bet · H001UU7 · 2013-02-14 00:00:00 — De nya demokratierna vänder sig till eftersom de tycker om vår värdegemenskap. De vill ha dessa värderingar, och framför allt vill de ha de sociala trygghetssystem som vi har. Därför vill de hellre ha kontakt med oss än med till exempel , om man ställer dessa mot varandra. Jag tror att vi har en stor attraktionskraft, och den ska vi bygga vidare på den. Sedan har jag två specifika frågor. Det ena handlar om försvarsförmågan. Vad jag förstår har delvis lämnat walk-over till EU att själv klara av det, att och ska leda försvarsarbetet inom EU. vet jag inte om det stämmer, men den transatlantiska länken är delvis bruten, säger en del. sade att duplicering av resurser i försvarsmakterna inte är så bra och att vi borde samordna oss för att bli effektiva. Om man tänker sig att varje land ska fatta ett specifikt beslut, och det är inte säkert att alla då ingår, blir frågan om vi får med alla de typer av kompetens som behövs. I annat fall hamnar man i ett gemensamt försvar. Det vore bra om du kunde kommentera det. Det andra handlar om att EU ofta är biståndsgivare och också handelspartner. Vi säger till olika länder att de får mer bistånd om de gör si och så, och sedan får de en handelsrelation om de gör si och så. På det sättet kan vi påverka. Men hur bekämpar vi terrorismen gemensamt? Finns det, som ni ser det, någon EU-vision om hur vi tillsammans ska bekämpa terrorismen? Vad finns det för påtryckningsmedel? Vilka säkerhetspolitiska insatser kan vi göra för att bekämpa terrorism? (MP): Jag vill gå tillbaka till det som är huvudtemat, krisens konsekvenser för den europeiska säkerhetspolitiken. Som jag ser det finns det uppenbara konsekvenser när vi har en ekonomisk kris genom att vi drar ned kraftigt på utvecklingssamarbetet i flera av länderna. Vi har en stor biståndsvilja i , men den är inte alls lika stor i många av de andra länderna. Många länder drar också ned inom utrikesförvaltningarna. Det kommer, tror jag, att få konsekvenser direkt på vårt närområde och det arbete vi gör i närområdet. Några av oss var på och lyssnade på . Jag tyckte att hon hade en strategisk vision för utrikes- och säkerhetspolitiken. Den handlade om att vi skulle ha välmående och demokratiska samhällen runt EU. Hela hennes tal byggde egentligen på det. Risken finns när vi i övrigt talar om säkerhetspolitik att vi hamnar i det militära spåret, när vi kanske inte har de ekonomiska musklerna att faktiskt stötta länderna i närområdet. Jag skulle vilja höra era synpunkter på den direkta konsekvensen. Ordföranden: gör så att panelen får svara på de frågor som de känner sig adresserade av. : Jag börjar med diskussion om relationen mellan EU och Nato. Ja, jag tycker att det vore önskvärt om arbetsfördelningen blev tydligare som en konsekvens av krisen. Vi ska inte glömma att också Nato har en kris. Det är inte bara EU:s kris såsom det ser ut i just , utan det påverkar såklart även Nato. Sedan är det helt olika organisationer. Den ena är en politisk union, den andra mer en militär allians. Det kommer att färga vilka uppgifter man tar sig an. Från mitt perspektiv skulle det vara naturligt att europeiska stater började med att inom EU diskutera hur man ska hantera olika kriser, och sedan är Nato det verktyg man förmodligen kommer att använda om krisen ska få en militär lösning. Om den ska ha en annan sorts lösning är förmodligen EU ett bättre verktyg. När det gäller är det som säger intressant. Jag läste samma artikel. Vi talade tidigare om att EU skulle behöva en perfekt kris. Uppenbarligen har hittat sin perfekta kris, åtminstone försvarsetablissemang. Nej, jag tycker inte att det är en särskilt relevant hotbild. Den är förstås intressant från svenskt perspektiv med tanke på vår försäljning till . Om de börjar tala om att använda det för att hantera sina grannländer, vad säger det i så fall om våra exportmöjligheter? Är det något som EU borde tänka på? Nja, EU ska naturligtvis tänka på att lösa krisen. När det gäller att hantera den nationella säkerheten är det en kompetens som helt och hållet ligger på medlemsstaterna, och jag tror att de kommer att lösa det. Den sista frågan gällde bekämpning av terrorism. Det tror jag är ett område där europeiska stater har en relativt hög nivå av samsyn beträffande hur det ska gå till, och de har också jobbat rätt effektivt för att ta fram verktyg för att kunna göra det. Vi har någon sorts samsyn om att det handlar om att lagföra brottslingar. Det är få européer som talar om ett krig mot terrorismen etcetera. Europol har en roll i detta, och deras roll har utökats . En stor del av samarbetet sker inte i , vilket gör att många byråkrater i tror att det inte sker över huvud taget. Säkerhetstjänsterna har ett relativt effektivt samarbete, men det är mer decentraliserat. Det har varit förhållandevis lyckosamt, och i finns en hyfsat stor samsyn om hur man ska gå vidare. : Jag kan inte låta bli att även svara på fråga, om krisen ökar behovet av försvarspolitik i EU och påverkar relationen till Nato. Vad kan Nato göra? Vad kan EU göra? Är det någonting som de senaste tio femton årens utveckling har visat, inklusive terrorismfrågor, är det att ju mer komplexa säkerhetsproblem vi ser och identifierar utanför unionen, desto mer fördelar har naturligtvis unionen. Den har en enorm bredd av möjligheter att skräddarsy olika typer av politik gentemot olika områden. Den bredden har Nato inte och kommer sannolikt inte heller att ha inom en omedelbar framtid just för att det inte finns samma politiska diskussioner i Nato. Det hela beror på medlemsländerna, om några medlemsländer vill ta tag i frågan och börja driva på diskussionen igen. Har EU större fördelar än Nato? Skulle EU kunna genomföra en hel del av de operationer Nato kan göra? Nja, kanske inte , men i samarbete med Nato skulle det inte vara något jätteproblem. Jag skulle vilja säga något om det som tog upp, ifall börjar lämna walk-over och vi måste ta hand om oss själva och poola våra egna resurser. Jag tror självklart inte att det är någon mirakelmedicin, att det skulle lösa alla problem, men om vi mer seriöst började diskutera att inte duplicera resurser i samma grad som skulle vi frigöra en hel del resurser till andra kapaciteter, kanske till och med försvarskapaciteter som vi inte har. Dessutom tror jag inte att vi skulle förvärra problemet, för har vi problemet att alla inte vill vara med. Det är bara de gånger då till exempel och väljer att ställa upp med alla möjliga resurser som vi kan lösa det, men så är det ju . Vi löser inte problemet med vad som händer om alla inte vill ställa upp, men jag är inte säker på att vi heller förvärrar det speciellt mycket. : Det var många intressanta frågor. Jag kastar mig över försvarsbudgetfråga, den om vi tar vårt ansvar. Jag tror att frågan egentligen måste ställas om försvarsbudgeten är i linje med de uppgifter vi tycker ska lösas. Vi är just nu inne i en jättestor försvarsreform, och den ställer naturligtvis enorma krav på att klara av att ställa om. Frågan måste bollas över till den kommande Försvarsberedningen att titta på om uppgiften är i linje med det försvar vi har eller om vi måste fortsätta den reform som har påbörjats och ska slutföras . Som det ser ut nu anpassas budgeten mer än uppgiften, men jag tror att man måste fundera mycket på hur uppgiften ser ut, vad det är vi ska klara av och har vi resurser för det. Sedan var det , , Nato. ligger där det ligger. Vi ligger där vi ligger. Det kommer alltid att finnas ett intresse av att hitta ett sätt att leva tillsammans runt . Då kommer förstås både EU och Nato att vara viktigt ur olika aspekter. EU och Nato har en ganska bra arbetsfördelning just . Var ökar samarbetet, frågade . Jag kan göra lite textreklam. Vi har åtminstone två studier på gång som tittar närmare på effekterna av försvarsbudgetnedskärningarna och mer specifikt på varje land, men det hinner jag inte ta upp här. De kommer, var så säkra. Effekterna är under analys. var inne på den breddade hotbilden. Frågan är mycket viktig. Att ha välmående grannar är extremt viktigt såväl utrikes- och försvars- som säkerhetspolitiskt. Det tror jag att länderna inom EU är väldigt inriktade på. ser vi när det händer saker på andra sidan att vi har svårt att agera. Har vi en breddad hotbild måste vi också ha en breddad medelpalett där vi kan göra olika saker beroende på vad som händer. Man kan säga att det ibland saknas instrument i verktygslådan för att göra hårdare saker inom EU. Jag tycker att man ska vara beredd på båda delarna, och säger jag inte det bara för att vi kommer från . , Försvarsdepartementet: Min ursprungliga fråga togs om hand av ledamoten , och panelen har svarat hyfsat väl på den. Jag ska därför inte upprepa den. Under resans gång har en annan fråga slagit mig, som möjligen kan passa som avslutning till våra doktorer i panelen, nämligen forskningsfronten, den akademiska forskningsfronten. Finns det forskning i eller utomlands som försöker sig på ansatsen att tänka bort dagens institutioner i , inte minst sådana som EU? Om man skulle bygga upp institutioner igen för att hantera de utmaningar och problem vi lever med, undrar jag: Hur skulle man då bygga de institutionerna? Det kan ge input och vägledning för diskussionen om hur man ska gå vidare framåt. Jag har inte koll på den forskningsfronten på samma sätt som ni i panelen, och därför ställer jag frågan. : Forskningsfronten på det området är nog ganska svår att hitta, eftersom det ofta inte är riktigt okej att ställa what if-frågan. tycker jag att den är mycket relevant och intressant att ställa. Jag tror att man till och med måste ställa den. I det finansiella systemet har det blivit tydligt att man inte ställde what if-frågan före den ekonomiska krisen. Man har inte för vana att göra det. Däremot är det vanligt inom försvarsmakter. Där ställer man ofta frågan vad vi gör om det som egentligen ingen tror ska hända verkligen händer. Det kanske är värt att göra det på andra områden än enbart det försvarsinriktade området. För att utveckla dagens institutioner är det viktigt att inse att de är designade , och det tar tid att förändra dem . Det måste börjas . : Jag håller med. Jag tror inte att det finns någon sådan forskningsfront, för ingen vågar kanske gå så långt. Däremot kan man spekulera. Det är en viktig fråga att fundera på. Hur skulle det ha sett ut om vi fått bygga en idealvärld? Jag skulle vilja erbjuda två vilda svar. Det ena är att ändra diskussionen i Nato så att vi tillåter ett EU-medlemskap i i stället för medlemsländer. Jag är inte så dum att jag tror att det kommer att hända, men vi fick frågan om vi hade tänkt bort dagens system. Det hade varit ett sätt att försöka få EU-länderna att mer diskutera mellan varandra hur man vill ha hand om sådana frågor. Ett ännu vildare förslag som jag skulle vilja föreslå är att lägga ned Nato och tillsammans med skapa ett nytt, brett säkerhetspolitiskt forum som står för mänskliga rättigheter och demokratiska värderingar, ett nytt EUUSA-forum där , , och givetvis även övriga är välkomna. Bygg en ny transatlantisk, mycket bredare, politisk institution. : Vi på håller just nu på med ett stort projekt om European Global Strategy som just syftar till att titta på vad EU borde göra i omvärlden på lång sikt och, beroende på vad vi kommer fram till, sedan säga någonting om vilka verktyg som behövs och i slutändan vilka institutionella förändringar som kan behövas. Vi kommer inte att utgå från vad som finns och hur det kan förändras utan från en idealisk position vad EU faktiskt skulle kunna göra och vad vi då behöver. Det var en utmärkt fråga! (S): Klockan är , och jag skulle haka på det sade från början: Tänk om vi inte hade haft Europeiska unionen! Europeiska unionen fick ju alldeles , och det var ganska intressant att se en del reaktioner på Twitter, Facebook och annat där folk sade: EU? Vad ska de ha för? var jag ju en av dem som hade nominerat EU till att få fredspriset, och jag kan ärligt säga att jag faktiskt är förvånad över att EU inte har fått fredspriset tidigare och dessutom vid ett flertal tillfällen. Diktaturer i södra som gick med i EU, utvidgningen, att vara världens största biståndsgivare, att vara enormt aktiv på fredsbevarande operationer och dessutom ha som utgångspunkt från början att främja att den mest krigshärjade kontinenten slutar upp med att vara det och vara ett stort projekt att den organisationen inte har fått gör i alla fall mig förvånad. Tack för att ni har kommit, och tack till panelen för en underbar diskussion! Utfrågningen är avslutad. Det är inte alltid lätt som ledamot att vara klar över hur fort olika debatter går och när man ska vara i kammaren. Vi får ta lärdom av näringsutskottets snabba debatteknik även i utrikesutskottet, tror jag. Vi är några stycken som kommer springandes från Försvarsberedningen. Det är möjligt att det kommer några borgerliga ledamöter också, för just nu ser jag bara oppositionen tillsammans med i kammaren.Det vi behandlar är ett säkerhetspolitiskt betänkande som är ett motionsbetänkande som har samlat upp ett antal motioner som har kommit in under allmänna motionstiden och under andra propositioner som har lagts fram och som utskottet nu behandlar.Jag hade gärna sett att det hade funnits några borgerliga ledamöter i salen när vi debatterar det här, för jag hade en konkret fråga. vandrar , som är ordförande i utrikesutskottet för tillfället, in.Det är så att vi socialdemokrater har ett antal reservationer i den här texten. En handlar om att vi menar att det är väsentligt att påtala att är militärt alliansfritt. Vi har under en lång, utvecklat den svenska säkerhetspolitiken, från neutralitetspolitik under det till den militära alliansfrihet som vi har , genom ett fördjupat samarbete inom utrikes- och säkerhetspolitik i Europeiska unionen men också med ett utvidgat arbete i det nordiska samarbetet.Inom alla dessa områden har det upprättats olika klausuler och förklaringar, i EU till exempel solidaritetsklausulen och i det nordiska samarbetet solidaritetsförklaringen. Men alla dessa klausuler och förklaringar, som betyder att vi ska försöka att gemensamt ställa upp för varandra om en katastrof inträffar, har den lilla brasklappen att detta inte ska ändra ländernas säkerhetspolitiska hållning eller att de ska vara i samklang med den säkerhetspolitiska hållning som länderna har.Därmed blir vi socialdemokrater lite frustrerade när vi ser regeringen i utrikesdeklaration efter utrikesdeklaration skriva att den säkerhetspolitiska linjen ligger fast, för det gör den ju, om vi med det menar att fortsatt är militärt alliansfritt. Men när utskottet sedan behandlar frågan och vi socialdemokrater vill att vi beskriver den säkerhetspolitiska linjen säger den borgerliga majoriteten nej till det. De vill inte nämna den militära alliansfriheten.Därför har jag en fråga riktad till de borgerliga ledamöterna, och det är en viktig fråga för oss socialdemokrater. Vi är nämligen av den åsikten att säkerhetspolitiska vägval ska göras i ett väldigt brett samförstånd i riksdag där vi är överens om steg efter steg. Det har vi gjort så här långt, men jag börjar bli lite frustrerad över att se att ni verkar skapa en bild av att vi är militärt alliansfria.När vi uttalar att den säkerhetspolitiska linjen ligger fast måste vi få ett klart besked från er: Betyder det att vi är militärt alliansfria, eller menar ni någonting annat med den texten? Den enkla frågan till , och är: Betyder orden "den säkerhetspolitiska linjen ligger fast" att är militärt alliansfritt eller har ni en annan uppfattning? Jag ber er att tänka efter väldigt noga innan ni svarar på den frågan, för jag tror att det kommer att ha betydelse för hur samarbetet kommer att utvecklas i fortsättningen. Jag är grymt besviken över att den borgerliga majoriteten inte kunde tänka sig att i detta betänkande skriva in att är militärt alliansfritt. Jag tycker att det är obegripligt, om jag ska vara helt ärlig.Ett annat avsnitt handlar om de internationella fredsbevarande operationer vi deltar i. Vi socialdemokrater har sagt att det är dags att också deltar i FN:s fredsbevarande operationer. Som ni känner till deltog vi under i en oerhört stor andel operationer som var mandaterade av och genomförda av . Efter öppnades det en möjlighet för att mandatera insatser men ge uppdraget åt Europeiska unionen, Nato eller Afrikanska unionen. Det är inget fel i detta. Vi socialdemokrater tycker att det är utmärkt att ha en ordning där regionala säkerhetsorganisationer tar ett ansvar för att genomföra det som säkerhetsråd beslutar om.Det är inte så att är med i för många Nato- eller EU-insatser, men det är för få FN-insatser. har aldrig haft så få svenska soldater ute i FN-tjänst som . Vi socialdemokrater betonar i vår reservation att det inte är rimligt. Vi vill ha en bättre balans mellan de olika organisationerna. Självklart kan det inträffa en kris i ett område som vi inte känner till. känner att de inte klarar av att hantera krisen utan ger uppdraget åt EU eller Afrikanska unionen. Då ska vi naturligtvis ställa upp även om det är en Nato- eller EU-insats. Det råder inget tvivel om det.Men och riksdag måste ändå ha en inriktning. Vad skulle vi vilja stödja nästa gång? Sanningen är den att gång efter annan har frågat om vi vill delta med trupp på . Svaret har varit nej. Vill vi ersätta det danska kompaniet i ? Svaret har varit nej. Vill vi bidra med ingenjörstrupper till Sydsudan för att där bygga upp helikopterplattor och så vidare för att göra det möjligt för humanitär hjälp att nå invånarna i ? Svaret har varit nej.När vi i oppositionen har debatterat med den borgerliga regeringen har de skakat på huvudet och sagt att de aldrig har sagt nej till någonting. Sanningen är den att det inte går till på det sättet. Det handlar om att FN ringer och frågar : Om FN frågar om att åka till skulle säga ja eller nej då? Då svarar regeringen att frågan inte ska skickas till dem därför att de kommer att säga nej. Därmed har det aldrig kommit en formell förfrågan. Det är så det i praktiken går till.Nu är inte vi ledamöter dumma. Vi vet att det går till så. Vi har våra kontakter i FN-systemet också. Vi vet att frågorna har ställts.Vi socialdemokrater har en reservation i frågan. Vi anser att arbetet måste inriktas så att nästa insats faktiskt leds och genomförs av Förenta nationerna.Jag ställer frågan till ledamöter från alla politiska partierna, särskilt i och som i många andra sammanhang påtalar hur viktigt det är att engagera sig i : Varför tyckte inte utskottets majoritet att det var lämpligt att betona och understryka vikten av att är engagerat i och därmed kan bidra i de FN-operationer vi blir tillfrågade om?Jag har några frågor till den borgerliga gruppen. Den säkerhetspolitiska linjen ligger fast. Vad betyder det? Betyder det att ska fortsätta att vara militärt alliansfritt? Ja eller nej? Tänk efter ordentligt när ni svarar på frågorna.Vidare undrar jag varför ni inte kan tänka er att stödja en reservation av oss socialdemokrater och andra där vi säger att vi faktiskt behöver delta i fler FN-ledda insatser. Det handlar om att vi ska använda alla de verktyg som finns till förfogande. Jag är förvånad.Man kan inte lämna en debatt om säkerhetspolitik utan att ha en diskussion om vad som de facto har diskuterats , nämligen den totala splittringen i den borgerliga regeringen om viktiga frågor, om säkerhetspolitik, om försvaret, om synen på . Vi från Socialdemokraterna ställer frågorna till er. Vi fick inte svar i utrikesdebatten av utrikesminister , men det kanske finns någon ledamot här som vågar svara på frågorna. Frågorna var bland annat om försvar är ett särintresse.Vi socialdemokrater menar att det är viktigt att se försvaret som ett nationellt intresse. En av de grundläggande uppgifterna för ett lands regering är att se till att sköta försvaret. Vi har sett på område efter område den snabba förändringen från värnpliktsförsvar till yrkesförsvar. Det är ett materielberg som har hopat sig framför försvarsledningen. Det har varit inte fullt finansierade inköp av nya . Då är det inte underligt att se en försvarsledning som helt utmattad försöker klara de arbetsuppgifter som regeringen har lagt på Försvarsmakten. Försvarsmakten gör allt man kan men regeringen tar inte ansvar för fattade beslut utan hänvisar till att försvaret är ett särintresse; försvaret har inget med oss att göra utan är ett särintresse som vilket annat intresse som helst.Det här rymmer en annan intressant fråga när vi diskuterar säkerhetspolitik, nämligen om det svenska försvaret i en budgetprövning kan behandlas som vilken myndighet som helst. Borde man inte i stället titta på hur det militära hotet ser ut, vilka resurser det svenska försvaret behöver och vad man ska förbereda sig för och därifrån bygga ett svenskt försvar och se vad det kostar. Är inte det egentligen den rimliga hållningen? Jo, det tycker vi socialdemokrater. Det är inte så att försvaret ska vara en budgetpost som kan behandlas som vilket särintresse som helst utan det ska utgå från en analys av hur situationen ser ut.Då kommer vi till nästa fråga. Med den ryska militära ökningen i materiel och resurser, utgör då ett militärt hot mot ? Vi har hört en representant från , det vill säga vice statsministern och partiledaren, tala om att det är dags att sätta upp Patriotmissiler på . Då är frågan till alla de borgerliga partierna: Anser ni att är ett militärt hot mot ?Låt mig förklara hur vi socialdemokrater ser på saken. För att vara ett hot mot måste ett land ha intention och förmåga. Det räcker inte med att ha förmågan. Om man inte har en intention att angripa någon annan blir det inget krig. Har man intentionen att angripa någon men inga resurser blir det heller inget krig. De två sakerna behövs, nämligen intention och förmåga.Låt oss titta på intentionen. Är det någon i kammaren som på fullt allvar kan säga att har intentionen att anfalla ? Mitt svar är nej. Jag tror att inte har en sådan intention. Jag tror inte att kommer att ha en sådan intention - under en framtid som jag kan överblicka. Jag tycker dessutom att ryssarna vore fullständigt korkade om de hade en sådan intention eftersom deras problem i stället finns i söder och öster. Vore jag en rysk försvarsplanerare hade jag inte fokuserat på hur jag kan attackera ett land som är medlem i Europeiska unionen. Jag skulle mer fundera på situationen i Kaukasien.Hur är det med förmågan? Det är klart att har en förmåga att attackera . Om satte in alla sina resurser skulle nog svenska försvaret ha svårt att stå emot. Så är det naturligtvis. Sannolikheten att skulle samla alla sina resurser mot oss är liten.Sanningen är den att har ingen intention att anfalla , och förmågan att anfalla är otroligt liten. av är inte Sovjetunionen.Anser då vi socialdemokrater att det finns inget att oroa sig över och att allt är fantastiskt bra? Nej, självklart inte. gör nu en förmågeutveckling. satsar fler miljarder än tidigare efter på att bygga upp sin försvarsförmåga. Det ska vi naturligtvis ha ögonen på. Vi ska naturligtvis följa utvecklingen för att se vilka konsekvenser det kan få för svenska försvaret. Det betyder inte att automatiskt blir ett hot, men det betyder att det svenska försvaret naturligtvis måste studera vad den ryska förmågeutvecklingen innebär och vad vi behöver för att matcha en sådan. Så är det naturligtvis.Kan vi se en situation där intentionen förändras, att helt plötsligt får för sig att attackera ett land i Europeiska unionen? Jag anser att vi ska följa den demokratiska utvecklingen i . Vi ser att den går åt fel håll. blir mer och mer auktoritärt och styrs mer och mer från Kreml. Det blir svårare och svårare för oppositionen. Det i sig är naturligtvis ett oroande tecken.