bet · H001MJU9 · 2013-03-04 00:00:00 — 2012/13:MJU9 Livsmedelspolitik Miljö- och jordbruksutskottets betänkande I detta betänkande behandlas sammanlagt 39 motionsyrkanden om livsmedelskontroll från den allmänna motionstiden . Motionsförslagen tar upp frågor som rör bl.a. märkning av livsmedel och slaktat kött, hantering av slaktat vilt, dricksvatten, avgifter för tillsyn och förslag om olika utredningsinsatser. Utskottet avstyrker samtliga motionsyrkanden. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. I betänkandet finns elva reservationer och fyra särskilda yttranden. Utskottets förslag till riksdagsbeslut Märkning av livsmedel m.m. 2012/13:MJ215 av (S), 2012/13:MJ309 av (S) och 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 2. Reservation 1 (S) 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 8 i denna del. Reservation 2 (S, MP, V) 2012/13:MJ333 av och (båda SD) yrkandena 2 och 3 samt 2012/13:MJ472 av (SD). Reservation 3 (SD) 2012/13:MJ233 av (M) yrkande 2, 2012/13:MJ288 av (S) och 2012/13:MJ330 av m.fl. (S). Reservation 4 (S) 2012/13:MJ366 av Per (M). Reservation 5 (SD) 2012/13:MJ257 av (S) yrkandena 1 och 2. Reservation 6 (S, MP, V) 2012/13:MJ323 av (C). Avgifter för tillsyn m.m. 2012/13:MJ270 av (M) yrkande 4 och 2012/13:MJ380 av (M). 2012/13:MJ414 av (SD). Reservation 7 (SD) Utredning om matens hälsovärde 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 3 i denna del. Reservation 8 (S) Granskning av användningen av falska beteckningar 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 11. Reservation 9 (S) 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 1. Reservation 10 (S) Reservation 11 (SD) Motioner som bereds förenklat avslår de motionsyrkanden som finns upptagna under denna punkt i utskottets förteckning över avstyrkta motionsyrkanden. På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (S), (M), (M), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (MP), (KD), (SD), (V) och (S). Ärendet och dess beredning I betänkandet behandlas sammanlagt 39 motionsyrkanden om livsmedelskontroll från den allmänna motionstiden . Motionerna tar upp frågor om bl.a. märkning av livsmedel och slaktat kött, hantering av slaktat vilt, dricksvatten, avgifter för tillsyn och förslag om olika utredningsinsatser. Samtliga motionsyrkanden avstyrks främst med hänvisning till att ett arbete pågår eller förutses som rör den aktuella frågan. Vissa motionsyrkanden tar upp samma eller i huvudsak samma frågor som har behandlat tidigare , och dessa behandlas därför förenklat. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om märkning av slaktat kött (SD), branschsamtal om information på matförpackningarna och att inom EU ska driva frågan om dels ökad ursprungsmärkning, dels en förändrad märkning när det gäller livsmedlens hållbarhet (S). Jämför reservationerna 1 (S), 2 (S, MP, V) och 3 (SD). I motionerna 2012/13:MJ215 av (S) och 2012/13:MJ309 av (S) begärs att den verkar för en ökad ursprungsmärkning av mat inom EU. Om konsumenterna ska ha en realistisk möjlighet att välja matvaror och råvaror som har producerats av bönder i så måste det finnas en tydlig ursprungsmärkning. I motion 2012/13:MJ333 av och (båda SD) yrkandena 2 och 3 föreslås dels att kött från djur som halal- och koscherslaktats utan bedövning och som säljs i märks med en tydlig varningstext, dels att driver denna fråga inom EU. Samma krav framförs också i motion 2012/13:MJ472 av (SD). Enligt kommittémotion 2012/13:MJ425 av m.fl. (S) yrkande 2 bör regeringen initiera samtal med branschen som syftar till att informationen på matförpackningarna i fråga om tydlighet, läsbarhet och begriplighet ska bli bättre. Av samma motion framgår vidare att man bör driva frågan inom EU att ändra märkningen på livsmedel från bäst före till minst hållbar till. Stora mängder mat kasseras när konsumenterna tror att livsmedel är otjänliga för att bäst-före-datum på förpackningarna har passerat (yrkande 8 i denna del). Inledningsvis vill utskottet nämna att beslutades om en ny EU-förordning (1169/2011) om tillhandahållande av livsmedelsinformation till konsumenterna. I förordningen fastställs allmänna principer, krav och ansvarsområden i fråga om livsmedelsinformation, i synnerhet när det gäller livsmedelsmärkning. Obligatoriska bestämmelser om ursprung har utvecklats, t.ex. när det gäller honung, frukt och grönsaker, fisk och nötkött. Till följd av den nya EU-förordningen kommer uppgift om ursprungsland eller härkomstplats även att vara obligatorisk för kött av svin, får, get och fjäderfä fr.o.m. . behandlade utskottet flera motionsförslag om märkning. Utskottet uppmärksammade bl.a. att reglerna om livsmedelsmärkning har blivit tydligare och att omfattningen av den obligatoriska ursprungsmärkningen har ökat i och med den nya förordningen. Vidare redovisade utskottet att nuvarande märkningsdirektiv reglerar märkning av tillsatser i ingrediensförteckningen. Dessa regler är genomförda och återfinns i den nya EU-förordningen om livsmedelsinformation till konsumenter som är direkt tillämplig i fr.o.m. . Förordningen innebär bl.a. att kraven på läsbarhet skärps. Utskottet ställde sig positivt till förändringarna och välkomnade dessa. Därutöver framgick det att kommissionen har fått i uppgift att inom efter utvärdera konsekvenserna av att uppgifterna har gjorts obligatoriska för ovan nämnda köttslag. Kommissionen ska även utreda vilka konsekvenserna blir om man gör uppgift om ursprungsland eller härkomstplats obligatorisk för följande livsmedel: kött som används som ingrediens, köttslag där det ännu inte är obligatoriskt med ursprungsangivelse, mjölk, mjölk som ingår som ingrediens i mejeriprodukter, obearbetade livsmedel, livsmedel med en enda ingrediens samt ingredienser som utgör av ett livsmedel. Dessa utredningar ska beakta konsumenternas behov av att bli informerade, huruvida det är genomförbart att tillhandahålla den obligatoriska uppgiften, en nyttokostnadsanalys av att sådana åtgärder införs, de rättsliga effekterna för den inre marknaden samt effekterna för den internationella handeln. Utskottet utgick från att regeringen återkommer med förslag i frågan när kommissionens konsekvensrapport har presenterats. När det gäller de nu aktuella motionsyrkandena om att ska driva frågan om ökade krav på ursprungsmärkning inom EU vill utskottet understryka att det är väsentligt att konsumenterna har möjlighet att göra medvetna val mellan olika livsmedel. Det är därför viktigt att märkningen av livsmedlen är korrekt och inte vilseleder konsumenten om varans beskaffenhet. Det kan gälla näringsinnehåll, sammansättning, produktinnehåll (t.ex. djurart), vikt och volym, ursprung, produktionssätt (t.ex. genmodifierade eller ekologiska livsmedel) eller hur livsmedlet exponeras i butiken. Det är enligt utskottets mening positivt att ny gemensam lagstiftning för hur livsmedel ska märkas har antagits inom EU. Som framgått ovan kommer kommissionen att genomföra en konsekvensanalys av bl.a. de uppgifter som har blivit obligatoriska genom den nya förordningen samt utreda konsekvenserna av en utökad ursprungsmärkning. Utskottet erfar att regeringen vill avvakta resultatet av den förutsedda konsekvensanalysen innan tar ytterligare initiativ i frågan. Utskottet vill också lyfta fram att det finns flera exempel på frivillig märkning som innebär att konsumenternas efterfrågan på svenska produkter ger resultat. Ett sådant exempel är märket Svenskt kött som är den nya svenskmärkning av charkuteriprodukter som innehåller svenskt kött som har tagits fram. Märkningen bygger på en gemensam överenskommelse mellan ett stort antal branschaktörer. Märket betyder att all köttråvara i produkten är från gris, nöt, får eller lamm som är fött, uppfött, slaktat och styckat i och att hela produkten är tillverkad och förpackad i . Märkningen infördes på svenska charkvaror och kommer att tillhandahållas av de tillverkare av kött- och charkuteriprodukter som uppfyller märkets kriterier. Beträffande önskemålet om att regeringen ska ta initiativ till branschsamtal för att informationen på matförpackningarna ska bli bättre har utskottet fått följande information. I samband med förhandlingsarbetet med den nya förordningen förekom dialoger med såväl branschen som konsumentorganisationer enligt Landsbygdsdepartementet. Det gällde både att inhämta synpunkter från berörda aktörer och att förmedla information till dem. Enligt den nya förordningen ska kommissionen också ta fram ytterligare regler för läsbarhet. Bestämmelserna i förordningen som avser näringsdeklarationer ska tillämpas från . Därmed har branschen tid att anpassa verksamheten utifrån det nya kravet. Kravet på näringsdeklaration gäller alla förpackade livsmedel med vissa specifika undantag. Enligt Landsbygdsdepartementet arbetar kommissionen med att ta fram detaljbestämmelser och andra förtydliganden om hur företagen kan leva upp till de nya reglerna i förordningen, vilket gäller generellt för olika aspekter i förordningen. När det gäller frågan om hållbarhet finns gemensamma bestämmelser för hållbarhetsdatum i de EU-gemensamma märkningsreglerna (LIVSFS 2004:27), och också i den ovannämnda förordning som beslutats. Där anges de uttryck som ska användas i respektive land. Enligt Landsbygdsdepartementet diskuterar kommissionen och medlemsländerna frågan om hur dessa uttryck ska tolkas, men det är inte aktuellt med en allmän översyn. Utskottet konstaterar att åtgärder både genomförs och planeras för att livsmedelsinformationen till konsumenterna ska bli bättre. Utskottet anser att motionerna 2012/13:MJ215, 2012/13:MJ309 och 2012/13:MJ425 yrkandena 2 och 8 i denna del (samtliga S) därmed kan lämnas utan vidare åtgärd i den mån de inte kan anses tillgodosedda. När det gäller märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning påminner utskottet om att denna fråga behandlades utförligt av utskottet med anledning av identiska motionsyrkanden (se bet. 2011/12:MJU21). Vid den behandlingen uppmärksammande utskottet att en politisk överenskommelse nåddes inom EU vid jordbruksrådet om den nya förordningen (EG) nr 1099/2009. Av artikel 4 i förordningen framgår det att djur endast får avlivas efter bedövning. Bedövningen ska ske i enlighet med de metoder och de särskilda krav för tillämpningen av dessa metoder som anges i en bilaga till förordningen. Avsaknad av medvetande och känsel ska bibehållas till dess att djuret är dött. Av samma artikel framgår att kraven på bedövning inte gäller djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter, under förutsättning att slakten äger rum i ett slakteri. Utskottet kunde således konstatera att enligt förordningen ska alla djur bedövas före slakt, men att det finns ett undantag för djur som slaktas enligt metoder som påbjuds av religiösa riter. Förordningen trädde i kraft och ska tillämpas fr.o.m. . Utskottet påminde även om att enligt den svenska djurskyddslagen ska djur alltid bedövas före slakt, och det finns inte några undantag för religiösa slaktmetoder som koscher- och halalslakt (14 § djurskyddslagen). Detta kommer inte att ändras när den nya förordningen börjar gälla. Det kan tilläggas att elbedövning före slakt accepteras av många av världens muslimer, vilket gör att halalslakt av fjäderfän och får är möjlig i utan att man kommer i konflikt med djurskyddsbestämmelserna. Utskottet framhöll vidare att krafttag behövs för att se till att de gällande reglerna om slakt följs inom EU och att det är mycket otillfredsställande att det inom EU saknas stöd för krav på märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning då det kan anses vara av stor vikt att konsumenterna kan välja kött från djur som har bedövats före slakt. Den undersökning om märkning av kött från djur som har slaktats utan bedövning som kommissionen genomför och som ska presenteras 2013 är därför viktig i det fortsatta arbetet. Enligt utskottet borde regeringen i detta arbete driva frågan om konsumenters rätt att genom märkning få information om huruvida köttet de köper kommer från djur som har bedövats före slakt. Utskottet föreslog vidare med anledning av ett motionsyrkande (S) från den allmänna motionstiden ett tillkännagivande om att regeringen bör arbeta för att det inom EU införs en tydlig märkning av kött som kommer från djur som har slaktats utan bedövning. Mot bakgrund av det anförda avstyrker utskottet motionerna 2012/13:MJ333 yrkandena 2 och 3 och 2012/13:MJ472 (båda SD). Hantering av vilt m.m. Utskottets förslag i korthet avslår motionsförslag om hanteringen av dels vildsvinsprodukter (S och M), dels slaktat vilt (S) och rökta animaliska produkter (M). Jämför reservationerna 4 (S) och 5 (SD). Enligt motion 2012/13:MJ233 av (M) yrkande 2 behöver reglerna för hanteringen av vildsvinsprodukter förenklas för att vildsvinsstammen ska kunna begränsas. Även i motion 2012/13:MJ288 av (S) lyfter man fram behovet av att göra kött från vildsvin tillgängligt på marknaden genom att förändra hanteringen. Berörda jägare bör därför utbildas så att de kan ta prov på köttet som sedan skickas vidare för analys. På så sätt kan man säkerställa att köttet inte innehåller trikiner. I motion 2012/13:MJ330 av m.fl. (S) uppmärksammas hanteringen av slaktat vilt. Enligt EU-förordningen om animaliska biprodukter ska biprodukter från slakt och styckning av vilt av hälsoskäl tas om hand på samma sätt som kött från tama hov- och klövdjur. Regeringen bör ändra reglerna och göra det möjligt för fler kommuner än att ge tillstånd för att gräva ned avfallet eller att använda det som bränsle så att slakteriernas kostnader kan minska. Enligt motion 2012/13:MJ366 av Per (M) kommer den tillåtna halten av PAH i rökta animaliska matprodukter att sänkas , i enlighet med förordning nr 835/2011. I stället för tvingande gränsvärden anser motionären att det kan vara bättre att införa kostrekommendationer och att söker ett undantag från den aktuella bestämmelsen i EU-förordningen. Utskottet har behandlat frågan om försäljning av vildsvinsprodukter tidigare (se bet. 2009/10:MJU10 och bet. 2011/12:MJU10). Av redovisningarna framgår att regeringen , 2008 och 2010, har gett i uppdrag att överväga möjligheterna för jägare att sälja mindre mängder vildsvin och kött av vildsvin utan krav på besiktning i vilthanteringsanläggning. Bakgrunden för uppdragen var att vildsvin är mottagliga för trikiner som är parasitära maskar som kan smitta från djur till människa. De nuvarande reglerna innebär att nedlagda vildsvin måste levereras till vilthanteringsanläggningar för offentlig trikinprovtagning innan de får konsumeras. Godkända slaktkroppar kontrollstämplas på vilthanteringsanläggningen efter negativ trikinprovtagning. Det första uppdraget till innefattade bl.a. en kartläggning av olika faktorer som hade betydelse i detta sammanhang. Det andra uppdraget avsåg en fördjupad analys av möjligheterna för jägare att sälja mindre mängder vildsvinsprodukter utan krav på besiktning i vilthanteringsanläggning. Möjligheterna för trikinprovtagning utförd av en utbildad person (utanför vilthanteringsanläggning) analyserades djupare, särskilt med avsikt på hur livsmedelssäkerhet och spårbarhet kunde bibehållas. Uppdraget redovisades till regeringen (, Redovisning av regeringens andra uppdrag i fråga om villkor för försäljning av produkter av vildsvin). I rapporten redovisar ett detaljerat förslag till ett alternativt system inom vilket en jägare ska kunna leverera små mängder vildsvin och kött av vildsvin direkt till konsumenter och lokala detaljhandelsanläggningar som levererar direkt till konsumenter. Det framgår att trikinos är en allvarlig zoonos, och därför måste allt vildsvinskött som ska göras tillgängligt på marknaden föras till en av godkänd vilthanteringsanläggning för uppslaktning och veterinära kontroller, bl.a. besiktning efter slakt och individuell trikinprovtagning. ansåg att både det nuvarande och det alternativa system som föreslås i rapporten är de system som har bedömt som tillräckligt säkra för att skydda konsumenterna. I det alternativa systemet föreslås att en jägare får sälja upp till 52 vildsvin förutsatt att jägaren får tillstånd, utbildar sig särskilt om trikinos, trikintestar köttet, skickar prov till ackrediterat laboratorium, meddelar kontrollmyndigheten varje planerad leverans, ger köpare kopia på provsvar och låter sig kontrolleras av kontrollmyndigheten. I detta system blir jägaren fullt ut ansvarig från trikinprovtagning till leverans av vildsvinsprodukter. Jägare med tillstånd från kontrollmyndigheten registreras i ett rikstäckande dataregister. En tillståndsavgift beräknas uppgå till ca per ansökan. Till det kommer den årliga kontrollkostnaden som beräknas till per vildsvinsjägare samt kostnaden för trikinanalyser (per prov). Den uppskattade initiala kostnaden för anpassning av systemstöd uppgick till . förslag har remissbehandlats. Enligt Landsbygdsdepartementet skulle konsekvenserna av förslaget leda till att en ny, relativt omfattande lagstiftning infördes med ökade kostnader som följd. Det råder vidare osäkerhet om jägarna kommer att vilja ansluta sig till det alternativa systemet och om ett genomförande av förslaget skulle ha någon inverkan på vildsvinsstammen. På grundval av detta förhållande har inte regeringen presenterat några förslag till ändrad reglering. Utskottet konstaterar således att frågan om att förenkla reglerna för hantering av vildsvinsprodukter är utredd. Resultatet visar att det finns både nackdelar och osäkerheter med ett nytt system. Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl att föreslå någon åtgärd med anledning av motionerna 2012/13:MJ233 (M) yrkande 2 och 2012/13:MJ288 (S). När det gäller önskemålet om att underlätta för bl.a. mindre slakterier i samband med hanteringen av slaktat vilt kan utskottet inledningsvis redovisa att en ny EU-förordning om animaliska biprodukter (ABP), den s.k. ABP-förordningen, trädde i kraft den 4 mars 2011.1[ och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel och om upphävande av förordning (EG) nr 1774/2002 (förordning om animaliska biprodukter).] Detta innebar att också föreskrifter om animaliska biprodukter ändrades. ABP-lagstiftningen har tillkommit av hälsoskäl och bl.a. för att förhindra smittspridning bland djur och människor. De nya reglerna innebär att biprodukter från slakt och styckning, dvs. ABP, från vilthanteringsanläggningar ska tas om hand på samma sätt som ABP från slakterier för tama hov- och klövdjur. Det innebär att ABP ska gå till godkänd eller registrerad mottagare av ABP och därmed inte får grävas ned som . ABP delas in i tre riskkategorier (13), och beroende på vilken kategori produkterna tillhör kan de gå till olika typer av mottagare. Kategori 3-material kan exempelvis i många fall komposteras, gå till biogasproduktion eller användas som foder till hundar och pälsdjur. Övrigt material måste oftast samlas in och destrueras vid godkänd anläggning. Inom vissa av utpekade områden med lägre djurtäthet tillåts nedgrävning efter tillstånd från verket. Utskottet konstaterar vidare att landsbygdsministern har besvarat en fråga om eventuella åtgärder för att motverka de negativa effekter som kommer att uppstå på grund av kravet på destruktion av slaktavfallet från viltslakterierna (svar på fråga 2011/12:368 ). I svaret tydliggjorde ministern att regeringen är mån om verksamheten vid slakterier för bl.a. vilt genom att göra den tillgänglig för både konsumenterna och förädlingsindustrin utanför jägarnas egna led genom satsningar inom ramen för visionen det nya matlandet. Vidare ges stöd till slakterierna genom ett särskilt anslag för nedsättning av slakteriavgifter. Anslaget ska användas för att täcka delar av den offentliga kontrollen, inklusive godkännande av anläggningar, vid mindre slakteri- och vilthanteringsanläggningar. Det framgår också att ser över möjligheterna att utvidga de områden inom vilka nedgrävning av ABP kan tillåtas och även möjligheterna att använda ABP som bränsle. Som framgår av redovisningen ovan är frågan om hantering av slaktat vilt föremål för beredning. Utskottet föreslår därför att motion 2012/13:MJ330 (S) lämnas utan vidare åtgärd. När det gäller frågan om gränsvärden för polycykliska aromatiska kolväten (PAH) i rökta animaliska livsmedel så bildas PAH-ämnen vid traditionell rökning av livsmedel. Genom kommissionens förordning (EG) nr 1881/2006 om fastställande av gränsvärden för vissa främmande ämnen i livsmedel regleras hur mycket PAH som får finnas i de rökta produkterna. Enligt kommissionens förordning (EU) nr 835/2011 om ändring av förordning (EG) nr 1881/2006 vad gäller gränsvärden för polycykliska aromatiska kolväten i livsmedel blir det vissa förändringar. Gränsvärdet för rökt kött och rökta köttprodukter samt rökt fisk och rökta fiskprodukter är /kg våtvikt för indikatorsubstansen bens(a)pyren. kommer gränsvärdet för bens(a)pyren att sänkas till /kg våtvikt. I rökgaserna finns även andra skadliga ämnen som svaveloxid, dioxiner och tungmetaller. Utskottet har vidare fått uppgifter från Landsbygdsdepartementet och om PAH. PAH kontrolleras i ett nationellt kontrollprogram. Eftersom i kontrollen har sett att värdena i de traditionellt rökta produkterna ibland överskrider gränsvärdet har verket i informationssyfte tagit fram råd till tillverkarna om hur PAH kan sänkas genom att modifiera rökningsprocessen. Även har tagit fram ett förslag till praxis för att minska PAH vid rökning. En del företag med traditionell rökning (ved eller glödbädd direkt under produkten, basturökning) klarar gränsvärdena. Tekniken i sig kommer inte att förbjudas. En del företag kommer dock att ha svårt att klara omställningen till de nya, lägre gränsvärdena. Inga andra länder har enligt Landsbygdsdepartementet uppgivit att man har problem att uppfylla de nya gränsvärdena för PAH. För att tillmötesgå synpunkter från valde kommissionen att vänta med införandet av de sänkta gränsvärdena till 2014. Genom information om regelverket och genom råd om efter vilka principer rökningsprocessen kan ändras för att produkterna inte ska få tjärämnen i halter som anses ohälsosamma försöker underlätta för företagen. Ett eventuellt undantag för svensk del avseende PAH skulle föregås av ett ansökningsförfarande hos kommissionen som innebär en omfattande dokumentation och argumentation. Ett undantag från bestämmelserna skulle bl.a. innebära att ytterligare åtgärder måste vidtas. Sådana åtgärder kan exempelvis vara omfattande kostrekommendationer riktade till storkonsumenter och utökad eller särskild kontroll av att produkter med PAH-halter som överstiger gränsvärdet inte förs ut till andra medlemsländer. Landsbygdsdepartementet bedömer att sådana åtgärder är kostsamma för myndigheterna att såväl genomföra som att kontrollera. Mot bakgrund av detta avstyrks motion 2012/13:MJ366 (M). Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om skadliga kemikalier i dricksvatten (S) och enskilda vattentäkter (C). Jämför reservation 6 (S, MP, V). I motion 2012/13:MJ257 av (S) yrkande 1 uppmärksammas att det har blivit allt vanligare att använda metoden relining vid renovering av vattenledningar i våra bostadsfastigheter. Vid en sådan renovering används epoxyplast som innehåller det hormonstörande ämnet bisfenol A. Motionären framhåller att det behövs mer kunskap om kemikalier som kommer i kontakt med drickvatten så att allmänheten kan skyddas mot exponering av skadliga kemikalier. En myndighet bör vidare få ansvar för att godkänna material som kommer i kontakt med dricksvatten (yrkande 2). I motion 2012/13:MJ323 av (C) uppmärksammas att såväl kontroll av som information om enskilda vattentäkter behöver bli bättre och att enskilda brunnsägare behöver få mer kunskap om olika ämnen i vattnet. Det behövs bl.a. en ordentlig genomlysning av vilka problem som är kopplade till olämpliga ämnen i vattentäkter och hur dessa problem ska åtgärdas.