bet · H001MJU12 · 2013-03-25 00:00:00 — Massförekomst av myggor drabbar ortsbefolkningen hårt och påverkar också djurhållningen inom jordbruket samt näringslivet och turismen. Stora områden kring nedre är skyddade eftersom de har unika naturvärden, dels som nationalpark och naturreservat, dels som Natura 2000-områden. Under har myggor bekämpats i området med det biologiska bekämpningsmedlet Vectobac G med bakterien BTI som främst spridits från luften med hjälp av helikopter. Företaget ett bolag som ägs av intressenter i området har ansvarat för myggbekämpningen. Två forskare verksamma vid har varit knutna till bolaget och myggbekämpningsverksamheten. För bekämpning från luften med BTI krävs dispens från , men eftersom bekämpning sker även inom Natura 2000-områden prövar regeringen tillståndsfrågan. Under vissa förutsättningar krävs nämligen regeringens tillstånd för att s.k. Natura 2000-tillstånd ska kunna lämnas. I budgetpropositionen framgår att regeringen anser att även det nya landsbygdsprogrammet kan användas för myggbekämpning. Vidare anför miljöminister i ett svar på en skriftlig fråga (2012/13:283) om översvämningsmygg att det: vid sidan av arbetet med att ta fram långsiktiga lösningar på problemen, är viktigt att verksamheten med att begränsa förekomsten av översvämningsmyggor i nedre kan fortsätta. Stöd till verksamheten bör i första hand prövas inom ramen för de samlade medel som finns tillgängliga regionalt och lokalt. Regeringen har dock avsatt medel för att säkra finansieringen av åtgärder för att begränsa massförekomsten av översvämningsmyggor i nedre . Av regleringsbrev framgår att verket får betala ut till i för åtgärder i syfte att begränsa massförekomst av översvämningsmyggor. Vidare har omprioriterat medel inom landsbygdsprogrammet så att i erhållit som kan användas för bland annat åtgärder mot översvämningsmyggor. Därutöver förutsätter regeringen att även kommunerna medfinansierar åtgärderna. framhåller vidare följande i svaret: Problemen med massförekomst av översvämningsmyggor för med sig komplexa frågor som påverkar många politikområden. Av denna orsak har det bland annat bildats en tjänstemannagrupp inom bestående av tjänstemän från , och . Gruppen har särskilt fokus på att finna hållbara lösningar på både aktuella och kommande problem med massförekomst av översvämningsmyggor i landet. Vidare beslutade regeringen att ge ett uppdrag till i (LST ) att redovisa hur den tillsammans med övriga berörda länsstyrelser, kommuner och andra aktörer arbetar för att problemen med massförekomst av stickmyggor i nedre långsiktigt ska kunna hanteras. I uppdraget ingick att redovisa en plan för hur det pågående arbetet med regionala landskapsstrategier skulle kunna bidra till att både på kort och på lång sikt begränsa identifierade problem med massförekomsten av stickmyggor som den biologiska mångfalden värnas. I samband med uppdraget till i gavs även i uppdrag att redovisa hur det inom sitt ansvarsområde arbetar för att hantera identifierade problem med massförekomst av stickmyggor i nedre på både kort och lång sikt. i har i regleringsbrevet fått i uppdrag att redovisa uppnådda resultat i arbetet med hur regionala landskapsstrategier kan minska identifierade problem med massförekomst av stickmyggor (översvämningsmyggor) i nedre . ska i samband med detta även lämna förslag på ekonomiskt och ekologiskt hållbara långsiktiga lösningar på dessa problem. Återrapportering ska ske till () . Enligt information från i arbetar man inom den regionala landskapsstrategin Människor, mygg och natur med att fylla kunskapsluckor i fråga om hur man skulle kunna hantera myggproblemet på lång sikt. genomfördes forskning på uppdrag av länsstyrelserna, och i flera rapporter redovisas nu ny kunskap om myggproblemet vid nedre . Rapporterna kommer att vara underlag till som ska redovisas för . är det som ansvarar för uppdraget till i . Även tillåtlighetsprövningar avseende dispens för att bekämpa stickmyggslarver ligger på (miljöanalysenheten). Bekämpning med bekämpningsmedel innehållande BTI anses vara en kortsiktig lösning, och det behövs långsiktiga lösningar på myggproblematiken. Eftersom tillåtlighetsprövningarna redan låg hos var det naturligt att initierade ett uppdrag om att ta fram långsiktiga lösningar. Slutligen bör den biologiska mångfalden värnas i arbetet med att ta fram lösningar. Landsbygdsdepartementet hanterar de medel som finns regionalt och lokalt; det kan vara medel från landsbygdsprogrammet, strukturfondsprogrammet, regionala projektmedel, kommunala och landstingskommunala medel. I landsbygdsprogrammet är det under axel 3, framför allt inom åtgärd 322 Förnyelse och utveckling av byarna, som medel kan användas till bekämpning av myggor. Förutsättningen är att myggbekämpningen är en regional prioritering. har det i landsbygdsprogrammet beviljats stöd med . Till detta kommer medfinansiering om . överlämnade till regeringen frågan om tillåtlighet enligt för bekämpning av stickmyggor i , och Dejes (kommun) översvämningsvåtmarker. Enligt väntas ett svar . Mot denna bakgrund är utskottet inte berett att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2012/13:MJ218 (S), 2012/13:MJ321 (M), 2012/13:MJ347 (M), 2012/13:MJ408 (C) yrkande 1, 2012/13:MJ415 (KD) och 2012/13:MJ466 (S). Skydd av arter m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S) om skydd av arter i art- och habitatdirektivet, djurparkers bevarandeprojekt och främmande invasiva arter. Jämför reservationerna 31 (S) och 32 (S). I motion 2012/13:MJ289 av (S) framförs att den ökande björnstammen har resulterat i att arten har en gynnsam bevarandestatus. Därför är det angeläget att björnen flyttas över till bilaga V i art- och habitatdirektivet och att det inrättas en funktion i direktivet som gör det möjligt att göra ändringar i bilagorna. m.fl. (S) anför i motion 2012/13:MJ455 yrkande 50 att eftersom art- och habitatdirektivet är ett av EU:s starkaste redskap för att klara den biologiska mångfalden så bör regeringen arbeta för att nya arter som hotas kan föras upp på direktivets lista för hotade arter och att arter där en gynnsam bevarandestatus uppnåtts kan avföras från listan. och (båda S) förordar i motion 2012/13:MJ308 att regeringen bör se över möjligheten att med ett statligt ekonomiskt stöd stötta djurparkernas arbete med bevarande av biologisk mångfald och stimulera till fler bevarandeprojekt. Stödet bör kombineras med återrapporteringskrav kring hur projekten stimulerar till naturligt beteende, fortlevnad och återplantering i den för djuret naturliga miljön. Beträffande främmande arter framhålls i motion 2012/13:MJ455 av m.fl. (S) yrkande 52 att det i inte finns någon samlad strategi för att förhindra introduktion och för bekämpande av invasiva arter. Därför föreslås att regeringen ska ta fram en svensk handlingsplan för att förhindra introduktion av nya invasiva arter och för att bekämpa dem som redan finns i vår natur. I samma motion påpekas att ett exempel på en invasiv art är den spanska skogssnigeln som funnits i och som orsakar skador i trädgårdar och odlingar. I samma motion yrkande 53 framhålls behovet av en nationell strategi beträffande den spanska skogssnigeln. Inledningsvis kan utskottet konstatera att svensk lagstiftning om skydd av arter styrs av EU-rätt, i synnerhet av art- och habitatdirektivet (dir. 92/43/EEG). Liksom regeringen anser utskottet att det är ett angeläget, nödvändigt och värdefullt naturvårdsarbete som bedrivs i EU genom art- och habitatdirektivet. I direktivet anges vilka arter och naturtyper som ska skyddas inom unionen. Det rör sig om över 1 000 arter, varav ca 150 finns i . Av 231 naturtyper har vi i landet 88. Direktivet antogs 1992 men började gälla i först i samband med att blev medlem i EU 1995. I ett brev till kommissionen (till ) anförde regeringen följande: Sedan direktivet beslutades har viktiga element i europeiska unionens arbete utvecklats vidare. En grundbult i samarbetet inom unionen är att beslut som påverkar människors vardag inte ska fattas på en mer central nivå än vad som är nödvändigt för att nå det önskade resultatet. Besluten ska fatts på unionsnivå endast om resultatet inte i tillräcklig utsträckning kan nås av medlemsstaterna. I fördraget om Europeiska unionen kommer detta till uttryck som den s.k. subsidiaritetsprincipen som även understryker den lokala och regionala nivåns betydelse. Det är angeläget att denna princip får tydligt genomslag i det EU-gemensamma arbetet med att skydda hotade arter och uppnå gynnsam bevarandestatus för dessa. Det är många faktorer som har betydelse för att detta arbete ska lyckas. Förutsättningarna skiljer sig åt från det ena lokala området till det andra, från det en regionala området till det andra och från den ena medlemsstaten till den andra. Av avgörande betydelse för ett lyckat resultat är att de människor som berörs känner sig delaktiga i förvaltningen av den biologiska mångfalden och i valet av de åtgärder som förvaltningen inbegriper. Ett exempel på detta i är frågan om att uppnå en gynnsam bevarandestatus för vår vargstam. Bristande delaktighet leder till en bristande förståelse och utgör därmed ett allvarligt hinder för möjligheterna att skydda arterna och naturtyperna som omfattas av art- och habitatdirektivet. Det måste finnas åtgärder för att på nationell nivå regionalt och lokalt välja de åtgärder som är mest ändamålsenliga inte bara med hänsyn till de biologiska och ekologiska förhållandena utan också med hänsyn till andra sociala och ekonomiska förhållanden som är viktiga for de berörda människorna. Dialogen med Europeiska kommissionen om artskydd har visat att regelverket innehåller oklarheter. kommer att arbeta för att det är de åtgärder som ska vidtas som utifrån samtliga lokala och regionala förutsättningar ger det mest ändamålsenliga åtgärdspaketet. Därmed blir reglerna och tillämpningen tydligare i fråga om att erkänna subsidiaritetsprincipen. uppmanar kommissionen att ta initiativ för att åstadkomma de ändringar som behövs för att regelverket på ett bättre sätt än återspeglar behovet av lokal och regional förankring, lokalt och regionalt beslutsfattande. Mot bakgrund av detta avstyrks motionerna 2012/13:MJ289 (S) och 2012/13:MJ455 (S) yrkande 50. Djurparkers arbete med artskydd Beträffande frågan om artskydd och djurparkernas arbete med att bevara arter och den biologiska mångfalden preciseras detta genom villkoren i 49 § artskyddsförordningen (2007:845). Där anges att verksamhet som rör att förevisa djur är förenad med en skyldighet att bidra till arternas bevarande. Enligt bör ett grundkrav vara att det i en djurparksverksamhet finns en inställning, ett synsätt och en ambition som går ut på att medverka till att bevara den biologiska mångfalden. Enligt villkorslistan i 49 § artskyddsförordningen ska djurparken delta i en eller flera bevarandeinriktade verksamheter för de djurarter som finns i djurparken. Dessa verksamheter är forskning som främjar artbevarandet, utbildning som ger relevanta kunskaper om bevarande av arterna och informationsutbyte om arternas bevarande. Enligt information som utskottet fått från Landsbygdsdepartementet är det inte aktuellt med något statligt stöd till djurparkernas bevarandeprojekt. Med hänvisning till detta föreslås att motion 2012/13:MJ308 (S) lämnas utan vidare åtgärd. I betänkande 2010/11:MJU19 framhöll utskottet att införsel av främmande växter och djur ofta är ett hot mot den biologiska mångfalden i världen. Vissa främmande arter skapar också ekonomiska problem för samhället och enskilda, och några kan skada människans hälsa. Sådana arter som orsakar skador i sin nya miljö brukar benämnas invasiva främmande arter. anslutning till den internationella konventionen om biologisk mångfald innebär att vi har förbundit oss att kontrollera, utrota eller hindra införseln av de främmande arter som hotar inhemska ekosystem, livsmiljöer eller arter. I budgetpropositionen skriver regeringen att för att nå miljökvalitetsmålet Ett rikt växt- och djurliv och andra miljökvalitetsmål som rör skötsel av ekosystem är det av vikt att undvika att främmande arter som kan hota människors hälsa eller hota eller utarma den biologiska mångfalden i introduceras eller sprids vidare. Det finns dock redan flera arter som har introducerats och som utgör ett hot mot den biologiska mångfalden eller människors hälsa eller som orsakar socioekonomisk skada. Regeringen bedömer att kraftfulla åtgärder kommer att behöva vidtas för att hindra att invasiva främmande arter orsakar stora problem för den biologiska mångfalden och ett hållbart nyttjande av mångfalden. Regeringen beslutade om nya etappmål för biologisk mångfald. Etappmålet om invasiva främmande arter innebär att invasiva främmande arters effekter i vad avser den biologiska mångfalden samt socioekonomiska effekter på bl.a. människors hälsa ska ha bedömts och prioriterade insatser för bekämpning ska ha inletts . är den centrala myndighet som är pådrivande och vägledande gentemot andra myndigheter och aktörer så att dessa uppmärksammas på de problem som introduktioner av främmande arter medför. Enligt information som utskottet fått från ska till redovisa myndighetens arbete för att nå etappmålet om invasiva främmande arter. Enligt väntas ett förslag till förordning om invasiva främmande arter komma från EU , och experter från medlemsstaterna har konsulterats i tekniska frågor. Därmed avstyrks motion 2012/13:MJ455 (S) yrkandena 52 och 53. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, MP) om genetiskt modifierade organismer, miljö- och hälsoaspekter på GMO-grödor samt odlingsregler för GMO-grödor m.m. Jämför reservationerna 33 (MP), 34 (S, MP, V) och 35 (MP, V). I motion 2012/13:So253 av (MP) yrkande 4 anges att markörgener med resistens för antibiotika ibland används vid växtförädling. I motionen betonas därför vikten av att fastlägga en policy om att markörgener som åstadkommer resistens mot antibiotika som används som läkemedel inte ska tillåtas i genmodifierade växter som kan komma ut på marknaden. m.fl. (S) anför i motion 2012/13:MJ425 yrkande 22 att användningen av genetiskt modifierade organismer (GMO) är oroande och kan skapa obalans i ekosystemet. Regeringen bör därför inom EU framhålla att det finns lokala nationella aspekter som gör att ett EU-land ska kunna säga nej till odling av enskilda GMO-grödor av miljö- och hälsoskäl. I motion 2012/13:MJ400 av m.fl. (MP) yrkande 5 anförs att riskerna med exponering av genförändrade organismer i ekosystemen och deras påverkan på människors och djurs hälsa på lång sikt är mycket dåligt utredda. I motionen begärs ett svenskt moratorium för utsättning av kommersialiserade GMO-grödor tills tillförlitlig forskning visar på ofarlighet i alla led i ekosystem och för djurs och människors hälsa. I motion 2012/13:MJ400 av m.fl. (MP) framförs att bin kan leta pollen och flyga betydligt längre bort än inom tre kilometers radie. Om det finns en GMO-odling på närmare håll än så för en biodlare som är Kravcertifierad kan det bli stora problem. Kravs regler är entydiga, inte ens en förekomst i storleksordningen GMO tolereras i honung. Vidare är de samodlingsregler som EU ålagt medlemsstaterna att själva utforma för att undvika kontaminering mellan GMO-grödor och annan produktion mer GMO-vänliga i vårt land än i de flesta andra länder och behöver ses över. Biodlare med en GMO-odlingsyta inpå knuten måste dessutom bekosta dyra provtagningar för att eliminera risken för inblandning av GMO i honungen innan den kan saluföras. I motionen påpekas att det är GMO-producenten som tillför ekosystemen något artfrämmande och riskfyllt och därför bör stå för kostnader och ansvar. I yrkandena 14 framhålls därför att odlare av GMO-grödor bör åläggas informationsplikt till biodlare inom en radie av en mil från odlingen, att samodlingsreglerna för GMO bör ses över och fixeras så att tydlig hänsyn tas till de långa pollineringsavstånd som påverkar biodling och honungsproducenter och att ett säkerhetsavstånd på en mil bör stadfästas. Motionärerna menar även att ett skadeståndsansvar för oavsiktlig inblandning av GMO i honung som Kravcertifierats eller marknadsförs som ekologisk ska åläggas förorenaren, dvs. GMO-producenten, och att kostnaderna för att flytta bisamhällen samt laboratoriekostnader för provtagning av förekomst av GMO vid risk för kontaminering åläggs GMO-producenten. Frågan om har tidigare behandlats av utskottet vid en överläggning med regeringen . Från svenskt håll gällde generellt att man ville åstadkomma lösningar som säkrar miljön och hälsan och som är i överensstämmelse med regelverket för den inre marknaden och för WTO. Kärnan i , nämligen en vetenskapligt grundad riskbedömning från fall till fall av GMO, skulle även i fortsättningen vara grunden för godkännande av GMO inom EU. I enlighet med rådets slutsatser presenterade kommissionen en rapport om de socioekonomiska följderna av direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer (GMO). Sammanfattningsvis framgår det av rapporten att det är svårt att dra några entydiga slutsatser, och diskussioner fortsätter på expertnivå. Förhandlingar har pågått inom EU om kommissionens förslag till en EU-förordning som fogar en artikel 26b till direktiv /18/EG om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer (GMO) i miljön. Artikeln ger medlemsstaterna möjlighet att begränsa eller förbjuda odling av GMO inom sina territorier även om den aktuella grödan har fått ett EU-godkännande för odling. Utöver det föreslås inga förändringar när det gäller själva hanteringen av ansökningar och godkännanden av GMO i EU. Vid miljörådet kunde inte rådet enas om en politisk överenskommelse och är det oklart när förhandlingarna kommer att återupptas. Enligt Landsbygdsdepartementet pågår det arbete med nya riktlinjer för miljöriskbedömning av GMO, och kommissionen kommer eventuellt med ett lagstiftningsförslag . Vad beträffar behovet av att revidera reglerna om samexistens för GMO-odling och annan odling kan utskottet konstatera att odling av genetiskt modifierade grödor innebär att de kan spridas till angränsande odlingar på samma sätt som andra jordbruksgrödor. För att förebygga detta utfärdade regeringen en förordning om försiktighetsåtgärder vid odling och transport av genetiskt modifierade grödor (SFS 2007:273). beslutade om närmare föreskrifter om försiktighetsåtgärder vid odling av genetiskt modifierade organismer (SJVFS 2008:34). I dessa föreskrifter finns bl.a. särskilda odlingsavstånd mellan GMO-odlingar och andra odlingar angivna. Utskottet har fått information från om att avstånden har utarbetats av på vetenskaplig grund och utifrån erfarenheter av hur jordbruksgrödor sprids utanför åkern. Utskottet har även fått information från om att det finns ett registreringstvång för odling av GMO-grödor. Därutöver finns det en viss informationsplikt gentemot grannar med fält inom från skiften. Förutom detta åtföljs grödan alltid av den övervakningsplan som tillståndshavaren av ett EU-godkännande för odling av GMO-grödan ska ha. Regelverken påminner om de som gäller för t.ex. utsädesodling och kontraktsodling, vilket lantbrukarna är vana vid. Med hänsyn till detta samt regeringens förordning (SFS 2007:273) och föreskrift (SJVFS 2008:34) anser regeringen inte att några ytterligare åtgärder behövs. Utskottet noterar även att företagsstöd och projektstöd ingår i landsbygdsprogrammet bl.a. för kompetenshöjande insatser. Exempelvis kan projektstöd ges för anordnande av kurser eller rådgivning till personer som är verksamma inom jordbruket i syfte att förbättra miljön, landskapet och djurvälfärden. När det gäller ansvarsfrågor konstaterar utskottet att dessa frågor har varit föremål för utredning. Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare för att analysera om det fanns behov av särskilda skadeståndsregler för ekonomiska skador till följd av spridning av genetiskt modifierade organismer till andra som odlar jordbruks- eller trädgårdsprodukter som inte är genetiskt modifierade. I utredningens betänkande Ansvarsfrågan vid odling av genmodifierade grödor (SOU 2007:46) kom man bl.a. till slutsatsen att den nuvarande lagstiftningen bedömdes som tillräcklig när det gäller ersättning för ekonomiska skador till följd av GMO-inblandning. Utskottet har fått information om att regeringen mot bakgrund av detta inte avser att vidta ytterligare åtgärder. Rörande pollen i honung och märkningsregler presenterade kommissionen ett förslag till ändring av direktiv /110/EG om honung (honungsdirektivet). Där kan man läsa följande. Efter en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 234 i EG-fördraget från Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (mål C-442/09) meddelade domstolen en dom där den fann att pollen i honung är en ingrediens i den mening som avses i artikel 6.4 a i och rådets direktiv /13/EG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel. Domstolens utslag grundades på en bedömning av omständigheter som hade lagts fram för domstolen enligt vilka förekomst av pollen i honung huvudsakligen följer av biodlarens eget agerande i samband med den slungning av honungen som odlaren genomför vid insamlingen. Det är dock enbart binas aktivitet som gör att pollen kommer in i bikupan. Pollen finns därför i honung oavsett om biodlaren utvinner honungen genom slungning eller inte. Konsekvenserna av denna dom är bl.a. att märkningsreglerna för ingredienser i direktiv /13/EG gäller, särskilt skyldigheten att ange en ingrediensförteckning på produktens etikett (artikel 3.1.2). Kommissionen anser därför att det är nödvändigt att klargöra i direktiv /110/EG att pollen är en naturlig beståndsdel och inte någon ingrediens i honung. Detta klargörande skulle dock inte hindra att förordning (EG) nr 1829/2003 tillämpas på honung som innehåller genetiskt modifierat pollen, och kommer inte heller att påverka domstolens slutsats att honung som innehåller genetiskt modifierat pollen får släppas ut på marknaden bara om den omfattas av ett godkännande enligt den förordningen. Kommissionens förslag får i förhållande till märkningsreglerna i direktiv /13/EG till följd att man återgår till den situation som rådde före domen i mål C-442/09. Mot denna bakgrund avstyrks motionerna 2012/13:MJ400 (MP) yrkandena 15, 2012/13:MJ425 (S) yrkande 22 och 2012/13:So253 (MP) yrkande 4. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden (S, FP) om forskning kring arters betydelse m.m. samt kunskapssatsningar inom områdena ekosystemtjänster och biologisk mångfald. Jämför reservation 36 (S). I motion 2012/13:MJ231 av m.fl. (FP) framförs att forskning och vetenskaplig kunskapsuppbyggnad kring olika arters betydelse för fortsatta livsbetingelser på jorden inte nog kan betonas. Sambanden i naturen för att upprätthålla och utveckla en biologisk mångfald som bidrar till en mängd ekosystemtjänster och dessutom skapar en buffert vid framtida klimatförändringar är områden där fortsatt kunskap krävs. m.fl. (S) anför i motion 2012/13:MJ455 yrkande 49 att många svenskar har hört talas om begreppet biologisk mångfald men få har förstått sambandet med vår egen överlevnad och välfärd. Regeringen bör därför initiera och sammanställa en kunskapssatsning på biologisk mångfald och ekosystemtjänster i . I likhet med vad regeringen anger i budgetpropositionen anser utskottet att miljöforskningen har stor betydelse för den miljöpolitik som bedrivs. Styrmedel, lagstiftning och andra åtgärder bygger på resultat från den vetenskapliga forskningen. En stark miljöforskning är också avgörande för att nå de nationella miljökvalitetsmålen och hantera de stora internationella miljöutmaningarna. För att öka kontakterna mellan politiken och forskningen har regeringen inrättat Miljöforskningsberedningen som består av tolv framstående forskare från olika discipliner med miljöministern som ordförande.