bet · H001UU10 · 2013-05-30 00:00:00 — Definitioner av ämnen som hormonstörande eller kraftigt allergiframkallande bör leda till att ämnena förs upp på kandidatlistan. De hormonstörande ämnena bör klassas med större försiktighet . För många av de hormonstörande ämnena räcker det inte med tuffa gränsvärden eftersom de får allvarliga effekter eller kombinationseffekter även i låga halter. I dessa fall är ett totalt förbud enda alternativet; vi menar t.ex. att ett totalt förbud bör införas för bisfenol A i EU. EU bör också inleda ett arbete med att förhindra att farliga ämnen finns i textilier. Användningen av bekämpningsmedlet parakvat bör stoppas internationellt. bör inom EU verka för detta. Vi vill påminna regeringen om tillkännagivande i frågan (bet. 2010/11:MJU15). Regeringen bör ta initiativ i EU för att skärpa den gemensamma lagstiftningen för att fasa ut tungmetaller. Utsläppen från sjöfarten är den enskilt största källan till försurning i . Tydliga åtgärder behövs för att minska koldioxidutsläppen och utsläppen av svavel, kvävedioxider och partiklar från sjöfarten. EU har beslutat att införliva IMO:s konvention om förebyggande av föroreningar från fartyg (Marpol) i det s.k. svaveldirektivet. Genom Marpolkonventionens införande beräknas nedfallet av svaveldioxid från sjöfarten minska i . Vi tror att det går att hitta en långsiktig lösning på frågan där både basindustrins konkurrensvillkor och miljökraven går att förena. Sjöfarten måste fortsätta att minska sina svavelutsläpp precis som andra branscher, och samma tuffa krav måste ställas på samtliga fartyg. Vi är därför kritiska till den insats som den gjorde i framtagandet av svaveldirektivet eftersom en del av EU fick lägre krav, vilket drabbar den gemensamma marknaden. , det s.k. Göteborgsprotokollet, innebär en minskning av svaveldioxidutsläppen i till 2020 jämfört med . Inom EU kommer ett nytt takdirektiv med utsläppskrav på både svaveldioxid och kvävedioxid att vara klart . bör här vara drivande för tuffa mål. menar att för att få till stånd ytterligare utsläppsbegränsningar i EU krävs ett strategiskt aktivt arbete. Vi anser att regeringen ska ta fram en plan för en sådan aktiv strategi. arbetar med ett underlag till en sådan strategi. bör inom EU arbeta för en internationell konvention eller motsvarande om hållbar havsförvaltning för att få ett slut på dagens ohållbara plundring av havets resurser. Det skräpet är ett stort miljöproblem. Regeringen bör arbeta fram ett program för rena kuster inom ramen för EU. Fiskare bör kunna lämna det avfall de fått i sina fiskeredskap avgiftsfritt i hamn så som skett inom projektet the North Sea. Ett sådant system kan uppmuntra fiskebåtar att forsla skräpet till hamnen i stället för att låta det gå tillbaka i havet. Vi måste börja se problemet med marint skräp som en gemensam EU-angelägenhet eftersom skräpet genereras i ett land men drabbar ett annat eller kommer från internationell sjöfart. I samband med partsmötet inom konventionen om biologisk mångfald togs viktiga steg mot ett forskarsamarbete inom det området (IPBES, Intergovernmental Platform on Biodiversity and ). Ett motsvarande samarbete på området grön ekonomi skulle vara av stort värde. bör vara drivande i dessa frågor i EU. Frågorna om biologisk mångfald är gränsöverskridande. Ett av EU:s starkaste redskap för att klara den biologiska mångfalden är art- och habitatdirektivet. Men vi vill att den lista över hotade arter som skyddas i direktivet omarbetas oftare. Regeringen bör i EU arbeta för att nya arter som hotas kan föras upp på listan och arter som uppnått en gynnsam bevarandestatus kan avföras från listan. Det behövs en mekanism i direktivet för detta. Miljö- och energipolitik, punkt 15 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 15 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U13 yrkandena 19, 21, 22 och 2830 samt avslår motion 2012/13:U12 yrkandena 3 och 13. Vid klimatmötet i enades man om ett paketbeslut för en andra åtagandeperiod enligt Kyotoprotokollet där en del av beslutet avsåg de internationella bokföringsreglerna för Land Use, Land Use Change and Forestry (LULUCF). Inom denna sektor gjorde man det obligatoriskt att upprätta ett bokföringssystem för redovisning av nybeskogning, återbeskogning, avskogning och skogsförvaltning. Enligt beslutet i ska LULUCF också inkluderas i länders utsläppsåtaganden som en integrerad del. Som med så mycket annat lägger sig EU i genomförandet av de åtaganden vi gjort enligt detta internationella avtal, och på vägen hinner man förvränga intentionerna med avtalet som för länderna innebär starka incitament att hantera skogen på ett hållbart sätt. har i stället beslutat att LULUCF-sektorn inte ska inkluderas i EU-ländernas EU-interna utsläppsåtaganden, och på så sätt får vi det sämsta av två världar, nämligen ett kostsamt och resurskrävande bokföringssystem utan några som helst incitament till ett bättre skogsbruk. uppfattning är att LULUCF möjligt ska införas som en integrerad del av EU-interna åtaganden, i linje med ingångna avtal i och med Kyotoprotokollets andra åtagandeperiod. Företrädare för det svenska näringslivet är med rätta bekymrade över det svaveldirektiv som är tänkt att träda i kraft och som innebär att sjötransporterna till och från ska ske med ett fartygsbränsle med högst svavelinnehåll. Dessa villkor kommer dock enbart att gälla i norra , och i södra anger direktivet ett gränsvärde för svavelinnehållet på och då först . Detta kommer att bli mycket kostsamt, inte minst för den svenska basindustrin, och man räknar med ökade transportkostnader på . Detta kommer tveklöst att påverka investeringsklimatet negativt och få stora och långsiktigt negativa konsekvenser för centrala delar av det svenska näringslivet. Man kan också utgå från att det kommer att medföra stora strukturella förändringar i fråga om hur olika råvaror transporteras och att många transporter kommer att övergå till transport med lastbil, vilket mångdubblar oljeförbrukningen per transporterat ton jämfört med fartygstransporter. I ekvationen om en ökad transport på våra vägar måste man också väga in dödligheten i trafiken. Till saken hör också att sura regn på grund av utsläpp av svaveldioxid inte är ett i närheten lika påtagligt problem som det var för sedan, och direktivet ger därmed bara en marginell betydelse till väldigt stora kostnader. Utöver den konkurrensnackdel som svaveldirektivet innebär för den svenska basindustrin finns flera frågetecken om genomförandet. Inte minst är det svårt att säga om det kommer att finnas tillräckligt med lågsvavligt bränsle på marknaden och om tekniken för rening genom s.k. skrubbrar är klar för användning. Regeringen måste verka för en ändring av direktivet med längre tidsplaner för norra så att man får tid till anpassning och teknikutveckling. Hela förslaget måste omarbetas från grunden så att en rimlig hänsyn tas till svenska företags unika förutsättningar och landets välstånd. För att järnvägstrafik ska vara ett attraktivt transportalternativ och därigenom öka sin andel av transportmarknaden krävs att förutsättningarna för att välja järnvägen blir bättre. Kommissionen har lagt förslag som syftar till att öka järnvägens konkurrenskraft och attraktivitet på EU-nivå samt till att underlätta en utveckling av järnvägssektorn. De förslag kommissionen har lagt, såsom bl.a. utökade befogenheter för Europeiska järnvägsbyån (ERA) när det gäller godkännande av järnvägsfordon och utfärdande och återkallande av järnvägssäkerhetsintyg, öppnandet av nationell persontrafik och konkurrensutsättning av avtal om allmän trafik, är alltför långtgående, och dessa regleringar hanteras bättre på nationell nivå. har en väl fungerande elmarknad som dessutom är relativt miljövänlig och koldioxidutsläppssnål. Att delar av nu överger en stabil elmarknad till förmån för vind, kol, utomeuropeisk gas och el ser vi som ett stort bekymmer. Vi ser att den europeiska utvecklingen på energimarknaden kan komma att påverka oss negativt. ser därför positivt på ett energisamarbete med våra närstående grannländer när det gäller produktion och distribution av el. För att förhindra diskriminerande och konkurrensbegränsande beteenden gentemot aktörer på elmarknaden och naturgasmarknaden bör övervakning ske genom nationella tillståndsmyndigheter eller genom bilaterala avtal mellan nationella tillståndsmyndigheter. Utmaningarna ligger i att säkerställa nationell och europeisk energitillgång samt långsiktig miljöutveckling och försörjningstrygghet gemensamt med trygg finansiering och global konkurrens. Alltför stora och dyra investeringar i europeisk infrastruktur och grön teknik för att säkerställa klimatmål genom enbart förnybar energi och avvecklad kärnkraft, ser vi som en ekonomisk orimlighet. Att lägga för stora kostnader på europeiska företag kommer att hämma den ekonomiska tillväxten och kommer därmed att ge minskade resurser till forskning och utveckling. Det bör ligga en balans i ekonomin och miljösatsningarna för att skapa det långsiktigt hållbara samhället och en långsiktig global konkurrens. För att EU ska kunna ha säker tillgång till energi måste beroendet av import från oroliga stater minskas och fasas ut. Det är av särskild vikt att beroendet av importerad gas inte ökar och att den nationella energiförsörjningen inte blir beroende av andra nationers energiförsörjning. Ett viktigt steg är att varje medlemsstat bör sträva mot att vara självförsörjande när det gäller elproduktion. De mål som är uppsatta för att minska utsläppen av växthusgaser får inte äventyra de enskilda hushållens ekonomi eller de nationella ekonomierna. Forskning och utveckling bör i högre grad lyftas fram som en framkomlig väg till en minskning av utsläppen. Det är av största vikt att konkurrenskraften för den inhemska industrin inte försämras med risk för utflyttning av verksamhet eller produktion till länder med mindre ambitiös klimatpolitik. I stället måste åtaganden internt inom EU kopplas till ansträngningar att komma fram till bindande mål på global basis, som EU understöder konkurrenskraften inom sin traditionella industri. Framför allt bör medlemsstaterna få välja vilken sektor som det ska fokuseras på inom ramen för färdplanen. Vi ser dock att koldioxidbeskattningen på nettoutsläpp är ett ekonomiskt styrmedel för att klara miljömålen. EU bör även utforska möjligheten att beakta koldioxidutsläpp vid fastställandet av tariffer för import av varor. Många av de frågor som rör exempelvis koldioxidutsläpp och andra globala miljöfrågor måste och kan enbart lösas genom avtal och i samverkan med länder utanför EU. Utbyggnaden av den europeiska infrastrukturen kommer att resultera i enorma kostnader för marknaden och för medlemsländerna, särskilt . Att säkerställa den nationella energiförsörjningen i första hand och därefter genom bilaterala nationella avtal garantera tillförlitligheten för att inte bli ekonomiskt eller politiskt beroende av utomeuropeisk olja eller gas ser vi som oerhört viktigt. För att ska klara klimatmålen till 2020 måste användningen av gas, olja och kolkraft minska, något som resulterar i ett underskott på miljövänligt producerad el. Att då investera i dyr decentraliserad infrastruktur för att tillgodose vindkraftssatsningar och avveckla koldioxidsnål kärnkraft ser vi som olyckligt. EU:s institutioner, punkt 16 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U13 yrkandena 1, 25, 26 och 37 samt avslår motion 2012/13:U306 yrkande 54. Mot bakgrund av utvecklingen inom EU sedan blev medlem 1995 kan det lätt konstateras att mycket av vad som i praktiken lovades inte har uppfyllts. EU framstår, med all rätt, som en gigantisk byråkrati som lever sitt eget liv långt från huvuddelen av medborgarna i medlemsländerna. Detta har inneburit att EU av många medborgare inte uppfattas som deras organisation. bör därför inleda förhandlingar om ett utträde ur Europeiska unionen. ser med oro på den ökande användningen av delegerade befogenheter inom EU. Kommissionen ges i mångt och mycket betydande makt att bestämma det materiella innehållet i lagstiftningsakter. Det kan starkt ifrågasättas om inte Lissabonfördraget missbrukas av kommissionen för att genom otydligt skrivna lagar påskynda den europeiska integrationen. Viktiga frågor riskerar att inte debatteras och motstående åsikter sammanjämkas inom rådet om de förpassas till kommissionen för normgivning. anser att regeringen bör verka för att så mycket som möjligt av beslutsfattandet inom EU, inklusive de kontroversiella och svåra frågorna, avgörs i rådet och att därefter får ta fram sin ståndpunkt under ordnade former. Det finns anledning för regeringen att löpande hålla frågan om flyttcirkus vid liv. Det finns uppenbarligen såväl ekonomiska som rent praktiska skäl till varför ska ha en plats för sina sammanträden. Regeringen bör genom alla tillgängliga medel verka för att få att överge sitt veto i frågan och för att ges rätt, genom ändring av protokollet, att själv bestämma var det ska sammanträda. Det finns starka skäl att ifrågasätta finansieringen av programmet Ett för medborgarna. Det bästa sättet att minska klyftan mellan EU och medborgarna vore att låta medborgarna få bestämma mer själva genom sina folkvalda organ. Det är inte särskilt troligt att ett program som syftar till att öka medvetenheten om hur EU och dess institutioner fungerar och hur politiken bestäms minskar klyftan mellan medborgarna och EU. Tvärtom torde den ökade medvetenheten leda till ett motsatt resultat. Någon ytterligare finansiering med samma målsättning som det tidigare programmet bör inte ges. Utbildning, kultur och idrott, punkt 17 (S) av (S), (S), (S), (S), (S) och (S). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U12 yrkandena 22 och 23 samt avslår motion 2012/13:U13 yrkandena 31, 32, 35, 36 och 38. Vuxnas lärande måste stärkas i ett europeiskt perspektiv. Både den formella och informella delen av vuxnas lärande måste utvecklas inom EU för att 2020-strategin ska kunna förverkligas. Kritiken från frivilligorganisationer i och företrädare för folkbildningen i har pekat på att det är en stor slagsida mot högre utbildning och yrkesutbildning i programmet för alla. Vuxnas lärande, både de formella och informella delarna, får en mer undanskymd roll. Vuxnas lärande, inklusive folkbildning, bör behållas som ett eget sammanhållet fokusområde. Budgetresurserna för vuxnas lärande bör ligga i paritet med budgetavsättningen för fokusområdena ungdomar och skolor. Det bör också finnas möjlighet till rörlighet och deltagande i Europasamarbeten för äldre och kortutbildade. Vi välkomnar initiativet till en modernisering av yrkeskvalifikationsdirektivet och de ansträngningar som görs för att underlätta rörligheten inom EU. Möjligheten för arbetstagare och egenföretagare att röra sig inom EU är viktigt för att tillgodose tillgången på kompetens. Vi är dock mycket oroade över vad yrkeskvalifikationsdirektivet kommer att innebära för sjuksköterskornas kunskapsnivå. Alla sjuksköterskeutbildningar i bör vara högskoleutbildningar med antagningskrav skolutbildning. Om lägre kunskapskrav ställs på sjuksköterskor riskerar det patientsäkerheten och urholkar legitimationen. Utbildning, kultur och idrott, punkt 17 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller motion 2012/13:U13 yrkandena 31, 32, 35, 36 och 38 samt avslår motion 2012/13:U12 yrkandena 22 och 23. Vissa delar av Horisont 2020 ska vara öppet för tredjeländer, som alltså ska få ta del av EU-avgiften. Detta är inte acceptabelt och jag anser att de anslagna forskningsmedlen ska stanna inom EU och inte överföras till tredjeland. Generellt ska EU:s forskningsmedel stanna inom EU, med undantag för viss finansiering av gästforskare. Kostnaderna för hela programmet uppgår till . Horisont 2020 innehåller många bra reformer och förslag. En del av dessa genomförs dock bäst på nationell nivå. De kostnader som är beräknade för detta stora program är direkt oacceptabla. Satsningar ska enbart göras på excellens, dvs. på de främsta forskningscentra, för att få bästa möjliga resultat för avsatta medel. bör få avgöra vilka kvalifikationer som ska gälla i vårt land. En EU-harmonisering inom detta område riskerar att leda till sänkta kvalitetskrav och lönedumpning. Detta är inte framtiden för . Vi ska snarare bevaka vår rätt till hög kvalitet och kompetens. Ett exempel på sänkt yrkeskompetens är att kraven på allmänpraktik för läkare i ska sänkas som en anpassning till övriga EES-länder. En sådan åtgärd skapar osäkerhet kring läkares kompetens vilket i sin tur skapar en otrygghet hos patienterna. Därutöver är kunskaper i mottagarlandets språk mycket viktigt, framför allt inom vården. Det finns varken något behov av harmonisering av yrkeskvalifikationskraven inom EU eller krav på rapportering av yrkesregleringar till EU. I stället bör en av- eller samreglering av yrken ske genom att lärosätena tillhandahåller mer internationell utbildning på grundval av efterfrågan. måste få bestämma behovet av yrkesreglering i och, utifrån ett verkligt behov, vilka som ska få komma och utöva sitt yrke i . Kulturpolitiken bör möjligt återgå till att vara ett område som uteslutande hanteras av de nationella, regionala och lokala parlamenten. Tills detta har blivit verklighet är det av största vikt att regeringen verkar för att den europeiska kulturpolitiken bedrivs med största möjliga respekt för skattebetalarnas pengar, subsidiaritetsprincipen och nationernas kulturella särarter. Tyvärr är detta inte fallet . I stället använder EU en överstatlig kulturpolitik som ett verktyg för att ovanifrån försöka skapa en artificiell, europeisk identitet som inte efterfrågas av medborgarna. Den bristande respekten för skattepengar och byggandet av en artificiell gemensam identitet kring fenomenet EU syns tydligt i att man öppnat europeiska kulturhuvudstäder för kandidatländer och potentiella kandidatländer, som EU försöker stärka styrningen av valet av städer. När det gäller kulturpolitisk styrning kan behovet av politisk styrning och samordning, som rådet föreslår, ifrågasättas. Vi menar att det är bättre att låta kulturen verka inom varje land och utifrån egna nationella modeller; om kulturen påtvingas en EU-modell som kopplas till EU:s övriga planeringsverktyg riskerar den att i förlängningen förlora sitt egenvärde och bli mindre fri. Vidare kan det ifrågasättas om den kreativa och kulturella sektorn tjänar på att mätas i termer av tillväxt. Mycket av BNP-värdet i denna sektor kan antas vara bieffekter av fritt skapande och fria uttryck. anser att kulturpolitiken bör återgå till att regleras och uppmuntras nationellt. Utbyten ska ske genom frivilligt deltagande mellan aktörer och inte som ett led i skapandet av en EU-identitet. Regeringen bör verka för att den kulturella sektorn undantas från hantering på EU-nivå. Förslaget till programmet Kreativa saknar visserligen inte goda och välmenande aspekter, men det strider mot subsidiaritetsprincipen och har en tydlig identitetsskapande agenda. Regelverket kring stöd för en digitalisering av biografer innehåller avsnitt som syftar till att gynna europeisk film på bl.a. den nationella filmens bekostnad. Enskilda länders kulturyttringar som härstammar från språk, historia och geografiska förhållanden riskerar att förminskas och urvattnas och de skillnader som ofta är en del av de nationella identiteterna göms undan. hävdar att svenska skattepengar främst ska användas för att stärka den lokala, regionala och nationella identiteten. Det nya och den EU-identitet som ännu inte har tagit form eller fått fäste är ett jämförelsevis nytt påfund och en riskabel väg att gå då man skapar en bild som kan ge upphov till rotlöshet och alienering. Vidare finns tendenser inom EU att vilja bestämma innehållet i, kvaliteten på och tillgången till material på internet. anser att det finns en risk för att dylika kompromisser på EU-nivå förändrar det svenska förhållningssättet till information och att det finns en risk för politisk färgning av innehållet. Regeringen bör i sitt fortsatta arbete sträva efter att motverka dylika tendenser. Det faktum att starka krafter inom unionen verkar för att delar av idrottspolitiken ska lyftas upp på överstatlig nivå är mycket oroväckande. Debatten kring förslaget till nytt mervärdesskattedirektiv blixtbelyser såväl det generella problemet med tvingande överstatlighet som det faktum att idrottslivet i de europeiska länderna är organiserat på helt olika sätt och att det därför inte är möjligt att med bibehållen kvalitet pressa in alla länder i samma form. Regeringen bör kompromisslöst arbeta för att idrottspolitiken förblir en nationell angelägenhet. Finansiella frågor, punkt 8 (V) (V) anför: I skrivelsen redogörs bl.a. för det pågående arbetet med att komma till rätta med den finansiella och ekonomiska krisen i EU. Den ekonomiska och finansiella krisen i EU har dels ändrat karaktär, dels skjutits . Det ska inte förväxlas med att krisen eller dess orsaker är borta. Det är inte bristande budgetdisciplin som är orsaken till den ekonomiska krisen, utan i hög grad en konsekvens av den. Vi tar avstånd från en utveckling som begränsar den nationella beslutanderätten över finanspolitiken i EU. Den överordnade strategin tycks vara att isolera viktiga finans- och penningpolitiska intressen från demokratins krav på öppenhet och ansvarsutkrävande. Priset för denna s.k. krishantering är i stället att krisen blir allt djupare som social, demokratisk och politisk kris. Eurokrisen är en strukturell kris som har sin grund i att valutaunionen låser fast länderna i en gemensam penning- och valutapolitik. Detta har resulterat i privata sparandeobalanser och stora skillnader i konkurrenskraft inom valutaunionen. Därtill har frånvaron av nationella centralbanker som kan garantera ländernas statsskulder kraftigt förvärrat krisen. En balanserad politik för att komma till rätta med obalanserna i valutaunionen borde innebära att man också lägger kraft på att minska överskotten i de nordeuropeiska länderna. Den förda politiken har snarare förlängt och fördjupat den ekonomiska krisen. Politiken har resulterat i minskad tillväxt och ökad arbetslöshet, vilket leder till statsfinansiella problem och nya krav på besparingar. Som ett litet exportberoende land påverkas i högsta grad av den ekonomiska utvecklingen i euroområdet. Krisen visar en brist på demokratisk legitimitet när det gäller EU- och EMU-länderna. Krisen hanteras över huvudet på dem vars liv påtagligt påverkas av de beslut som fattas. I de flesta av de berörda länderna fick medborgarna inte fatta beslut om huruvida de skulle vara med i , men de får nu betala priset. En ökad överstatlighet är därför inte en lösning. Socialt protokoll (S, V) (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V) anför: För oss är det självklart att människor ska kunna röra sig fritt inom EU och arbeta var de vill. Men den fria rörligheten får inte utnyttjas för att pressa ned löner, arbetsvillkor eller hota rätten för arbetsmarknadens parter att sluta kollektivavtal om arbets- och anställningsvillkor. I ska svenska kollektivavtal gälla och alla arbetstagare ska behandlas lika och ha rätt till likvärdiga löner och anställningsvillkor oavsett nationalitet. Ett socialt protokoll skulle kunna lösa några av de problem som uppstod genom Lavaldomen. Ett socialt protokoll skulle också bidra till att rätta till den nuvarande oroande obalansen mellan fri rörlighet för tjänster och fackliga rättigheter.