bet · H101MJU7 · 2013-11-29 00:00:00 — Förebyggande åtgärder och ersättning Utskottets förslag i korthet avslår motioner om förebyggande åtgärder och ersättning för rovdjursskador (S, MP, C). Jämför reservationerna 26 (S) och 27 (MP). I kommittémotion 2013/14:MJ1 (S) av m.fl. yrkande 10 och i kommittémotion 2013/14:MJ489 (S) av m.fl. yrkande 9 efterlyses en översyn av samernas ersättningssystem för rovdjursskador. Nya forskningsrön tyder på att björnen är en betydligt större predator på renkalv än vad som varit känt. Detta borde föranleda en översyn av ersättningssystemet eftersom rovdjurspolitiken är beroende av att det ersättningssystem som finns fungerar tillfredsställande. Vidare anförs att det också behövs en översyn av regelverket för ersättning för rovdjursskador och för förebyggande åtgärder utanför renskötselområdet (mot. 2013/14:MJ1 [S] yrkande 11 och 2013/14:MJ489 [S] yrkande 10). Till exempel bör undersökas om skador på hjortar i hägn, som i vissa avseenden behandlas som tamdjur, bör ge rätt till ersättning för skador från rovdjur. Översynen bör också undersöka om det inte är rimligt att lämna viss ersättning för underhåll av viltstängsel. Det bör vidare undersökas om ersättningsnivåerna är relevanta. Även i motion 2013/14:MJ435 av m.fl. (S) framförs de ovan redovisade tankegångarna. På ett likartat sätt framförs i kommittémotion 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 18 att det behövs en översyn av regelverket för ersättningar för viltskador och förebyggande åtgärder. Skadeförebyggande åtgärder bör prioriteras i områden som länsstyrelserna har identifierat som lämpliga områden för etablering av varg i syfte att förebygga och lindra konflikter mellan olika intressen på landsbygden. Enligt motionerna 2013/14:MJ308 av m.fl. (C) i denna del och 2013/14:MJ423 av m.fl. (C) yrkande 4 bör full ersättning betalas ut till de ägare vars tamdjur angrips eller dödas av rovdjur. På så sätt kan en social acceptans för förekomsten av rovdjur bibehållas. Utskottet konstaterar med tillfredsställelse att regeringen avser att ge Viltskadecenter vid i uppdrag att analysera hur rovdjursangrepp påverkar landsbygdsföretagens hela ekonomi, inklusive indirekta kostnader, och att föreslå ersättningsnivåer för sådana skador. Viltskadecenter ska även utreda möjligheten till bidrag för förebyggande åtgärder och ersättningar för döda och skadade djur som hålls i vilthägn. Bakgrunden är att rovdjurens påverkan på näringar är mycket ojämnt spridd mellan olika grupper, där vissa enskilda grupper, verksamheter och privatpersoner upplever stora kostnader. förefaller kunna drabbas mycket hårdare av rovdjursangrepp än vad som kan anses utgöra normal affärsrisk. När det gäller frågan om vilthägn har utskottet erfarit att antalet hägn i landet har ökat . I takt med att rovdjuren, främst lodjur och varg, sprider sig söderut ökar risken för angrepp i vilthägn, och skadorna vid angrepp kan bli stora. Det finns ingen möjlighet för hägnägare att få ersättning för skada på hägnat vilt eftersom dessa djur inte betraktas som tamdjur. Dessutom finns en restriktivitet i att lämna bidrag till skadeförebyggande åtgärder för vilthägn, bl.a. eftersom fullgoda stängsel är ett krav vid godkännande av hållande av vilt i hägn. Det kan vara besvärligt för ägare till vilthägn att hålla den inhägnade marken tillgänglig för allmänheten och upprätthålla ett fullgott skydd mot rovdjursangrepp. Utskottet gör i likhet med regeringen bedömningen att en översyn bör göras av möjligheten till bidrag till förebyggande åtgärder beträffande vilthägn och av möjligheten till ersättning för skador orsakade av stora rovdjur. När det gäller andra icke-ekonomiska effekter av stora rovdjur, såsom inskränkningar i människors livsbetingelser och påverkan på biologisk mångfald och vårt gemensamma kulturarv, menar utskottet liksom regeringen att dessa bör diskuteras regionalt och tas hänsyn till när målen för den regionala rovdjursförvaltningen utformas. Vad gäller björnstammens predation på ren framförs i propositionen att skadorna är koncentrerade till en väl definierad tidsperiod () och till specifika kalvningsområden. De områden där det regelmässigt föds renkalvar är relativt begränsade i förhållande till björnens huvudsakliga utbredning. Den studie om björnens predation på ren som har utförts av SLU och som nämns i flera av motionerna visar dock på en betydligt högre predation i dessa områden än vad man har haft kännedom om. Utskottet instämmer i regeringens bedömning att en utökad skyddsjakt i dessa områden kan antas ha liten påverkan på gynnsam bevarandestatus på björnstammen men vara av stort värde för att begränsa skadorna på rennäringen. Utskottet har inhämtat att regeringen uppdrog åt att efter samråd med , , i och undersöka hur kalvning i hägn och områdesinriktad jakt efter björn i kalvningsområde för ren påverkar överlevnaden i renhjorden. Arbetet ska utföras i samverkan med Skandinaviska . En delredovisning av uppdraget ska lämnas till Landsbygdsdepartementet . Av redovisningen ska en ekonomisk konsekvensanalys av åtgärden kalvning i hägn framgå och en analys av i vilken mån åtgärden kalvning i hägn kan rekommenderas andra samebyar. Därutöver ska ett förslag om kalvning i hägn som en stödberättigad åtgärd riktad till samebyar presenteras. Slutredovisningen av projektet ska lämnas till Landsbygdsdepartementet . Utskottet delar regeringens uppfattning att rovdjurens påverkan på landsbygdsföretagens ekonomi behöver analyseras så att ersättningarna bättre speglar skadorna. Vidare ställer sig utskottet positivt till att en översyn görs av möjligheten till bidrag till förebyggande åtgärder beträffande vilthägn och av möjligheten till ersättning för skador orsakade av stora rovdjur i vilthägn. Utskottet välkomnar även uppdraget om kalvning i hägn. Avslutningsvis vill utskottet peka på att det i årets budgetproposition inom utgiftsområde 23 Areella näringar, landsbygd och livsmedel finns anslag för ersättningar för viltskador och anslag för att främja rennäringen i form av ersättning till följd av skador orsakade av rovdjur på ren. Storleken på dessa anslag beslutas inom ramen för budgetprocess. Mot bakgrund av det anförda föreslår utskottet att motionerna 2013/14:MJ1 (S) yrkandena 10 och 11, 2013/14:MJ435 (S), 2013/14:MJ489 (S) yrkandena 9 och 10, 2013/14:MJ3 (MP) yrkande 18, 2013/14:MJ308 (C) i denna del och 2013/14:MJ423 (C) yrkande 4 lämnas utan vidare åtgärd i de delar de inte kan anses tillgodosedda. Toleransnivå för skador på ren Utskottets förslag i korthet godkänner regeringens förslag till toleransnivå för skador på ren orsakade av stora rovdjur och avslår motionsyrkanden om detta (MP, V). Jämför reservation 8 (MP, V). Regeringen föreslår att toleransnivån för skador på ren orsakade av stora rovdjur ska vara maximalt räknat på den aktuella samebyns faktiska renantal. Renantalet ska baseras på fastställda renlängder som lämnats in till och utgöras av årliga renräkningar av vinterrenhjorden (efter slakt). Regeringen avser att ge länsstyrelserna i uppdrag att tillsammans med och samebyarna arbeta med ett förvaltningsverktyg för skador inom rennäringen i syfte att åstadkomma en bättre samexistens mellan rennäringen och stora rovdjur. Bidrag till skadeförebyggande åtgärder bör enligt regeringens mening inte avräknas från ersättningen för rovdjursskador på ren. I kommittémotion 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 6 och kommittémotion 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 11 framhålls att det behövs ett bättre underlag innan ett beslut om en toleransnivå kan fattas. Regeringen bör ges i uppdrag att utreda förutsättningar för hur toleransnivåer för rennäringen kan utformas och konkretiseras. Vidare bör regeringen utreda vilka de förväntade effekterna blir för rovdjursstammarnas möjligheter att uppnå en gynnsam bevarandestatus och de rättsliga aspekter som finns på detta. Motionärerna är positiva till ett förvaltningsverktyg för skador inom rennäringen men påpekar att det saknas tillförlitlig officiell statistik över det faktiska antalet renar och antalet dödade renar. I propositionen anförs att det är osäkert exakt hur många renar som blir dödade eller skadade av stora rovdjur eftersom rivna djur är svåra att hitta. Regeringen framhåller att det av naturliga skäl finns en stor osäkerhet i siffror av detta slag men gör bedömningen att såväl det faktiska antalet dödade renar som kostnaderna för rovdjursdödade renar måste minska av både samhällsekonomiska skäl och sysselsättningsskäl. Utskottet anser i likhet med regeringen att på samma sätt som rennäringens företrädare måste acceptera förekomst av stora rovdjur i renskötselområdet måste också naturvårdens företrädare acceptera en reglering av rovdjursstammarna. ska utgöra en sådan avvägning, och ett förvaltningsverktyg med tillhörande toleransnivå kan bidra till detta. I det förslag till utformning av ett nytt ersättningssystem för rovdjursrivna renar som och överlämnade till regeringen angavs en toleransnivå på . Bedömningen var att toleransnivån för rovdjurens beskattning av renar inte bör överstiga en tredjedel av det normala slaktuttaget, vilket utgjorde . Med dagens slaktuttag skulle det innebära en toleransnivå på 18 000 dödade renar, vilket innebär en toleransnivå på . Det finns olika uppfattningar om hur stor toleransnivån bör vara. Mot bakgrund av kända predationsdata och predationens konsekvenser för rennäringen och rovdjuren samt tidigare överenskommelser förespråkar regeringen en nivå om . Utskottet ansluter sig till den bedömningen. Det är rimligt att tro att den nivån kan hållas som en gynnsam bevarandestatus för varg, björn, järv, lodjur och kungsörn kan uppnås och bibehållas. Utskottet vill i sammanhanget dock framhålla att jakt endast får bedrivas om den är förenlig med gällande regler och internationella åtaganden. Sammanfattningsvis anser utskottet att regeringens förslag till toleransnivå för skador på ren orsakade av stora rovdjur förefaller väl avvägd. Utskottet tillstyrker förslaget och avstyrker därmed 2013/14:MJ3 (MP) yrkande 11 och 2013/14:MJ2 (V) yrkande 6. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om illegal jakt (V). Jämför reservation 28 (MP, V). Enligt kommittémotion 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 8 bör regeringen återkomma med en konkret målsättning för att minska den illegala jakten på stora rovdjur. Vidare bör ges i uppdrag att genomföra återkommande uppskattningar av den illegala jaktens omfattning (yrkande 9). Den illegala jakten försvårar såväl förvaltningen som uppföljningen av de rovdjurspolitiska målen och är en kriminell verksamhet som ska bekämpas. När det gäller frågan om illegal jakt anförde utskottet att denna jakt utgör en grov brottslighet med ett högt straffvärde (bet. 2009/10:MJU8 En ny rovdjursförvaltning). Samhällets insatser bör främst inriktas på en aktiv attitydpåverkan för att tydliggöra att det inte är tillåtet att döda stora rovdjur. Även informationsfrågor har stor betydelse för samexistensen mellan rovdjur och människa. Utskottet framhöll vidare att ett ökat lokalt deltagande i rovdjursförvaltningen kan öka acceptansen av rovdjur. konstaterade utskottet att brottsligheten är svår att upptäcka och att utreda, och utskottet framhöll att kriminalisering av försök och förberedelse till grovt jaktbrott kan vara ett värdefullt verktyg i bekämpandet av den illegala jakten. Utskottet, som i likhet med motionärerna anser att illegal jakt måste bekämpas, vill påpeka att försök och förberedelse till grovt jaktbrott och grovt jakthäleri kriminaliserades . har också egendom, såsom jaktredskap eller fortskaffningsmedel, under vissa omständigheter fått förklaras förverkade om de har varit avsedda att användas som hjälpmedel vid försök eller förberedelse till grovt jaktbrott eller grovt jakthäleri. Som utskottet har lyft fram är förvaltningsplanerna en bärande del i rovdjursförvaltningen. Mål för att minska den illegala jakten på rovdjur och en uppföljning av dessa mål ryms inom de förvaltningsplaner som har fastställt för rovdjuren. Mot bakgrund av det anförda ser utskottet inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionsyrkandena 8 och 9 i motion 2013/14:MJ2 (V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Avslag på propositionen, punkt 1 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag. 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 1 och 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 1. presenterade sitt betänkande öppnades en möjlighet till samförstånd. Företrädare för rennäringen, lantbruket, jägarna och naturvården – som inte sällan har helt olika ingångar i vargfrågan – hade enats om en gemensam åsiktsförklaring. I denna kompromiss ställde sig företrädarna bakom såväl att vargen ska ha en gynnsam bevarandestatus utifrån vetenskapligt grundade nivåer som att skyddsjakt är nödvändigt för att minska skadorna och öka acceptansen för vargpolitiken. I stället för att förvalta den möjlighet till samförstånd som fanns valde regeringen att efter betänkandet presentera en rovdjursproposition som negligerade centrala ståndpunkter i kommitténs förslag. Propositionen riskerar att föra naturvårdspolitiken decennier tillbaka och rasera möjligheten till en kompromisslösning. Propositionen bör därför avslås. Avslag på propositionen, punkt 1 – motiveringen (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Den nuvarande rovdjurspolitiken beslutades i stora drag av 2001 efter regeringens förslag i propositionen Sammanhållen rovdjurspolitik (prop. 2000/01:57, bet. 2000/01:MJU9, rskr. 2000/01:174). fastställde då ett övergripande mål för rovdjursstammarna och miniminivåer för björn, lodjur och kungsörn. För varg och järv fastställdes i stället etappmål eftersom de inte bedömdes ha nått sådana nivåer att deras överlevnad kunde anses säkrad i ett längre perspektiv. beslut innebar vidare att när etappmålen för varg (20 föryngringar , dvs. ca 200 individer) och järv (90 föryngringar , dvs. ca 400 individer) var nådda skulle en förnyad bedömning göras av arternas utveckling och den framtida förvaltningen av arterna. Genom betänkanden (SOU 2011:37 Rovdjurens bevarandestatus och SOU 2012:22 Mål för rovdjuren) har en sådan förnyad bedömning gjorts och det är enligt vår mening lämpligt att nya mål fastställs. Vi anser att den nya rovdjurspolitiken hade tjänat på att ha formats i samförstånd och i en bred överenskommelse. Till skillnad från regeringen föreslår vi en modell där de referensvärden för gynnsam bevarandestatus som regeringen föreslår att ska godkänna fastställs av i samverkan med . Trots vissa skillnader står vi till stora delar bakom propositionen. Som regeringen framhåller är det svenska landskapet i det närmaste alltigenom människopåverkat. Även de till synes orörda områdena i norra har en lång kulturtradition genom den renskötsel som bedrivs där. Ingenstans i landet finns områden där människor kommer att stå helt opåverkade av förekomsten av rovdjur. Det är därför viktigt att de människor som påverkas av stora rovdjur ges möjlighet att vara delaktiga i förvaltningen. Mot bakgrund av det ovan anförda avstyrker utskottet motionerna 2013/14:MJ2 (V) yrkande 1 och 2013/14:MJ3 (MP) yrkande 1. Övergripande mål för rovdjurspolitiken, punkt 2 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: godkänner reservanternas förslag om ett övergripande och långsiktigt mål för rovdjurspolitiken. 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 1 och avslår proposition 2012/13:191 punkt 1 och motionerna 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 3, 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:MJ423 av och (båda C) yrkande 3. För oss socialdemokrater är målet med rovdjurspolitiken bredare än begreppet gynnsam bevarandestatus. Vi föreslår därför ett annat övergripande mål för rovdjurspolitiken där beslutade miljökvalitetsmål och socioekonomisk hänsyn finns integrerade. Vi delar regeringens uppfattning att rovdjursstammarna måste begränsas i syfte att ta socioekonomisk hänsyn och för att tamdjurshållning inte påtagligt ska försvåras. Det är bärande i vår politik att människan sätts i centrum. bör därför fatta beslut om ett mål för rovdjurspolitiken som integrerar miljömål och socioekonomisk hänsyn. Detta mål innebär en möjlighet att begränsa rovdjursstammarna i de områden där t.ex. tamdjurshållning och rennäring påverkas av rovdjurstrycket som det uttrycker en ambition och ett ansvar också för ett rikt växt- och djurliv. Art- och habitatdirektivet ska följas. Det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken ska därför vara att ska ha långsiktigt livskraftiga stammar av rovdjuren som ger en biologisk mångfald och uppnår miljökvalitetsmål som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn tas. Övergripande mål för rovdjurspolitiken, punkt 2 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: godkänner reservanternas förslag om ett övergripande och långsiktigt mål för rovdjurspolitiken. 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 2 och avslår proposition 2012/13:191 punkt 1 och motionerna 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 3 och 2013/14:MJ423 av och (båda C) yrkande 3. Rovdjurens existens i ska inte enbart ses som överlevnad, utan rovdjuren måste även ges möjlighet att återfå något av sin ekologiska funktion i ekosystemet. Som toppredator, högst i näringskedjan, har rovdjuren en reglerande effekt i hela ekosystemet, och det finns ett allt starkare stöd för att det behövs toppredatorer för att ekosystem ska kunna betraktas som funktionellt intakta. har vilt- och rovdjursförvaltningen tagit för lite hänsyn till rovdjurens reglerande roll i ekosystemet eftersom fokus legat på att förhindra att populationerna utrotas. Vartefter de stora rovdjuren återetableras krävs dock större fokus på att bevara dem inom ramen för en bredare ekosystemsansats. Vi menar att de arter som inte har en gynnsam bevarandestatus bör uppnå detta , och därefter bör den gynnsamma bevarandestatusen långsiktigt bibehållas. Det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken ska därför vara att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn ska uppnå och långsiktigt bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet, som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn tas. Övergripande mål för rovdjurspolitiken, punkt 2 (V) av (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag om ett övergripande och långsiktigt mål för rovdjurspolitiken och tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 3 och avslår proposition 2012/13:191 punkt 1 och motionerna 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 1, 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 2 och 2013/14:MJ423 av och (båda C) yrkande 3. Det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken bör kompletteras så att det lyder enligt följande: Det övergripande och långsiktiga målet för rovdjurspolitiken är att varg, björn, järv, lodjur och kungsörn i ska uppnå och bibehålla en gynnsam bevarandestatus enligt art- och habitatdirektivet, som tamdjurshållning inte påtagligt försvåras och socioekonomisk hänsyn tas. Stammarna ska på naturlig väg kunna sprida sig till sina naturliga utbredningsområden. Jag föreslår att propositionen avslås i denna del och att det anförda ges regeringen till känna. Mål för stammarna av varg, björn, järv och lodjur i , punkt 3 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag om mål för stammarna av varg, björn, järv och lodjur i . 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 2 och avslår proposition 2012/13:191 punkterna 2–5. uppgift bör vara att fastställa det övergripande målet för rovdjurspolitiken, inte att fastställa huruvida en art har gynnsam bevarandestatus. Gynnsam bevarandestatus bör fastställas av och med vägledning av politiska mål utifrån vetenskaplig grund och gällande direktiv. Gynnsam bevarandestatus är en situation där arten är livskraftig, både kvalitativt och utbredningsmässigt, och har goda utsikter att vara så även . Begreppet innebär mer än att arten undviker utrotning. Flera faktorer ska vara uppnådda. Att avgöra referensvärden för gynnsam bevarandestatus är ett viktigt arbete som tjänar på att göras i bred samverkan och att vetenskapliga underlag vägs in. Regeringens förslag bör avslås i denna del. Mål för kungsörnsstammen i , punkt 4 (S, MP) av (S), (S), i (S), (S), (S), (S) och (MP). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: avslår regeringens förslag om mål för kungsörnsstammen i . 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 8 och avslår proposition 2012/13:191 punkt 6. Vi anser att förslaget om referensvärde för kungsörnen är problematiskt i förhållande till miljömålsarbetet. För kungsörnen är de sociala konflikterna mycket små. Vi menar att det finns en bred uppfattning att kungsörnen ska fortsätta sin positiva utveckling och spridning över . Regeringens förslag bör avslås i denna del. Utreda en toleransnivå för skador på ren, punkt 6 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 6 och 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 11. Vi är tveksamma till de toleransnivåer för rovdjursskador för rennäringen som föreslås i propositionen. Vi anser att det krävs ett betydligt bättre faktaunderlag innan ett beslut om toleransnivå kan fattas. saknas officiell statistik över renantal på samebynivå, och osäkerheten om hur många renar som dödas av rovdjur är mycket stor (mellan 19 500 och 72 500 renar ). Därtill kommer att siffrorna grundas främst på studier i rovdjurstäta delar av renskötselområdet, vilket innebär att de inte kan sägas gälla generellt för landets samebyar. Vi ser positivt på ett förvaltningsverktyg för skador inom rennäringen men vill betona behovet av tillförlitlig statistik samt uppföljning och utvärdering av verktyget om det införs. Regeringen bör ges i uppdrag att utreda förutsättningar för hur toleransnivåer för rennäringen kan utformas och konkretiseras och vilka de förväntade effekterna blir för rovdjursstammarnas möjligheter att uppnå gynnsam bevarandestatus. Detta bör ges regeringen till känna. Gynnsam bevarandestatus, punkt 7 (S) av (S), (S), i (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 5. I syfte att flytta den svenska rovdjurspolitiken från överklaganden och fastlåsta positioner till en verklighet där beslut kan fattas och efterlevas till gagn för människor och rovdjur, bör regeringen uppdra till att, i dialog med , skyndsamt fatta beslut om referensvärden för gynnsam bevarandestatus för varg. Vi vill vara tydliga med samverkan mellan för att klargöra att tamdjurshållning inte påtagligt får försvåras och att socioekonomisk hänsyn ska tas. Detta bör ges regeringen till känna. Gynnsam bevarandestatus, punkt 7 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:MJ2 av m.fl. (V) yrkande 4 och 2013/14:MJ3 av m.fl. (MP) yrkande 5 och 2013/14:MJ1 av m.fl. (S) yrkande 3. Regeringens föreslagna referensvärden för rovdjuren visar riskerna med när vetenskapliga begrepp som gynnsam bevarandestatus politiseras.