bet · H001CU9 · 2013-03-05 00:00:00 — Som framgått av ovan är användningen av begreppen sjuka hus och sjuka hus-syndromet inte lika vanligt förekommande som för något eller sedan. Vanligare är att man talar om brister i inomhusmiljön och de olika hälsoproblem som kan kopplas till dem. Problemen med brister i inomhusmiljön i byggnadsbeståndet, och då kanske framför allt i delar av bostadsbeståndet, har fått stor uppmärksamhet . Ett flertal undersökningar, utredningar och forskningsprojekt har tagit upp olika aspekter på problemen och hur de kan bemötas. På ett mer övergripande plan kommer arbetet för en bättre inomhusmiljö till uttryck i bl.a. miljömålsarbetet och miljökvalitetsmålet God bebyggd miljö. Flera statliga myndigheter är på olika sätt engagerade i frågor med betydelse för inomhusmiljön. Det gäller inte minst arbete med att se över byggregler och ge ut allmänna råd. har också genomfört en rikstäckande undersökning av byggnaders energianvändning, tekniska status och innemiljö (). Huvudrapporten mår våra hus överlämnades till regeringen . Därefter har ett antal mer detaljerade fördjupningsrapporter redovisats. Resultaten från denna undersökning ger underlag för arbetet med att förebygga uppkomsten av byggfel och skador som kan leda till en dålig inomhusmiljö och i förlängningen till hälsoproblem. Det bör även påpekas att såväl enskilda företag som bygg- och fastighetsbranschens samarbetsorgan har engagerat sig starkt i arbetet för att uppnå en god inomhusmiljö vid ny- och ombyggnader. Även de senaste årens arbete med att utveckla system för miljöcertifiering av byggnader är till stor del inriktat på frågor om inomhusmiljö och byggmaterial. har, som framgått ovan, tidigare tagit ställning till huvuddelen av de nu aktuella motionsförslagen. Utskottet har inte ändrat uppfattning i dessa avseenden. Det bör ges hög prioritet åt såväl de berörda myndigheternas som branschens eget arbete med att finna lösningar på problemen med inomhusmiljön i byggnadsbeståndet och att förhindra att nya problem uppstår. Det är även angeläget att klarlägga eventuella oklarheter vad gäller frågor om ansvarsförhållanden för de byggfel m.m. som kan orsaka problemen. Som redovisats ovan i avsnittet Byggfelsförsäkring och utvecklingsfel pågår ett utredningsarbete som innefattar olika frågor om ansvarsförhållanden i samband med bostadsbyggande. När det gäller motionsförslagen om sjuka hus-syndromet och sjuka hus-sjukan delar utskottet givetvis motionärens uppfattning om att de är viktigt att utreda orsakssamband mellan olika former av ohälsa och en undermålig inomhusmiljö. Det är väl känt att dålig ventilation, fukt och mögel kan bidra till allergier och andra hälsoproblem. Däremot tycks det inte finnas något brett vetenskapligt stöd för användningen av sjuka hus-syndromet som en egen diagnos i medicinska sammanhang. Utskottet anser inte att det är eller regeringens sak att ta ställning till om det är lämpligt att använda detta begrepp vid bedömningen av vissa former av ohälsa. Utskottet ställer sig inte heller bakom motionsförslaget om att regeringen bör ge respektive Kemikalieinspektionen vissa specifika nya uppgifter. Som framgått ovan är redan starkt engagerat i olika frågor med betydelse för inomhusmiljön. Frågor om möjligheten att utveckla nationella regler och insatser med betydelse för inomhusmiljön har uppmärksammats av Kemikalieinspektionen i flera sammanhang . Det gäller bl.a. ett pågående arbete med myndighetens regeringsuppdrag att utforma en handlingsplan för en giftfri vardag (M2010/4986/Kk). Handlingsplanen är inriktad på hälsorisker för konsumenter orsakade av direkt exponering eller exponering via miljön för farliga kemiska ämnen. Planen syftar till att identifiera, begränsa och fasa ut farliga kemikalier för att uppnå en giftfri vardag. Bland de frågor som ägnas uppmärksamhet i handlingsplanen är risken att byggmaterial kan avge skadliga kemiska ämnen till inomhusluften. Utskottet kan sammanfattningsvis konstatera att det pågår ett omfattande arbete med inriktning på frågor med betydelse för byggnaders inomhusmiljö. Motionsförslagen ger inte utskottet anledning att föreslå något tillkännagivande till regeringen om ändrad inriktning på detta arbete. Motionerna avstyrks således. Övriga motionsförslag förenklad beredning Utskottets förslag i korthet avslår de motionsförslag som beretts i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande (S, MP, SD, V). I motioner års allmänna motionstid har det väckts ett antal förslag som rör olika frågor med anknytning till plan- och bygglagstiftningen. Det gäller planprocessen, trygghetsskapande åtgärder, näringsverksamhet i bostadsområden, planering för grönområden, flygbuller, tillgänglighet, hissar, handel, strålning, solenergi, studentbostäder, bygglov för husbåt, ventilation och byggande i trä. Vidare har det väckts vissa motioner som rör lagen om energideklarationer och lagen om bostadsanpassningsbidrag. För dessa motioner gäller att utskottet tidigare har behandlat motsvarande eller i allt väsentligt motsvarande motionsförslag. Detta har gjorts i betänkandena /11:CU22, 2011/12:CU14 och 2011/12:CU26, och har i enlighet med utskottets förslag avslagit motionerna. Utskottet står fast vid sina senaste ställningstaganden, och det finns inte heller några andra skäl att åter behandla motionerna i vanlig ordning. Motionerna avstyrks därför. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. En parlamentarisk , punkt 1 (M, FP, C, KD) av (FP), (M), (M), (M), (C), (M), (KD) och (M). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 1 borde ha följande lydelse: 2012/13:C388 av m.fl. (S) yrkande 4. I den aktuella motionen föreslås att en partssammansatt och parlamentarisk kommitté inrättas med uppgift att snabbt lägga fram förslag om nödvändiga ändringar i PBL. Inriktningen av de önskade ändringarna beskrivs emellertid endast mycket kortfattat i termer av att lagen bör moderniseras, förenklas och förtydligas. En sådan strävan låg givetvis redan till grund för det arbete som ledde fram till den nya lagen. Vi ställer oss därför mycket tveksamma till förslaget om att regeringen bör tillsätta en kommitté utan klart formulerade uppgifter. När det gäller flertalet av de sakfrågor som behöver utredas, och där det kan finnas behov av lagändringar, har regeringen redan gett ett antal uppdrag till särskilda utredare och myndigheter. Det är enligt vår mening en lämplig ordning för att snabbt ta fram förslag till lagändringar som sedan kan bli föremål för en bred remissbehandling. Vi utesluter emellertid inte att vissa frågor som regleras genom PBL, och som inte blivit föremål för utredningsinsatser, är lämpliga att hantera i en parlamentarisk utredning. Regeringen har också aviserat att en parlamentarisk kommitté kommer att tillsättas med inriktning på att underlätta regional samverkan och därigenom åstadkomma bättre förutsättningar för bl.a. ett ökat bostadsbyggande. Avsikten är att kommittén ska utvärdera det nuvarande systemet med regionplanering i plan- och bygglagens sjunde kapitel och se om regelverket behöver förändras. Enligt regeringen bör en utgångspunkt i arbetet vara att eftersträva en så enkel, effektiv och ändamålsenlig regionplaneringsprocess som möjligt och i övrigt se till att berörda kommuner ges ett tydligt stöd när det gäller vilka hänsyn som bör tas ur ett nationellt och regionalt perspektiv när en kommun planlägger sin mark. Vi delar regeringens bedömning att systemet för regionplanering behöver ses över och att en sådan översyn lämpligen kan ske i en parlamentarisk kommitté. De aktuella bestämmelserna i nya PBL har i allt väsentligt samma sakliga innehåll som i den PBL som trädde i kraft . Behovet av en regional samverkan i planeringen har emellertid ökat i flera avseenden. Det gäller bl.a. behovet av att ta nationella och regionala hänsyn vid planläggning av nya bostäder, särskilt i de tillväxtregioner där bostads- och arbetsmarknaden inte är begränsad till den egna kommunen utan sträcker sig över en hel region. När det gäller pågående eller redan avslutade utredningsinsatser avseende andra delar av PBL saknas det skäl att fördröja berednings- och lagstiftningsarbetet genom att på nytt behandla frågorna i en parlamentarisk kommitté. Regeringens förslag i dessa frågor kommer att underställas och beredas i vanlig ordning av utskottet. En rad frågor om PBL uppmärksammas också i i samband med den årliga behandlingen av förslag från den allmänna motionstiden och genom fråge- och interpellationsinstituten. Utskottet har vidare möjlighet att på eget initiativ inhämta information i olika frågor, exempelvis om eventuella brister i eller dess tillämpning. Vi vill även erinra om att det ansvariga statsrådet lämnade information inför utskottet under föregående om de då pågående insatserna och övervägandena inom området. Statsrådet har i olika sammanhang klart uttryckt sin beredvillighet att lämna sådan information och att delta i diskussioner om olika sakfrågor som rör plan- och byggprocessen. Sammanfattningsvis kan vi mot bakgrund av det ovan anförda konstatera att motionsförslaget om en parlamentarisk kommitté med inriktning på PBL är väl tillgodosett. Regeringen har för avsikt att tillsätta en sådan kommitté med inriktning på bestämmelserna om regional planering. När det gäller bestämmelser i som redan är föremål för utredning eller beredning anser vi att regeringens förslag till bör avvaktas. Motion 2012/13:C388 (S) yrkande 4 avstyrks således. Skadeståndsansvar för detaljplaner, punkt 4 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 4 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:Fö263 av m.fl. (MP) yrkande 4. I betänkandet lägger vi fram flera reservationer till förmån för motionsförslag som innebär att det ska ställas högre krav i på att kommunerna beaktar klimatfrågorna i sitt planeringsarbete. För att understryka vikten av att kommunerna lever upp till dessa krav finns det skäl att utöka det kommunala ansvaret för skador som kan uppstå till följd av att en klimat- och riskanalys inte har legat till grund för detaljplaner och bygglov. Det gäller skador som drabbar enskilda och företag till följd av översvämning, ras, skred och erosion. Ett aktuellt problem är att flera kommuner tillåter och uppmuntrar byggande i strandnära lägen där risken för översvämningar successivt kommer att öka till följd av en höjning av det genomsnittliga vattenståndet. Det är rimligt att dessa kommuner också måste bli ansvariga för följderna av sin planering. Klimat- och sårbarhetsutredningen lade i sitt slutbetänkande (SOU 2007:60) fram förslag om att utöka det kommunala ansvaret för skador till följd av att kommunerna inte tillräckligt beaktat risker för översvämning, ras, skred och erosion när de beslutar om detaljplaner och bygglov. Innebörden i förslaget är att detta skadeståndsansvar utökas från till genom en särskild bestämmelse i . Regeringen valde emellertid att inte beakta förslaget när den nya lagen utarbetades. Vi anser att nu bör ställa sig bakom Klimat- och sårbarhetsutredningens förslag och uppmana regeringen att återkomma med ett lagförslag med denna innebörd. Vidare är det nödvändigt att statliga myndigheter får möjlighet att bistå med information och vägledning om hur kommunerna ska kunna leva upp till sitt utökade ansvar. Det vi nu anfört bör med bifall till motion 2012/13:Fö263 (MP) yrkande 4 ge regeringen till känna som sin mening. Klimatfrågor i planeringen, punkt 5 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 5 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C302 av (MP) och 2012/13:Fö263 av m.fl. (MP) yrkande 2. Den fysiska samhällsplanering som tar sin utgångspunkt i plan- och bygglagens bestämmelser leder till ett samhälle med byggnader och infrastruktur som ska tjäna oss under många generationer framöver. Det innebär att de långsiktiga klimatförändringar som vi kan förutse måste få genomslag i planeringens inriktning. Detta borde ha varit en självklar utgångspunkt för arbetet med att utforma den nya plan- och bygglag som trädde i kraft . Tyvärr innebar inte den nya lagen att kraven på en klimatanpassad planering tydliggjordes. Tvärtom tycks det nu vara lättare att få igenom en kommersiellt inriktad planering i riskutsatta lägen. Vi anser att planeringen av den byggda miljön måste ta betydligt större hänsyn till de förväntade följderna av klimatförändringarna. Det gäller bl.a. följderna av höjda vattennivåer och översvämningar, ökad variation i nederbördsmängd, större risk för kraftiga vindar och perioder med högre temperaturer än vi är vana vid. vet vi att vattennivån i havet och även i våra insjöar, bl.a. , kommer att stiga betydligt. De höjda vattennivåerna kräver åtgärder i ett flertal avseenden vad gäller bl.a. lokalisering av de enskilda husen och utformning av tätbebyggda områden. planerar flera av de berörda kommunerna för ny bebyggelse på låglänt mark nära sjön. En ökad variation i nederbördsmängd kan få förödande konsekvenser både för byggnader och för den mark de står på. Det finns exempel på hustak i vårt land som har rasat in för att avvattningssystemen inte kunnat hantera de extrema mängder nederbörd som måste kunna avledas vid skyfall. Det är inte bara fastigheter som hotas av allvarliga skador vid översvämningar utan även kommunikationssystem och offentlig service. Klimatförändringarna väntas vidare leda till en större risk för stormar och ökade vindhastigheter i vindbyarna. En takpanna som lossnar från ett hustak vid kraftig vind är ett dödligt hot för en fotgängare. Att tak- och fasadmaterial blåser loss kan bli allt vanligare om vi inte ökar säkerhetsmarginalerna i våra konstruktioner. Klimatförändringarna kommer också att innebära att vi får perioder med högre temperatur än vad vi är vana vid. Detta medför ökade risker för brand, vilket gör det angeläget att kraven på brandsäkerhet sätts högre vid planering av nya bostäder. Mot denna bakgrund är det angeläget att klimatanpassas genom att hänsyn tas till problemen med ökad nederbörd, kraftigare vindar och högre temperaturer. En sådan anpassning bör ske av de planinstrument som redan finns i . Det finns därutöver starka skäl att införa krav på särskilda klimat- och sårbarhetsplaner. Dessa planer ska ge kommunerna ett stöd i arbetet med att ta ett helhetsgrepp på klimatfrågan, både genom förebyggande åtgärder för att minska riskerna vid kommande klimatförändringar och genom att minska sin egen klimatpåverkan. Vad vi har anfört ovan bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär ett bifall till motionerna 2012/13:302 (MP) och 2012/13:Fö263 (MP) yrkande 2. Samhälls- och transportplanering, punkt 6 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 6 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:T510 av m.fl. (MP) yrkandena 3, 10 och 11. Det är nödvändigt att den fysiska planeringen anpassas till de förväntade klimatförändringarna. Det är emellertid väl så nödvändigt att planeringen kan bidra till ett klimatsmartare samhälle där dessa förändringar motverkas. En central del i en sådan planering är att utveckla ett transportsystem med minsta möjliga klimatpåverkan. Det kräver förändringar inom transportpolitiken, men också anpassningar av den samhällsplanering som utgår från plan- och bygglagstiftningen. I motion 2012/13:T510 (MP) förs flera förslag fram om åtgärder med denna inriktning. Bestämmelserna om planering i PBL behöver utvecklas så att det framgår att det vid upprättande av en plan krävs en redovisning av hur planen bidrar till minskade koldioxidutsläpp genom att transportbehov och energianvändning minimeras. Detta kan bl.a. ske genom att tillämpa den s.k. fyrstegsprincipen i all fysisk planering. Fyrstegsprincipen har utvecklats i transportpolitiska sammanhang och är en planeringsmetod som är inriktad på att hushålla med resurser och minska transportsystemets miljöpåverkan. Infrastrukturens klimatpåverkan bör även inkluderas i de verktyg och råd för planering och projektering som utarbetats av bl.a. . Det är särskilt angeläget att klimatfrågorna i den fysiska planeringen hanteras på den översiktliga nivån i regionplaner och översiktsplaner. Där finns den helhetssyn som behövs för att kunna överblicka konsekvenserna av klimatförändringarna. saknar emellertid tillräckliga verktyg för samordning mellan kommuner. Det kan exempelvis leda till att kommuner tävlar med varandra genom att tillåta etablering av stormarknader i externa lägen nära kommungränsen, vilket leder till ökad bilism. Det är i stället nödvändigt att såväl transporter som handel, arbetsplatser och bostäder planeras med hela regionens bästa för ögonen. Länsstyrelserna bör därför ges en starkare roll för samordning av samhälls- och transportplanering mellan kommuner. Länsstyrelserna bör också genom lagstiftningen ges ett tydligt mandat att stoppa planer som inte uppfyller kriterierna för utsläpp av växthusgaser. Vad vi nu anfört bör med bifall till motion 2012/13:T510 (MP) yrkandena 3, 10 och 11 som sin mening ge regeringen till känna. Cykel- och kollektivtrafik, punkt 7 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 7 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkande 9 och 2012/13:T510 av m.fl. (MP) yrkande 5. Det är nödvändigt att såväl plan- och bygglagstiftningen som dess tillämpning i kommunernas planering i högre grad tar hänsyn till transporternas klimat- och miljöpåverkan. En viktig del i en sådan omläggning är att lyfta fram cykel- och kollektivtrafikens behov och begränsa bilanvändningen. Hälften av alla bilresor som görs i är kortare än och skulle i de flesta fallen kunna ersättas med cykel eller promenad. Cykeln är ett transportmedel som ger minskad miljö- och klimatpåverkan, förbättrad hälsa och ökad trafiksäkerhet. Eftersom den är relativt billig är den också bra sett ur ett jämlikhetsperspektiv. Det är emellertid viktigt att komma ihåg att exempelvis personer med vissa funktionsnedsättningar inte har möjlighet att använda sig av cykel. En förutsättning för att fler ska välja bort bilen vid kortare resor är därför att det också finns en väl utbyggd kollektivtrafik med hög standard. I de nu aktuella motionerna läggs förslag fram som kan bidra till en nödvändig omläggning av transportplaneringen. Tillgången till cykelvägar i bostadsområden bör säkerställas i de planeringsinstrument som finns i . Vidare bör tillgången till cykelparkeringar säkerställas genom miniminormer för parkering vid bl.a. bostäder och kollektivtrafiknoder. Det bör också utarbetas normer för vägledning vid planering av nya bostäder så att närheten till kollektivtrafik kan garanteras. Det som vi nu har anfört bör , med bifall till partimotion 2012/13:C400 yrkande 9 och motion 2012/13:T510 (MP) yrkande 5, tillkännage som sin mening för regeringen. Krav på parkering, punkt 8 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 8 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C400 av m.fl. (V) yrkande 10. I finns bestämmelser om att kommunerna får ställa krav på fastighetsägaren att ordna utrymme för parkering på en tomt eller i närheten av den. Det är grunden för de kommunala parkeringsnormerna, där det ställs mer eller mindre långtgående krav på bilparkering. Det kan leda till att biltrafiken underlättas och uppmuntras på ett sätt som inte är hållbart av klimat- och miljöskäl. En hållbar utveckling kräver att vi utvecklar alternativ till massbilismen i framför allt tätorterna. Tillgång till bra kollektivtrafik och goda förutsättningar för cykeltrafik bör i stället lyftas fram. har i sin partimotion 2012/13:C400 framhållit behovet av att kommunerna ser över sina parkeringsnormer och anpassar dem efter tillgången på mindre miljöbelastande färdmedel. Vidare bör möjligheten att helt lyfta bort kravet på bilparkering från PBL övervägas. Det skulle även kunna bidra till sänkta bostadsbyggnadskostnader. Ökat fokus bör i stället läggas på cykelparkeringar och att reducera antalet bilparkeringar vid flerfamiljshus i områden som har god tillgång till kollektivtrafik. Vad som ovan anförs om förändrade krav på bilparkering bör som sin mening ge regeringen till känna. Det innebär ett bifall till motion 2012/13:C400 (V) yrkande 10. Buller i den byggda miljön, punkt 9 (MP, V) av (MP) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 9 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C301 av (MP). Bullret i den byggda miljön är ett stort samhälls- och hälsoproblem som påverkar vår dagliga tillvaro i våra bostäder, på våra arbetsplatser och i snart sagt alla vardagliga situationer. Det är ett problem som inte bara kan hanteras genom riktade insatser i begränsade frågor även de sammantagna effekterna på samhället måste uppmärksammas. Det finns således ett stort behov av en samlad strategi och insats när det gäller bullerproblemen i den byggda miljön. Vi ställer oss därför bakom det förslag med denna inriktning som läggs fram i motion 2012/13:C301 (MP). Det finns en omfattande kunskap från forskning och utredningar om konsekvenserna av bullriga miljöer och möjligheterna att begränsa bullret genom olika åtgärder. Det är exempelvis klart belagt att inlärning fungerar bäst i tysta miljöer. Problemen i förskolor och grundskolor är väl belagda, men även på universitet och högskolor upplever studenterna sin studiemiljö som bullrig. Det finns också kunskap om hur man kan begränsa bullret i dessa miljöer genom olika byggnadstekniska åtgärder, men även genom att t.ex. minska gruppstorlekarna och på så sätt skapa lugnare miljöer. Det är vidare väl belagt att trafik i alla dess former, från mopeden till jumbojeten, skapar omfattande bullerproblem. Det finns emellertid också kunskap om att i princip alla typer av fordon kan utformas och trimmas så att ljudnivån sjunker. Man vet också att en ljudlös bil är mer energieffektiv än en bil som bullrar. Trafikbuller som inte kan dämpas vid källan kan begränsas genom bullerplank. Ljudet från kyl- och ventilationssystem upplevs ofta som mycket störande. leder det också till en allmän olustkänsla som inte kan definieras förrän fläkten stängs av och det blir tyst. Bullrande ventilationssystem är ofta ett tecken på små och dåligt utformade ventiler, vilket man kan åtgärda utan stora kostnader. Lokala kylaggregat i kommersiella miljöer kan ibland ersättas med tysta system med fjärrkyla. Vi vet också att människan tämligen lätt vänjer sig vid visst buller. Den som bosätter sig utmed en tungt trafikerad väg eller ett järnvägsspår slutar att notera bilarna och tågen. De som bor i städer noterar inte det konstanta buller som stadens alla kyl- och ventilationsfläktar skapar. Detta till trots är det väl belagt att alla typer av buller kan bidra till ohälsa och till att våra liv påverkas på ett negativt sätt. Detta är bara några exempel på bullerkällor och bullerproblem som bör kunna åtgärdas. Det är emellertid nödvändigt att ett sådant hälsofrämjande antibullerarbete samordnas så att befintlig kunskap kan tas till vara och behovet av ny kunskap kan klarläggas. Regeringen bör därför ta initiativ till en sådan samordnad satsning mot bullret i samhället. I denna satsning kan en rad olika åtgärder och aktiviteter ingå. Det kan exempelvis handla om att initiera kampanjer för tysta miljöer, en tyst dag eller åtminstone en bullerfri dag.