bet · H001UU12 · 2013-02-26 00:00:00 — Därför har vi lagt upp en helt unik sajt som heter för att man ska kunna ha transparens och följa detta. Det finns andra sätt att jobba med informationsspridning och återkoppling, där myndigheten har sitt ansvar men där också civilsamhällsorganisationer får mycket pengar. Bo får själv redogöra för hur många kronor får för att bedriva information. Jag har inte sagt att jag ska slopa informationsanslaget. Jag har däremot problematiserat när det kan uppfattas som att man unnar sig att driva kampanjer i den ena eller andra riktningen, eller när man kanske inte har tillräckligt stor träffsäkerhet eller tillräckligt bra resultat i målgrupperna. Det var det som jag gav uttryck för när jag signalerade detta. Regeringen har ansvar för att följa hur även dessa används. Det är väldigt mycket pengar som stannar i och som kanske inte används där ute. Det kan mycket väl ses som en del i folkbildningen. Jag kan härmed säga att alliansregeringen ligger fast. I budgeten som hanteras av kommer det att finnas för detta. Det är den politiken som gäller. : I den här frågan är det ett ganska stort gap mellan biståndsministern och mig i förståelsen. Statsrådet (M): Vi har olika roller också. : Ja, vi har olika roller. Jag kommenterade ditt uttalande i går i några sammanhang och sade att jag ibland undrar om vår biståndsminister riktigt förstår vad svenska folkrörelser gör och hur vi tänker. Jag sade tidigare att den viktigaste biten i vårt biståndsarbete inte är service delivery, att se till att människor får utbildning eller hälsovård. Detta finns naturligtvis där och ska finnas där. Nej, det viktigaste är att komma åt grundorsakerna, att hjälpa människor att utkräva politiskt ansvar i de länder där de finns. Jag var i Sydsudan. Jag åkte ut på landet och satt med en äldre kvinna, en tandlös barnmorska som berättade: Här finns ingen skola och ingen sjukvård. Jag är ansvarig för sjukvården här, men har inga mediciner. Jag har ingenting. Jag säger: Men jag vet att din parlamentariker, som är vald från det här valdistriktet, har en utvecklingsfond med både skattemedel och givarpengar. Utkräv av honom eller henne att redovisa vad de gör med pengarna! Då säger man: Vi har aldrig sett någonting hända i den här regionen. Vi har aldrig ens sett honom, han som är vald härifrån. Där har vi vår utmaning: att jobba med att hjälpa dessa kvinnor att organisera sig, mobilisera och utkräva politiskt ansvar. Annars kommer vi aldrig åt fattigdomen eller korruptionen. Det är på det sättet vi vill jobba ute i världen och även här hemma. Vi säger att vi inte vill göra en sak i och och något annat här, utan hela diskussionen och den här barometern är ett utslag för detta att kunna lyfta frågorna, problematisera, folkbilda om de utmaningar vi har och hur vi ska lösa dem politiskt. Det är i själva det tänket som informationsanslaget finns. Vi har 2,9 miljoner i från det anslaget, och vi tror att detta är en viktig del i demokratiarbetet i för att både skapa biståndsengagemang och biståndsvilja bland vanliga människor men också skapa en förståelse för de utmaningar vi står inför. Biståndsministern sade själv att det handlar väldigt mycket om oss också, när vi nu möter detta. Då tror vi att vi har en roll att spela i det sammanhanget. Statsrådet (M): Det har jag inte sagt emot. : Tack för den frågan, ! Den är väldigt viktig. Eftersom jag kommer från ett forskningsinstitut ska jag definitivt säga att samarbetet med civilsamhället och med olika organisationer är väldigt viktigt för oss. Det är inte bara miljöorganisationer; vårt namn är ibland lite förvirrande, men arbetar både med miljö- och utvecklingsfrågor. Vi har alltså ett väldigt brett samarbete. Samarbetet med denna typ av organisationer flera är representerade här i rummet är väldigt viktigt för oss. Om man vill nå ut med sin forskning måste man samarbeta med en rad olika aktörer för detta. Ur vårt perspektiv räcker det inte med att skriva vetenskapliga artiklar och hoppas på förändring, utan vi måste jobba med aktörer som är duktiga på att nå ut kanske bredare än vad forskarsamhället generellt gör. Jag vill också trycka på att det handlar om en dialog. Forskningen, och framför allt den tillämpade forskning vi arbetar med, måste nämligen vara förankrad i verkligheten i de problem som finns i verkligheten och som människor upplever. Där hjälper också civilsamhället till att identifiera problemen och få oss att ställa rätt forskningsfrågor och besvara de behov som faktiskt finns. Eftersom detta handlar om PGU:n vill jag också trycka på att det i vårt mandat och i vårt sätt att arbeta ingår samarbete med den typen av organisationer i de länder där vi arbetar som en mycket viktig del i vår strategi, av precis samma skäl. har vi visserligen kontor i sex länder, och vi har en personalstyrka där mer än hälften är icke-svenskar utan förankrade där vi har våra kontor, men man kan inte komma som svensk forskare och tro att man ska adressera frågor som till exempel handlar om den enskilda brukarens utmaningar på grund av biobränslehantering i Syd. Man måste ha en förankring även i det lokala samhället. Vi ser även där att vi har en viktig funktion att fylla vad gäller kapacitetsutveckling. Är det någonting jag hoppas att man kommer att se mer av framöver när det gäller satsningar av offentliga medel, inte bara genom forskningsstiftelser utan också direkt genom Sida, är det just forskningskommunikation. Det produceras ett par miljoner vetenskapliga artiklar , och egentligen endast ett par hundra får ett ordentligt internationellt genomslag. Det är en väldigt dålig procentsats om vi ska mäta effektivitet. Där gäller det att hitta samarbetsformer för att nå ut bättre. Ordföranden: är , vilket gör att vi har på oss. Vi har fem partier kvar, och det finns ett antal frågeställningar från golvet. Jag säger detta som en ram för det hela. Jag ger ordet till . (FP): Tack så mycket för intressanta inlägg! Jag ska vara väldigt konkret. Jag har en fråga till . När det gäller livsmedelsförsörjning och annat diskuteras de stora problem som vad fluktuationer i pris, i praktiken prishöjningar, innebär för människor i många länder. Det har lett till sociala revolter på en del håll. Vänd på det och resonera i stället utifrån livsmedelsproducenternas möjlighet att faktiskt få betalt för det de producerar! När det handlar om globalt tryggad livsmedelsförsörjning måste ett av de bärande elementen i detta vara att producenter runt om i världen ska kunna trygga sin produktion och leva på detta. I detta perspektiv undrar jag hur du ser på om det finns någon forskning som på något sätt kan försöka mäta vad konsekvenserna är av de enorma jordbrukssubventioner som finns till exempel inom Europeiska unionen och . Vilka konsekvenser får det för producenter i fattigare länder i världen? : Det är en stor fråga men en väldigt bra fråga. Jag tryckte lite grann på behovet av att till exempel utveckla marknader. Du har helt rätt såtillvida att det finns väldigt tydlig empirisk data som visar just att högre priser gynnar investeringar även lokalt. Man får in mer pengar i jordbrukssektorn, vilket bidrar till att öka investeringarna. Det du dock också tryckte på var just volatiliteten, alltså att problemet ofta är den stora variabiliteten i pris. I samband med 2007 var det i , återigen, en väldigt intressant artikel som pekade på en afrikansk kvinna som var småjordbrukare och som på grund av de högre priserna hade vågat investera i bättre utsäde i sitt jordbruk. Innan hon hann skörda hade dock priset kollapsat, vilket gjorde att hon stod med lånen men inte med inkomsterna. Det är naturligtvis en av utmaningarna. Jag tror att det i ett längre perspektiv egentligen är positivt om prisnivån på livsmedel är högre. Man måste kunna leva på den näring man bedriver. Det är klart att alla former av subventioner och handelshinder verkar i motsatt riktning. Den påverkar alltså marknaden på ett sätt som på många sätt naturligtvis är negativt. Jag vill dock säga att mycket att vår forskning visar att det trots allt också är viktigt med subventioner i vissa sammanhang när det gäller att nå fram till dem som faktiskt inte har råd med mat, alltså de fattiga. Men det gäller att subventioner är inriktade på rätt grupp och inte på dem som kanske inte i första hand behöver dem. Det finns alltså mycket forskning om detta. Jag är försiktig i att uttala mig åt vare sig det ena eller det andra hållet. Där är jag lite politiker kanske. Ordföranden: Det lämnar vi åt sidan här. Vi går till . (C): Tack för bra inledningar! Ministern nämnde de tio globala trenderna initialt. Vi pratar nu om politik för global utveckling några segment av detta. Om vi ska tänka långsiktigt, som vi gjorde , är det då inte tid att uppgradera PGU till att bli en politik för hållbar utveckling? Det är min fråga till er. Ordföranden: Jag uppfattar att frågan var till alla. Vi börjar med . Statsrådet (M): Tack så mycket, ! Återigen: Tänk vad mycket som har hänt . Jag vill ta fasta på det sade. Då planerade man för 7 miljarder, nu är det 9 miljarder vi måste lära oss att hantera med utmaning av vad det betyder bara för en sådan enkel sak som att alla ska ha tillräckligt god hälsa för att ha bra vatten och kunna dricka rent vatten. Jag tycker att det är en väldigt klok frågeställning som gör att vi behöver fundera vidare. Jag hoppas att vi utifrån detta jag tänkte också passa på nu vad gäller regeringens ambition i att följa upp detta seminarium kan fundera i denna anda på vad som är nästa steg. Hur ser det ut ? Diskussionerna om FN:s fortsatta arbete efter millenniemålen är en sådan process inom ramen för inte minst FN och även den panel där jag sitter, som nämndes. Jag tror dock också att vi har anledning att ställa oss frågorna: Hur blir detta hållbart? Vad ställer det för krav på omställning hos oss? Därför har regeringen för avsikt att följa upp initiativ för att också försöka få en fortsättning på seminariet. Det handlar om att just titta lite grann på svenska företag, mänskliga rättigheter, kapital och skatteflykt samt även konsekvenserna med biobränsle kopplat till livsmedelsförsörjning för att ta frågeställningarna vidare. Då tror jag att den fråga har ställt får hänga i luften lite grann. Vi får se lite grann hur vi gör när vi har haft med PGU; är det måhända dags att ändra rubriker? Vi har också anledning att kodifiera väldigt mycket av den kunskap vi har haft och visa hur verktyget faktiskt har tjänat både svenskt och vårt internationella engagemang väldigt väl. Därför vill regeringen fortsätta med det initiativ nu har tagit och återkomma . , : Jag har ett jättekort svar: Jag tycker att det är ett jättebra förslag. Det är det som är utmaningen just . När vi talar om politik för global utveckling är det som du sade förut, : Det är människor det handlar om. Låt oss inte glömma det! Det är inte nya skrivelser, dokument och så vidare, utan det är människor det handlar om. Det handlar om våra liv och vår framtid våra barns och barnbarns framtid. Att göra en genomlysning av politik för global utveckling utifrån långsiktig utveckling skulle alltså vara välkommet, tycker jag. Det skulle vara spännande och kunna bidra till vår biståndsministers arbete vad gäller formuleringen av millenniemålen. : Jag har också ett kort svar: Det är väldigt bra och relevant, tycker jag. PGU:n är viktig, men jag anser personligen att det blir för mycket fokus på ett visst perspektiv i det här fallet kanske på fattigdomsperspektivet. Det är extremt viktigt det är inte det jag säger; vi ska inte nedgradera det på något sätt men det är viktigt att också lyfta upp frågan i ett bredare sammanhang och titta på hur en sådan politik kan vara relevant för all utveckling. Det är precis lika viktigt för oss att vi har större koherens och samverkan i vårt eget land. Jag hoppas naturligtvis att vi om vi har den breddningen, inte bara vad gäller de globala hållbarhetsmålen utan även kanske bredare i svensk politik, att det är precis som Bo säger att biståndsministern på det sättet naturligtvis kommer att kunna ha ett mycket tätare samarbete med alla olika politikområden och alla ministrar. Det rör ju hela den ekonomiska politiken och utvecklingspolitiken mycket bredare i så fall. Ordföranden: för det! Ordet går till . (SD): Tack för alla intressanta inlägg! Jag har två frågor. Jag ska försöka att fatta mig kort. Det är en fråga om jordbruksutveckling och en om EU:s fiskeavtal. Den första frågan går väl främst till . Jag fastnade för detta med vikten av att öka produktiviteten i jordbruket eftersom en stor majoritet av de fattigaste människorna är beroende av jordbruket för sin överlevnad och eftersom det just finns problem med produktiviteten och effektiviteten. Min fråga är hur vi inom det svenska biståndet kan bidra till detta. Vilka satsningar borde det kanske satsas mer på inom ramen för biståndet till fattigdomsbekämpningen? Och hur kan vi få en bättre samverkan mellan det forskningsunderlag som finns inom området och oss politiker som sitter och författar strategier och inriktningar för biståndet, så att vi får en bättre samstämmighet mellan forskarvärlden och politikervärlden? Fråga nummer två gäller EU:s fiskeavtal. Regeringen framhåller i den aktuella skrivelsen att det är viktigt att EU:s fiskeripolitik utformas så att den gynnar utvecklingsländerna. Då undrar jag om främst kan svara på hur det kan vara möjligt att förena EU:s fiskepolitik med ett utvecklingsperspektiv när EU:s fiskeflotta är så dåligt kontrollerad och undergräver utvecklingsländernas möjlighet till lokalt fiske, arbetstillfällen och att försörja sin egen befolkning med fisk. Borde inte i stället stöd till det lokala fisket kunna skapa verklig utveckling för dessa länder? : Det är återigen ett par väldigt stora frågor, och de är väldigt intressanta vad är det man ska satsa på? När det gäller ökad produktivitet är det en rad olika områden. Jag skulle ändå kunna säga att det egentligen inte är så mycket biståndet, för det är en hel kedja av områden man måste titta på när det gäller produktivitet. Biståndet tycker jag egentligen personligen är viktigare att använda för att bygga upp den kapacitet som krävs nationellt för att kunna se till att den typen av investeringar blir verklighet på nationell nivå. Det handlar om belopp där biståndsbudgetar egentligen i realiteten är väldigt små i sammanhanget, när vi tittar på rena investeringar till exempel inom jordbruket men även inom exempelvis energi. Vi pratar om . Jag tror att biståndet har en katalyserande roll, kan man säga, men naturligtvis också en roll för att till exempel stärka forskning och utveckling även nationellt i länder där vi har dessa problem. Det är alltså inte bara forskning i nord som ska hjälpa länder i syd, utan det handlar framför allt om att bygga upp kapacitet för åtgärder som kan vidtas. Man ska återigen komma ihåg att detta inte är så mycket rocket science, utan det är olika åtgärder vi har vidtagit även i vårt eget jordbruk . Det är egentligen inte nödvändigtvis så annorlunda i länder som har låg produktivitet jämfört med länder som har hög produktivitet och de investeringar som har gjorts där. När det gäller samverkan mellan forskning och politik finns det olika mekanismer för det. Jag tycker generellt att detta är ett bra exempel där man får ha en dialog om de prioriteringar och frågeställningar ni anser vara viktiga från politiken och som vi naturligtvis kan ta med oss in i vår forskning. Som forskningsinstitut som, återigen, är skapat av är hela vår roll att bedriva forskning som är relevant för beslutsfattare och politiska processer. För oss är det därför viktigt att få signaler om vad man anser vara relevant och viktigt. Det handlar inte om att styra vår forskning utan om att tydligt kommunicera vilka utmaningar man anser att vi står inför och var man anser att det finns behov av ökad forskning. Den rapport som säger att det blir varmare borde kanske stimulera till viss ökad forskning om vilka effekter det skulle kunna få även i , till exempel. Vad händer om vi får ett klimat som är varmare globalt? Jag tror att den typen av beställningar och uppmaningar från politiken är väldigt viktiga för oss framöver. Statsrådet (M): är det så att det som är ett problem på ett visst politikområde är att det saknas ett ramverk och möjlighet till ansvarsutkrävande. Vad gäller EU:s fiskepolitik är det nödvändigt att göra en reform av denna just för att komma till rätta med ett mycket mer hållbart fiske som finns även på global nivå, där EU måste ta sitt ansvar. Problemet är att det saknas en förvaltningspolitik för fisk på såväl lokal och nationell som global nivå. Det är det som gör att vi får de diskussioner jag tror är väldigt relevanta, om utfiskning och vad det får för konsekvenser för den kustnära befolkningen och dem som traditionellt lever på fisket. Därför har vi sagt att viktiga uppgifter , vilket jobbar väldigt hårt med, är att fångad fisk inte ska slängas, att man inte ska fiska större kvantiteter än vad som är hållbart och att miljölagstiftningen måste integreras i EU:s gemensamma fiskeripolitik. Vi tycker också att det är viktigt att EU:s fiskeripolitik även tar externprincipen med, det vill säga att de regler som gäller för EU-fisket också ska gälla när EU-fiskare fiskar i tredjeland. Detta är ett typiskt sådant område där vi tillsammans med jordbrukspolitiken ser att vi skulle behöva mer allierade för att få en hållbar fiskepolitik i EU. Ordföranden: för det! Då går vi till . (V): Det finns en lång rad målkonflikter när det gäller PGU som förtjänar att diskuteras här . Jag tänkte fokusera på en, nämligen målkonflikten mellan bistånd och handel. Vi vet till exempel att en av de faktorer som kommer att avgöra ett lands möjlighet att garantera livsmedelssäkerhet och utveckla jordbruk såklart också beror bland annat på hur man utformar handelsregler. Vi ser just nu att EU förhandlar en lång rad handelsavtal med några av jordens fattigaste länder, till exempel EPA-avtalen med en rad . Jag har en fråga till om hur han ser på EU:s handelsavtal och hur EU bör utforma sina handelsavtal för att man ska bidra till ökad livsmedelssäkerhet och utveckling av småjordbruk. Eftersom vi har ont om tid har jag egentligen bara en ja- eller nejfråga till biståndsminister : Anser biståndsministern att det råder samstämmighet mellan biståndsministerns utvecklingspolitik och handelsministerns handelspolitik ? : Det är en spännande fråga. Jag tycker inte att jag är i en roll där jag ska uttala mig om vad jag tycker om handelspolitiken. Vad jag skulle säga, eftersom jag är från en forskningsorganisation, är att vi måste titta på och undersöka konsekvenserna av denna politik vilka effekter den får. Det är precis den roll vi som forskningsorganisation har. Vi gjorde detta till exempel när man fattade beslut om att man skulle ha bioenergi i drivmedel i EU. Då tittade vi på vilka effekter det fick i ett antal länder på deras politik inom jordbruk och vad gäller produktion av biobränsle, till exempel. Vi lyfte fram de utmaningar detta innebar vad gäller konkurrens om mark- och vattenresurser. Det var naturligtvis kanske en pusselbit i att man förändrade politiken något man ändrade på värdena, till exempel. Det tycker jag är jätteviktigt att titta på. Sedan är handel väldigt mycket politik, naturligtvis, men jag vill ändå trycka på en faktor. Det är trots allt tydligt att handel som verktyg nu pratar jag inte om hur den är utformad utan om handel som verktyg är potentiellt väldigt viktig för livsmedelsförsörjning. Jag kanske skulle ha sagt i min inledning att det även om vi kan producera mat till alla jordens människor är en ganska abstrakt siffra eller ett ganska abstrakt påstående. Det gör vi nämligen också, men vi har ändå en miljard människor som saknar tillgång till livsmedel. Det finns många olika skäl till det. Det handlar om fördelningen av dessa resurser. Även om vi producerar till nio miljarder kommer troligen ändå en till två miljarder att sakna tillgång 2050 om vi inte har en väl fungerande handel som också är inriktad på att tillgodose framför allt fattiga länders och fattiga människors behov. Då måste den dock vara rättvis, för det bygger på den tidigare frågan: Man får inte slå sönder lokalproduktionskapacitet. Det var lite svävande, och jag är ledsen för det. Statsrådet (M): Svaret är ja. Vi samverkar inom detta för att EU:s handelspolitik ska bli bättre och för att vi ska få bättre genomslag för de svenska prioriteringarna. Ordföranden: Då går vi till . (KD): Tack för alla bra föredragningar! Politik för global utveckling handlar just om samverkan. Ni säger att ni jobbar över departementsgränserna, och dagens fokus har visat att det är väldigt svårt. Det är vapenhandel, klimatförändringar, livsmedelsförsörjning och kapitalflykt. Det som har nämnts här är bara några av de områden som måste samverka för att bekämpa fattigdom. Man kan då undra om kapitalflykt vems är felet? Ja, EU:s vi ska sätta upp ett regelverk. De egna länderna måste dock själva naturligtvis ha ett ägarskap och ta ett ansvar. Alla departement ska som sagt samverka, men hur får vi till samverkan mellan politik, organisationer, forskare och det privata näringslivet och jobbar på global nivå så att vi når framgång? Hur får vi till det? Departementen är en sak, men alla vi andra ni som sitter här till exempel ska jobba med allt detta. Hur får vi en bra samverkan? Har ni några tips? : Ända sedan beslutet om politik för global utveckling togs har vi från vårt håll, som folkrörelse, föreslagit att det inte skulle ligga på biståndsministeriet utan att det skulle finnas en samordningsfunktion på för att ge kraft och betydelse åt detta arbete. Det tror jag fortfarande på. Om det verkligen ska genomsyra de andra politikområdenas engagemang vad gäller politik för global utveckling tror jag på en gemensam funktion för samordning på . : I det globala perspektivet är detta väldigt intressant. Vi tar en genomförd konferens som inte nämndes särskilt mycket i vare sig svenska eller internationella medier, nämligen + 20. Den har ofta lyfts fram som ett misslyckande. Det beror lite grann på vilket perspektiv man har, naturligtvis; om man förväntar sig att en konferens med 200 länder som ska titta på hållbar utveckling ska komma fram till väldigt tydliga överenskommelser har man troligen felaktiga förväntningar, helt enkelt. Däremot är just en sådan typ av konferens väldigt viktig för att stimulera till diskussion och samverkan mellan väldigt många olika aktörer. Vi har kunnat se en utveckling från , och inte minst från , hur hela det civila samhället har kommit in, hur forskarvärlden har kommit in och hur privata aktörer har kommit in i denna typ av konferenser. Det gör det inte lättare, för vi har olika perspektiv. Det är dock ett sätt att diskutera dessa frågor och handlar eventuellt vilket jag tror kan vara väldigt viktigt och är ett arbete vi försöker göra kopplat till hållbarhetsmålen om betydelsen av att ta fram någon form av gemensam vision för vilken framtid vi egentligen vill ha. Denna måste vara väldigt bred eftersom det säkerligen råder delade meningar om hur visionen ser ut, men det ska vara någon form av gemensam vision som kan driva olika aktörer framåt ja, vi tror på utveckling, och vi tror på mer rättvisa och så vidare. Det tror vi skulle kunna hjälpa STG-arbetet, som också är en väldigt viktig plattform där forskning, civilsamhälle och politik kan samverka på ett effektivt sätt. Jag vill bara säga att även forskarvärlden ofta är delad. Det är väldigt farligt när forskare säger att de har konsensus; då är det något mysko. Det är dock naturligtvis viktigt att forskare försöker sätta ned foten ibland och säga: ser vi ändå dessa kritiska trender som vi måste ta tag i. Jag vill då framhålla en konferens innan som hette Planet under pressure. Det var en unik konferens därför att den samlade ett mycket brett forskarsamhälle just kring ett antal gemensamma visioner för utmaningar vi har framför oss. Ordföranden: för det!