bet · H001MJU12 · 2013-03-25 00:00:00 — Vargstammens genetiska variation ska förbättras genom att man underlättar för naturligt invandrade vargar att förflytta sig från renskötselområdet till den vargpopulation som finns i och genom att man genomför aktiva åtgärder för att möjliggöra en flyttning av djurparksvalpar till vilda vargpar . Uppdraget ska genomföras efter dialog med berörda norska myndigheter. Uppdraget ska redovisas till () . En delredovisning av uppdraget ska lämnas . När det gäller den svenska vargförvaltningen redovisar miljöminister i ett svar till att den grundläggande utgångspunkten för svensk vargförvaltning är att säkerställa en gynnsam bevarandestatus för vår vargstam, och att den svenska vargförvaltningen bedrivs på vetenskaplig grund, håller hög kvalitet och är i alla avseenden förenlig med art- och habitatdirektivet. Kommissionens eget expertorgan för rovdjursfrågor, LCIE, har också konstaterat att den svenska vargstammen är en av de bäst studerade i världen. Miljöministern framhåller vidare i svaret att fastställde en förvaltningsplan för varg. Syftet med planen är att skapa tydlighet och förutsägbarhet i den svenska vargförvaltningen. Som tidigare nämnts presenterade en sårbarhetsanalys på vetenskapliga grunder som visar att minsta livskraftiga population uppgår till 100 vargar. kompletterades sårbarhetsanalysen med genetiska aspekter. Samma datum presenterade bedömningen att en rimlig invandringstakt är 7 nya reproducerande vargindivider per decennium. Detta motsvarar en populationsstorlek på varg i av ca 380 vargar för att uppnå gynnsam bevarandestatus. Förvaltningsplanen för varg har kompletterats med denna bedömning. Avslutningsvis anför miljöministern i svaret att det är mycket angeläget att förbättra den svenska vargstammens genetiska status och att förvaltningsplan därför innehåller åtgärder som ska säkerställa detta. förbereder utsättning av vargvalpar . En begränsad jakt på 1020 genetiskt svaga vargar kan bidra till att förbättra vargstammens genetiska status. Kommissionens egna tjänstemän har bekräftat att process för att bedöma en gynnsam bevarandestatus för den svenska vargstammen är bra och förenlig med art- och habitatdirektivet. beslutade om en selektiv och riktad jakt på inavlade vargar som ett led för att minska inaveln och få en långsiktigt livskraftig vargstam. Jakttiden beslöts till . Den meddelade Kammarrätten inhibition av beslut vilket innebar att beslutet inte får verkställas innan Förvaltningsrätten har avgjort målet i sak. Ärendet ligger hos Förvaltningsrätten i avvakten på slutligt avgörande. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 2012/13:MJ259 (V) yrkandena 2 och 3, 2012/13:MJ426 (S) yrkande 4 och 2012/13:MJ479 (MP) yrkande 4. Som ovan nämnts fastställde en nationell förvaltningsplan för varg. Där anförs att populationsreglerande jakt i syfte att reglera stammens täthet, storlek och tillväxt, det vill säga licensjakt, är en viktig komponent i den aktiva förvaltningen i syfte att ge människor och berörda näringar tid att genomföra skadeförebyggande åtgärder. Jakten kan också bidra till att minska konflikterna mellan varg och människa i de regioner där vargens förekomst är tät och på så sätt medverka till att acceptansen för vargen som art i den svenska faunan och förtroendet för den beslutade rovdjurspolitiken ökar. Jakten kan reglera vargstammens antal, täthet, utbredning och tillväxt i olika delar av landet i syfte att nå en jämnare fördelning av vargstammen. Bland annat kan jakten användas som ett förebyggande verktyg för att minska behovet av skyddsjakt. framhåller vidare att under förutsättning att vargstammen har nått en gynnsam bevarandestatus eller att åtgärder för att genetiskt förstärka vargstammen har genomförts i tillräcklig omfattning kommer en populationsreglerande licensjakt att genomföras i områden med höga koncentrationer av varg. I delbetänkandet Rovdjurens bevarandestatus (SOU 2011:37) gör bedömningen att den primära bevarandeåtgärden för vargen måste vara att minska inavelsgraden genom invandring, utplantering eller på annat sätt. Vidare anger utredningen att den skandinaviska vargpopulation i ett andra steg, när inavelsgraden har sänkts, bör öka i storlek. avser att undersöka det bevarandebiologiska behovet och de juridiska förutsättningarna för att underlätta den genetiska förstärkningen genom selektiv, riktad och populationsreglerande jakt. En sådan jakt skulle därmed kunna utgöra en komponent i den genetiska förstärkningen för att åtgärderna ska få en snabbare effekt i populationen. Undersökningen ska omfatta såväl förutsättningarna för att utifrån genetisk status rikta jakten mot särskilda revir, som att reglera stammens storlek för att öka den genetiska förstärkningens effekt. I förvaltningsplanen uppges också att licensjakten enbart kommer att ske under strängt kontrollerade former, på ett sådant sätt och i en sådan omfattning att den inte påverkar förutsättningarna för vargstammen att nå en gynnsam bevarandestatus. När det gäller skyddsjakt konstaterade utskottet i betänkande 2011/12:MJU14 att regeringen beslutade om förtydliganden i jaktförordningen som innebar att och länsstyrelserna skulle kunna besluta om skyddsjakt utan ansökan och därmed kunna besluta om jakt innan de allvarliga skadorna har uppstått. Dessutom beslutade regeringen om en tydligare delegering av besluten till berörda länsstyrelser. Skyddsjakt kan komma i fråga under de förutsättningar som anges i jaktförordningen, vilka är samma förutsättningar som återfinns i EU:s art- och habitatdirektiv. Skyddsjakt får således bedrivas om det inte finns någon annan lämplig lösning på problemet och om det inte försvårar upprätthållandet av en gynnsam bevarandestatus hos bestånd i dess naturliga utbredningsområde. Skyddsjakt får bedrivas för att förhindra allvarlig skada, särskilt på gröda, boskap, skog, fiske, vatten eller annan egendom. ger alltjämt tillstånd till skyddsjakt men kan delegera sitt beslutsfattande till de länsstyrelser som uppfyller kraven i jaktförordningen. Enligt beslut om delegering av skyddsjakt på varg 2013 är handlingsutrymmet för skyddsjakt 2013 för norra och 32 vargar. beslutade att bevilja skyddsjakt på vargparet i Junselereviret. Reviret ligger inom renskötselns vinterbetesmarker och berör flera samebyar. Därefter har två försök till skyddsjakt genomförts. Varghanen har fällts medan vargtiken, efter beslut av , har flyttats från området. Utskottet föreslår med detta att motionerna 2012/13:MJ352 (M) (i denna del), 2012/13:MJ285 (MP), 2012/13:MJ371 (FP), 2012/13:MJ426 (S) yrkande 3 och 2012/13:MJ479 (MP) yrkandena 11 och 12 lämnas utan vidare åtgärd. Vid björnjakt reglerar såväl som den svenska jaktlagstiftningen vilka vapen som får användas. När det gäller användning av halvautomatiska gevär vid björnjakt kan utskottet inledningsvis konstatera att har att beakta EU:s direktiv /43/EEG av om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (art- och habitatdirektivet). Direktivet säger att halv- eller helautomatiska vapen med en magasinskapacitet som överstiger två patroner inte får användas vid björnjakt. I svensk rätt finns dessa regler i jaktlagen (1987:259), jaktförordningen (1987:905) och i föreskrifter och allmänna råd (NFS 2002:18) om jakt och statens vilt. Regelverket stadgar att endast halvautomatiska kulgevär som har en magasinskapacitet om högst två patroner (samt kan laddas med ytterligare en patron i patronläget) får användas vid jakt efter varg, björn, lodjur, bäver, utter, skogshare, mård och fågel, förutsatt att de är avsedda för patroner i den klass som föreskrivs för respektive art. När det gäller frågan om fågeljakt och äggprickning som alternativ till skyddsjakt på fågel vill utskottet framhålla att allt vilt, dvs. vilda däggdjur och fåglar, enligt 3 § jaktlagen (1987:259) är fredat. Trots denna generella fredning får viltet jagas enligt vad som anges i jaktlagen (1987:259) och jaktförordningen (1987:905) eller av beslut som har meddelats med stöd av jaktlagen. Enligt 29 § jaktförordningen (1987:905) får ge tillstånd till skyddsjakt efter andra arter än björn, varg, järv, lo, säl och örn om förutsättningarna enligt 23 a § jaktförordningen är uppfyllda. Vidare föreskrivs i 23 a § andra stycket att ett beslut som avses i första stycket får även avse rätt att göra ingrepp i fåglars bon eller förstöra fåglars ägg. Enligt information från har det fattats beslut om skyddsjakt av fågel för bl.a. skarv. Sådana beslut fattas sedan en ansökan har inkommit och remissbehandlats. Synpunkterna sammanvägs och äggprickning kan därefter, förenat med villkor för bl.a. tidsperiod och omfattning, bli aktuellt. Att tillåta äggprickning är en del av beslutet och syftar till att lokalt begränsa de skador som t.ex. skarv orsakar i fiskbestånd nära skarvens häckningsplatser. När det specifikt gäller skarv kan det nämnas att det inom EU pågår ett arbete med att ta fram en gemensam europeisk skötselplan för skarv som utöver behovet av att bygga upp kunskap om arten även syftar till att minska skador på framför allt fiske. I detta sammanhang är det viktigt att framhäva betydelsen av en god nationell och regional förvaltning. har också fått i uppdrag att ta fram en nationell förvaltningsplan för skarv. Uppdraget ska redovisas . Avslutningsvis framhåller utskottet att regeringen tillsatte en utredning för att se över den svenska jaktlagstiftningen. Enligt kommittédirektiv till (dir. 2012:77) är syftet att få till stånd dels en modern lagstiftning med tydlig systematik och moderna bestämmelser för en långsiktigt hållbar jakt och viltvård samt djurskydd för de vilda djuren, dels ett förbättrat genomförande av EU-rättsliga åtaganden. Utredningen beräknar att avsluta sitt arbete . Utskottet avstyrker därmed motionerna 2012/13:MJ253 (MP) yrkande 3 och 2012/13:MJ291 (S) yrkandena 1 och 2. Skydd av natur m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, M, MP, FP, C, V, KD) om täktbestämmelser, naturskydd vid andra verksamheter än täkter, skydd av biologisk mångfald, myllrande våtmarker, skydd av skog, fiske i Natura 2000-områden och snöskoterfrågor. Jämför reservationerna 15 (MP, V), 16 (MP, V), 17 (S), 18 (MP), 19 (MP, V), 20 (V), 21 (V), 22 (MP, V), 23 (S) och 24 (S, MP, V). I motion 2012/13:MJ245 av m.fl. (MP) yrkande 2 framförs att regeringens försäkran om att ett borttagande av den s.k. stoppregeln i (9 kap. 6 a §) inte skulle minska förutsättningarna för att bevara den biologiska mångfalden var oriktig. I motionen yrkas därför att stoppregeln bör återinföras. m.fl. (V) begär i motion 2012/13:MJ260 yrkande 6 att ska besluta att den stoppregel som tidigare ingick i genom 9 kap. 6 a § ska återinföras. I motionen anförs att för att det inte ska bli möjligt att exploatera fler unika naturområden och för att ska leva upp till sina åtaganden för biologisk mångfald krävs det att regeln återinförs i . m.fl. (MP) anser i motion 2012/13:MJ245 yrkande 3 att ett liknande skydd motsvarande den s.k. stoppregeln för biologisk mångfald behövs i även för andra verksamheter än täkter. I motion 2012/13:MJ298 av (S) framförs att (SOU 2002:107) föreslag om att stoppregeln skulle tas bort var kopplad till införandet av en allmän avvägningsregel avseende biologisk mångfald. Företaget skogsavverkning i Ojnareskogen på har väckt massiv kritik eftersom unika djur- och växtarter som lever i skogen därmed hotas. Enligt motionären krävs därför en utvärdering inom utskottet av den förändrade som beaktar en allmän avvägningsregel. m.fl. (MP) föreslår i motion 2012/13:N306 yrkande 5 att en man bör förstärka hänsyn till biologisk mångfald och dricksvattenförsörjningen vid större ingrepp i naturen. Sedan regeringen slopade den s.k. stoppregeln för täkter har biologisk mångfald samma skydd vid täktverksamhet som vid t.ex. gruvverksamhet. Det har visat sig att detta skydd är otillräckligt. I förslag om att ta bort stoppregeln ingick också en ny allmänhänsynsregel om biologisk mångfald (SOU2004:37). Rätt utformat kan en sådan regel vara ett sätt att stärka hänsyn till biologisk mångfald vid större ingrepp i naturen. I motion 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 39 begärs att regeringen ska presentera åtgärder för att nå miljömålet Myllrande våtmarker. I motionen anförs att ett väl fungerande vatten är en förutsättning för biologisk mångfald och för skogens tillväxt. Det är helt avgörande att vattenhänsyn blir en större del av den skogliga planeringen samt att eldning av torv, som drabbar den biologiska mångfalden och klimatet, påförs en koldioxidskatt utanför utsläppshandelssystemet. I motion 2012/13:MJ450 av m.fl. (MP) yrkande 5 anförs att det behövs ett nytt mätbart etappmål i miljömålssystemet för arealskyddad skog, som ska vara i linje med vårt åtagande i inom konventionen för biologisk mångfald och som ska ta hänsyn till möjligheten att uppnå mål 1 i för biologisk mångfald. m.fl. (V) framhåller i motion 2012/13:MJ313 yrkande 1 att genom avtalet i har förbundit sig att skydda av sin landareal till 2020. av all skogsmark i har ett formellt skydd och i motionen yrkas därför att bör anta ett nytt etappmål för areal skyddad skog i miljökvalitetsmålet Levande skogar som är i enlighet med Nagoyaöverenskommelsen. I samma motion yrkande 10 anges att ett hyggesfritt skogsbruk som rätt använd skötselmetod kan stärka skogens värden i form av turism, men i hög grad även biologisk mångfald, kultur och rekreation. Ett nationellt arealmål för ett kalhyggesfritt skogsbruk bör därför ingå i miljökvalitetsmålet Levande skogar. m.fl. anför vidare i samma motion att det mycket sällan tas hänsyn till närliggande marker vid avverkning, vilket förstärker en fragmentisering av livsmiljöer för många arter. Vidare framförs att det saknas tillräckligt stora arealer med lämpliga skogstyper för många hotade arter på grund av det moderna skogsbruket och brist på naturliga störningar (brand, storm, översvämning osv.). Enligt yrkandena 12 och 13 bör därför berörda myndigheter bör få resurser och uppdrag att landskapsplanera i samverkan med markägare, samt att få i uppdrag att utarbeta en nationell plan för att restaurera och återskapa skogstyper för de mest hotade arterna. I motion 2012/13:MJ299 av m.fl. (S) anförs att det är nödvändigt att skapa ett övergripande ansvar för snöskoterlederna och för att organisera utbyggnad av nya skoterleder. Vidare anges att staten och kommunerna har stor nytta av fungerande ledsystem för snöskotrar, t.ex. för räddningstjänsten och utvecklingen av turistnäringen. , som avslutade sitt arbete 2012, tillsattes för att utveckla en hållbar snöskotertrafik genom att förena näringsverksamhet och allas naturupplevelser. Mot bakgrund av detta framhålls i yrkandena 13 behovet av en fungerande struktur för skoterleder, vikten av besöksnäringens och andra näringars behov av en nationell snöskoterpolitik, samt behovet av ett nationellt snöskoterråd även efter 2012. Utskottet har tidigare behandlat regelverket kring täkter och skyddet för biologisk mångfald (2008/09:MJU25, 2010/11:MJU10). I betänkande 2008/09:MJU25 anförde utskottet att täktverksamhet innebär uttag av naturresurser som inte är förnybara. I fråga om vissa material är tillgången dessutom mycket begränsad. som täktmaterial är en nödvändig råvara vid allt byggande innebär uttaget av materialet stora ingrepp i naturmiljön som inte kan återställas helt. Därför är det viktigt att det, särskilt vid nyetablering av en täkt, är möjligt att vid prövningen ta ställning till dels om det innebär en god hushållning att bryta täktmaterialet, dels om täktens lokalisering är lämplig med hänsyn till det intrång i miljön som en täkt innebär. När tillstånd till en täkt ges är det också viktigt att säkerställa att intrånget i naturmiljön minimeras och att påverkan på djur och växter blir så liten som möjligt. Utskottet anser att det med en tillämpning av bestämmelserna i främst 2 och 3 kap. är möjligt att åstadkomma en allsidig prövning som omfattar dessa aspekter. Vidare anser utskottet att otydligheten gör att behovsprövnings- och stoppreglerna i 9 kap. 6 a § första stycket inte kan fungera väl som komplement till de mer allmänna bestämmelserna i 1 kap. 1 § och 2 och 3 kap. De särskilda behovsprövnings- och stoppreglerna bör därför tas bort. Vid en interpellation (2011/12:436) om skydd av Natura 2000-områden apropå Ojnare myr på anförde miljöminister följande: Jag vill dock inledningsvis framhålla att skyddet för hotade arter och livsmiljöer är en av de viktigaste miljöfrågorna både nationellt och internationellt. Ett viktigt led i arbetet med att värna den biologiska mångfalden är att etablera effektiva regelverk. Den EU-rättsliga reglering som styr bevarandet av Natura 2000-områden finns dels i fågeldirektivet, dels i art- och habitatdirektivet. Dessa direktiv har en avgörande betydelse för skyddet av den biologiska mångfalden inom unionen. Direktiven är fullständigt genomförda i svensk författning, huvudsakligen i . Jag har inte för avsikt att föreslå några ändringar av dessa regler. För att vårt regelverk ska vara effektivt och ge ett starkt skydd är det viktigt att det är tydligt. Den tidigare gällande stoppregeln var [] inte tydlig. Det var oklart hur bestämmelsens tillämpningsområde skulle avgränsas. Syftet med den regeländring som trädde i kraft var att åstadkomma ett bättre och tydligare regelverk. [] som den otydliga stoppregeln togs bort infördes två nya bestämmelser som syftar till att ge ett starkare och bättre skydd för naturgrus och för våtmarker. Domstolarnas prövning av Nordkalks kalkstenstäkt innehåller ställningstaganden i ett flertal frågor avseende bland annat täktens lokalisering utifrån bestämmelserna i 2 och 3 kap. , möjligheten att ge tillstånd enligt bestämmelserna om Natura 2000 och tillåtligheten av vattenverksamheten. Borttagandet av stoppregeln saknar, såvitt det är möjligt att bedöma, betydelse för utgången i målet avseende Nordkalk. Jag följer förstås domstolarnas tillämpning av . Jag följer naturligtvis också händelserna nära och . Om en framtida tillämpning av skulle utvisa att skyddet för den biologiska mångfalden har minskat kommer jag att verka för en regeländring så att skyddet för den biologiska mångfalden är fortsatt starkt. Några sådana slutsatser går dock inte att dra utifrån ett enskilt ärende och framför allt inte innan detta ärende är slutbehandlat. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 2012/13:MJ245 (MP) yrkandena 2 och 3, 2012/13:MJ260 (V) yrkande 6, 2012/13:MJ298 (S) och 2012/13:N306 (MP) yrkande 5. Som anges i budgetpropositionen har regeringen beslutat om preciseringar av miljökvalitetsmålet som rör mångfalden av våtmarkstyper, ekosystemtjänster, återskapande av våtmarker, gynnsam bevarandestatus, hotade arter och livsmiljöer, främmande arter, genetiskt modifierade organismer, våtmarkernas natur- och kulturmiljövärden samt friluftsliv. Preciseringarna förtydligar innebörden av miljökvalitetsmålet och det miljötillstånd som ska nås i ett generationsperspektiv. Preciseringarna ska utgöra grunden för att tolka miljökvalitetsmålens innebörd, vara kriterier vid bedömningen av möjligheterna att nå målen och vara vägledande för miljöarbetet. När det gäller miljökvalitetsmålet Myllrande våtmarker innebär detta att våtmarkernas ekologiska och vattenhushållande funktion i landskapet ska bibehållas och värdefulla våtmarker bevaras för framtiden. Utskottet kan konstatera att enligt regeringens redovisning i budgetpropositionen försämras miljötillståndet för många av de olika våtmarkstyperna genom bl.a. igenväxning. Vegetationsförändringar beräknas öka på grund av klimatförändringar, främmande arter och kvävenedfall. En viss förbättring har skett vad gäller anläggning av våtmarker för vattenrening, men fortfarande har skadade våtmarker en lägre förmåga att leverera ekosystemtjänster och vissa dikade våtmarker kan fungera kontraproduktivt genom att vara kolkällor i stället för kolsänkor. Det finns en risk för att klimatförändringarna orsakar upptining av permafrost i nordliga myrar vilket skadar den biologiska mångfalden och riskerar ökad koldioxidavgång. Arbetet med att skydda, sköta och restaurera våtmarker går sakta. har ca våtmarker hunnit anläggas, vilket kan jämföras med det tidigare delmålet att anlägga till 2010. av landets myrareal är skyddad, men fortfarande återstår ca 350 av myrskyddsplanens områden att skydda. Ambitionen om anläggning av våtmarker till 2010 har endast uppnåtts till . Illegal terrängkörning på våtmarker ökar. För att nå miljökvalitetsmålet framhåller regeringen att det krävs att miljöhänsynen till våtmarkernas miljö och deras förmåga att producera ekosystemtjänster inom de areella näringarna och inom annan markanvändning i anslutning till våtmarker blir bättre. Återskapandet av våtmarker skulle, inom ramen för länsstyrelsernas arbete, kunna effektiviseras med ökad rådgivning och planering av anläggningarna i landskapet i syfte att öka potentialen för ekosystemtjänster. De problem som orsakas av klimatförändringarna kan inte lösas specifikt för våtmarkerna utan är generella och här hänvisas till detta miljökvalitetsmål. Insatser för att öka hävd av hävdberoende våtmarker är viktiga. För att säkra våtmarkernas ekosystemtjänster krävs att dikning hålls på en miniminivå och att tillstånd och dispenser för bl.a. nydikning sker enligt gällande regler samt att tillräcklig areal av olika typer av våtmarker är bevarade eller restaurerade över hela landet. Våtmarkernas förmåga att minska halter av näringsämnen och fungera som buffert vid ändrade nederbördsmönster, liksom deras biologiska produktion och förmåga att binda kol från atmosfären, behöver tas till vara. Att bevara och återskapa våtmarker kan därmed bli viktigt för att mildra effekterna av klimatförändringar och ändrade nederbördsmönster. Därtill kommer våtmarker även i fortsättningen att spela en viktig roll i arbetet med att förbättra vattenkvaliteten och minska övergödningen av sjöar, vattendrag och hav. Ersättningsnivåerna till markägare och reglerna för prövning av vattenverksamhet kan behöva ses över. Satsningar på att restaurera dikade områden, skötsel av tidigare hävdade våtmarker samt att ta fram kunskapsunderlag om kulturhistoriska värden är nödvändiga. Mot bakgrund av detta föreslås att motion 2012/13:MJ455 (S) yrkande 39 lämnas utan vidare åtgärd. Skydd av skog m.m. Som utskottet anförde i betänkande 2012/13:MJU1 så anges i de etappmål för biologisk mångfald som beslutats en inriktning för den samhällsomställning som behöver ske för att nå miljökvalitetsmålet. Mot bakgrund av den analys som ges i Miljömålsberedningens betänkande SOU 2011:34 behöver ytterligare etappmål fastställas. Ytterligare insatser kan även behöva göras för att på ett tydligt sätt ska bidra till att nå målen i för biologisk mångfald till 2020 och de globala målen i den strategiska plan för biologisk mångfald 20112020 som antogs vid partsmötet för konventionen om biologisk mångfald i . Regeringen har därför gett Miljömålsberedningen i uppdrag att ta fram ett förslag till en strategi för att uppnå relevanta delar i generationsmålet och miljökvalitetsmålen kopplade till en långsiktigt hållbar markanvändning utifrån ett helhetsperspektiv. I uppdraget ingår bl.a. att föreslå de etappmål, styrmedel och åtgärder som behövs för att uppnå relevanta delar i generationsmålet samt de miljökvalitetsmål som är kopplade till en långsiktigt hållbar markanvändning. Beredningen har presenterat en plan som omfattar en delrapportering med inriktning på arbete med skydd och skötsel av landområden respektive utveckling av miljöhänsyn i skogsbruket. Vad gäller miljökvalitetsmålet Levande skogar innebär detta att skogens och skogsmarkens värde för biologisk produktion ska skyddas som den biologiska mångfalden bevaras och kulturmiljövärden och sociala värden värnas.