bet · H101KU7 · 2013-11-19 00:00:00 — Regeringens förslag är därför utformat så att det ålägger en kommun eller ett landsting som avser att lämna partistöd att ställa krav på redovisning av stödets användning. Om några krav på redovisning inte ställs, eller om kraven utformas på ett sätt som strider mot bestämmelserna i kommunallagen, innebär det att partistöd lämnas utöver den kompetens som kommunallagen ger kommunerna och landstingen. Granskning av redovisningen av partistödets användning De föreslagna reglerna för redovisning av partistödets användning skapar öppenhet i fråga om varje partis användning av stödet, vilket ger allmänheten och medierna underlag för debatt om partiernas användning av partistödet. En förutsättning för att partiernas redovisning ska kunna läggas till grund för en sådan debatt är dock att redovisningen innehåller både korrekta och relevanta uppgifter. För att säkerställa det bör redovisningen underkastas någon form av granskning av en person som har närmare insyn i hur partistödet har använts. Syftet med den nu aktuella granskningen av redovisningen bör inte vara att ge svar på frågan om partistödet har använts för sitt avsedda ändamål, anför regeringen. Det är en bedömning som ska överlåtas till den allmänna debatten. Granskningen ska i stället säkerställa att redovisningen ger en rättvisande bild av hur partistödet har använts, så att andra kan bilda sig en uppfattning om huruvida stödet har använts för sitt avsedda ändamål. Den föreslagna regleringen av redovisningen av partistödets användning kommer endast att innehålla det grundläggande kravet att redovisningen ska visa att stödet har använts för att stärka partiets ställning i den kommunala demokratin. Granskningen av redovisningen bör betraktas som en särskild granskning av ett annat slag än revision. Den granskning som avses här har vissa likheter med sådan särskild granskning som regleras i 10 kap. 21 § aktiebolagslagen (2005:551). Enligt nämnda bestämmelse kan en aktieägare väcka förslag om granskning genom en särskild granskare. En sådan granskning kan avse bolagets förvaltning och räkenskaper under en viss förfluten tid eller vissa åtgärder eller förhållanden i bolaget. Den som utför granskningen av redovisningen av partistödets användning bör benämnas särskild granskare i linje med vad som gäller vid särskild granskning enligt aktiebolagslagen. Regeringen anser att den särskilda granskaren ska utses av mottagaren av partistödet. De politiska partierna är ofta organiserade som ideella föreningar. I en ideell förening ekonomiska redovisning och förvaltning av en eller flera lekmannarevisorer utsedda av föreningsstämman. Lagstiftningen innehåller inte någon reglering vare sig av hur redovisningen ska utformas eller hur lekmannarevisorerna ska utföra sitt uppdrag. Det vanliga får antas bli att granskningen sköts av den lekmannarevisor som granskar partiföreningens redovisning och förvaltning på föreningsstämmans uppdrag. Den föreslagna särskilda granskaren ska avge en rapport över sin granskning. Det granskaren i första hand ska uttala sig om är huruvida redovisningen ger en rättvisande bild av hur partistödet har använts. Däremot är det inte granskarens uppgift att uttala sig i frågan om användningen överensstämmer med ändamålet för partistödet. För att säkerställa den öppenhet som är redovisningens syfte föreslår regeringen att redovisningen ska ges in till fullmäktige. Därigenom blir redovisningen offentlig och kan bli föremål för debatt. Detsamma bör gälla för den särskilda granskarens rapport. Kommunerna och landstingen bör på samma sätt som föreslås när det gäller själva redovisningen ges möjlighet att stoppa fortsatta utbetalningar av partistöd till mottagare som inte lämnar någon granskningsrapport. Regeringen föreslår därför att fullmäktige i sitt reglemente för partistöd får ta in bestämmelser om att partistöd inte ska betalas till parti som underlåter att lämna granskningsrapport. I följdmotion 2013/14:K3 av och (båda SD) föreslås att avslår regeringens förslag om preciserat representationskrav för partistöd. De mandat väljarna har gett partierna i det senaste valet ska avgöra partistödet. Partistödets ändamål är att stärka det politiska partiets ställning i den kommunala demokratin och att förbättra partiernas möjligheter att utveckla en aktiv medverkan i opinionsbildningen bland medborgarna. Även om ett parti inte kan bemanna ett mandat i fullmäktige kan fortfarande opinionsbildande verksamhet bedrivas av partiet på nivå, framhåller motionärerna. I följdmotion 2013/14:K2 av m.fl. (V) tas propositionens förslag på krav på redovisning av partistödets användning upp. anser att om krav på redovisning av partistöd ska införas så bör det förtydligas vad redovisningen ska innehålla och tillses att regleringen blir likartad över hela landet och inte inkräktar på partiernas möjligheter att göra strategiska val. Regeringen bör återkomma till med ett förtydligande om vad redovisningen av partistödet ska innehålla. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna (yrkande 2). Utskottet vill framhålla att propositionens förslag till precisering av representationskravet underlättar för kommunerna och landstingen att avgöra till vilka partier och för vilka tidsperioder som partistöd får ges. När det gäller krav på redovisning delar utskottet regeringens uppfattning att kommunallagen inte bör innehålla några detaljerade bestämmelser om redovisningens utformning. Partiernas behov av att genomföra strategiska planer för sitt lokala partiarbete kan, som regeringen anför, vara en omständighet att beakta vid utformningen av redovisningen. Det förhållandet kan dock inte vara ett tillräckligt skäl att helt underlåta att kräva att partierna redovisar hur stödet har använts. Redovisningen ska visa att partistödet har använts för att stärka partiets ställning i den kommunala demokratin. Därför bör det av redovisningen bl.a. framgå i vilken mån överföringar har gjorts till delar av partiorganisationen utanför den utbetalande kommunen eller det utbetalande och vilka motprestationer som i så fall har erhållits. Det får antas att allmänhetens och mediernas granskning kommer att leda till att det bland mottagarna av partistöd utvecklas en praxis, en form av god sed vid redovisningen av partistöd. Om redovisningen inte visar hur stödet har använts kan detta resultera i ett ansvarsutkrävande från väljarna. Utskottet tillstyrker därmed propositionens förslag i denna del och avstyrker motionerna. Utskottets förslag i korthet De föreslagna ändringarna i kommunallagen ska träda i kraft . Äldre bestämmelser ska fortsätta att gälla för partistöd som avser tid före . Därmed bifaller regeringens förslag. Regeringen föreslår flera ändringar i kommunallagen. De minsta kommunerna ges möjlighet att minska fullmäktiges storlek till 21 ledamöter. För att ett beslut att minska fullmäktiges storlek ska kunna tillämpas vid det allmänna valet krävs att beslutet fattas av fullmäktige före utgången av februari månad 2014. Regeringen anser därför att de föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . För att ge tid för en nödvändig anpassning av de kommunala besluten om partistöd anser regeringen att de nya bestämmelserna bör gälla först för beslut om partistöd som avser den mandatperiod som enligt regeringens förslag börjar . Bedömningar i vissa frågor Regeringen redovisar i propositionen sin bedömning i följande frågor utan att lämna några förslag till riksdagsbeslut. Det finns stora möjligheter att i praktiken stärka fullmäktiges ställning som högsta beslutande organ. Det behövs därför inga förändringar i kommunallagen för att stärka fullmäktiges ställning (avsnitt 4.4 i propositionen). Frågan om att införa en försöksverksamhet med majoritetsstyre bör föregås av en fördjupad utredning dels avseende behovet av en sådan försöksverksamhet, dels avseende möjligheterna till oppositionens insyn (avsnitt 5.3 i propositionen). Det bör inom ramen för Nordiska ministerrådets Gränshinderforum utredas om det är möjligt att införa regler om en ömsesidig rätt till tjänstledighet för förtroendevalda som arbetar i ett annat nordiskt land (avsnitt 7.3 i propositionen). Kommunallagens särreglering om borgarråden i bör inte förändras (avsnitt 9.2.1 i propositionen). Regeringen ser positivt på fördjupad samverkan mellan kommuner och landsting. Interkommunal samverkan är och kommer fortsatt att vara nödvändig (avsnitt 12.1.2 i propositionen). Det bör inte införas en ny lagreglerad samverkansform med politisk överbyggnad (avsnitt 12.2.2. i propositionen). Det bör inte införas en generell möjlighet till avtalssamverkan (avsnitt 12.3.1 i propositionen). En generell möjlighet till avtalssamverkan avseende myndighetsutövning bör inte utredas (avsnitt 12.3.2 i propositionen). Frågan om en särskild lagstiftning för kommuner och landsting i kris bör utredas vidare (avsnitt 14.4 i propositionen). Utskottet ställer sig bakom propositionens lagförslag i aktuella delar. Utskottet delar regeringens bedömningar. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Fullmäktiges ställning i det kommunala beslutsfattandet, punkt 1 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) i de delar det avser 5 kap. 1 §. 2013/14:K2 av m.fl. (V) yrkande 1 och avslår proposition 2013/14:5 i denna del. Regeringens förslag om att minska antalet fullmäktigeledamöter bör avslås. Utgångspunkt ska vara att det behövs åtgärder som stärker representationen och proportionaliteten i fullmäktige. Det är viktigt att fullmäktiges sammansättning speglar opinionen för att garantera en bred folklig förankring. Det måste även vara möjligt för mindre partier att få ett mandat i fullmäktige. I likhet med vad remissinstanserna , och framhåller är det riskfyllt att dra ned på antalet mandat. Regeringens förslag bidrar till en pågående negativ utveckling där antalet förtroendeuppdrag minskar radikalt och den politiska makten därmed koncentreras till allt färre personer. En ytterligare minskning av fullmäktiges storlek riskerar, förutom en försämrad politisk representation av väljarna, att späda på denna utveckling och endast erbjuda en tillfällig lösning på de lokala partiorganisationernas rekryteringsproblem. Problemet med att partier har svårigheter att fylla sina listor bör således inte åtgärdas genom ett minskat antal fullmäktigeledamöter. Ansvaret för rekryteringsarbetet vilar på partierna. vallagskommitté föreslog i sitt delbetänkande SOU 2012:94 att första divisorn vid tillämpningen av den jämkade uddatalsmetoden ska ändras från 1,4 till 1,2 för att minska risken för avvikelser från ett proportionellt valresultat. En sådan justering skulle innebära att den faktiska spärren sänks till i icke valkretsindelade kommuner, beräknat på nuvarande minsta antal mandat, dvs. Detta ansåg utredningen vara en rimlig nivå som leder till högst proportionalitet avseende fullmäktiges sammansättning sett till valresultat. Ett minskat antal mandat, som föreslås, innebär att spärren höjs och att den effekt som vallagskommittén eftersträvade försvinner. Som anges i propositionen skulle spärrnivån för att troligen få ett mandat bli i ett fullmäktige med 21 mandat om första divisorn är 1,2. Det är en alldeles för hög spärrnivå. Även om vallagskommitténs övriga förslag skulle kunna leda till att problemen mildras kan det konstateras att förslagen från vallagskommittén knappast kan komma att tillämpas i samband med valet . bör således avslå regeringens förslag om ett minskat antal fullmäktigeledamöter i de minsta kommunerna. Det kommunala partistödet, punkt 7 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) i de delar det avser 2 kap. 9 § första, tredje och fjärde styckena samt 2 kap. 11 och 12 §§ och avslår regeringens förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) i de delar det avser 2 kap. 9 § andra stycket och 10 §. 2013/14:K3 av och (båda SD), bifaller delvis proposition 2013/14:5 i denna del och avslår motion 2013/14:K2 av m.fl. (V) yrkande 2. Regeringens förslag till regelverkets utformning i fråga om ett preciserat representationskrav bör ifrågasättas. De mandat väljarna har gett partierna i det senaste valet ska avgöra partistödet. Partistödets ändamål är att stärka det politiska partiets ställning i den kommunala demokratin och att förbättra partiernas möjligheter att utveckla en aktiv medverkan i opinionsbildningen bland medborgarna. Även om ett parti inte kan bemanna ett mandat i fullmäktige kan opinionsbildande verksamhet fortfarande bedrivas av partiet på nivå. bör således avslå regeringens förslag om ett preciserat representationskrav. Det kommunala partistödet, punkt 7 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: antar regeringens förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900) i de delar det avser 2 kap. 9–12 §§ och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen om att regeringen bör återkomma till med ett förtydligande om vad redovisningen av partistödet ska innehålla. Därmed bifaller proposition 2013/14:5 i denna del och motion 2013/14:K2 av m.fl. (V) yrkande 2 och 2013/14:K3 av och (båda SD). I propositionen föreslås krav på redovisning av partistödets användning, där mottagaren ska lämna en skriftlig redovisning som visar att partistödet har använts för sitt avsedda ändamål, dvs. att stärka det politiska partiets ställning i den kommunala demokratin. Det framhålls att redovisningskravet syftar till att genom ökad öppenhet ge allmänheten och medierna möjlighet att ifrågasätta partiernas användning av partistödet, vilket i sin tur är avsett att bidra till att stödet används för sitt avsedda ändamål. Så som förslaget är formulerat menar att det inte finns något som hindrar att en mottagare av partistöd faktiskt använder detta för andra ändamål, då det inte föreslås några sanktioner mot en mottagare som bryter mot ändamålskravet, och redovisningens innehåll inte ska läggas till grund för något ställningsstagande från fullmäktiges sida. Regeringen framhåller dock att ett parti som antingen inte lämnar in någon redovisning alls eller lämnar in en bristfällig redovisning kan räkna med stark kritik och minskat förtroende. Det föreslås att fullmäktige i sitt reglemente för partistöd får ta in bestämmelser om att partistöd inte ska betalas ut till ett parti som underlåter att lämna redovisning. anser att om krav på redovisning av partistöd ska införas så bör det förtydligas vad redovisningen ska innehålla och tillses att regleringen blir likartad över hela landet och inte inkräktar på partiernas möjligheter att göra strategiska val. Regeringen bör återkomma till med ett förtydligande om vad redovisningen av partistödet ska innehålla. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. Partistöd innebär att offentliga medel överförs till enskilda organisationer, och motsätter sig inte att det, liksom när det gäller andra former av bidrag till enskilda organisationer, bör ske någon form av uppföljning för att säkerställa att bidragen används för det som de är avsedda för samt att kommunens respektive invånare får ett visst mått av insyn i hur deras skattemedel används. Det behöver dock inte nödvändigtvis ske genom krav på redovisning i den form som föreslås. I likhet med remissinstansen Kommuner och Landsting (SKL) anser att det finns skäl att utveckla formerna för redovisning för att stärka förutsättningarna för att det kommunala partistödet används för det avsedda ändamålet. Så som förslaget nu är formulerat finns en farhåga att det kan inkräkta på partiernas behov av att genomföra strategiska planer för sitt lokala partiarbete. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2013/14:5 demokrati: antar regeringens förslag till lag om ändring i kommunallagen (1991:900). 2013/14:K2 av m.fl. (V): avslår regeringens förslag om ett minskat antal fullmäktigeledamöter i de minsta kommunerna. tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen bör återkomma till med ett förtydligande om vad redovisningen av partistödet ska innehålla. 2013/14:K3 av och (båda SD): avslår regeringens förslag om preciserat representationskrav för partistöd. Motion från allmänna motionstiden 2013/14:K324 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om ändrade majoritetsförhållanden . Rubriken för dagens debatt är demokrati. Bakom KU:s betänkande står ett näst intill enigt utskott. Men på en punkt har vi reserverat oss. Det gäller det kommunala partistödet.Regeringens förslag till regelverkets utformning i fråga om ett preciserat representationskrav bör ifrågasättas. De mandat väljarna gett partierna i det senaste valet bör avgöra partistödet. Partistödets ändamål är att stärka det politiska partiets ställning i den kommunala demokratin och att förbättra partiernas möjligheter att utveckla en aktiv medverkan i opinionsbildningen bland medborgarna. Även om ett parti inte kan bemanna ett mandat i fullmäktige kan opinionsbildande verksamhet fortfarande bedrivas av partiet på nivå.Herr talman! Jag yrkar bifall till vår reservation. Vi har hamnat i en diskussion om det betänkande som heter demokrati. Det innehåller en del förändringar i kommunallagen och syftar till att förbättra den kommunala demokratins funktionssätt.De allra flesta av förslagen är bra, och om dem råder total enighet i utskottet. Det gäller till exempel förslaget om möjlighet för ledamöter i fullmäktige och nämnder att delta i en del sammanträden på distans. Det kräver förstås att ljud- och bildöverföring sker direkt, i realtid, och att det görs på ett sådant sätt att samtliga deltagare kan se och höra varandra och delta på lika villkor i sammanträdet.Utskottet har också påpekat att den här möjligheten bara kan ses som ett komplement till vanliga möten och att det ställer särskilda krav vid till exempel omröstningar eller behandling av sekretessbelagda uppgifter.Men det finns punkter där vi inte är överens. Vad gäller möjligheten att minska antalet ledamöter i kommunfullmäktige och redovisningen av det kommunala partistödet har en annan uppfattning än utskottsmajoriteten.Regeringen föreslår att det minsta antalet ledamöter i kommunfullmäktige i de minsta kommunerna ska kunna minskas från 31 till 21 ledamöter. Det främsta argumentet är att det är svårt för partierna att fylla sina listor, att det är fler avhopp i mindre kommuner än i större och att man vill ha mindre fullmäktigeförsamlingar för att minska antalet tomma stolar.Vänsterpartiet ser inte att förslaget löser de problem som man har lyft fram. Det riskerar snarare att skapa nya problem. Det är klart att det är problematiskt med tomma stolar i fullmäktige, och det är klart att det är problematiskt när partier inte lyckas rekrytera tillräckligt med folk till sina listor. Men med färre mandat i fullmäktige blir också situationen för ledamöterna där annorlunda. Framför allt gäller det ledamöter i de små partierna. Situationen i fullmäktige och arbetet där blir ännu svårare, och på det sättet kan det också bli svårare att rekrytera personer till listorna. Det kan bli svårare att få människor att våga ta på sig politiska uppdrag.Det är betydligt tuffare att ensam företräda ett parti än om man till exempel är två företrädare. Med färre antal ledamöter riskerar fler partier att representeras av bara en enda företrädare, och det ställer verkligen stora krav på varje enskild ledamot. Detta riskerar att göra det ännu svårare att rekrytera personer som kan tänka sig att kandidera.Det är snarare så att det behövs andra åtgärder för att stärka den lokala demokratin. Förslaget om att kunna delta på möten på distans är ett sådant förslag, som kan underlätta för personer att delta i det politiska livet. Stöd och utbildningsinsatser till ledamöter och diskussionsklimatet inom kommunernas politiska liv påverkar förstås också människors beredvillighet att åta sig politiska uppdrag.Ett stort ansvar för om personer väljer att engagera sig eller inte ligger förstås också på de politiska partierna. I flera partiorganisationer finns gamla strukturer och arbetssätt som definitivt behöver utvecklas om man ska kunna rekrytera nya företrädare. Men att minska antalet företrädare för kommuninvånarna är inte ett sätt att utvidga och vitalisera den kommunala demokratin. Därför yrkar jag bifall till reservation nr 1.Dessutom innebär en sänkning av antalet ledamöter att den faktiska procentspärren för att ett parti över huvud taget ska bli representerat höjs. För att få en trolig plats i en fullmäktigeförsamling med endast 21 ledamöter hamnar spärren för ett politiskt parti på . Det anser vi är för högt.En annan del i förslaget där vi inte är överens med regeringen gäller kravet på skriftlig redovisning av att partistöden har använts för det avsedda ändamålet, det vill säga till att stärka det politiska partiets ställning i den kommunala demokratin. Avsikten med redovisningen är att öka invånarnas och mediernas insyn och ge möjlighet att ifrågasätta partiernas användning av partistödet. Det finns däremot inga sanktioner om partierna väljer att använda pengarna till något annat än det var avsett. Men man kan ju anta att det blir en ganska stor medial diskussion om det finns uppseendeväckande delar i något av partiernas redovisningar.Vänsterpartiet ser också behovet av någon form av redovisning för hur partistödet används. Partistöd innebär att vi lämnar över offentliga medel till enskilda organisationer, och det är fullt rimligt att det sker någon form av uppföljning av hur medlen används. Statligt partistöd redovisas, och det är logiskt att partistöd från kommuner och landsting också redovisas.Däremot anser vi inte att det är bra att det är upp till varje fullmäktigeförsamling att avgöra hur redovisningen ska se ut och vad den ska innehålla. Det finns en risk för godtycke, och det kan finnas en risk att det inkräktar på partiernas behov av att kunna göra strategiska planer i sitt lokala partiarbete. Partierna ska inte behöva offentliggöra strategiska ekonomiska ställningstaganden för sina politiska motståndare.Det får inte heller bli så att kraven på redovisningen är så komplicerad att små partier riskerar att inte klara av att fullfölja redovisningskravet. Det bör vara en likriktning i vad man ställer för krav på detta över hela landet. Det ska vara enkelt att redovisa. Vår uppfattning är därför att regeringen bör återkomma till med förtydliganden om vad redovisningen av partistöd ska innehålla. har man förmånen att få tala om något i svenskt samhälle som i stort sett fungerar ganska bra. kommuner levererar välfärd och demokrati väldigt väl ut till hela landet. Det är vi ganska överens om i den utredning som ligger till grund för den proposition som vi behandlar.Jag tycker att vi ska vara stolta över detta. Både en enig utredning och ett enigt utskott bedömer att det inte heller finns några anledningar till eller några stora, revolutionära behov av förändringar av styrningen av kommuner ur lagstiftningssynpunkt.Det finns några åtgärder som man behöver titta på. Vi har en situation där en del av landets kommuner är väldigt små. Vi har kommuner som har under 3 000 invånare. 31 mandat för en kommun med under 3 000 invånare innebär ett stort antal förtroendevalda i relation till invånarantalet. Om vi jämför med , där jag tror att kravet är 101 för snart 900 000 invånare, förstår ni skillnaden i förmågan att mobilisera medlemmar. Förutom fullmäktige ska man sedan dessutom ha en nämndorganisation, och man ska få fram alla andra förtroendevalda ur partierna i de här små kommunerna. Därför finns det anledning att göra en avvägning.