bet · H001UU10 · 2013-05-30 00:00:00 — Biståndspolitik, punkt 4 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U12 yrkande 1 i denna del. EU är världens största biståndsgivare. EU är och ska vara en pådrivande aktör för att nå FN:s millenniemål. För att det ska lyckas krävs att mer av EU-biståndet fokuseras på fattigdomsbekämpning och att EU:s olika politikområden bättre samordnas och inte motverkar varandra, i enlighet med Policy Coherence for Development. Med Lissabonfördraget är det fördragsbundet att utvecklingsmålen ska beaktas vid beslut inom olika politikområden som skrivelsen tar upp. Dock visar utvärderingar på stora brister i det arbetet, och dessa brister måste åtgärdas. Jordbruks-, fiske- och handelspolitiken är centrala områden som måste reformeras inom EU för att främja och inte bromsa utvecklingsländernas möjligheter. ska vara pådrivande för att EU:s medlemsländer höjer sina biståndsnivåer. I krisens spår har biståndet från EU-länderna minskat. bör även verka för att politikområden också på det europeiska planet strävar åt samma håll för en hållbar global utveckling. EU har antagit grundläggande regler för EU:s budgetstöd till samarbetsländer inom det internationella utvecklingssamarbetet. I dessa regler finns tre olika typer av kontrakt. Beroende på vilket kontrakt det gäller är omfattningen på samarbetet olika stort och kraven på samarbetslandet olika höga. Ju närmare och mer omfattande samarbete, desto högre krav på samarbetslandet. De tre kontraktsnivåerna är kontrakt om utveckling och god styrning, kontrakt om sektorreformer och kontrakt om statsbyggande. Socialdemokraterna är positiva till denna modell och till att kraven ökar på samarbetsländerna i takt med att samarbetet blir mer omfattande. Det är en bra utgångspunkt även för svenskt bilateralt arbete. Majoriteten av världens fattiga människor lever i medelinkomstländer. Den gamla indelningen i utvecklingsländer respektive utvecklade länder räcker inte längre för att beskriva världen. Det internationella utvecklingsarbetet måste delas in i två huvuddelar: det som riktas till att bekämpa fattigdomen i fattiga länder och det som riktas till människor som lever i fattigdom i medelinkomstländer. Detta ställer krav på ett nytt utvecklingssamarbete där nya samarbetsformer spelar en viktig roll. Socialdemokraterna anser att även fattiga som lever i medelinkomstländer måste kunna nås av utvecklingssamarbetet. För att värna gjorda framsteg och för att öka ansträngningarna att uppnå resterande mål krävs att världens ledare håller fast vid de åtaganden som millenniemålen innebär. Inte minst måste mål 8 om globalt partnerskap med ökat bistånd, rättvisare handel och minskade skuldbördor nås. Även om några av millenniemålen nu har nåtts innebär det bara att minst lika mycket arbete återstår för att bl.a. utrota fattigdomen. Just nu pågår arbetet med att formulera nya mål för hållbar ekonomisk, social och miljömässig utveckling . De nuvarande målen måste förverkligas och ambitionerna därefter höjas väsentligt. De nya målen måste också omfatta ökad demokrati och ökad respekt för de mänskliga rättigheterna. Sammantaget utgör EU:s biståndspolitik en stor möjlighet för medlemsländer att gemensamt på ett kraftfullt och konstruktivt sätt främja en mer rättvis och demokratisk värld och därmed spegla EU:s grundläggande värderingar i en värld som riskerar att polariseras. Biståndspolitik, punkt 4 motiveringen (MP, V) av (MP) och (V). EU:s medlemsländer står för av världens samlade bistånd och är många utvecklingsländers största handelspartner. är världens fjärde största biståndsgivare, och kanaliserar drygt 2 miljarder av den nationella biståndsbudgeten genom EU. Men EU:s utvecklingspolitik brister på en rad punkter och står inför en rad utmaningar. Det främsta problemet är självklart att få av EU:s medlemsstater lever upp till sina åtaganden när det gäller biståndet. Det fanns 2011 ett glapp på mellan EU-ländernas löften och de faktiska biståndsbudgetarna. Klyftan mellan löftena och de verkliga biståndsbudgeterna tenderar dessutom att öka. Enligt minskade elva EU-länder sitt bistånd 2011, och sammantaget minskade biståndet från EU-länderna med . valde en lång rad EU-länder att använda sina biståndsbudgetar för att finansiera verksamhet på hemmaplan, verksamhet som knappast kan betraktas som bistånd. är tyvärr inget undantag. togs från EU-ländernas biståndsbudgeter för att finansiera flyktingmottagande i EU, utländska studenter vid högskolor i EU och skuldavskrivningar. Utöver biståndsnivåerna och urholkningarna finns stora problem. är s.k. bundet bistånd vanligt i ett flertal medlemsstater. All utvecklingsforskning pekar på att det är en mycket ineffektiv biståndsform, och det står i strid med tanken om ägandeskap i biståndet. Bundet bistånd tenderar att snarare gynna näringslivet i EU än jordens fattiga. EU har antagit en policy för samstämmighet i utvecklingspolitiken, Policy Coherence for Development, vilket motsvarar politik för global utveckling i . Men fortfarande finns det grundläggande brister i samstämmigheten mellan EU:s olika verksamheter. Unionens handels-, jordbruks- och fiskeripolitik är exempel på verksamhet som försvårar, och i vissa fall helt slår i sönder, förutsättningarna för att biståndet ska kunna ge resultat. Ytterligare en bland flera stora utmaningar i EU:s utvecklingspolitik är att ett mindre antal medlemsstater med och i spetsen kunnat blockera mycket av arbetet med sexuell och reproduktiv hälsa och rättigheter i unionens bistånd. Södra grannskapet, punkt 5 (S, MP) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motionerna 2012/13:U12 yrkande 1 i denna del och 2012/13:U306 yrkande 57 och avslår motion 2012/13:U13 yrkande 8. EU:s arbete för att främja demokrati och utveckling i de regioner som gränsar till vår union är mycket viktigt. När det kommer till det södra grannskapet ser vi att kampen för demokrati, värdighet och mänskliga rättigheter pågår alltjämt i och delar av . Omvandlingen från diktatur till demokrati präglas dessvärre av många problem och bakslag. Varje land är unikt och måste behandlas på ett sådant sätt. Dessvärre finns det flera exempel där EU:s politik gentemot länderna i och varit kontraproduktiv. och många EU-länder höll länge diktatorer under armarna i utbyte mot stabilitet, olje- och gasleveranser samt hjälp med att stoppa flyktingströmmar. Kortsiktiga intressen av stabilitet och ekonomisk får inte överskugga det långsiktiga intresset av att stödja våra värderingar och därmed människors rättmätiga krav på demokrati och mänskliga rättigheter. EU ska i stället vara sina värderingar trogen så att man genuint kan stötta utveckling och demokrati som leder till hållbar stabilitet. EU har antagit nya program och principer för sitt samarbete med regionen efter den arabiska vårens inledning. måste unionen också leva upp till dessa nya åtaganden om mer-för-mer där stödets storlek avgörs av hur genuint mottagarlandet reformeras. EU:s värderingar måste komma till uttryck i handling. De samarbetsavtal unionen har med länderna i regionen måste bygga på en tydlig koppling till demokratisk utveckling och respekt för mänskliga rättigheter. Dessutom bör stödet till att upprätta rättsstater, bygga demokratiska institutioner och främja fria medier vara mer kraftfullt. Det är det vatten som skiljer européernas välstånd från nordafrikanernas fattigdom, arbetslöshet och brist på framtidshopp. I detta vatten drunknar människor, desperata av fattigdom, när de i undermåliga båtar försöker nå en bättre framtid. har vi påtalat de utsiktslösa försöken att genom fler patrullbåtar, flygövervakning och högre staket stänga ute dessa människor i deras desperata jakt på en framtid. Den enda långsiktiga lösningen är att EU ändrar sin politik och låter dessa länder få möjlighet till ekonomisk utveckling så att de enorma klyftorna utjämnas. Exportstöd till europeiska jordbruksprodukter hindrar afrikanska bönder från att sälja sina produkter. Importrestriktioner och tullavgifter hindrar en handel som skulle kunna vara till ömsesidig nytta för både och norra . Politiska reformer samt ekonomisk och social utveckling är centrala faktorer för att skapa framtidshopp. EU bör därför reformera jordbrukspolitiken och underlätta handel och kontakter mellan människor, exempelvis genom ökat studentutbyte. Södra grannskapet, punkt 5 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U13 yrkande 8 och avslår motionerna 2012/13:U12 yrkande 1 i denna del och 2012/13:U306 yrkande 57. Unionen för kan kanske medföra en möjlighet för länderna kring att mötas och träffa överenskommelser om det som de anser angår dem, men mervärdet för svenskt vidkommande är högst begränsat. Det kan vidare diskuteras vad som egentligen är, eller blir, målet med denna union. Tar denna union samma utveckling som , som senare utvecklades till EG och EU, skulle det exempelvis kunna tänkas att unionen för kan leda till att de ingående länderna ges tillgång till den inre marknaden och i förlängningen fri rörlighet till . I ett sådant fall kommer unionen för inte bara att leda till ett stort utökat behov av finansiering av EU utan sannolikt även till en ökad migration inom unionens utsträckningsområde. menar därför att bör lämna unionen för . Södra grannskapet, punkt 5 motiveringen (V) av (V). Den s.k. arabiska våren har satt situationen i och diktaturer högst upp på den politiska dagordningen. Men de folkliga revolterna i regionen har också synliggjort EU:s dubbelmoral i relationerna till regionens diktaturer och auktoritära regimer. Den högstämda retoriken om demokrati i EU har inte haft någon täckning, och EU:s egna politiska och ekonomiska intressen i regionen har prioriterats före invånarnas mänskliga rättigheter. Relationerna har formaliserats genom Medelhavsunionen som bildades på franskt initiativ med syfte att EU och länder runt skulle fördjupa samarbetet om ekonomi och politik. De auktoritära regimerna i , och välkomnades till detta samarbete utan att tydliga krav på demokratiska reformer ställdes. erbjöds observatörsstatus och den dåvarande diktaturen i fick inneha ordförandeposten. EU har med de flesta gamla auktoritära regimer tecknat omfattande associeringsavtal om politiskt och ekonomiskt samarbete, bl.a. med , och . Under det svenska ordförandeskapet godkände EU ett avtal med diktaturen i , och 2008 inleddes förhandlingar med . Med inget land har man haft så omfattande och djupa samarbetsavtal som med , trots att landet fortsätter att kränka folkrätten och ignorera FN:s resolutioner. I arbetet med att bygga EU:s murar högre mot omvärlden har många av regionens regimer varit nära allierade. Många av regimerna har dessutom beväpnats genom svensk vapenexport och betraktas som viktiga partner i regeringens arbete med att öka den svenska exporten. I ljuset av den arabiska våren finns det stora behov av att i grunden reformera grannskapspolitiken med och för ett ökat fokus på folkrätt, demokrati och mänskliga rättigheter. , punkt 6 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U12 yrkande 1 i denna del. Palestinier och israeler är hårt drabbade av många decenniers konflikt. I konfliktens spår ligger raserade möjligheter till utveckling och krossade fredsinitiativ. Både israeler och palestinier har rätt till frihet, utveckling och säkerhet. Alla parter måste därför avstå från våld och möjliggöra fredsförhandlingar. är den starkaste parten i konflikten och har därför ett särskilt ansvar. Muren och utbyggnaden av illegala bosättningar på ockuperad mark, ockupationen av och samt blockaden av måste upphöra. Krigen i och har visat att militärt våld inte kan leda till en lösning på denna svåra konflikt. Endast fredsförhandlingar, där alla relevanta parter deltar, kan leda till verklig fred och säkerhet en uthållig fred som vilar på att alla berörda parter respekterar folkrätten, FN:s resolutioner och rätten till en fredlig samexistens. röst för fred, frihet och folkrätt måste vara kraftfull, i såväl EU som FN. ska därför erkänna staten . Att vänta med ett erkännande av staten ger bara dem som vill omöjliggöra en framtida palestinsk statsbildning andrum att fortsätta sin politik. Ett erkännande av staten från och ett stort antal andra länder är förmodligen det bästa sättet att visa att det internationella samfundet är fast beslutet att stödja en tvåstatslösning. Därmed skapas utsikter för reella fredsförhandlingar. Såväl israeler som palestinier drömmer om att få leva i trygghet och kunna skapa sig en framtid i sina respektive erkända stater. Om inte den israeliska ockupationen och bosättarpolitiken upphör kommer detta att stanna vid att vara en dröm. måste markera kraftfullt att dessa bosättningar, som strider mot folkrätten, får konsekvenser. Vi är positiva till att EU har ett handelsavtal med . Men det måste göras mycket tydligt att produkter från bosättningarna inte är produkter från . De ska alltså inte omfattas av avtalets förmåner. Därför kräver vi socialdemokrater att inför ursprungsmärkning av varor från bosättningarna, och vi vill att agerar för att fler EU-länder gör likadant. Vi menar också att EU bör ta fram mekanismer för att stoppa finansiella transaktioner till bosättarna för att markera mot bosättningspolitiken. , punkt 6 motiveringen (MP) av (MP). Konflikten mellan och är nu inne på sitt åttonde decennium. Under dessa år har civila på båda sidorna av konflikten drabbats hårt av våldet och stridigheterna. Både och befolkning har rätt till ett liv i trygghet inom säkra och erkända gränser. Ansvaret är allas, men ockupationen av och samt de facto ockupationen och blockaden av måste upphöra för att en varaktig fred ska uppnås. Lösningen på konflikten bygger på att alla berörda parter respekterar folkrätten, FN:s resolutioner och rätten till en fredlig samexistens inom en tvåstatslösning där båda folken kan leva i trygghet och säkerhet. ockupation av palestinska territorier ignorerar fullständigt dessa fakta. Krigen i och har visat att militärt våld inte är en lösning. Endast diplomatiska fredsförhandlingar, där alla relevanta parter deltar, kan leda till en hållbar lösning som både ger fred och säkerhet. är en ockupationsmakt och den starkare parten i konflikten och har därför ett större ansvar. Palestinska myndigheten och Hamas har ett ansvar att respektera ingångna avtal, avstå från våld, erkänna staten samt respektera internationell humanitär rätt och mänskliga rättigheter. Samma krav måste också ställas på . Ett fredligt och livskraftigt , sida vid sida med , kan tyckas mer avlägset , då vi befinner oss i ett läge där helt verkar ha lämnat tanken på en varaktig fred byggd på två erkända stater bakom sig. Det är därför viktigare än någonsin att omvärlden agerar för att nå en lösning på denna svåra konflikt. har tidigare och kan även , i egenskap av fredsmäklare eller värd för dialog, spela en betydande roll i arbetet med att finna en lösning på konflikten. Den svenska hållningen måste vara att tydligt stå bakom folkrätten och att bistå dem, främst palestinier, som lever under ekonomiskt och humanitärt miserabla förhållanden och är ofria bakom murar och stängsel. ska bidra till en öppen och god dialog med alla berörda parter, men vi måste också ta ställning mot folkrättsbrott och övervåld. Vi måste använda vår röst i FN för att pressa parterna att uppnå en fredlig lösning. En internationell närvaro via världssamfundet i området skulle öka säkerheten för både civila palestinier och israeler. Alla medlemsstater i Europeiska unionen bär ett stort ansvar för att säkerställa en fredlig utveckling i . För del handlar det om att vara mer aktivt och tydligt inom EU. Vi måste höja vår röst betydligt och använda medlemskapet till att försöka göra unionen till en självständig och konstruktiv aktör för en rättvis fred i och . EU måste utnyttja möjligheterna att ställa krav på , så länge denna inte respekterar de mest grundläggande rättigheterna för palestinier. fortsatta utbyggnad av bosättningar i och på ockuperat område på är inte acceptabelt; den är ett klart brott mot folkrätten och tidigare utfästelser. brott mot folkrätten ska inte premieras med fördjupade relationer och förmånliga handelsavtal. Produkter tillverkade på ockuperat område måste ha en tydligare ursprungsmärkning och kontrolleras. EU bör ta fram mekanismer för att stoppa finansiella transaktioner till bosättarna för att markera mot bosättningspolitiken. , punkt 6 motiveringen (V) av (V). ockupation av har skapat en av världens mest segdragna konflikter. Sedan sexdagarskriget har ockuperat , och i strid med folkrätten. Konflikten mellan och är inte en konflikt mellan jämlika parter. är en av världens största krigsmakter, vars militärapparat understöds av , och landet har ett större ansvar enligt folkrätten i egenskap av ockupationsmakt. är det viktigt att understryka att folkrättens regelverk, bl.a. förbudet mot attacker mot civila, omfattar samtliga parter. övergrepp mot de mänskliga rättigheterna, folkrätten och det palestinska folket inte bara fortsätter utan blir dessutom allt grövre. Blockaden av fortskrider, och man fortsätter att bygga den mur som har fördömts av FN. Antalet illegala bosättningar på ockuperad mark fortsätter att växa trots löften om motsatsen, och fördrivningen av palestinier från östra ökar. fortsätter att arrestera, fängsla, tortera och i vissa fall döda de som står upp mot ockupationen. Ingen fred tycks vara i sikte, och så länge vägrar att respektera palestiniernas mest grundläggande mänskliga rättigheter kommer det inte vara möjligt att uppnå fred. Genom sina konsekventa brott mot folkrätten framstår som genuint ointresserat av att upphäva den ockupation av palestinsk mark som pågått och som är hindret för en varaktig fred i . anser att måste dra sig tillbaka från ockuperat område, att bosättningarna måste utrymmas och att en fri och demokratisk palestinsk stat bör upprättas inom 1967 års gränser. utgångspunkt är folkrätten och respekten för de mänskliga rättigheterna. Därför har vi uppmärksammat och fördömt grova och omfattande brott mot de mänskliga rättigheterna både i och utanför . Vi har inte tvekat att ta avstånd från de brott mot folkrätten och de mänskliga rättigheterna som begåtts av palestinska grupper. har även varit starkt kritiskt mot den borgerliga regeringens agerande; vi ser att skulle kunna spela en betydligt större roll i genom att vara tydligt och konsekvent för folkrätten och för ett fritt och demokratiskt . anser att såväl som EU måste sätta kraft bakom sina krav på . agerande måste få konsekvenser. Vi anser därför att bör erkänna och verka för ett internationellt erkännande av . EU bör suspendera sitt nuvarande associationsavtal med tills den dag då respekterar folkrätten, och produkter från bosättningar måste tydligt ursprungsmärkas. Försvarsfrågor och civil krishantering, punkt 7 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U12 yrkande 25 och avslår motion 2012/13:U13 yrkande 5. har, som en militärt alliansfri stat, en lång tradition av en stark nationell försvarsindustri som inte bara försett och förser landet med materiel utan också med kunskap och oberoende samt tillgång till viktiga militära och industriella samarbeten. tjänar på att ha en internationellt konkurrenskraftig försvarsindustri, såväl ur ett strategiskt säkerhetspolitiskt perspektiv som ur ett industripolitiskt perspektiv. ska ta aktiv del i att stärka försvarsindustri genom att uppmuntra och stödja svensk medverkan i industriellt samarbete som också gynnar svenskt försvar och svensk säkerhet. ska också delta i genomförandet av direktiven om offentlig upphandling och om överföringar inom EU. Vi sympatiserar i grunden med en utveckling mot en mer konkurrensutsatt marknad på försvarsmaterielområdet. Svensk försvarsindustri kan ha mycket att vinna på ett öppet upphandlingsförfarande i samtliga medlemsländer. Vi vill emellertid varna för en alltför naiv tilltro till marknadskrafterna inom detta område och framhålla att svensk försvarsindustri riskerar att drabbas hårt om tillämpningen av bestämmelserna skiljer sig åt mellan länderna. Blickar vi ut över kan vi konstatera att försvarsmaterielmarknaden ännu är i grunden politisk. På många håll är handeln med försvarsmateriel till och med en erkänd del av ländernas säkerhets-, försvars-, utrikes- och näringspolitik. De stater som inte har någon klar vilja med sin försvarsindustri och hur man ska förhålla sig till denna utveckling kommer att få se sin industri försvinna och därmed vara hänvisade till andra stater även vad gäller den materiel som är mest känslig och hemlig. saknar fortfarande en försvarsindustriell strategi och skiljer sig i det avseendet från andra stater på motsvarande teknologiska nivå. hållning vad gäller försvarsmaterielsamarbetet inom EU och strategin för en gemensam försvarsmarknad måste ta hänsyn till kärnfrågan om försvarets behov av inhemsk materielförsörjning i ett skarpare läge och den svenska Försvarsindustrins överlevnad. Utan ett intimt samarbete mellan statsmakten och försvarsmakten kommer långsiktigt att förlora kompetens, arbetstillfällen och försvarsförmåga. En tydlig medvetenhet om den inhemska försvarsindustrins betydelse för bör vara vägledande i arbete på europeisk nivå för att stärka försvarsindustrin i EU. har vid ett flertal tillfällen uttalat sig om vikten av att regeringen säkerställer svenska säkerhetsintressen och värnar den svenska försvarsindustrins ställning i . I den sjupartiuppgörelse som ingicks i utskottet underströks regeringens ansvar för att definiera de nationella säkerhetsintressen som kan motivera avsteg från konkurrensupphandling samt för att inleda ett strategiskt utvecklingsarbete tillsammans med försvarsindustrin för att säkerställa utveckling av sådan försvarsmateriel som kan kopplas till dessa säkerhetsintressen. I överenskommelsen ingick också att regeringen löpande skulle informera om arbetet. Regeringen måste vidta mer aktiva och kraftfulla åtgärder för att leva upp till intentionerna i uppgörelsen. Försvarsfrågor och civil krishantering, punkt 7 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U13 yrkande 5 och avslår motion 2012/13:U12 yrkande 25. kan inte ställa sig bakom den utveckling som sker i EU mot att alltmer av utrikespolitiken ska förflyttas från respektive medlemsland till EU och EU:s utrikestjänst. Regeringen och utrikesministern har vid tidigare tillfällen uttryckt att EU:s utrikespolitik är vår utrikespolitik. anser att regeringen i EU bör värna och stärka svenska utrikespolitiska intressen i stället för att på det här sättet helt överge svensk utrikespolitik åt EU. Vi är inte principiellt emot internationella insatser i andra länder och vi ifrågasätter inte att flera av de insatser som EU genomför har goda syften. ser dock med oro på att alltmer engagerar sig i internationella militära insatser som är beslutade på EU-nivå. När ett överstatligt EU beslutar om militära insatser där inflytande är begränsat innebär det i praktiken att är med i en militär allians.