bet · H001NU15 · 2013-03-12 00:00:00 — 2012/13:NU15 Konkurrenspolitiska frågor I betänkandet behandlar utskottet 9 motioner från den allmänna motionstiden och om olika konkurrenspolitiska frågor. Yrkandena gäller omregleringar och avregleringar, metallskrothandel, bankomatmarknaden, konkurrens på lika villkor mellan den offentliga och den privata sektorn samt upphandlingsstatistik. Utskottet föreslår att avslår samtliga motionsyrkanden. I betänkandet finns en reservation. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2011/12:N211 av och (båda S), 2011/12:N342 av m.fl. (S) yrkande 9 och 2011/12:N362 av m.fl. (S). 2011/12:N247 av och (båda M), 2011/12:N405 av och (båda SD) och 2012/13:N327 av (C). Reservation (SD) 2011/12:N203 av (FP). Konkurrens på lika villkor mellan den offentliga och den privata sektorn 2011/12:N306 av (M). 2012/13:N395 av (SD). Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (KD), (MP), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (V) och (SD). I betänkandet behandlas motioner från den allmänna motionstiden och om olika konkurrenspolitiska frågor. Motionsyrkandena gäller omregleringar och avregleringar, metallskrothandel, bankomatmarknaden, konkurrens på lika villkor mellan den offentliga och den privata sektorn samt upphandlingsstatistik. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden som gäller behovet av utvärdering av avregleringarnas effekter inom vissa marknader. Utskottet hänvisar till att det redan pågår ett arbete rörande de åtgärder som efterfrågas i motionerna. Jämför särskilt yttrande (S). En översyn av de avregleringar som har gjorts av grundläggande samhällsservice såsom järnvägen och elmarknaden förordas i kommittémotion 2011/12:N342 av m.fl. (S) yrkande 9. Vid behov bör regeringen enligt motionärerna lägga fram förslag till nya regelverk som bättre lever upp till medborgarnas behov. har avregleringar skett inom såväl posten som taxi-, tele- och energibranschen, flyget, järnvägen och , anför och (båda S) i motion 2011/12:N211. Avregleringar kan vara ett medel för staten att lösa strukturella och ekonomiska problem, men kanske också ett sätt att nå likvärdig och fungerande service i hela för medborgarna. För att ta reda på det bör avregleringarna utvärderas. Det är angeläget inte minst utifrån konsumenters perspektiv att utvärdera service, kvalitet, tillgänglighet och prisutveckling. Motionärerna begär därför ett tillkännagivande om att utvärdera avregleringarna av de statliga bolagen. har avigsidorna med avreglering och privatisering av delar av den offentliga sektorn och infrastrukturen blivit tydliga, anförs i motion 2011/12:N362 av m.fl. (S). Det finns enligt motionärerna starka motiv att analysera vilka delar av infrastrukturen som ska vara i samhällets ägo och vilka som inte ska vara det. Motionärerna förordar därför ett tillkännagivande om behovet av en genomlysning av privatiseringarnas konsekvenser. Motionsyrkanden om utvärdering av omregleringar och avregleringar inom taxi-, tele- och energibranschen, flyget, järnvägen och har behandlats av utskottet under ett flertal år, i betänkandet Horisontella konkurrensbegränsningar m.m. (bet. 2010/11:NU23). Utskottet föreslog då ett tillkännagivande, med bifall till två motioner, om att regeringen ska göra en utvärdering av genomförda omregleringar och avregleringar. I sammanhanget nämnde utskottet särskilt elmarknaden och persontrafiken på järnväg. I en reservation (M, FP, C, KD) anfördes att det inte behövdes något uttalande av i frågan med hänvisning till pågående utvärderingar. I trafikutskottets betänkande Järnvägs- och kollektivtrafikfrågor (bet. 2011/12:TU5) behandlades regeringens proposition Komplettering av kollektivtrafiklagen (prop. 2011/12:76) och skrivelsen (skr. 2011/12:93) samt ett flertal motioner om järnvägs- och kollektivtrafikfrågor från allmänna motionstiden . I fyra motioner berördes frågan om ett förändrat ansvar för drift och underhåll av järnvägens infrastruktur. Utskottet, som gavs tillfälle att yttra sig (yttr. 2011/12:NU1y), föreslog att trafikutskottet skulle tillstyrka motionerna när det gällde behovet av att säkerställa nödvändig drift och underhåll av järnvägens infrastruktur. I en avvikande mening (M, C, KD) anfördes att man inte kunde se något skäl att tillstyrka de då aktuella motionerna om en återreglering för drift och underhåll av järnvägens infrastruktur. Med anledning av motionerna föreslog trafikutskottet ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till med förslag på hur underhållet av järnvägsinfrastrukturen fortsättningsvis ska organiseras. I en reservation (M, FP, KD) föreslogs att motionerna skulle avslås. Statskontoret fick i uppdrag av regeringen att göra en kartläggning av genomförda eller beslutade utvärderingar av omregleringar och avregleringar. I uppdraget ingick att kartlägga utvärderingarna av de omregleringar och avregleringar som nämns i betänkande 2010/11:NU23 och andra relevanta omregleringar och avregleringar som har genomförts . Kartläggningen skulle tjäna som underlag för regeringens bedömning av behovet av en fortsatt utvärdering av omregleringar och avregleringar och omfattar marknaderna för apotek, el, fordonsbesiktning, förskola, inrikesflyg, persontrafik på järnväg, kollektivtrafik, post, primärvård, skola, taxi och tele. Uppdraget redovisades i rapporten av om- och avregleringar en kartläggning (2012:10). Sammanfattningsvis visar kartläggningen på förhållandevis stora variationer mellan de omreglerade marknaderna när det gäller vilka aktörer som har utvärderat omregleringen, utvärderingarnas omfattning och innehåll samt möjligheterna att utifrån utvärderingarna dra slutsatser beträffande omregleringens effekter. En gemensam slutsats är dock att förutsättningarna för utvärdering i flera fall kan förbättras, framför allt genom att planera för utvärderingen . fick i regleringsbrevet för i uppdrag att presentera en rapport som ger en aktuell överblick av konkurrensen i samt lämna förslag på konkurrensfrämjande åtgärder. I rapporten ska verket fokusera på områden med etableringshinder eller där det på annat sätt råder bristfällig konkurrens. ska inom ramen för uppdraget, med utgångspunkt i Statskontorets kartläggning i rapporten 2012:10, analysera behovet av fördjupning eller komplettering av utvärderingar. Regeringen uppdrog åt två forskare i nationalekonomi (professor och professor , respektive ) att genomföra en utvärdering av elmarknaden. Uppdraget syftade till att klargöra vilka faktorer som har påverkat och påverkar elpriset samt i hur stor utsträckning det sker. Tidsperioden för studien är från avregleringen 1996 till dags datum. Uppdragets fokus skulle, utöver konsumentnyttan, läggas på elcertifikatssystemet och introduktionen av vindkraft. Uppdraget redovisades i rapporten och elprisets utveckling före och efter avregleringen: ekonometriska analyser (, 2012:14). Trafikanalys fick i uppdrag av regeringen att utvärdera effekterna av öppnandet av marknaden för kommersiell persontrafik på järnväg samt av den nya lagstiftningen på kollektivtrafikområdet. I uppdraget ingår även att utvärdera berörda myndigheters och övriga aktörers agerande med anledning av reformerna. Utvärderingen ska redovisas och slutredovisas . I motionerna 2011/12:N211 (S), 2011/12:N342 (S) och 2011/12:N362 (S) efterfrågas utvärderingar av avregleringarnas effekter inom vissa marknader, bl.a. lyfts järnvägen och elmarknaden fram. tillkännagav , på förslag av utskottet, att regeringen skulle göra en utvärdering av genomförda omregleringar och avregleringar. I sammanhanget framhöll utskottet särskilt elmarknaden och persontrafiken på järnväg (bet. 2010/11:NU23). Därefter har olika kartläggningar och utvärderingar gjorts. Bland annat har Statskontoret gjort en kartläggning av genomförda eller beslutade utvärderingar av omregleringar och avregleringar. Vidare har i uppdrag att analysera behovet av fördjupning eller komplettering av utvärderingarna, och Trafikanalys har i uppdrag att värdera berörda myndigheters och övriga aktörers agerande med anledning av de reformer för persontrafik på järnväg som har gjorts. En utvärdering av elmarknaden har också gjorts. Utskottet kan således konstatera att det redan pågår ett arbete rörande de åtgärder som efterfrågas i motionerna. Motionsyrkandena kan på så sätt i allt väsentligt anses tillgodosedda, varför de kan avslås av . Utskottets förslag i korthet avslår motioner som förordar att någon form av reglering återinförs när det gäller handel med skrot. Jämför reservation (SD). Metallstölder har blivit ett växande samhällsproblem, och stölderna av i synnerhet koppar ökar och hotar företag och infrastruktur, sägs i motion 2011/12:N247 av och (båda M). En orsak till att metallstölderna har ökat är att priserna på speciellt koppar har stigit . Enligt motionärerna ligger den organiserade brottsligheten ofta bakom stölderna. var skrothandelsmarknaden reglerad, och det fanns krav på licens för att handla med metaller. Någon form av licens eller tillstånd för skrothandel bör återinföras. Ett tillkännagivande om att beivra metallstölder genom eventuell licensiering och uppgiftskrav i skrothandeln förordas därför i motionen. Ett tillkännagivande om hårdare reglering av metallskrothandeln föreslås i motion 2011/12:N405 av och (båda SD). I takt med de allt högre metallpriserna har stölderna av framför allt koppar ökat, säger motionärerna. I många fall rör det sig om organiserad brottslighet där större mängder metaller transporteras med lastbil. Ofta är oseriösa skrothandlare involverade i handeln med stulen metall. Tillståndskravet för handel med metallskrot bör därför återinföras, anförs i motionen. Stölderna av mindre ädla metaller har ökat lavinartat i takt med att råvarupriserna har stigit, anför (C) i motion 2012/13:N327. kostar stölderna av koppar från den svenska infrastrukturen samhället i reparationer, försenade tåg, brutna telefonlinjer m.m. Ett sätt att angripa problemet är att fundera över vart den stulna metallen tar vägen, sägs i motionen. Om ingen kan köpa stulna varor finns det heller ingen marknad för stölderna. Det är därför dags att se över reglerna för skrothandel, anför motionären och föreslår ett tillkännagivande om att likställa skrothandeln med handeln med ädla metaller. krävdes tillstånd från den lokala polismyndigheten för att bedriva handel med skrot. Det reglerades i lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor och i förordningen (1981:402) om handel med skrot, som båda upphävdes . Det främsta syftet med regleringen var att motverka tillgreppsbrott genom att hindra eller försvåra avsättningen av oärligt åtkommet gods och att underlätta polisens spaning efter sådant gods. På regeringens uppdrag gjordes en översyn av lagstiftningen om handel med skrot och begagnade varor. Utredaren lämnade betänkandet Handeln med skrot och begagnade varor (SOU 1997:89). Förslaget i propositionen Lag om handel med begagnade varor (prop. 1998/99:51) baserades på betänkandet. Den då gällande lagen ersattes med en ny lag om handel med begagnade varor. Den särskilda regleringen av handel med skrot avskaffades, främst med hänvisning till det förändrade sättet att bedriva skrothandel. Den traditionella handeln med mindre partier av skrot hade till stor del ersatts med långtidsavtal mellan främst de större företagen inom skrotbranschen å ena sidan och tillverkningsindustrier, kommuner och tjänsteföretag m.fl. å andra sidan. Utrymmet för att bedriva verksamhet med skrothandel i liten skala hade därigenom minskat. Härtill kom att möjligheten till kontroller enligt den då gällande regleringen utnyttjades endast i liten omfattning. Det ansågs dock att det fanns behov av en fortsatt reglering av handeln med begagnade varor och att regleringen av denna handel skulle vara i stort sett oförändrad. Utskottet tillstyrkte lagförslaget (bet. 1998/99:NU9). En skriftlig fråga (fr. 2008/09:54) om åtgärder mot metallstölder besvarades av justitieminister . gällde om regeringen avsåg att vidta några åtgärder avseende straffskärpning för metallstölder. I svaret sades dels att de straffskalor som kan komma i fråga ger tillräckligt utrymme för stränga straff, dels att de regler som styr domstolarnas straffmätning är föremål för översyn av . gäller s.k. omvänd skattskyldighet för mervärdesskatt vid handel med avfall och skrot av vissa metaller. Det innebär att köparen är redovisningsskyldig och betalningsskyldig för mervärdesskatten i stället för säljaren vid sådan nationell handel mellan näringsidkare. Syftet med regleringen är att det omfattande fusket med mervärdesskatt i skrotbranschen ska förhindras. Bakgrunden till förändringen är ett EU-direktiv som innebär att det är tillåtet att tillämpa omvänd skattskyldighet vid handel med bl.a. skrot. De flesta av EU:s medlemsstater har infört sådan skattskyldighet. (Svenska Järn) organiserar de mindre skrothandlarna och uppköparna, medan de större företagen är organiserade inom branschorganisationen . Totalt är ca 300 företag organiserade, främst inom Svenska Järn. Enligt Svenska Järn finns det 8001 000 företag i som handlar med järnskrot och metallskrot. Enligt Återvinningsindustrierna har ca 200 av företagen någon form av skrotgård eller upplagsplats, medan övriga bara handlar med skrot eller deponerar skrot tillfälligt på den egna fastigheten. gör i stället bedömningen att det rör sig om ca 2 000 företag som handlar med järnskrot och metallskrot, utifrån uppgifter om momsregistrerade företag med en SNI-kod1[ koder för näringsgrensindelning.] som överensstämmer med skrothandel. Vanligtvis rör det sig enligt om aktiebolag. Enligt är de flesta företagen inom skrotbranschen mindre företag med upp till fem anställda, och över hälften är enmansföretag. Bland de mindre företagen dominerar bilskrotningsföretagen. Ett fåtal stora och medelstora företag står för av omsättningen och det stora flertalet mindre företag för resterande del. I motionerna 2011/12:N247 (M), 2011/12:N405 (SD) och 2012/13:N327 (C) förordas att någon form av reglering återinförs när det gäller handel med skrot. Syftet är att komma till rätta med metallstölderna. Enligt uppgift från pågår diskussioner mellan och om att utreda frågan om åtgärder mot metallstölder. Utskottet anser mot denna bakgrund att det saknas skäl för att uttala sig i frågan. Med hänvisning till detta avstyrks motionerna. Utskottets förslag i korthet avslår en motion som gäller motverkande av bildandet av bankomatkarteller. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. I motion 2011/12:N203 (FP) begärs ett tillkännagivande om att motverka bildandet av bankomatkarteller. De fem stora bankerna i , , , och diskuterar ett långtgående samarbete, sägs i motionen. Enligt uppgifter i flera medier överväger de fem storbankerna att bilda ett gemensamt bolag som bl.a. ska sköta bankomaterna. Med ett gemensamt ägande av bankomaterna finns det risk att servicen till kunderna försämras, befarar motionären. En kartelliknande situation när det gäller bankomaterna skulle även öka risken för att det kommer att tas ut avgifter vid uttag från bankomater. Med anledning av det anförda bör regeringen uppmärksamma frågan om hur man bäst kan motverka kartelliknande situationer inom bankomatmarknaden, anför motionären. I motion 2010/11:Fi232 (FP), vilken utskottet behandlade (bet. 2010/11:NU23), begärdes ett tillkännagivande om att motverka bildandet av bankomatkarteller. Utskottet såg inget behov av något riksdagsuttalande i frågan om bankomatmarknaden och det bolag som då var under uppbyggnad. Utskottet utgick från att följer frågan och avstyrkte motionen. Enligt uppgift från bildade , , , och med Sparbankerna 2010 det gemensamt ägda bolaget med uppgift att ta över skötseln och verksamheten för bankernas uttagsautomater. Övertagandet ska ske successivt och nya uttagsautomater ska installeras. Det nya med automaterna, som kommer att ha det inarbetade varumärket , är att samtliga kommer att erbjuda motsvarande tjänster som respektive bank erbjuder sina kunder genom de egna uttagsautomaterna. Automaterna kommer att identifiera vilken bank kunden tillhör. Även andra bankers kunder kommer att, precis som tidigare, kunna utnyttja tjänsterna, liksom innehavare av och . Även och kommer att kunna användas i uttagsautomaterna. Övergången kommer att vara slutförd , enligt , vd på . På Bankernas Automatbolags () webbplats anges att bolaget är ledande inom kontantautomater i . kommer de successivt att ta över drygt 2 000 kontantautomater under varumärket . De uppger även att de erbjuder sina kontantautomattjänster till samtliga kortutgivare, antingen som kund till bolaget eller via kortnätverken Visa och . Ett riksdagsuttalande om åtgärder för att motverka bildandet av bankomatkarteller förespråkas i motion 2011/12:N203 (FP). En snarlik motion avstyrktes av utskottet (bet. 2010/11:NU23) med hänvisning till att utskottet utgick från att följer frågan. Utskottet vidhåller den uppfattningen och avstyrker motionen. Konkurrens på lika villkor mellan den offentliga och den privata sektorn Utskottets förslag i korthet avslår en motion med begäran om att regeringen utreder om bestämmelserna om konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet uppfyller sitt syfte. Utskottet hänvisar till tidigare ställningstagande. bör begära att regeringen utreder om lagen om osund konkurrens uppfyller sitt syfte, anförs i motion 2011/12:N306 av (M). De privata företagen i konkurrensutsätts av verksamheter som drivs i offentlig regi. Bestämmelserna mot osund konkurrens är ett steg i rätt riktning. Då lagstiftningen är relativt ny och få fall har prövats av vore det önskvärt att i samråd med näringslivets organisationer göra en översyn av reglerna för att bl.a. se om lagen har uppnått önskad effekt. Det är även önskvärt att se över möjligheten att stifta en motsvarande lag för statlig verksamhet i syfte att undanröja en osund konkurrens från offentligt drivna verksamheter, anförs i motionen. Nya regler i konkurrenslagen (2008:579) om konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet trädde i kraft (prop. 2008/09:231, bet. 2009/10:NU8). De ger möjlighet att ingripa när kommuner, landsting och staten i sin säljverksamhet hindrar en sund konkurrens. Bestämmelserna innebär att på talan av får förbjuda nämnda offentliga aktörer att i en verksamhet av kommersiell eller ekonomisk natur tillämpa ett visst förfarande om det snedvrider, eller är ägnat att snedvrida, förutsättningarna för en effektiv konkurrens eller om det hämmar, eller är ägnat att hämma, förekomsten eller utvecklingen av en sådan konkurrens. Förbud får dock inte meddelas när det gäller förfaranden som är försvarbara från allmän synpunkt. Även en konkurrenssnedvridande verksamhet som en kommun eller ett landsting bedriver får förbjudas. Förbud får dock inte meddelas om verksamheten är förenlig med lag. Om för ett visst fall beslutar att inte väcka talan får detta göras av ett företag som berörs av förfarandet eller verksamheten. tillämpning av reglerna om konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet i konkurrenslagen har resulterat i att fyra fall har förts till domstol. tog utskottet ställning till begäran i två motioner om en översyn av reglerna om konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet (bet. 2012/11:NU23). Utskottet noterade att det är som ska se till att reglerna följs och såg inte något behov av att göra någon särskild utvärdering eller översyn av reglerna. I regleringsbrev för sägs under rubriken att särskild vikt ska läggas vid att ingripa mot privata och offentliga aktörer som missbrukar en dominerande ställning på marknaden samt mot konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet. har också i uppdrag att presentera en rapport som ger en aktuell överblick av konkurrensen i och att lämna förslag på konkurrensfrämjande åtgärder. I rapporten ska verket bl.a. fokusera på konkurrensneutralitet och identifiera åtgärder som främjar konkurrens på lika villkor mellan offentliga och privata aktörer. Uppdraget ska redovisas . I motion 2011/12:N306 (M) förordas att begär en översyn av de regler i konkurrenslagen om konkurrensbegränsande offentlig säljverksamhet som trädde i kraft . Utskottet tog ställning till två snarlika motioner (bet. 2010/11:NU23). Utskottet noterade då bl.a. att ska se till att reglerna följs och såg inte något behov av att se över eller utvärdera reglerna. Denna bedömning kvarstår såtillvida att utskottet inte ser något skäl för att ta initiativ till en sådan översyn som motionärerna efterfrågar. Med hänvisning till detta avstyrks motionen. Utskottets förslag i korthet avslår en motion med föreslag om att ge i uppdrag att löpande upprätta statistik om offentliga upphandlingar. Utskottet hänvisar till pågående utredningsarbete och beredningsarbete. Ett tillkännagivande om att ge i uppdrag att löpande upprätta statistik om offentliga upphandlingar begärs i motion 2012/13:N395 av (SD). I och fakta om offentlig upphandling (2012:3) sägs att och många andra har påpekat att statistiken om offentliga upphandlingar inte har tillräckligt hög kvalitet för att kunna användas för analyser eller för att följa hur upphandlingen utvecklas. Särskilt olyckligt är det att det saknats underlag för att bedöma om upphandlingarna är effektiva och leder till konkurrens, anför motionären. beslutade regeringen om kommittédirektiv om utvärdering av regelverket för upphandling ur ett ekonomiskt och samhällspolitiskt perspektiv (dir. 2010:86). En särskild utredare utsågs (tidigare EU-parlamentarikern ), och utredningen antog namnet . Syftet är att utreda om upphandlingsreglerna i tillräcklig utsträckning gör det möjligt för upphandlande myndigheter och enheter att göra goda ekonomiska affärer genom att tillvarata konkurrensen på marknaden och använda sin köpkraft till att förbättra miljön, ta sociala och etiska hänsyn samt verka för ökade affärsmöjligheter för små och medelstora företag. Utredaren ska ta fram underlag för eventuella författningsändringar och föreslå andra nödvändiga åtgärder inom det aktuella området. Vidare ska utredaren se över systemet för insamling av upphandlingsstatistik och vilka uppgifter som ska samlas in. Syftet med statistikuppdraget är framför allt att förbättra möjligheterna att prognostisera effekterna av reformer samt förbättra möjligheterna att följa upp och utvärdera den upphandlingspolitik som förs i EU och . Uppdraget ska, enligt tilläggsdirektiv beslutade , redovisas (dir. 2012:107). Regeringen gav en särskild utredare (nationalekonomen ) i uppdrag att utreda hur upphandlingsstödet bör samordnas i syfte att öka kompetens, tillgänglighet, enhetlighet och synlighet gentemot upphandlingsmarknadens aktörer (dir. 2011:78). Utredningen antog namnet . Utredningen hade bl.a. i uppdrag att se över ansvarsfördelningen mellan de myndigheter och andra aktörer som arbetar med upphandlingsstöd och informationsverksamhet inom upphandlingsområdet. överlämnade utredningen betänkandet Upphandlingsstödets framtid (SOU 2012:32). Ärendet bereds inom . presenterade rapporten och fakta om offentlig upphandling (2012:3). Rapporten innehåller grundläggande fakta och statistik om offentlig upphandling i . Uppgifterna är hämtade från egna beräkningar, från och från Europeiska kommissionen. Rapporten redovisar statistik om antalet annonserade upphandlingar och uppgifter om hur många upphandlingar som har överprövats. I rapporten anförs bl.a. att pekade på att den metod som då användes för att samla in upphandlingsstatistik hade stora brister. Metoden innebar att värdet av de upphandlingar som annonseras systematiskt underskattades. lät därför verket tillämpa en modifierad beräkningsmodell vid insamlingen av statistik . Beräkningen i den modifierade modellen gjordes med medelvärden i stället för medianvärden. Bytet av beräkningsmodell innebar att det redovisade värdet av annonserade upphandlingar över tröskelvärdena mer än fördubblades, utan att den verkliga upphandlingsvolymen hade förändrats i någon större utsträckning.