bet · H101JuU4 · 2013-10-24 00:00:00 — 2013/14:JuU4 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition 2012/13:170 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet. Regeringen föreslår att ska godkänna det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Vidare föreslås i propositionen den lagstiftning som krävs för att ska uppfylla åtagandena i tilläggsprotokollet. Tilläggsprotokollet innebär en vidareutveckling av befintliga former av rättslig hjälp. Vidare införs vissa nya former av samarbete. Tilläggsprotokollets föreskrifter överensstämmer i stort med innehållet om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, som redan har genomförts i svensk rätt. Behovet av lagändringar till följd av tilläggsprotokollet bedöms därför vara begränsat. I föreslår regeringen en ändring som innebär att rättens översättningsskyldighet rörande handlingar i brottmål som ska sändas till någon som vistas utomlands ska gälla oavsett vilket land personen vistas i. I lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål föreslår regeringen bl.a. följande ändringar. Förhör genom videokonferens under förundersökning i ska få ske endast om den misstänkte samtycker till förhöret. Tillfälligt överförande av frihetsberövade personer för förhör ska vara möjligt även om förhöret rör egen brottslighet, dock inte om syftet är att den frihetsberövade ska ställas till ansvar inför domstol. I lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar föreslås en ändring som innebär att det ska vara möjligt att inrätta en gemensam utredningsgrupp även i förhållande till stater som har tillträtt tilläggsprotokollet. Ingen motion har väckts med anledning av propositionen. Utskottet föreslår att godkänner tilläggsprotokollet och de förklaringar som regeringen föreslår samt antar regeringens lagförslag. Lagförslagen föreslås träda i kraft . Utskottets förslag till riksdagsbeslut tillträde till det andra tilläggsprotokollet a) det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, b) en förklaring enligt artikel 33.2 i tilläggsprotokollet om att inte godtar artikel 17 om gränsöverskridande övervakning, c) en förklaring enligt artiklarna 18 och 19 i tilläggsprotokollet om vilka myndigheter som är behöriga vid tillämpningen av dessa artiklar rörande kontrollerade leveranser och hemliga utredningar, och d) en förklaring enligt artikel 4.9 i tilläggsprotokollet med innebörd att godtar elektroniskt översändande av ansökningar om rättslig hjälp efter överenskommelse i det enskilda fallet. Därmed bifaller proposition 2012/13:170 punkterna 5–8. antar regeringens förslag till a) lag om ändring i , b) lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., c) lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål, och d) lag om ändring i lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar. Därmed bifaller proposition 2012/13:170 punkterna 1–4. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (C), (M), (M), (S), (S), (M), (S), (S), Arhe Hamednaca (S), (M), (MP), (SD), (V), (M), (FP) och (KD). Rättslig hjälp i brottmål är en del av det internationella straffrättsliga samarbetet mellan stater. Rättslig hjälp är bistånd mellan olika staters myndigheter i ett pågående brottmålsförfarande, t.ex. hjälp med olika utredningsåtgärder. Det internationella straffrättsliga samarbetet grundar sig huvudsakligen på internationella konventioner och avtal som förhandlats fram inom och FN. har dock utvecklingen av samarbetet för del främst skett inom EU. antog 1959 den europeiska konventionen om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål (ETS 030). tillträdde konventionen 1967 (prop. 1961:48, bet. 1961:1LU29, SÖ 1968:15)1[ I den svenska översättningen av konventionen används termen inbördes rättshjälp (SÖ 1968:15).]. antog ett första tilläggsprotokoll (ETS 099), som tillträdde 1979 (prop. 1978/79:80, bet. 1978/79:JuU18, SÖ 1979:12). antog ett andra tilläggsprotokoll till konventionen (ETS 182). undertecknade tilläggsprotokollet som det antogs. hade tilläggsprotokollet tillträtts av 28 stater. Ärendet och dess beredning Regeringen föreslår i proposition 2013/14:170 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet att ska tillträda detta protokoll. Vidare lämnas förslag till lagstiftning för att genomföra de åtaganden som ett tillträde medför. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1. Regeringens lagförslag finns i bilaga 2. När det gäller regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål (punkt 3 i lagförslagen) noterar utskottet att förslaget även innefattar en smärre språklig ändring i 30 § första stycket. Det kan vidare nämnas att lagen (2005:495) om ändring i lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar (punkt 4 i lagförslagen) nu har trätt i kraft genom regeringens beslut i förordning (2013:281). Ingen motion har väckts med anledning av propositionen. Regeringen föreslår att ska godkänna det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Vidare föreslås i propositionen den lagstiftning som krävs för att ska uppfylla åtagandena i tilläggsprotokollet. Tilläggsprotokollet innebär en vidareutveckling av befintliga former av rättslig hjälp. Vidare införs vissa nya former av samarbete. Tilläggsprotokollets föreskrifter överensstämmer i stort med innehållet om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. Konventionen har redan genomförts i svensk rätt, och behovet av lagändringar till följd av tilläggsprotokollet bedöms därför vara begränsat. I föreslår regeringen en ändring som innebär att rättens skyldighet att översätta handlingar i brottmål som ska sändas till någon som vistas utomlands ska gälla oavsett vilket land personen vistas i. I lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål föreslår regeringen bl.a. följande ändringar. Förhör genom videokonferens under förundersökning i ska få ske endast om den misstänkte samtycker till förhöret. Tillfälligt överförande av frihetsberövade personer för förhör ska vara möjligt även om förhöret rör egen brottslighet, dock inte om syftet är att den frihetsberövade ska ställas till ansvar inför domstol. I lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar föreslås en ändring som innebär att det ska vara möjligt att inrätta en gemensam utredningsgrupp även i förhållande till stater som har tillträtt tilläggsprotokollet. Lagförslagen föreslås träda i kraft . tillträde till det andra tilläggsprotokollet Utskottets förslag i korthet godkänner dels det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål, dels de förklaringar som regeringen föreslår i propositionen. och det första tilläggsprotokollet Regeringen redogör i propositionen (s. 12 f.) för det internationella straffrättsliga samarbetet och vad detta samarbete går ut på. Den grundläggande internationella konventionen på området är om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål (i fortsättningen ). I den konventionen åtar sig staterna att lämna varandra rättslig hjälp i största möjliga utsträckning i mål eller ärenden som avser beivrande av brott. Konventionen omfattar rättslig hjälp i form av bl.a. bevisupptagning, husrannsakan, delgivning av rättegångshandlingar, överförande av lagföring och underrättelse om brottmålsdomar. När tillträdde lämnades vissa förbehåll och förklaringar, men några lagändringar ansågs inte nödvändiga (prop. 1961:48, bet. 1961:1LU29, SÖ 1968:15). Det första tilläggsprotokollet utvidgade konventionens tillämpningsområde, bl.a. rörande ärenden om skattebrott, och kompletterade föreskrifterna om viss rättslig hjälp på verkställighetsstadiet. När genomförde det första tilläggsprotokollet gjorde man en mindre lagändring om bevisupptagning åt utländska domstolar (prop. 1978/79:80, bet. 1978/79:JuU18, SÖ 1979:12). har senare ändrat flera förklaringar och förbehåll till (prop. 1975:35, bet. 1975:JuU13, SÖ 1977:88, prop. 1991/92:46, bet. 1991/92:JuU6, SÖ 1992:4 och prop. 1999/2000:61, bet. 1999/2000:JuU19, SÖ 2000:41). hade 50 stater tillträtt , bl.a. EU:s samtliga medlemsstater, medan 43 stater hade tillträtt det första tilläggsprotokollet. antog rådet för inrikes och rättsliga frågor en konvention om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål mellan EU:s medlemsstater (i fortsättningen ). antog rådet ett tilläggsprotokoll. Syftet med och dess tilläggsprotokoll var att komplettera tidigare internationella överenskommelser, främst och dess första tilläggsprotokoll samt . innehåller artiklar som vidareutvecklar redan etablerade former av rättslig hjälp (bl.a. delgivning av rättegångshandlingar och bevisupptagning). Genom konventionen infördes också vissa nya former av samarbete, bl.a. om kontrollerade leveranser och hemliga utredningar. har genomförts i svensk rätt (prop. 2004/05:144, bet. 2004/05:JuU33). Det andra tilläggsprotokollets huvudsakliga innehåll antog det andra tilläggsprotokollet till (ETS 182). Tilläggsprotokollet syftar till att modernisera bestämmelserna, utvidga formerna av rättslig hjälp och möjliggöra en snabbare och mer flexibel behandling av ansökningar om rättslig hjälp. I korthet innebär tilläggsprotokollet en mindre utvidgning av tillämpningsområde och en vidareutveckling av konventionens befintliga former av rättslig hjälp. Vidare införs vissa nya former av samarbete, och vissa kompletteringar görs i fråga om förfarandet. De allra flesta föreskrifterna i tilläggsprotokollet överensstämmer i huvudsak med motsvarande artiklar i den ovan nämnda . Enligt regeringen finns det starka skäl för att tillträda det andra tilläggsprotokollet. Regeringen anför bl.a. (s. 40) att svenska myndigheter därigenom lättare skulle kunna få rättslig hjälp beträffande fler åtgärder. De enstaka lagändringar som tillträdet föranleder talar enligt regeringen inte mot ett tillträde. Mot denna bakgrund – och eftersom regeringen inte får ingå överenskommelser som är bindande för utan godkännande, om överenskommelsen förutsätter att lagen ändras (10 kap. 3 § regeringsformen) – föreslår regeringen att godkänner det andra tilläggsprotokollet till . Regeringen föreslår vidare att godkänner en förklaring enligt artikel 33.2 om att inte godtar artikel 17 om gränsöverskridande övervakning. Regeringen anför (s. 27) bl.a. att utländska tjänstemän som deltar i gränsöverskridande övervakning kan komma att utöva myndighetsutövning på svenskt territorium. Det finns därför skäl att vara restriktiv med den formen av samarbete. Dessutom kan gränsöverskridande övervakning ske utan föregående samtycke från svenska myndigheter medan övriga samarbetsformer enligt tilläggsprotokollet bygger på att en överenskommelse träffas i varje enskilt fall. har redan ett samarbete om gränsöverskridande övervakning med bl.a. Schengenstater och . Behovet av att utvidga samarbetet till ytterligare länder får anses vara begränsat. Regeringen föreslår även att godkänner en förklaring enligt artiklarna 18 och 19 om vilka myndigheter som är behöriga vid tillämpningen av dessa artiklar när det rör sig om kontrollerade leveranser (som huvudregel en åklagare) och hemliga brottsutredningar (som huvudregel den åklagare eller polismyndighet som leder förundersökningen). Slutligen föreslår regeringen att också godkänner en förklaring enligt artikel 4.9 som innebär att godtar elektroniskt översändande av ansökningar om rättslig hjälp efter överenskommelse i varje enskilt fall. Detta motsvarar vad som gäller enligt svensk rätt, se 2 kap. 4 § lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Propositionen har inte lett till något motionsyrkande. Utskottet delar regeringens uppfattning att bör tillträda det andra tilläggsprotokollet. Det kommer att bidra till att svenska myndigheter lättare får rättslig hjälp med fler åtgärder. Som regeringen anför talar inte heller de enstaka lagändringarna som tilläggsprotokollet leder till mot ett tillträde. Utskottet ställer sig också bakom regeringens förslag till förklaringar, och utskottet föreslår alltså att godkänner såväl tilläggsprotokollet som förklaringarna. Utskottets förslag i korthet antar regeringens lagförslag. I propositionen (s. 15–39) går regeringen igenom det andra tilläggsprotokollet och redogör för hur svensk rätt förhåller sig till detta. Regeringen bedömer att tillträde till tilläggsprotokollet medför att man måste ändra i vissa bestämmelser i , lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m., lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål och lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar. De ändringar som regeringen föreslår innebär till att börja med att förhör genom videokonferens med en misstänkt som befinner sig i under en förundersökning ska få ske endast om den misstänkte samtycker till förhöret. Regeringen föreslår också att det blir möjligt att tillfälligt överföra en frihetsberövad person för förhör som rör egen brottslighet – dock inte om syftet är att den frihetsberövade ska ställas till ansvar inför domstol. I sådana fall kan det i stället bli fråga om t.ex. utlämning eller överlämnande enligt en europeisk arresteringsorder. Vidare föreslår regeringen att det införs en särskild möjlighet att tillfälligt överföra en person som i avtjänar ett fängelsestraff som har dömts ut i en annan stat för en ny prövning av domen i den andra staten. Ett överförande till den andra staten ska dock endast få ske om den dömde samtycker till att bli överförd. Den nya prövningen av domen som avses ska motsvara våra extraordinära rättsmedel, t.ex. resning, eller en därpå följande prövning. Den frihetsberövade personen ska vid ett överförande från ha rätt att avräkna den tid som han eller hon vistas utanför anstalt. På motsvarande sätt föreslår regeringen att det införs en möjlighet för en svensk domstol att begära överföring av en person, som i en annan stat avtjänar ett fängelsestraff som har dömts ut i , för en ny prövning av domen här. Även i detta fall ska ett överförande endast få ske om den dömde samtycker till det. Regeringen föreslår även en utvidgning av rättens skyldighet att översätta handlingar i brottmål som ska sändas till någon som vistas utomlands. Utvidgningen innebär att rättens översättningsskyldighet ska gälla oavsett vilket land personen vistas i. Därutöver föreslår regeringen att det införs en möjlighet att inrätta en gemensam utredningsgrupp även i förhållande till stater som har tillträtt det andra tilläggsprotokollet till . Regeringens lagförslag har inte lett till några motionsyrkanden eller andra invändningar under utskottsbehandlingen. Lagförslagen framstår som väl avvägda, och utskottet föreslår därför att antar dessa. Utskottet noterar att regeringens lagförslag även innefattar en smärre språklig ändring i 30 § första stycket lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2012/13:170 om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål – tillträde till det andra tilläggsprotokollet: antar regeringens förslag till lag om ändring i . antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar. godkänner det andra tilläggsprotokollet till om ömsesidig rättslig hjälp i brottmål. godkänner en förklaring enligt artikel 33.2 i tilläggsprotokollet. godkänner en förklaring enligt artiklarna 18 och 19 i tilläggsprotokollet. godkänner en förklaring enligt artikel 4.9 i tilläggsprotokollet.