bet · H001KU8 · 2013-01-08 00:00:00 — Utskottsmajoriteten ansåg dock att förslaget inte stred mot subsidiaritetsprincipen och föreslog att skulle lägga utlåtandet till handlingarna. S, SD och V reserverade sig och menade att förslaget stred mot subsidiaritetsprincipen. biföll utskottsmajoritetens förslag och utlåtandet lades till handlingarna, vilket innebar att något motiverat yttrande inte översändes till , rådets och kommissionens ordförande. prövade sex utkast till lagstiftningsakter , varav två utlåtanden avgavs. Det gäller för det första ett utlåtande (2011/12:AU3) om förslaget till förordning om Europeiska fonden för justering för globaliseringseffekter (20142020), KOM(2011) 608. Nämnas kan att detta utkast ingår i ett större paket, det s.k. sammanhållningspaketet, där även bl.a. utkasten KOM(2011) 607 och 609 (se nedan) ingår. Flera andra av förslagen i detta paket har behandlats av näringsutskottet. En faktapromemoria överlämnades till där bl.a. regeringens bedömning av subsidiaritetsprincipens tillämpning på den föreslagna rättsakten framgår. Regeringens slutsats var att åtgärder av det slag som avses med det nu aktuella förslaget bör vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utskottet instämde i regeringens bedömning, och fann att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Till utlåtandet lämnades en reservation (S). Det gäller för det andra ett utlåtande (2011/12:AU4) om förslaget till förordning om Europeiska unionens program för social förändring och social innovation, KOM(2011) 609. En faktapromemoria överlämnades till där regeringens bedömning av subsidiaritetsprincipens tillämpning i den föreslagna rättsakten framgår. Regeringens bedömning var att främjandet av mikrokreditgivning liksom stöd till socialt företagande i tillräcklig utsträckning kan uppnås på nationell nivå. Åtgärder av det slag som avses i denna del av förslaget bör därför vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utskottet delade regeringens bedömning och uttryckte tveksamhet till denna del av förslaget och ansåg liksom regeringen att åtgärder av det slag som avses i denna del av förslaget borde vara varje medlemsstats eget ansvar i enlighet med subsidiaritetsprincipen. Utskottet ansåg därför att förslaget strider mot subsidiaritetsprincipen. Till utlåtandet lämnades två reservationer (SD, V). Yttranden från andra utskott anför i sitt yttrande att utskottet subsidiaritetsprövar alla rättsakter som hänvisas till utskottet för subsidiaritetsprövning. Beredningen sker på samma sätt i samtliga subsidiaritetsärenden och utskottet gör ingen prioritering mellan dem. Enligt utskottet kan det dock vara av värde att i uppföljningen uttalar sig om huruvida det finns något utrymme för utskotten att prioritera mellan olika rättsakter och anpassa beredningen av subsidiaritetsärendena med hänsyn till hur väsentliga de bedöms vara. Enligt finansutskottets mening är det fel att lägga för stora resurser på den formella beredningen av mindre väsentliga ärenden. pekar även på att viss EU-lagstiftning på finansutskottets område endast blir tillämplig på medlemsländer i euroområdet. Det kan dock, enligt utskottet, inte uteslutas att sådana förslag ändå kan få betydelse för . genomför en sedvanlig subsidiaritetsprövning även av sådana förslag. Även när det gäller förslag om fördjupat samarbete inom ett visst område och där inte avser att delta i samarbetet kan den situationen uppkomma att förslaget inte har en omedelbar betydelse för . anser att i sin fortsatta uppföljning av subsidiaritetsprincipens tillämpning särskilt bör följa prövningen av rättsakter som inte har en omedelbar betydelse för . anser vidare att det vore värdefullt om i sin fortsatta uppföljning följer upp hur tiden för de nationella parlamentens subsidiaritetskontroll korresponderar med tiden för förhandlingsarbetet inom EU om förslagen till rättsakter. Utskottet anför att det är vanligt att förhandlingarna inom EU om förslagen till rättsakter påbörjas redan innan tidsfristen för subsidiaritetsprövning av rättsakterna löpt ut. Utskottet anser att värdet av de nationella parlamentens subsidiaritetskontroll kan förlora i betydelse om inte de nationella parlamentens subsidiaritetsprövningar kan genomföras innan eller i varje fall i inledningsskedet av förhandlingarna om rättsakterna. framför också önskemål om att , mot bakgrund av antalet motiverade yttranden som lämnat, i den fortsatta uppföljningen ska samla in information om andra länders subsidiaritetsprövningar. I samband med detta bör man undersöka om andra parlament använder andra kriterier och rutiner än för sina subsidiaritetsprövningar och om sådana skillnader kan förklara förhållandevis höga andel av alla motiverade yttranden inom EU. kommenterar också tidsramen för uppföljning. anser att värdet av uppföljningen skulle vara större om den, inklusive kammarbehandlingen, slutfördes . anför i sitt yttrande att utskottet regelbundet får information från om regeringens ståndpunkt i subsidiaritetsfrågan. Informationen får utskottet företrädesvis genom faktapromemorior som upprättas i . Vid samtliga prövningar där utskottets majoritet har kommit fram till att förslaget är i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen har utskottet vid justeringen haft tillgång till regeringens bedömning i subsidiaritetsfrågan. Utskottet vill i detta sammanhang poängtera vikten av att regeringen tydligt motiverar sitt ställningstagande i subsidiaritetsfrågan. Vidare vill utskottet betona vikten av att den subsidiaritetsprövning som de olika utskotten gör blir likvärdig. Utskottet pekar på behovet av ett löpande stöd till utskotten och deras kanslier i subsidiaritetsprövningen. I fråga om det ärende som resulterat i ett motiverat yttrande, nämligen förslaget om ändring av gränskodexen (KOM(2011) 560), anför utskottet att kommissionens förslag inte innehöll någon motivering vad gäller subsidiaritetsprincipen. Under ärendets beredning tog kommissionen emellertid kontakt med utskottets kansli. Utskottet beslutade därefter att begära in kommissionens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen i ett skriftligt yttrande och att bereda kommissionen tillfälle att vid ett sammanträde muntligen lämna en bedömning. Kommissionen skickade in ett skriftligt yttrande i subsidiaritetsfrågan och företrädare för kommissionen lämnade även sin bedömning av samma fråga vid ett utskottssammanträde. Utskottet beslutade vid första beredningen av ärendet att begära in regeringens bedömning av förslagets förenlighet med subsidiaritetsprincipen. Regeringen skickade inom den lagstadgade tiden in en bedömning av förslaget vad avser den del av förslaget som gäller återinförande av kontroller vid de inre gränserna i händelse av varaktiga brister i kontrollerna vid de yttre gränserna. Utskottet beslutade att på nytt begära in regeringens bedömning av subsidiaritetsfrågan vad gäller övriga delar av kommissionens förslag. Regeringen sände över den komplettering som begärts. Utskottet ansåg vid sin prövning av förslagets överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen att kommissionens förslag i de delar som avser återinförande av kontroller vid de inre gränserna vid hot mot den allmänna ordningen eller den inre säkerheten, såväl i förutsebara fall (toppmöten, sportevenemang, m.m.) som i oförutsebara fall (terroristattentat, m.m.), strider mot subsidiaritetsprincipen. Utskottet föreslog därför att skulle lämna ett motiverat yttrande. anför i sitt yttrande att tvåstegsmetoden används som utgångspunkt för subsidiaritetsprövningen. Utskottet begär inte regelmässigt in regeringens bedömning av subsidiaritetsfrågan utan detta avgörs från fall till fall. beslutade utskottet att begära regeringens bedömning av subsidiaritetsfrågan i ett ärende som gällde förslaget till förordning om en gemensam europeisk köplag (KOM(2011) 635). Utskottet har kunnat behandla de aktuella ärendena inom tidsfristen , men anser att det finns anledning att peka på att det i de fall då tidsfristen börjar löpa strax före eller under en längre plenifri period, t.ex. under sommar- och juluppehållen, kan vara svårt att hinna behandla ett ärende. Om utskottet beslutar att avge ett utlåtande i ärendet måste det utöver utskottsbehandlingen finnas tider såväl för bordläggning och remiss av kammaren som för en eventuell debatt i . Utskottet vill också peka på att det kan behövas för ett utskott att sätta sig in i ärendet om ärendet är komplicerat. Som exempel nämns förslaget till förordning om en gemensam europeisk köplag, där utskottet behandlade ärendet vid fem sammanträdestillfällen och i utlåtandet föreslog att ärendet skulle avgöras efter endast en bordläggning med hänsyn till att åttaveckorsfristen snart skulle löpa ut. anför att regeringens bedömning av tillämpningen av subsidiaritetsprincipen begärdes i ett ärende (KOM(2010) 794). När det gäller de två andra ärendena (KOM(2011) 461 och KOM(2011) 290) hade utskottet en överläggning med regeringen, och därmed fanns regeringens bedömning i subsidiaritetsfrågan redan tillgänglig. Utskottet konstaterade att kommissionen hade inlett ett förfarande för subsidiaritetsprövning och gjorde vid första beredningstillfället bedömningen att förslagen inte stred mot subsidiaritetsprincipen. anför i sitt yttrande att utskottet, i en strävan att uppnå ett enhetligt och lätt överblickbart system, har övergått från den tidigare använda förenklade behandlingen till en hantering där alla subsidiaritetsprövningar ska ske enligt den s.k. tvåstegsmetoden där underlagsmaterial i form av särskilda beredningspromemorior upprättas inför varje steg i utskottets beredning. I fråga om det ärende där tidsfristen överskreds med , anför utskottet att man gjorde bedömningen att frågan var av okomplicerad karaktär och att det inte fanns någon risk att förslaget bröt mot subsidiaritetsprincipen. Med anledning av den bedömningen ansåg utskottet att det inte fanns skäl att kalla till sammanträde enbart för behandling av detta ärende. Enligt trafikutskottets mening kan det vara lämpligt att överväga en effektivisering av processen så att fokus hamnar på de lagförslag där subsidiaritetsprincipen verkligen riskerar att överträdas. En internationell utblick där en översyn av hur andra parlament inom unionen hanterar subsidiaritetsfrågorna skulle, enligt trafikutskottet, kunna vara lämplig att genomföra för att inhämta idéer och goda exempel. Utskottet anser vidare att det är viktigt att regeringen tidigt i processen lämnar sin inställning i frågan eftersom tidsfristen är förhållandevis kort. Regeringens bedömning av frågan är viktig av ett flertal anledningar, bl.a. därför att regeringen är det organ som förhandlar om förslagen inom EU och därför har längre gående kunskaper om det enskilda lagförslaget än vad har tillgång till. Därtill kan det enligt trafikutskottet vara värdefullt med en sammanhållen utgångspunkt från sida, dvs. att alla utskott använder likartade bedömningskriterier för om ett förslag står i överensstämmelse med subsidiaritetsprincipen. Utskottet anför vidare att hur ett förslag behandlas kan leda till att bedömningen i sakfrågan varierar. Exempelvis kan ett förslag i och för sig anses strida mot subsidiaritetsprincipen, men eftersom behandling pågår i rådsmöten o.d. kan ett utskott, efter en överläggning med regeringen, bedöma att de delar av förslaget som strider mot subsidiaritetsprincipen inte kommer att finnas med i det slutliga lagförslaget. Utskottet vill vidare, liksom i förra årets yttrande, lyfta fram frågan om ett centralt stöd till utskotten och deras kanslier i subsidiaritetsprövningen. Ett sådant stöd skulle, menar utskottet, kunna underlätta utvecklandet av en mer likartad principiell bedömning av subsidiaritetsfrågan. Miljö- och jordbruksutskottets yttrande Miljö- och jordbruksutskottet anför att utskottet använder tvåstegsmetoden vid beredning och beslut i subsidiaritetsärendena och detta innebär att beslut och beredning sker vid olika sammanträden. framhåller betydelsen av ett gemensamt förhållningssätt för stöd till utskotten i subsidiaritetsprövningen för att nå likartade bedömningar av principiella slag. Som exempel nämns utskottets subsidiaritetsprövning av förslaget till energieffektiviseringsdirektiv (KOM (2011) 370), där utskottets helhetsbedömning var att förslaget stred mot subsidiaritetsprincipen i och med att det i förslaget fanns delar som utskottet inte kunde acceptera. Det är enligt utskottets mening angeläget att utskotten tillämpar likartade principer vid sina bedömningar. Mot denna bakgrund kan det finnas skäl att överväga ett utvidgat centralt stöd till utskotten när det gäller subsidiaritetsprövningarna. Vidare har utskottet upplevt att och regeringens genomförande av prövningar av subsidiaritetsprincipens tillämpning skiljer sig åt. Utskottet menar att det är eftersträvansvärt att och regeringen tillämpar likartade metoder vad gäller genomförandet av en subsidiaritetsprövning. Utskottet har haft tvåstegsmetoden som utgångspunkt vid subsidiaritetsprövningarna. anför i sitt yttrande att när det gäller den formella beredningen av ärendena kan sägas att utskottet i tre fall behandlade ärendet , i två fall och i ett fall . Utskottet beslutade att begära in regeringens ståndpunkt i subsidiaritetsfrågan i samtliga fall utom ett. Regeringen meddelade i dessa fall sin ståndpunkt genom faktapromemorior i respektive ärende. Utskottet delegerade av praktiska skäl rätten att begära in synpunkter från och eventuella andra myndigheter till utskottets presidium i de två ärenden som var aktuella . Utskottet konstaterar att tröskelvärdena för att ett förslag ska omprövas av kommissionen, eller någon annan förslagsställare, inte har uppnåtts i något av de 124 ärenden som har prövats av . är det parlament som har avgett flest motiverade yttranden . En förklaring till höga andel av de motiverade yttrandena kan vara att prövar samtliga utkast till lagstiftningsakter, medan många andra parlament gör någon form av urval av vilka utkast till lagstiftningsakter som prövas. finns det även andra parlament som prövar samtliga utkast men som inte avgett tillnärmelsevis så många motiverade yttranden. Flera utskott har i sina yttranden framfört synpunkter på att , i likhet med vissa andra länders parlament, borde införa någon form av urval av vilka utkast till lagstiftningsakter som prövas. Enligt mening talar övervägande skäl för att behålla den nuvarande ordningen. Utskottet vill dock framhålla att även om riksdagsordningen ställer krav på att samtliga utkast till lagstiftningsakter ska prövas av utskotten, finns det inget som hindrar att någon form av förenklad behandling används, exempelvis en sådan som trafikutskottet tidigare använde sig av. Det finns inga formella krav på att alla ärenden ska beredas på ett visst sätt eller vid ett visst antal sammanträden. En annan sak är att utskottet har uttalat att den s.k. tvåstegsmetoden bör användas för att fastställa på vilken nivå en åtgärd bör vidtas. Detta är dock endast fråga om en metod för att nå fram till om ett förslag är förenligt med subsidiaritetsprincipen eller inte. I sammanhanget bör även beaktas att ju fler länders parlament som prövar samtliga utkast till lagstiftningsakter desto större utsikter torde det finnas att uppnå tröskelvärdena för att få förslag omprövade av förslagsställaren (se även nedan). Utskottet kan även konstatera att den s.k. tvåstegsmetoden tycks användas av många utskott. Flera utskott har efterfrågat ett löpande stöd för att uppnå likvärdiga bedömningar. Tanken bakom den s.k. tvåstegsmetoden är, som utskottet även har uttalat, att den ska utgöra en vägledning för utskotten för att avgöra om en åtgärd ska vidtas på EU-nivå eller nationell nivå. Det är möjligt att metoden kan utvecklas något. har frågan om huruvida ett förslag är förenligt med subsidiaritetsprincipen ansetts vara en lämplighetsprövning, särskilt som den utförs av en politisk församlig. Utskottet vill även påpeka att utskotten har en möjlighet att begära ett yttrande från KU om det uppstår tveksamhet om subsidiaritetsprincipens innebörd och dess tillämpning i praxis. har denna möjlighet endast använts en gång. På begäran av justitieutskottet avgav KU ett yttrande om vissa frågor som gällde formerna för ett motiverat yttrande vid subsidiaritetsprövningen (prot. 2011/12:27). Även de uttalanden som görs med anledning av KU:s årliga uppföljning torde kunna tjäna som stöd för utskotten, även om det inte är fråga om ett löpande stöd . Ytterligare en tanke kan vara att seminarier anordnas för samtliga utskott och dess kanslier i syfte att utbyta erfarenheter. Enligt protokollet om tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna ska alla utkast till lagstiftningsakter översändas till de nationella parlamenten för att de ska kunna subsidiaritetsprövas. pekar på att viss EU-lagstiftning på finansutskottets område endast blir tillämplig på medlemsstater i euroområdet. genomför en sedvanlig subsidiaritetsprövning även av sådana förslag. Såsom finansutskottet nämner förekommer det även att förslag om fördjupat samarbete inom ett visst område läggs fram, där inte avser att delta i samarbetet. konstaterar att det även har förekommit att ett förslag subsidiaritetsprövats trots att inte deltar i det fördjupade samarbetet. Det gällde förslaget till förordning om genomförande av ett fördjupat samarbete om tillämplig lag för äktenskapsskillnad och hemskillnad (KOM(2010) 105) som prövades av civilutskottet (bet. 2010/11:KU18). Såsom finansutskottet anför kan det inte uteslutas att sådana förslag ändå kan få betydelse för , och de bör därför subsidiaritetsprövas i sedvanlig ordning. Utskottet delar finansutskottets uppfattning att man bör följa upp hur tiden för de nationella parlamentens subsidiaritetskontroll korresponderar med tiden för förhandlingarna inom EU om förslagen till rättsakter. När det gäller tidsramen för uppföljning har det framförts önskemål om att uppföljningen ska genomföras i stället för hösten. Skälet till att uppföljningen har genomförts är att det saknas utrymme för en sådan uppföljning i utskottet . När det gäller vilka subsidiaritetsprövningar som bör omfattas av uppföljningen har utskottet ansett att uppföljningsperioden bör knytas till kalenderår. Ett skäl för detta är den tid som behövs för att gå igenom akterna i subsidiaritetsärendena och förbereda den promemoria som remitteras till utskotten. Detta arbete brukar göras . Den uppföljning KU genomför omfattar således de subsidiaritetsprövningar som har genomförts i under . Utskottet har noga övervägt om uppföljningen skulle kunna genomföras eller om uppföljningsperioden skulle kunna knytas till riksmötesår i stället för kalenderår. Utskottets uppfattning är alltjämt dock att det saknas utrymme för att förlägga uppföljningen . Det mesta talar även för att behålla den nuvarande ordningen vad gäller uppföljningsperioden. En fördel med att behålla kalenderår som uppföljningsperiod är att även följer kalenderår vid sin rapportering av tillämpningen av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna i EU:s lagstiftningsarbete. Dessutom anser utskottet att det rentav kan vara en fördel att få lite distans till de genomförda subsidiaritetsprövningarna. Det är fråga om en uppföljning, och tanken är att se sammantagna utvecklingstendenser , inte att återigen pröva enskilda förslag. Noteras kan även att det står respektive utskott fritt att i sitt yttrande till ta upp subsidiaritetsprövningar som har genomförts våren efter det aktuella kalenderåret. Samlat utfall av genomförda subsidiaritetsprövningar och kompetensfördelningen mellan EU och medlemsstaterna Till detta betänkande bifogas en tabell över vilka utkast som prövats av respektive utskott, se bilaga 12. Tabellen innehåller även uppgifter . Tabellen innehåller också uppgifter om vilken rättslig grund i EUF-fördraget som i huvudsak ligger till grund för de olika utkasten och vilket politikområde utkasten i huvudsak gäller. I det följande görs sammanställningar av utfallet indelat efter utskott. Tabellerna innehåller en uppdelning på politikområde, rättslig grund i EUF-fördraget och uppgift om antal utkast till lagstiftningsakter. I tabellerna redovisas antalet utkast dels för tiden , dels för . prövade , som nämnts, två (2) utkast till lagstiftningsakter, se tabellen nedan. Värt att notera är att det var fråga om utskottets två första prövningar sedan Lissabonfördraget trädde i kraft. Tabell 2 Uppdelning per politikområde, rättslig grund och antal utkast till lagstiftningsakter inom område Rättslig grund i EUF-fördraget Fri rörlighet för unionsmedborgare Den rättsliga grunden för det första förslaget om ändringar i öppenhetsförordningen (KOM(2011) 137) är artikel 15.3 i EUF-fördraget. Enligt denna artikel ska varje unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat ha rätt till tillgång till handlingar hos EU:s institutioner. Målet med det andra förslaget om Europaåret för medborgare ((2011) 489) uppges vara att underlätta för EU-medborgare att utöva sin rätt att fritt röra sig och uppehålla sig i andra medlemsstater än den där de är medborgare. Förslagets rättsliga grund är artikel 21.2 i EUF-fördraget varav det framgår att om en åtgärd från unionens sida är nödvändig för att uppnå detta mål och om inte befogenheter för detta föreskrivs i fördragen får och rådet anta bestämmelser i syfte att underlätta utövandet av dessa rättigheter. Av tabellen nedan framgår att av de elva (11) lagstiftningsutkast som prövades av finansutskottet innehåller sju (7) av utkasten förslag om tillnärmning av lagstiftning som gäller den inre marknaden. Fyra (4) utkast innehåller förslag om etableringsrätt. Ett (1) utkast innehåller förslag som rör statistik och ett annat (1) innehåller förslag om straffrättsligt samarbete. Ytterligare ett (1) rör fri rörlighet av tjänster. Nämnas kan att två av utkasten innehåller förslag som grundar sig på flera artiklar i EUF-fördraget och därmed berör flera politikområden. Det gäller förslagen KOM(2011) 8 och 683. Tabell 3 Uppdelning per politikområde, rättslig grund och antal utkast till lagstiftningsakter inom finansutskottets område Rättslig grund i EUF-fördraget Totalt antal utkast* art. 50, 52, 53 Fri rörlighet för tjänster Ekonomisk och monetär politik art. 121, 126, 136 Ekonomisk, social och territoriell sammanhållning (strukturfonder) * Vissa av utkasten berör flera politikområden, vilket innebär att summan av antalet utkast i tabellen är fler än antalet prövade utkast. Totalt prövade finansutskottet 24 utkast till lagstiftningsakter . Om man ser till de huvudsakliga politikområdena finner man att allra flest utkast (10) grundar sig på artikel 114 i EUF-fördraget, dvs. det är fråga om förslag som gäller tillnärmning av lagstiftning. Därefter följer sju (7) utkast som innehåller förslag som gäller etableringsrätt. Fem (5) förslag har lagts fram som gäller den ekonomiska och monetära politiken. Två (2) förslag innehåller förslag om statistik. Ett (1) förslag grundar sig på den s.k. flexibilitetsklausulen. Övriga förslag rör fri rörlighet för tjänster (1), straffrättsligt samarbete (1) och ekonomisk, social och territoriell sammanhållning (1). Sammantaget och 2011 har tre av de förslag som har lett till utlåtanden från finansutskottet och där har avgett motiverade yttranden grundat sig på artikel 53.1 i EUF-fördraget, dvs. etableringsrätt, se bilaga 12. Det gäller dels kommissionens förslag till direktiv om insättningsgarantisystem (KOM(2010) 368) och kommissionens förslag om ändring av direktivet om system för ersättning till investerare (KOM(2010) 371) som avgjordes , dels kommissionens förslag till direktiv om kreditinstitut och värdepappersföretag (KOM(2011) 453) som avgjordes . Ett av de förslag som har lett till ett motiverat yttrande från på förslag från finansutskottet grundade sig på artikel 114 i EUF-fördraget, dvs. förslaget gällde tillnärmning av lagstiftning, se bilaga 12.