-konferens. Underlaget ligger nära den franska nationalförsamlingens förslag. Den avgörande skillnaden är att det inte innehåller något ständigt utskott för frågor om valutaunionen. Talmansgruppen föreslår att konferensen ska mötas minst varav en gång i . EU-ordförandelandets parlament ska vara ordförande för konferensen men organisera den gemensamt med . Även i detta förslag skulle de nationella parlamenten delta med sex ledamöter och med 16 (dnr RD-1.7.4-990-2012/13). Det mellanparlamentariska samarbete som förutses i artikel 13 berörs även i Europeiska rådets arbete med att ta fram en plan för en verklig ekonomisk och monetär union. Det brittiska underhuset har i det sammanhanget ifrågasatt att det mellanparlamentariska samarbetet enligt artikel 13 har kopplats så starkt till den europeiska planeringsterminen (HC 86-xxiv). Underhuset anser också att samtliga EU-länders parlament måste delta i samarbetet, att samarbetet måste vara förenligt med nationella granskningsförfaranden samt att det måste respektera de nationella parlamentens och olika befogenheter (HC 86-xxviii). Även den finska stora utskott har berört artikel 13 i ett utlåtande om framtidens EMU (stora utskottets utlåtande 4/2012). I utlåtandet framhålls att en mellanparlamentarisk konferens i sig inte kan ge demokratisk legitimitet. Konferenser av den typ det är fråga om kan ge tillfälle till informationsutbyte men anses inte ha förutsättningar för att på ett meningsfullt sätt kunna diskutera och ta ställning till frågor på förhand. Konferenser kan alltså ge värdefulla bidrag till deltagarnas arbete i hemparlamenten men inte ersätta detta arbete. granskar diskussionen om framtidens EMU i särskild ordning. Utskottet redovisar sin granskning i utlåtande /13:FiU29. I övrigt har parlamenten redovisat preliminära tankar om en artikel 13-konferens i en underlagsrapport till Cosacs möte (Cosacs 18:e halvårsrapport). Den bild som ges i rapporten, och som också blev Cosacs slutsats, är att det råder delade meningar. Några parlament anser att det inte behövs några nya forum. I stället anges de befintliga mötena mellan finansutskottsordförandena eller Cosac som lämpliga forum. Ett antal parlament ser framför sig att en ny särskild konferens etableras, liknande Cosac eller GUSP/. framförde att det inte har tagit någon formell ställning till just artikel 13 men att parlamentet är angeläget om att förstärka det mellanparlamentariska samarbete som har utvecklats inom ramen för den europeiska planeringsterminen. Utskottets förslag i korthet Jämför reservationerna 1 (MP), 2 (SD) och 3 (V). Regeringen föreslår att ska godkänna fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom Ekonomiska och monetära unionen. föreslår i kommittémotion 2012/13:Fi5 av m.fl. att avslår regeringens förslag att ska godkänna fördraget. Förslag om att avslå regeringens förslag framställs även i motion 2012/13:Fi6 av och (båda SD) och i kommittémotion 2012/13:Fi8 av Per m.fl. (MP) yrkande 1. Socialdemokraterna föreslår i kommittémotion 2012/13:Fi7 av m.fl. att ska göra ett tillkännagivande till regeringen om vad man bör beakta om godkänner fördraget. Motionen redogör för de krav som Socialdemokraterna har ställt på fördraget för att kunna ge det sitt stöd. Kraven handlade om att svenskt inflytande skulle säkerställas, att inte skulle bindas av fördragets finanspolitiska regler och att fördraget skulle respektera den roll som arbetsmarknadens parter har i ländernas nationella system. bedömer att kan fatta beslut om att godkänna fördraget i enlighet med regeringens förslag i vanlig ordning med enkel majoritet eftersom fördraget varken förutsätter någon grundlagsändring eller överlåtelse av beslutanderätt. I fråga om regeringens deltagande i eurotoppmöten anser att det är naturligt att ordningen för information och samråd mellan regeringen och i EU-frågor även tillämpas i frågor inför eurotoppmötena. När det gäller det mellanparlamentariska samarbete som nämns i fördragets artikel 13 anser att det är oklart om samarbetsformen med stora konferenser är tillräckligt effektiv för de frågor som fördraget rör. påminner också om att utskottsledamöter som framför åsikter i samarbetet mellan parlamenten gör det i egenskap av partiföreträdare, inte som företrädare för utskottet som riksdagsorgan. anser att den ekonomiska och finansiella krisen tydligt har visat på vikten av ett stabilt finanspolitiskt regelverk. Det gäller inte minst som genom den gemensamma valutan påverkar varandra i stor utsträckning. har aktivt bidragit till förstärkningarna av regelverket på EU-nivå genom bl.a. revideringen av stabilitets- och tillväxtpakten och de övriga reglerna i den s.k. sexpacken. Fördraget är ett viktigt bidrag till att stärka regelverket på nationell nivå i och kan hjälpa länderna att uppnå hållbara offentliga finanser. ekonomi är beroende av handeln med . Ett väl fungerande euroområde är därför av stor vikt för . Att godkänner fördraget är också en viktig signal om att ger stöd att ta de steg som de anser nödvändiga för att bemästra den pågående skuldkrisen och bygga en fast grund för att förhindra framtida kriser. Utskottet anser att fördraget uppfyller de krav som regeringen och Socialdemokraterna enades om under förhandlingarna som villkor för att acceptera fördraget. Fördraget innebär inte några rättsliga skyldigheter för förrän på egen hand vill det eller inför euron som valuta. Fördraget ger också möjlighet till insyn och inflytande genom att länder som inte har infört euron som valuta men som godkänt fördraget får delta vid vissa eurotoppmöten. Det framgår slutligen av fördraget att EU och fördragsländerna ska respektera den särskilda roll som arbetsmarknadens parter har enligt ländernas lagstiftning eller nationella system när de genomför fördraget. Med detta anser utskottet att motion 2012/13:Fi7 i denna del är besvarad. Enligt utskottet är det en förutsättning för att ska godkänna fördraget att det inte påverkar beslutanderätt över finanspolitiken och budgetmakt. Utskottet delar därför regeringens uppfattning att inte ska förklara sig bundet av fördragets regler. Utskottet anser liksom att det är naturligt att regeringen informerar och samråder med inför eurotoppmöten på samma sätt som gäller för information och samråd i EU-frågor. Utskottet ansluter sig i övrigt till vad framför i sitt yttrande. Utskottet övergår nu till frågan om ett samarbete mellan fördragsländernas parlament och i enlighet med fördragets artikel 13. Utskottet förordar att parlamenten i första hand bygger vidare på det befintliga samarbetet på utskottsnivå, t.ex. de möten som ordnas varje halvår mellan ordförandena i parlamentens finansutskott. Det kan enligt utskottet finnas behov av att utveckla och effektivisera de befintliga utskottsordförandemötena så att de bättre svarar mot den roll som anges i fördraget. Det bör enligt utskottets mening vara de berörda mötesdeltagarnas uppgift att utvärdera samarbetet dem emellan och anpassa det på ett sätt som de anser är lämpligt. Utskottet ser inga skäl att etablera en ny mellanparlamentarisk institution med anledning av fördraget. I likhet med ställer sig utskottet tveksamt till om samarbetsformen med stora konferenser erbjuder parlamenten bättre förutsättningar för att utbyta information och erfarenheter än vad de befintliga nätverken mellan parlamentens utskott gör. Vidare anser utskottet att alla EU-länders nationella parlament måste delta i alla delar av ett samarbete som baseras på fördragets artikel 13. Det innebär att även parlamenten i de länder som inte har anslutit sig till fördraget bör delta, och . Det innebär också att samtliga parlament bör delta i diskussionerna om frågor som rör valutaunionen och att parlamenten, inklusive , bör representeras på ett jämlikt sätt. Utskottet instämmer i vad regeringen säger om vikten av att värna sammanhållningen inom EU och anser att även de nationella parlamenten har ett ansvar för att i sitt samarbete motverka en uppdelning mellan EU:s medlemsstater. Avslutningsvis anser utskottet att de nationella parlamenten har huvudansvaret för den parlamentariska förankringen och kontrollen av samordningen inom EU av medlemsstaternas ekonomiska politik. fullföljer detta ansvar mest effektivt genom att verka genom regeringen som företräder i och . Inte desto mindre ser utskottet att utbytet med andra parlament kan ge värdefulla perspektiv som kan berika det dagliga riksdagsarbetet. Det är utskottets mening att utbytet bör ledas av de nationella parlamenten utifrån deras behov. Utskottet föreslår att godkänner fördraget med enkel majoritet, i enlighet med vad har anfört i sitt yttrande. Utskottet tillstyrker således propositionen och avstyrker motionerna. Framtida bindning till fördragets regler Utskottets förslag i korthet beslutar att tillkännage för regeringen att en framtida bindning till fördragets regler ska underställas en ny prövning av . Enligt propositionen innebär fördraget inte några rättsliga skyldigheter för så länge inte inför euron som valuta eller förklarar sig bundet av fördragets regler. Fördraget påverkar inte ställning i förhållande till euron, och regeringen anser att inte ska vara bundet av fördraget. Om godkänner fördraget och vill binda sig vid fördragets bestämmelser skulle det enligt propositionen kräva ytterligare ett ställningstagande från eftersom det förutsätter att budgetlagen ändras. Enligt regeringen kan det då även behövas andra ändringar av det svenska finanspolitiska ramverket. godkännande skulle enligt propositionen också krävas om ändras för att införa fördragets regler i EU:s rättsliga ramar. Socialdemokraterna föreslår i kommittémotion 2012/13:Fi7 av m.fl. att ska göra ett tillkännagivande till regeringen om vad man bör beakta om godkänner fördraget. Motionärerna menar bl.a. att fördragets finanspolitiska regler inte får bli bindande för även om de senare kommer att föras in i . Undantaget från att överlåta beslutanderätt från till EU när det gäller finanspolitiken och sanktionsmöjligheter måste då kvarstå. En ändring av måste, betonar motionärerna, bli föremål för en ny behandling av . konstaterar att fördragets regler bara kan bli bindande för om inför euron som valuta eller förklarar sig bundet av reglerna. bedömer att båda fallen skulle kräva ytterligare ställningstaganden och ett godkännande av . Vidare konstaterar att en ändring av för att införa fördragets regler i EU:s rättsliga ramar skulle kräva godkännande. noterar att det finns en möjlighet att införa vissa av fördragets regler i ett av protokoll genom ett särskilt lagstiftningsförfarande där rådet ska besluta enhälligt. Det innebär visserligen att har vetorätt i rådet vid beslutstillfället, men med tanke på frågans betydelse anser att fördragets regler bör införas genom en ändring av och inte genom ett rådsbeslut som binder . Utskottet konstaterar att fördraget vid ett svenskt godkännande bara medför rättsliga skyldigheter för om inför euron som valuta eller förklarar sig bundet av fördragets regler. Utskottet gör samma bedömning som att det under alla omständigheter krävs ytterligare ställningstaganden och ett godkännande av oavsett vilket av dessa två alternativ som skulle ligga till grund för en eventuell framtida svensk bindning. När det gäller frågan om att införa regler som motsvarar de i fördraget i EU:s rättsliga ramar konstaterar utskottet, liksom och regeringen, att en framtida ändring av skulle behöva godkännande. Det betyder att reglerna i fördraget inte heller på det sättet kan bli bindande för utan att först godkänner det. Utskottet noterar möjligheten att införa vissa av reglerna i fördraget i ett av protokoll genom ett enhälligt beslut i . Utskottet anser i likhet med att det tillvägagångssättet inte är önskvärt med hänsyn till frågans vikt. Det är utskottets mening att , om det skulle bli aktuellt, inte bör ställa sig bakom ett sådant förslag i utan ett uttryckligt medgivande från , om det skulle innebära att kom att bindas av finanspolitiska regler som motsvarar dem i fördraget. Utskottet konstaterar i likhet med regeringen att det inte är aktuellt att binda vid fördragets regler. Om frågan på något sätt skulle aktualiseras anser utskottet att ett sådant beslut ska underställas för prövning. Detta anser utskottet att som sin mening bör ge regeringen till känna. Med det ovan sagda anser utskottet att motion 2012/13:Fi7 av m.fl. (S) i denna del är besvarad. Svenskt undantag från EMU Utskottets förslag i korthet avslår motioner om att förhandla fram ett formellt undantag från den gemensamma valutan euron. Jämför reservation 4 (MP, SD, V). föreslår i kommittémotion 2012/13:Fi8 av Per m.fl. yrkande 2 och i motion 2012/13:Fi295 av och att regeringen bör agera för att förhandla fram ett juridiskt bindande undantag för från valutaunionen. har tidigare behandlat förslag om ett svenskt formellt undantag från valutaunionen. Senast behandlade utskottet liknande förslag i betänkande 2011/12:FiU40 om godkännande av en ändring av artikel 136 i fördraget om EU:s funktionssätt. Utskottet avstyrkte då förslagen med motiveringen att utskottet står fast vid sin tidigare bedömning att inte behöver ett formellt undantag från EMU. Bedömningen gjordes mot bakgrund av att kommissionen efter den svenska folkomröstningen förklarade att det inte är nödvändigt med ett formellt undantag om att inte behöver införa euron. hållning till valutaunionen grundas på beslut enligt betänkande 1997/98:FiU9 och den ekonomiska och monetära unionen (prop. 1997/98:25). Beslutet innebär att inte deltar i valutaunionen från början och att frågan om ett senare deltagande ska underställas svenska folket för prövning med slutligt beslut av . Utskottet står fast vid sin tidigare bedömning att inte behöver ett formellt undantag från valutaunionen. Att godkänner fördraget påverkar inte ställning i förhållande till euron. Fördraget påverkar inte heller förutsättningarna för att införa euron som valuta. Utskottet ser därför ingen anledning att nu omvärdera sin tidigare bedömning. Utskottet avstyrker motionerna. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Godkännande av fördraget, punkt 1 (MP) av Per (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2012/13:Fi8 av Per m.fl. (MP) yrkande 1 och avslår proposition 2012/13:39 och motionerna 2012/13:Fi5 av m.fl. (V), 2012/13:Fi6 av och (båda SD) och 2012/13:Fi7 av m.fl. (S) i denna del. Fördraget är det senaste initiativet för att mildra effekterna av den pågående statsfinansiella krisen inom euroområdet och för att förebygga framtida kriser. Trots att inte är ett euroland har regeringen valt att förhandla om fördraget och föreslå att ska godkänna det. Jag motsätter mig att inför euron som valuta. Ett valutaområde som euroområdet, med så stora nationella skillnader mellan länderna som ingår i det, skapar stora spänningar. Det har inte minst den senaste finansiella krisen visat. En viktig bidragande orsak till den nuvarande krisen är den gemensamma räntepolitik som () drivit och de alltför låga upplåningskostnader som delar av det krisdrabbade euroområdet haft som en följd av detta. Jag anser att bör förhandla fram ett permanent undantag från euron. Innan ett sådant permanent undantag finns anser jag inte att bör binda upp sig i ytterligare mellanstatliga avtal som reglerar . Jag tycker naturligtvis att det är positivt att själva tar tag i sina ekonomiska problem. är ett litet exportberoende land och som sådant är vi i stort beroende av stabilitet i vår omvärld. Ekonomiska problem i euroområdet drabbar därför även . Däremot anser jag att själva är de som har huvudansvaret för att skapa ekonomisk stabilitet inom euroområdet. Fördragets regel om en budget i balans är i princip positiv och ett steg i rätt riktning för att få ordning på ett antal länders statsfinansiella problem. Det finns dock en risk med att målet för budgetbalans i fördraget är satt som ett årligt strukturellt sparande. För det första saknas det en vedertagen definition av det strukturella sparandet, vilket öppnar för manipulation. För det andra kan ett årligt balanskrav begränsa utrymmet för offentliga stimulansåtgärder vid snabba fall i efterfrågan. Jag anser därför att bör avslå propositionen. Jag tillstyrker därmed motion 2012/13:Fi8 (MP) yrkande 1 och avstyrker motionerna 2012/13:Fi5 (V), 2012/13:Fi6 (SD) och 2012/13:Fi7 (S) i denna del. Godkännande av fördraget, punkt 1 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår propositionen och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att fördraget ytterligare förstärker EU:s makt över medlemsstaterna och att detta hotar den fredliga samvaron dem emellan. 2012/13:Fi6 av och (båda SD) och avslår proposition 2012/13:39 och motionerna 2012/13:Fi5 av m.fl. (V), 2012/13:Fi7 av m.fl. (S) i denna del och 2012/13:Fi8 av Per m.fl. (MP) yrkande 1. Jag anser att varje land måste ha en möjlighet och en rättighet att föra en ekonomisk politik som passar just det egna landet. Detta gäller så klart inte bara finanspolitiken utan även penningpolitiken. Valutaunionen innebär att beslutsfattandet gjorts gemensamt för länder med mycket olika förutsättningar. Jag ser problem med detta, inte bara utifrån en strikt ekonomisk aspekt. Euron och urholkandet av de fria nationernas rätt att vara just fria nationer är det enskilt största hotet mot freden i . Den vänder folk mot sina folkvalda och länder mot sina grannar. Gamla fiender, som blivit vänner, blir fiender på nytt. Detta urholkande av förtroende kan bli mer kostsamt än bristfälliga statsfinanser. En ökad centralisering av makt och en penningpolitik som samordnas mellan länder med olika förutsättningar och målsättningar har således kommit att innebära stora bekymmer. Det svar och den lösning som presenteras i fördraget innebär mer av samma vara, i stället för mindre. EU:s makt och inflytande över medlemsstaternas ekonomiska politik ska öka i så gott som samtliga avseenden. Min utgångspunkt är att inte ska ansluta sig till Ekonomiska och monetära unionen. Den är också att ifrågasätta och invända mot felaktiga och dåliga beslut som de nuvarande fattar, trots att de inte uppenbart eller direkt påverkar . Denna utgångspunkt kommer som ett resultat av regeringens ovilja att diskutera fram ett formellt och juridiskt undantag för att införa euron som valuta. Så länge är legalt bundet att avskaffa kronan till förmån för euron kommer mitt motstånd mot en ytterligare centralisering av makten inom EMU att kvarstå. Jag är en stark Europavän och anser att hela har att vinna på fri handel och frivilligt samarbete. Här ingår att värna den inre marknaden, men också att bekämpa den tilltagande överstatligheten, den växande federalismen och nedmonteringen av fria nationer. De som driver denna utveckling framåt är det största hotet mot freden i . Jag anser därför att bör avslå propositionen och som sin mening ge regeringen till känna vad som anförs i reservationen. Jag tillstyrker därmed motion 2012/13:Fi6 (SD) och avstyrker motionerna 2012/13:Fi5 (V), 2012/13:Fi7 (S) i denna del och 2012/13:Fi8 (MP) yrkande 1. Godkännande av fördraget, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår propositionen och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att fördraget låser fast i en åtstramningspolitik som hämmar deras ekonomiska återhämtning. 2012/13:Fi5 av m.fl. (V) och avslår proposition 2012/13:39 och motionerna 2012/13:Fi6 av och (båda SD), 2012/13:Fi7 av m.fl. (S) i denna del och 2012/13:Fi8 av Per m.fl. (MP) yrkande 1. Jag anser att fördraget kraftigt beskär den nationella beslutanderätten över finanspolitiken inom EU. Jag tar avstånd från en sådan utveckling och anser därför att inte bör godkänna fördraget. EU har behandlat den ekonomiska krisen som framför allt ett uttryck av bristande budgetdisciplin. Jag menar att det är en felaktig analys. De statsfinansiella problemen inom euroområdet är i hög grad en konsekvens av den ekonomiska krisen och inte en orsak till densamma. Eurokrisen är en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast länderna i en gemensam penning- och valutapolitik. Detta har resulterat i privata sparandeobalanser och stora skillnader i konkurrenskraft inom valutaunionen, vilket manifesteras i de stora och växande skillnaderna i bytesbalanserna sedan den gemensamma valutan infördes. Därtill har frånvaron av nationella centralbanker som kan garantera ländernas statsskulder kraftigt förvärrat krisen. Fördraget är ett uttryck för att EU endast beaktar den ena sidan av obalanserna i valutaunionen, dvs. underskotten i bytesbalanserna och de statsfinansiella problem som är kopplade till dessa. Den nuvarande politiken lägger hela bördan på underskottsländerna att åstadkomma den nödvändiga anpassningen. En balanserad politik för att komma till rätta med obalanserna i valutaunionen borde innebära att man också lägger kraft på att minska överskotten i de nordeuropeiska länderna. Den förda politiken, i form av bl.a. sänkta löner, urholkade fackliga rättigheter och neddragningar i offentliga välfärdsprogram, har förlängt och fördjupat den ekonomiska krisen. Politiken har resulterat i minskad tillväxt och ökad arbetslöshet, vilket leder till statsfinansiella problem och nya krav på besparingar. Det finns en uppenbar risk att fördraget institutionaliserar en åtstramningspolitik som försvårar ekonomiska återhämtning. Som ett litet exportberoende land påverkas i högsta grad av den ekonomiska utvecklingen i euroområdet. Fördragets budgetregler kan med andra ord få stora konsekvenser även på den svenska ekonomin. Jag anser därför att bör avslå propositionen och som sin mening ge regeringen till känna vad som anförs i reservationen. Jag tillstyrker därmed motion 2012/13:Fi5 (V) och avstyrker motionerna 2012/13:Fi6 (SD), 2012/13:Fi7 (S) i denna del och 2012/13:Fi8 (MP) yrkande 1. Svenskt undantag från EMU, punkt 3 (MP, SD, V) av Per (MP), (SD) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som sägs i reservationen om att regeringen bör förhandla fram ett juridiskt undantag från euron. 2012/13:Fi8 av Per m.fl. (MP) yrkande 2 och 2012/13:Fi295 av och (båda MP). I folkomröstningen om att införa euron som valuta röstade en klar majoritet nej. Det var ett bra beslut av svenska folket. Vi anser att resultatet i folkomröstningen måste leda till att får ett juridisk hållbart undantag från att införa euron. Att regeringen valt att inte förhandla fram ett undantag i är olyckligt och visar på en bristande respekt för folkviljan. När reglerna om EMU infördes i förhandlade till sig ett undantag från det tredje steget, dvs. Även fick ett undantag efter att danskarna sagt nej till i en folkomröstning. Undantagen finns i protokoll till och har därmed samma rättsliga värde som artiklarna i fördragen. förhandlade inte till sig ett undantag vid anslutningen till EU. I stället gjorde ett ensidigt uttalande om att riksdag skulle besluta om deltagande i valutaunionen . beslutade att skulle avvakta med att delta i EMU:s tredje steg. ensidiga undantag har dock inte stöd i . Rent juridiskt är bundet att delta i fullt ut. Det följer av EU-medlemskapet och den fördragslojalitet som det innebär. De andra EU-länderna har accepterat ensidiga undantag av politiska skäl.