bet · H101UFöU1 · 2013-12-10 00:00:00 — Det vi har sett är att det finns ett folkligt stöd för avtalet genom rådslaget loya jirga, men trots det har president ställt ytterligare krav på innan avtalet kan undertecknas. Det har precis kommit rykten om att avtalet kanske inte kommer att undertecknas förrän det finns en ny president på plats, det vill säga efter april. Ett uteblivet avtal kommer att få stor negativ påverkan på det fortsatta internationella engagemanget i , framför allt för NATO:s framtida rådgivningsinsats men även för möjligheterna att genomföra biståndsarbete.Herr talman! Över ett decenniums militärt engagemang inom ISAF närmar sig nu sitt slut. Vi har - det har samtliga partier vittnat om - all anledning att vara stolta över vår insats. Svenska soldater och officerare har hanterat sitt uppdrag professionellt och kompetent. Insatsen har också varit viktig för Försvarsmaktens egen, interna förmågeutveckling. Transitionsprocessen, det vill säga överförandet av säkerhetsansvar till de afghanska säkerhetsstyrkorna, har gått enligt plan. tillkännagav president den femte och avslutande transitionsomgången, och i och med den milstolpen ansvarar afghanska myndigheter numera för säkerheten i hela landet. ISAF:s roll har övergått till att vara enbart stödjande. Säkerhetsstyrkornas förmåga och kvalitet ökar successivt. Lokalbefolkningens förtroende för säkerhetsstyrkornas förmåga att hantera säkerheten ökar också. Självklart kvarstår dock utmaningar när det gäller säkerhetsstyrkornas förmåga, och därför det är viktigt att vårt och det övriga internationella samfundets engagemang fortsätter.Herr talman! Enligt den politiska överenskommelsen mellan regeringen, Socialdemokraterna och de gröna har en gradvis reducering av den svenska militära närvaron skett, som det civila engagemanget har ökat. Det militära engagemanget har successivt förändrats från stridande trupp till stödjande insatser. För svensk del är ca 300 personer på plats i . Till detta tillkommer det svenska helikopterbidraget med fyra , vars uppgift är att kunna genomföra medicinsk evakuering. Det finns också personal till stöd för avveckling av infrastruktur och hemtransport, vilket har nämnts i tidigare anföranden. Tillsammans med , och lämnar stöd till de afghanska säkerhetsstyrkorna inom samarbetet Nordic Baltic Transition Support Unit. Samarbetet har varit inriktat på militära och polisiära rådgivnings- och utbildningsinsatser, främst inom . är ramnation för samarbetet. I propositionen, herr talman, föreslås att medger att regeringen ställer en väpnad styrka om högst 600 personer till förfogande för deltagande i ISAF till och med utgången av december månad 2014, givet att det finns ett giltigt mandat för styrkan enligt beslut av . Här har ISAF:s mandat förlängts till att gälla fram till . När det gäller den styrka som finns på plats, där vi har , och under ramnationsansvar från sida, kommer bidraget till ISAF att avslutas vid utgången av maj månad . Då kommer som sagt det svenska bidraget att tas hem, inklusive bidraget med . Det samarbete vi har haft kommer också att avslutas. I samband med det kommer även Camp Northern Lights att stängas. När det är gjort måste man fortsätta se till att det inte finns någonting kvar som har ansvar för. Vi kan nämligen inte lämna kvar som inte är önskade, utan här har självklart , som alla andra länder, en skyldighet att se till att man lämnar platsen som den var när man kom dit. Därför behövs extrapersonal i form av en så kallad omstruktureringsstyrka. Den ska kunna vara verksam i insatsområdet som längst till utgången av 2014. Det är också någonting som framgår tydligt av propositionen. Efter att ha bidragit till ISAF /02 avslutar alltså sitt militära bidrag till ISAF . Regeringens inriktning är dock att även efter ska bidra till det internationella samfundets ansträngningar när det gäller att stödja de afghanska säkerhetsstyrkorna, som har uppgiften att hantera säkerheten i landet. avser därför att bidra till den kommande utbildnings- och rådgivningsinsatsen. Det finns inget bra svenskt namn på den, utan den har nämnts under debatten som RSM - Resolute Support Mission.Tanken finns fortfarande bara på planeringsstadiet, men det är en utbildningsinsats med fokus på utbildning, rådgivning och stöd till de afghanska säkerhetsstyrkorna. Det gäller stabs- och ledningsnivå, och tanken är att RSM ska kunna sättas upp och vara fullt operativt . bidrag till RSM planeras bestå av högst 50 personer på plats i , i huvudsak verksamma i de norra delarna av landet. Innan den nya insatsen kan inledas måste det dock finnas en överenskommelse med afghanerna om insatsens innehåll. Jag nämnde tidigare frågor som handlade om det bilaterala säkerhetsavtalet mellan och , men det är naturligtvis också så att frågorna gällande mandat och det så kallade statusavtalet måste vara lösta. Hela planeringsarbetet med operationsplanen för RSM har därför skjutits upp, eftersom vi inte har ett bilateralt avtal och därmed inte heller ett statusavtal - ett så kallat Status of Forces Agreement. Vi hoppas att detta kan komma på plats så fort som möjligt. Då kan nämligen planeringen fortsätta.Regeringens inriktning, herr talman, är att ska bidra med rådgivare till de afghanska säkerhetsstyrkorna. Det är också regeringens inriktning att ska bidra med personal till de staber som leder RSM, både i norra och i , i syfte att få insyn och inflytande i missionens arbete. Men eftersom operationsplanen för insatsen ännu inte är färdig är det svårt att säga exakt vilka befattningar som kommer att vara möjliga för att söka.Sedan är tanken, herr talman, att det svenska bidraget till RSM ska kunna fasas in i takt med att förberedelserna för insatsen genomförs . Då kan bidraget komma att verka under ISAF:s mandat under denna period.Som sagts tidigare kommer personalen i det svenska bidraget till RSM inte att ha stridande uppgifter. Det är den inriktning som regeringen gett uttryck för när det gäller den svenska utbildningsinsatsen.Herr talman! I takt med att vårt militära engagemang minskar ökar det civila engagemanget och det redan nu omfattande svenska biståndet till . är ambitionsnivån ca 8,5 miljarder kronor.Sverige bidrar också till EU:s polisinsats i , Eupol. har ökat stödet till Eupol. Inriktningen är att vårt bidrag ska ökas till ca 25 poliser i Mazar-e och . Avslutningsvis vill jag återigen understryka att vi ska vara stolta och tacksamma över de insatser som har gjorts. De kvinnor och män som deltar och har deltagit i insatsen har gjort ett viktigt arbete. Tillsammans med just nu 48 andra länder inom ISAF har kunnat bidra till fred och säkerhet i vår omvärld. Ett säkert gagnar inte bara det afghanska folket utan hela regionen och i förlängningen också vår egen säkerhet i och i Sverige.Samtidigt har vi bidrag till ISAF många lärdomar och erfarenheter att hämta in. Utvärderingar kommer att göras, dels av ISAF, dels av bidragande länder. Min avsikt som försvarsminister är att vi ska genomföra en nationell utvärdering, där olika dimensioner av vårt engagemang i kommer att utvärderas. Försvarsministern lyfte fram några intressanta saker.Vi talar om RSM som en utbildningsinsats. Frågan är vad insats ska vara i den utbildningen. Man ska utbilda säkerhetsstyrkor och poliser att klara av någonting som blir kvar efter att de utländska trupperna har försvunnit. Vad är det? Misstanken finns att det kommer att fortsätta som ett krig mot talibanerna. Är det så att afghanska säkerhetsstyrkor ska fortsätta talibankriget?Min andra fråga gäller avtalet som försvarsministern var inne på.Det finns inget avtal om RSM . Vad jag förstår finns det vissa krav från sida för att det ska ingås. Det talas om att man till exempel vill ha permanenta militärbaser kvar i med bombflyg och specialstyrkor. Dessutom kräver åtalsimmunitet för krigsförbrytelser i för att ingå avtalet, enligt uppgift. Är det sådant som vi ska gå in i? Är det så man ska styra upp utbildningsinsatsen RSM? Är det detta som gäller? Jag tycker att det finns många frågetecken för att det här ska vara någonting som fortsätter.Försvarsministern var också inne på att det inte finns några garantier för att det här kommer att bli av. Det innebär alltså att vi skulle vara kvar under ISAF:s paraply . När försvinner vi då egentligen från , och när försvinner vi i så fall från ISAF? Är vi borta 2015? Finns det garantier för det, eller kommer det att fortsätta? Regeringen har bemyndigat att ha kvar svenska styrkor , ända fram till december 2014.Frågan är vad det här leder till egentligen. Kan vi dra bort alla styrkor och vara borta från ISAF:s paraply ? Vad kommer det att bli av det här? De här frågorna är väldigt frapperande, tycker jag, och dessa måste man ha svar på för att gå in i en sådan här insats. har ju varit emot allt detta . Man har tydligen inte ens tid att vänta på att det här ska avvecklas i god ordning utan har ännu mer bråttom.Det vi vet är att ISAF har haft ett tydligt mandat från och en inbjudan från . Det är utifrån detta som har skickat sitt bidrag till att delta i ISAF:s olika insatser. Här måste vi inse både verklighet och fakta, att inte ensamt kan klara av att göra den här typen av insatser, utan här är vi beroende av att också andra länder är med och ställer upp. Jag sade att det är 48 länder förutom . När det var som flest tror jag att det var kring 50 länder som bidrog till ISAF. Det visar på bredden i det stöd som har funnits för att försöka få till en någorlunda säker och demokratisk plats där flickor kan få gå i skolan, en plats som inte är en tillflyktsort för kriminalitet och terrorism. Men det är tydligen inte nog.Det som jag har försökt beskriva är just att vi är beroende av andra länder. Därför måste det finnas avtal. Det blir väldigt svårt för att skriva ett eget avtal tillsammans med 48 andra länder, ett separat avtal med regering.Vi behöver spelregler, självklart, efter . Men planen är väldigt tydlig, och det är precis det som står i propositionen - jag vet inte vad har för annan uppfattning - nämligen att ISAF ska avvecklas i god ordning , att det svenska bidraget ska avvecklas och att mandatet räcker fram till . Jag tycker inte att jag fick svar på mina frågor egentligen.Vi i har varit kritiska mot den militära insatsen , men inte mot den civila. Det är den civila insatsen som har kunnat skapa allt det som alla har talat så gott om. Det är den som har varit förutsättningen för att det skulle bli någonting av det här över huvud taget.Om inte afghanerna eller FN går med på krav på att få ha kvar militärbaser i och att få åtalsimmunitet mot krigsförbrytelser, då blir inte av. Vad händer då? Kommer RSM att avbrytas bara? Blir det ingenting av det? Tar det stopp?Om man inte får ett sådant beslut och om vi har fattat beslut om att ska delta i RSM i alla fall, vad händer i sådana fall? Tar allting stopp? Blir vi kvar i under ISAF:s paraply hela 2014? Vad händer efter 2014 om det inte blir av?Frågan är vad syftet är med RSM. Är det att utbilda säkerhetsstyrkor och polis till att hantera säkerhet eller att föra krig? Vad ingår i utbildningsinsatsen egentligen? Det finns naturligtvis ett stort frågetecken kring vad insatsen egentligen kommer att mynna ut i om vi drar oss ur ISAF 2014.Vår inställning har varit att vi måste ha en handlingsplan för att dra oss ur militärt , och sedan ska ingenting fortsätta. Vi bör inte vara med på det här, för det leder ingenstans. Det är just det som är problemet.Vi vill ha mer civilt bistånd för att klara av det här och inte några militära insatser. Risken är att RSM blir en fortsättning på det som har varit , en ISAF-insats som egentligen har ett annat namn. Det är vårt stora dilemma, tycker jag. Om vi inte hanterar det kommer vi att hamna i en sits där vi återigen får titta på om vi ska vara kvar i militärt i alla fall, därför att vi inte kommer ur det. När det gäller RSM och planeringen för den har vi, vilket jag också sade i början av mitt anförande, fått stor uppskattning, och nog inte bara utan hela ISAF, för de insatser som vi har gjort för säkerheten i som gör att bland annat biståndet har kunnat verka. Detta bidrag har vi fått ett tack för. Det får vi när vi träffar olika afghanska företrädare och företrädare både för politiken och för frivilligorganisationer, NGO:er.När vi träffar företrädare, både politiker och från alla håll, säger de: Vi behöver ha fortsatt hjälp och stöd. Då menar man inte bara i form av biståndsinsatser, utan man behöver fortsatt hjälp för att kunna upprätthålla förmågan när det gäller de säkerhetsstrukturer som finns i . Det gäller både den afghanska armén och afghanernas egen polis, lokal och nationell.Man bönar och ber om att olika länder ska vara kvar för att stödja. Det handlar om rådgivning, utbildning och stöd. Det är uppenbart att detta kommer att bli Resolute Support Missions uppgift.För att inte alla länder först ska åka hem och sedan komma tillbaka nästa dygn med en helt ny mission är tanken att det ska bli en smidig övergång och att denna mission ska kunna vara i gång redan från . För svensk del är det solklart; det är bara att läsa propositionen. Vår insats i ISAF kommer att avslutas. Vi har ett ansvar för att ta hem saker från ; vi ska inte lämna sådant kvar. Vi ska också ha en möjlighet att fortsätta stödja utveckling genom RSM. Heder åt alla uthålliga ledamöter denna sena afton.All heder också åt våra svenska militärer som trots svåra förutsättningar gjort det bästa möjliga av situationen och insatsen.Herr talman! går, som vi har hört, den militära insatsen i mot sitt slut. står också inför ett viktigt presidentval. Hur framtiden kommer att te sig för landet är osäkert, men vi vet att landet är ett av de fattigaste i världen och fortfarande har stora behov av bistånd.I regeringens strategi för framkommer att liksom andra givarländer, i enlighet med Kabulprocessen, har åtagit sig att kanalisera av stödet genom den afghanska regeringens system och öka anpassningen till nationella system och prioriteringar.I propositionen framgår också att den pågående största insatsen inom svenskt bistånd till är stödet till fond för återuppbyggnad där inriktningen är att stödja den afghanska förvaltningen på central, regional och lokal nivå. Det framgår även i propositionen att vi genom stöd till den afghanska ekonomin kan bidra till att stärka landets möjligheter att stå på egna ben.Även om vi kan instämma i att det finns goda syften med denna typ av bistånd för att stärka förvaltningen menar vi att det finns uppenbara risker med denna inriktning på biståndet till Afghanistan.Regeringen själv framhåller i strategin för att få framsteg har åstadkommits avseende afghanska myndigheters kapacitet att hantera ökade resursflöden. Det framgår även att den politiska viljan och förmågan att hantera frågor om korruption och bristande respekt för mänskliga rättigheter kan ifrågasättas. Jag har inte sett några indikationer på att några förbättringar har skett i dessa avseenden.Det finns också rapporter om omfattande korruptionsproblem och om pengar som forslas ut ur landet. Enligt korruptionsindex ligger på delad sista plats vad gäller omfattning av korruption.För att biståndspengar ska kunna kanaliseras via den afghanska regeringens system måste det ställs tydligare villkor på afghanska myndigheter att visa en större politisk vilja att hantera den omfattande korruptionen, och vi måste se resultat. Konsekvensen blir annars att biståndet genom korruption riskerar att bidra till ändamål det långt ifrån är avsett till.Herr talman! vill snarare se ett bistånd som når fram till de fattigaste och mest utsatta i landet. Det tror vi inte uppnås genom att kanalisera en så stor del av biståndet via den afghanska regeringens system när korruptionen är så omfattande i landet.Herr talman! Två av de mest utsatta grupperna i landet är kvinnor och barn. Insatser inriktade på hälsa, skydd och utbildning för kvinnor och barn anser vi därför vara av vikt. Insatser genom organisationer i civila samhället, humanitärt bistånd och hjälp till flyktingar i närområdet är något vi prioriterar i biståndet, och vi menar att i högre grad bör prioritera den typen av insatser i har verkat i landet och klarat av att genomföra insatser även innan några västliga trupper fanns i landet.Svenska Afghanistankommittén riktar sig särskilt till kvinnor, barn och människor med funktionsnedsättning och genomför insatser inom utbildning, hälsovård, landsbygdsutveckling och rehabilitering av människor med funktionsnedsättning. De har 6 000 anställda varav är afghaner från lokalbefolkningen. De riktar särskilt in sig på att nå ut till de allra mest utsatta grupperna, och därför bedrivs arbetet på den fattiga afghanska landsbygden.Sådant arbete bör prioriteras högre än att kanalisera bistånd via myndigheter i ett land som har den högsta korruptionen i världen.I detta anförande instämde (SD).