bet · H001UbU12 · 2013-04-24 00:00:00 — 2012/13:UbU12 Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2012/13:58 Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd samt två motioner som väckts med anledning av propositionen och två motionsyrkanden från allmänna motionstiden . I betänkandet finns även två yttranden, ett från justitieutskottet och ett från socialförsäkringsutskottet. I propositionen föreslår regeringen att skollagen (2010:800) ändras så att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ha i huvudsak samma rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola, sameskola, gymnasieskola och gymnasiesärskola som de barn som är bosatta i landet. Rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer ska inte medföra någon skolplikt för dessa barn. Inte heller ska kommunernas informationsskyldighet avseende förskoleklassen gälla föräldrar till barn som vistas i landet utan tillstånd. Rätten till utbildning i gymnasieskola och gymnasiesärskola för barn som vistas i landet utan tillstånd ska gälla om studierna påbörjas . Regeringen gör bedömningen att det inte bör införas några särskilda bestämmelser i lag eller förordning när det gäller polisens arbete med verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut avseende barn som vistas i landet utan tillstånd. Vidare föreslås i propositionen att vissa paragrafhänvisningar i skollagen (2010:800) samt i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) ska korrigeras. Utskottet tillstyrker regeringens förslag med de ändringar som utskottet föreslår i bilaga 3. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. Vid beredningen av ärendet har utskottet uppmärksammat att behöver göra en mindre justering av teknisk art i det lagförslag som regeringen har lagt fram. Detta innebär dock inte någon förändring i sak i förhållande till regeringens förslag. Utskottet tillstyrker därmed delvis propositionen. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I betänkandet finns två reservationer (SD, V) och ett särskilt yttrande (S). Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:Ub7 av m.fl. (SD). Reservation 1 (SD) Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd 2012/13:Sf204 av m.fl. (V) yrkande 4, 2012/13:Sf390 av i (M) yrkande 5 och 2012/13:Ub8 av m.fl. (V) yrkandena 13. Reservation 2 (V) antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i skollagen (2010:800) med den ändringen att 28 kap. 15 § får den lydelse som utskottet föreslår i bilaga 3, 2. lag om ändring i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800). Därmed bifaller proposition 2012/13:58 punkt 2 och bifaller delvis proposition 2012/13:58 punkt 1. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (S), (M), (S), (M), (S), i (C), (S), (FP), (MP), (KD), (SD), (V), (M), (S) och Gulan Avci (FP). Ärendet och dess beredning I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2012/13:58 Utbildning för barn som visas i landet utan tillstånd samt två motioner som väckts med anledning av propositionen och två motionsyrkanden från allmänna motionstiden . Utskottet har berett justitieutskottet och socialförsäkringsutskottet tillfälle att yttra sig över propositionen och motionerna i de delar som berör respektive utskotts beredningsområde. överlämnade ett yttrande (yttr. 2012/13:SfU4y) till utbildningsutskottet . inkom med sitt yttrande (yttr. 2012/13:JuU5y) . Yttrandena refereras i betänkandet i de delar dessa har bäring på utbildningsutskottets överväganden men återges också i sin helhet i bilaga 4 respektive 5 i betänkandet. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2 och en redovisning av motionerna i bilaga 1. I bilaga 3 återfinns utskottets lagförslag gällande ändring i regeringens förslag till lag om ändring i skollagen (2010:800). gavs en särskild utredare i uppdrag att utreda förutsättningarna för att reglera en rätt till utbildning, förskoleverksamhet och skolbarnsomsorg för barn och ungdomar som undanhåller sig verkställighet av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut (dir. 2006:28). Utredningen överlämnade betänkandet Skolgång för barn som skall avvisas eller utvisas (SOU 2007:34). gavs en särskild utredare i uppdrag att komplettera förslaget i betänkandet. Utredningen överlämnade betänkandet Skolgång för alla barn (SOU 2010:5). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över lagförslag avseende ändring i skollagen (2010:800) kap. 29. Lagförslaget har justerats enligt Lagrådets förslag. I propositionen föreslås att skollagen (2010:800) ändras så att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ges i huvudsak samma rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola och motsvarande skolformer samt gymnasieskola och gymnasiesärskola som barn som är bosatta i landet. Rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer medför enligt förslaget inte skolplikt för sådana barn som vistas i landet utan tillstånd. Vidare föreslås i propositionen att vissa paragrafhänvisningar i skollagen (2010:800) samt i lagen (2010:801) om införande av skollagen (2010:800) ska korrigeras. Ändringarna föreslås träda i kraft . Utskottets förslag i korthet avslår ett motionsyrkande om att propositionen bör avslås. Jämför reservation 1 (SD). I kommittémotion 2012/13:Ub7 av m.fl. (SD) yrkar motionärerna avslag på propositionen. Motionärerna anför att det främst är av principiella och migrationspolitiska skäl som starkt motsätter sig den av regeringen föreslagna ändringen i skollagen, som innebär att barn som visats illegalt i får rätt till skolgång och fri skolskjuts. Enligt motionärerna innebär den föreslagna lagändringen uppenbara konflikter mellan olika myndigheter. konstaterar att har en reglerad invandring och enligt socialförsäkringsutskottet är det viktigt att avvisnings- eller utvisningsbeslut faktiskt verkställs. Vidare anförs att det förhållandet att gömda och papperslösa barn ges rätt att gå i skolan inte kan anses minska möjligheterna att avvisa eller utvisa personer som uppehåller sig i landet utan tillstånd. En sådan rätt till utbildning skulle dock kunna utgöra ett incitament till att fler personer önskar vistas i landet utan tillstånd. Mot detta talar de båda utredningar som ligger till grund för propositionen. I yttrandet noteras regeringens bedömning att utbildning inom de föreslagna skolformerna kommer att få små eller inga konsekvenser för antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. finner inte anledning att ifrågasätta denna bedömning. Med hänsyn till detta, och mot bakgrund av att är anslutet till , anser socialförsäkringsutskottet att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ges rätt till utbildning enligt vad regeringen föreslår. Att föräldrarna väljer att hålla sig gömda får inte vara ett hinder för ett barns utveckling. Särskild hänsyn ska alltid tas till barnets bästa. Skolan ska i så stor utsträckning som möjligt vara en fredad plats som myndigheterna inte använder för att eftersöka personer som har ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. Utskottet önskar inledningsvis framhålla att det i finns en generell rätt till utbildning för alla barn, men denna rätt har inte omfattat barn som vistas i landet utan tillstånd. Genom förslagen i den aktuella propositionen kan även dessa barn ges rätt till skolgång, och därigenom få stöd i sin utveckling då de befinner sig i en utsatt situation. Utskottet konstaterar vidare att i tillämpas reglerad invandring. Det innebär att personer som lever och arbetar i landet ska ha tillstånd för detta. Om en person får ett avvisnings- eller utvisningsbeslut är det viktigt att detta beslut faktiskt verkställs. Att uppehålla sig i utan föreskrivet tillstånd är i vissa fall straffbart enligt 20 kap. utlänningslagen (2005:716). I likhet med vad socialförsäkringsutskottet anför i sitt yttrande vill utbildningsutskottet framhålla att det förhållandet att gömda och papperslösa barn ges rätt att gå i skolan inte kan anses minska möjligheterna att avvisa eller utvisa personer som uppehåller sig i landet utan tillstånd. Dessutom kan det konstateras att valet att leva i utan tillstånd i de flesta fall görs av föräldrarna och att barnen har små möjligheter att påverka detta beslut. Utskottet noterar att rätten till skolgång kan innebära påtagliga fördelar för dessa barn och spela en väsentlig roll för deras hälsa och utveckling. Att barnet eller barnets föräldrar i vissa fall kan göra sig skyldiga till brott genom att vistas i landet utan tillstånd bör, menar utbildningsutskottet, med hänsyn till de påtagliga fördelar en rätt till utbildning medför för de berörda barnen inte hindra att barnen ges en sådan rätt. Enligt FN:s konvention om barnets rättigheter () artikel 28 har alla barn rätt till utbildning. Utskottet vill understryka att , som övervakar efterlevnaden av , har rekommenderat att ge även barn som vistas i landet utan tillstånd rätt till utbildning. omfattar personer , dvs. även en stor del av eleverna i gymnasieskolan. har ratificerat och därmed är den folkrättsligt bindande. Däremot är konventionen inte direkt tillämplig som lag i . Som även framhålls i propositionen har riksdag och regering konstaterat att konventionen i allt väsentligt överensstämmer med nationell rätt och där så inte varit fallet har lagstiftningen ändrats. I motionen nämns migrationspolitiska och ekonomiska effekter av förslagen i propositionen. finner ingen anledning att ifrågasätta regeringens bedömning att förslagen i propositionen får små eller inga konsekvenser för det antal personer som vistas i landet utan tillstånd. De två utredningar (SOU 2007:34, SOU 2010:5) som ligger till grund för propositionen har kommit fram till att det inte finns något säkerställt samband mellan en ökad rätt att ta del av sociala förmåner och antalet personer som vistas i landet utan tillstånd. önskar dessutom framhålla att de eventuella konsekvenser som kan uppstå ska vägas mot vikten av att de berörda barnen får tillgång till utbildning. konstaterar att skolskjuts ibland är en förutsättning för att eleven ska kunna utnyttja sin rätt till skolgång. När det gäller barn som vistas i landet utan tillstånd kan det finnas vissa praktiska problem som är förknippade med att använda skolskjuts, men dessa kan lösas inom ramen för existerande regelverk. noterar regeringens bedömning att det kan antas att endast en mindre andel av de här aktuella barnen i praktiken skulle använda sig av möjligheten till skolskjuts. instämmer i regeringens bedömning att barn som vistas i landet utan tillstånd bör ha rätt till skolskjuts och elevresor på samma villkor som barn som är bosatta i landet. Liksom socialförsäkringsutskottet önskar utbildningsutskottet understryka att särskild hänsyn alltid ska tas till barnets bästa. anser att barn som vistas i landet utan tillstånd ska få rätt till utbildning enligt vad regeringen föreslår. Därmed avstyrker utskottet motion 2012/13:Ub7 (SD). Utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden bl.a. om att polislagen (1984:387) ska ändras, att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ha rätt till förskola, fritidshem och öppen förskola samt att barn som vistas i landet utan tillstånd inte ska undervisas i föreberedelseklass. Jämför reservation 2 (V). I propositionen föreslås att skollagen (2010:800) ändras så att barn som vistas i landet utan tillstånd ska ges i huvudsak samma rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola, grundsärskola, specialskola, sameskola, gymnasieskola och gymnasiesärskola som de barn som är bosatta i landet. har från olika FN-organ som övervakar efterlevnaden av konventioner om mänskliga rättigheter fått flera rekommendationer om att rätten till utbildning bör säkerställas för alla barn, bl.a. barn som vistas i landet utan tillstånd. Regeringen framhåller att en rätt till utbildning innebär att barn som vistas i landet utan tillstånd ges möjlighet att uppnå samma kunskapsnivå som jämnåriga barn. En sådan rätt kan också spela en väsentlig roll för deras hälsa och utveckling. Genom att barnen ges en rätt till utbildning får de bättre förutsättningar att utvecklas psykiskt, fysiskt och socialt. Barnen kan på så vis förbereda sig för vuxenlivet, oavsett var de kommer att leva . Att barnen går i skolan innebär dessutom att de får en kontinuerlig kontakt med vuxna personer utanför den egna familjen, som har möjlighet att upptäcka om barnen far illa och i så fall gripa in och vidta nödvändiga åtgärder. Regeringen anser inte att rätten till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd bör omfatta förskola och fritidshem. Att utöka rätten till utbildning för dessa barn innebär en avvägning mellan å ena sidan upprätthållandet av en reglerad invandring och å andra sidan barnets rätt till utbildning. Regeringen anser att en rimlig avvägning är att barnen ges rätt till utbildning i förskoleklass, grundskola och motsvarande skolformer samt gymnasieskola och gymnasiesärskola, men inte tillgång till förskola och fritidshem. Därtill kommer att en tillgång till förskola och fritidshem skulle innebära flera praktiska svårigheter, t.ex. vad gäller administration av avgifter. Eftersom barnen inte ges rätt till förskola och fritidshem kommer de inte heller att omfattas av bestämmelserna om annan pedagogisk verksamhet i 25 kap. skollagen (2010:800), t.ex. pedagogisk omsorg och öppen förskola, eftersom sådan verksamhet erbjuds i stället för eller som komplement till förskola eller fritidshem. Regeringen bedömer inte att det skulle innebära diskriminering enligt att undanta de aktuella barnen från rätten till utbildning i förskola, fritidshem och annan pedagogisk verksamhet. Den av regeringen tillsatta konstaterade i sitt betänkande Barnets bästa i främsta rummet (SOU 1997:116) att staten har ett ansvar för att alla barn i landet får sina grundläggande behov tillgodosedda, men att det ändå kan sägas finnas en nedtrappning av ansvaret när det handlar om barn som vistas i landet illegalt. I propositionen redovisas att anslöt sig till slutsatser (prop. 1997/98:182, bet. 1998/99:SoU6, rskr. 1998/99:171). Regeringen konstaterar i propositionen att förslagen innebär att nästan alla barn som vistas i kommer att få rätt till utbildning. Endast barn med tidsbegränsade uppehållstillstånd som vistas i landet än kommer att sakna rätt till utbildning. Dessa barn vistas lagligen i landet men är här att de inte ska folkbokföras. Eftersom dessa barn inte heller omfattas av 29 kap. 2 § andra stycket skollagen har de ingen rätt till utbildning. Det finns sannolikt mycket få barn i landet som vistas här lagligt och inte har rätt till utbildning. Endast ett fåtal av dessa kan dessutom förväntas utnyttja en rätt till utbildning. Eftersom rätten till utbildning nu föreslås utsträckas till att gälla barn som vistas i landet utan tillstånd anser regeringen dock att det är motiverat att överväga om även barn med tidsbegränsade uppehållstillstånd som vistas i landet än bör ges rätt till utbildning. En utökning av rätten till utbildning för dessa barn kräver dock ytterligare analys och regeringen avser därför att återkomma i frågan. Enligt regeringens förslag ska rätten till utbildning inom och motsvarande skolformer inte medföra någon skolplikt för barn som vistas i landet utan tillstånd. I propositionen anförs att en bestämmelse om skolplikt för barn som vistas i landet utan tillstånd skulle vara mycket svår att upprätthålla. Skolplikt medför ett ansvar för vårdnadshavaren att se till att barnet fullgör sin skolplikt. Om vårdnadshavaren inte fullgör detta ansvar kan kommunen förelägga honom eller henne att göra det. Ett sådant beslut kan också förenas med vite. Kommunen är dessutom skyldig att se till att skolpliktiga barn inom kommunen fullgör skolplikten. Det förhållandet att barnen och deras familjer vistas i landet utan tillstånd och utan myndigheternas vetskap innebär att det skulle bli i det närmaste omöjligt att vidta sanktioner mot de vårdnadshavare som inte låter barnen gå i skolan. Kommunerna ska, föreslår regeringen, inte vara skyldiga att kontakta föräldrar till barn som vistas i landet utan tillstånd för att informera om förskoleklassen och syftet med denna eller verka för att barnen deltar i förskoleklassen. I propositionen framhålls att det dock självfallet är viktigt att barn som vistas i landet utan tillstånd och deras föräldrar känner till att barnen har rätt till utbildning. Regeringen ser därför positivt på det informationsarbete som flera kommuner bedriver på sina webbplatser. Regeringen föreslår att rätten till utbildning i gymnasieskola och gymnasiesärskola för barn som vistas i landet utan tillstånd ska gälla om studierna påbörjas . I propositionen konstateras att gymnasieskolan och gymnasiesärskolan ska vara öppen för ungdomar som påbörjar sin utbildning senast det år de fyller . Asylsökande ungdomar har enligt 29 kap. 3 § skollagen dock endast rätt till utbildning i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan om de har påbörjat utbildningen . Regeringen har i propositionen Den nya skollagen för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165 s. 592) gjort bedömningen att en sådan begränsning i rätten till utbildning är lämplig och att den är förenlig med . Vidare bedömer regeringen att rätten till utbildning för barn som vistas i landet utan tillstånd inte bör vara mer omfattande än den rätt som ges asylsökande barn och ungdomar. Därför föreslår regeringen att 18-årsgränsen även tillämpas för ungdomar som vistas i landet utan tillstånd. I övrigt ska samma regler för mottagande och antagning till gymnasieskolan och gymnasiesärskolan gälla som för ungdomar bosatta i landet. Regeringen gör bedömningen att det inte bör införas några särskilda bestämmelser i lag eller förordning när det gäller polisens arbete med verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut avseende barn som vistas i landet utan tillstånd. I propositionen framhålls att för att barn som vistas i landet utan tillstånd och deras föräldrar i praktiken ska våga utnyttja rätten till utbildning, behöver de känna sig trygga med att polisen inte kommer att ingripa mot barnen i skolan. En god lärmiljö kräver också att barnen kan känna sig trygga i skolan. Det finns ingenting som formellt hindrar polisen från att hämta barn som ska avvisas eller utvisas i skolor. Enligt 8 § polislagen (1984:387) ska emellertid en polisman som har i uppgift att verkställa en tjänsteuppgift ingripa på ett sätt som är försvarligt med hänsyn till åtgärdens syfte och övriga omständigheter. har vidare lyft fram att polisen i sin verksamhet ska tillämpa såväl behovs-, proportionalitets- och hänsynsprincipen samt beakta barnets bästa enligt . Regeringen noterar att den reglering och praxis som finns när det gäller polisens arbete innebär en tydlig begränsning av polisens möjligheter att hämta barn i skolor. Regeringen noterar också att avser att besluta föreskrifter om arbetet med verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut. Regeringen avser enligt propositionen att noga följa denna fråga. Om det visar sig att polisens arbete blir ett avgörande hinder för att barn som vistas i landet utan tillstånd ska få tillgång till utbildning, kommer regeringen att på nytt överväga om ytterligare reglering behöver införas. I kommittémotion 2012/13:Ub8 av m.fl. (V) yrkande 1 begär motionärerna att regeringen återkommer med förslag till ändringar i polislagen med innebörden att polisen inte ska få eftersöka barn som ska avvisas eller utvisas, varken i skolan eller förskolan eller på väg till eller från skolan eller förskolan. menar att det annars finns en risk för att de berörda barnen och deras föräldrar inte vågar utnyttja rätten till utbildning. I yrkande 2 begärs att regeringen återkommer med förslag till ändringar i skollagen så att alla barn i landet omfattas av rätten till pedagogisk verksamhet i förskola, fritidshem och öppen förskola. I yrkande 3 begär motionärerna också att regeringen återkommer med förslag till ändringar i skollagen så att även barn med tidsbegränsade uppehållstillstånd som vistas i landet än omfattas av rätten till utbildning. I kommittémotion 2012/13:Sf204 av m.fl. (V) yrkande 4 begär motionärerna att regeringen skyndsamt återkommer till med förslag på hur barn till föräldrar som vistas i landet utan tillstånd ska kunna gå i skolan på samma villkor som andra barn. I motion 2012/13:Sf390 av i (M) yrkande 5 föreslår motionären att alla barn ska erbjudas möjlighet att delta i svenskundervisning och att gå i ordinarie skolklasser, och inte i s.k. asylklasser. ställer sig i sitt yttrande positivt till att barn som vistas i landet utan tillstånd nu får möjlighet att gå i skolan. Att föräldrarna väljer att hålla sig gömda får inte vara ett hinder för ett barns utveckling. Särskild hänsyn ska alltid tas till barnets bästa. Skolan ska i så stor utsträckning som möjligt vara en fredad plats som myndigheterna inte använder för att eftersöka personer som omfattas av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. konstaterar att det inte finns något uttryckligt förbud mot att hämta ett barn i skolan för att verkställa t.ex. ett avvisningsbeslut. I praktiken är emellertid polisens möjlighet att göra detta starkt begränsad, framför allt på grund av de grundläggande principerna om proportionalitet och hänsyn. Dessutom noterar justitieutskottet att det sannolikt förhoppningsvis redan när de aktuella ändringarna i skollagen träder i kraft kommer att finnas ett allmänt råd från om att polisen ska undvika att hämta barn i skolan. instämmer därmed i regeringens bedömning att det inte nu behöver införas några särskilda bestämmelser i lag eller förordning om polisens arbete med verkställighet av avvisnings- och utvisningsbeslut när det gäller barn som vistas i landet utan tillstånd. konstaterar att utbildning i förskola och fritidshem m.m. delvis motiveras av att föräldrarna ska ha möjlighet att arbeta, vilket de föräldrar till barn som vistas i landet utan tillstånd inte har rätt till. Enligt socialförsäkringsutskottet har, ur utbildningssynpunkt, dessutom inte heller de skäl som talar för att barnen ska delta i dessa verksamheter samma tyngd som när det gäller t.ex. förskoleklass, grundskola och gymnasieskola. Vidare anför socialförsäkringsutskottet att om barn utan tillstånd att vistas i landet deltog i förskola och fritidshem skulle det kunna innebära vissa praktiska svårigheter, bl.a. vad gäller administration av avgifter. Sammantaget finns det, enligt socialförsäkringsutskottet, inte tillräckliga skäl att införa en rätt för aktuella barn att delta i förskola och fritidshem eller motsvarande pedagogisk verksamhet. anser att det är angeläget att frågan om tillgång till utbildning för barn med tidsbegränsade uppehållstillstånd som vistas i landet än får en lösning. Regeringens beredning av denna fråga bör avvaktas. anser att en god skolmiljö som främjar lärande kräver att barnen kan känna sig trygga i skolan. För att barn som vistas i landet utan tillstånd och deras föräldrar i praktiken ska våga utnyttja rätten till utbildning behöver de känna sig trygga med att polisen inte kommer att ingripa mot barnen i skolan. Skolan ska i så stor utsträckning som möjligt ska vara en fredad plats som myndigheterna inte använder för att eftersöka personer som omfattas av ett avvisnings- eller utvisningsbeslut. konstaterar i sitt yttrande att det i svensk lagstiftning inte förekommer särskilda s.k. frizoner, dvs. områden där polisen inte får ingripa i syfte att verkställa lagligt fattade beslut. noterar att det inte finns något uttryckligt förbud mot att hämta ett barn i skolan för att t.ex. verkställa ett avvisningsbeslut. Däremot är polisens möjlighet att göra detta i praktiken starkt begränsad, framför allt på grund av de grundläggande principerna om proportionalitet och hänsyn. Dessa principer gör sig särskilt starkt gällande vid ingripanden mot barn.