bet · H001NU24 · 2013-06-11 00:00:00 — Hittillsvarande erfarenheter talar för att detta är nödvändigt för att utvecklingen ska gå åt rätt håll och i tillräckligt hög takt. Vi välkomnar därför regeringens positiva hållning till ett bindande mål för minskning av växthusgasutsläpp till 2030. Vi vill dock, i likhet med våra partiers representanter i miljö- och jordbruksutskottet, framhålla värdet av att redan nu ta fram ett mål även . Detta skulle ge en färdig trappa till 2050-målet en sänkning av utsläppen vilket skulle gynna jobben och konkurrenskraften. EU:s klimatmål måste vara mer ambitiöst än vad kommissionen har föreslagit för att det ska bli möjligt att klara 2050-målet och för att få en större trovärdighet i förhandlingarna. Vi anser dessutom att EU bör sikta in sig mot den övre delen av det ovan omnämnda målintervallet som har angivits . EU måste ta på sig ledartröjan i kampen för klimatet och ensidigt ikläda sig åtaganden om utsläppsminskningar. De rika länderna som står för den stora delen av utsläppen måste således gå före. I överensstämmelse med vad som sägs i våra partiers gemensamma avvikande mening i miljö- och jordbruksutskottets yttrande anser vi att det är viktigt att på allvar sätter fart på investeringarna i förnybar energiproduktion, i infrastruktur och i energieffektivisering. ska tydligt stå upp för en progressiv energi- och klimatpolitik som stärker konkurrenskraften och som bygger broar till jobb och välfärd. Klimatmålen ska gälla parallellt med mål om sysselsättning och välfärd, inte vara underordnade dessa. Vi står även bakom övriga klimatpolitiska ställningstaganden som redovisas i den ovan refererade avvikande meningen. Det gäller exempelvis synen på CDM (Kyotoprotokollets mekanism för ren utveckling) och på EU:s utsläppshandelssystem. Som vi har framhållit ovan ser vi ett stort värde i bindande ambitiösa mål på klimat- och energiområdet. I motsats till regeringens mer avvaktande hållning menar vi att det behövs ett nytt bindande mål för produktionen av förnybar energi till 2030. För att stödja satsningar på produktion av förnybar energi och infria målsättningen om ett energisystem baserat enbart på förnybara energikällor kan höjda ambitioner inom ramen för det svensk-norska elcertifikatssystemet fungera som en god förebild. Även när det gäller energieffektivisering förordar vi bindande mål. För att nå ett hållbart samhälle krävs större fokus på energieffektivisering, i form av både energibesparingar och smartare energianvändning. Att energianvändningen ökar innebär att utvecklingen går åt fel håll, och det är tydligt att dagens styrmedel inte räcker till. Ett marknadsbaserat system med s.k. vita certifikat skulle kunna vara ett alternativ, då ett sådant system innebär just obligatoriska mål för energieffektivisering. Vi vill också att tydligt står upp för synsättet att de nödvändiga energieffektiviseringsåtgärderna inte ska ses som kostnader, utan som lönsamma investeringar, som vid pristoppar dessutom minskar sårbarheten och elkostnaderna för såväl hushållen som industrin. I likhet med vad vi gjorde i anslutning till behandlingen av energifärdplanen vill vi här på nytt understryka vår tveksamhet inför att knyta för stor tilltro till kärnkraft och CCS-teknik som medel för att minska utsläppen av växthusgaser. En väl utvecklad energiinfrastruktur är viktig för att EU ska kunna agera kraftfullt på det klimat- och energipolitiska området. Vi vill därför avslutningsvis betona vikten av att EU:s stöd till infrastruktursatsningar ska understödja att EU och dess medlemsstater når de beslutade klimat- och energimålen. För oss är det därför främmande att EU stöder infrastruktursatsningar som låser in i ett fossilbränsleberoende. Med hänvisning till det anförda förordar vi att lägger utlåtandet till handlingarna. om EU:s klimat och energipolitik till 2030 motiveringen (SD) av (SD). För att ska kunna upprätthålla en hög internationell konkurrenskraft och levnadsstandard måste energipolitiken i inriktas på att säkerställa en prisvärd och tillförlitlig energiförsörjning för såväl hushåll som näringsliv. Det är därvidlag viktigt för en nation att ha kontroll över sin egen energiförsörjning, men detta utesluter inte att energisystem kan delas och utvecklas genom samarbete mellan nationer i närområde. Jag och föredrar en hög grad av självförsörjning och att det svenska energisystemet utvecklas med fokus på leveranssäkerhet och miljöansvar. Jag är i grunden positiv till att det tas fram en handlingsplan för en långsiktig och hållbar klimat- och energipolitik med utgångspunkt i vad som sägs i kommissionens grönbok. Jag har dock ett antal synpunkter på grönboken och är i några avseenden djupt kritisk till hur såväl kommissionen som regeringen förhåller sig till vissa centrala frågor som tas upp. De s.k. 20-20-20-målen är en god grund för nya mål, men för att säkerställa ett realistiskt och förankrat förslag, behövs det en utvärdering av de åtgärder som har vidtagits för att nå dessa mål. I beräkningarna måste de mål som faktiskt har uppnåtts exempelvis vägas mot effekterna på den europeiska konkurrenskraften, förekomsten av s.k. koldioxidläckage, infrastrukturinvesteringar samt elnätens funktion och kapacitet. En viktig utgångspunkt för klimatpolitik är som redovisas i den avvikande mening partiets representant har fogat till miljö- och jordbruksutskottets yttrande att vi vänder oss mot en politik som innebär att ska agera föregångare genom att ta på sig ett väsentligt större klimatåtagande än omvärlden. I likhet med vad som sägs i den avvikande meningen, anser jag det vara orimligt att , som har en näst intill helt koldioxidfri elproduktion, ska behöva axla ett mycket kostsamt och ineffektivt klimatok. Det är absurt att , som har lägst utsläpp i hela EU, åläggs de största åtagandena när det gäller utsläppsminskningar. En för central uppfattning, som det finns skäl att upprepa i anslutning till de frågor om mål som kommissionen ställer i grönboken, är att eventuella bindande mål för att minska utsläppen av växthusgaser inte får äventyra vare sig de enskilda nationernas eller hushållens ekonomi. Det är nödvändigt att åtaganden inom EU i stället kopplas till ansträngningar att komma fram till bindande mål på global nivå. Det är positivt att ramen bygger på långsiktighet och är inriktad mot ett mål om internationella avtal. Det saknas dock närmare preciseringar av vilka marknadsaktörer som kommer att tvingas bära kostnaderna för att nå målet. Jag anser det vara av största vikt att konkurrenskraften för såväl den svenska som den europeiska industrin inte försämras i den utsträckningen att koldioxidgenererande produktion flyttas till länder med en mindre ambitiös klimatpolitik (s.k. koldioxidläckage) eller där andra miljöhänsyn, arbetsrätt och mänskliga rättigheter är åsidosatta. EU kan mycket väl ta en ledande roll i internationellt samarbete gällande utsläpp av växthusgaser, men att EU ska gå före och ställa hårdare krav på medlemsstaternas industri i förhållande till den globala marknaden ser jag som långsiktigt orealistiskt och till direkt men för det globala klimatarbetet. Mot bakgrund av att koldioxidutsläppen ökar markant på andra håll i omvärld anser jag att det bör göras en djupare konsekvensanalys av att en ambitiös klimatpolitik ensidigt förs i en begränsad del av världen. Jag vill även upprepa den hållning som representant i utskottet stod bakom i samband med att behandlade kommissionens energifärdplan . Innebörden är att jag inte anser att det ska slås fast ett bindande sådant mål för energieffektivisering på EU-nivå. Jag finner heller ingen anledning att, som regeringen gör, uppmana kommissionen att utreda ett sådant mål ytterligare. Min hållning är i stället att energieffektivisering visserligen bör ses som en angelägen åtgärd men att det ska vara en fråga för de enskilda medlemsstaterna att utforma mål och att göra det på marknadsmässiga villkor. Villkoren är helt enkelt alltför olika i EU:s medlemsstater för att effektiva gemensamma normer och system ska kunna appliceras. Jag anser att koldioxidbeskattning på nettoutsläpp är ett ekonomiskt styrmedel som är användbart för att klara klimatmålen. EU bör också utforska möjligheten att beakta koldioxidutsläpp vid fastställandet av tariffer för import av varor. Ett gemensamt internationellt pris på koldioxid är ett steg i rätt riktning. Detta ska fastställas i samförstånd på internationell basis med bindande avtal mellan ledande nationer eller mellan olika sektorer. Beroendet av fossila bränslen, i första hand kol, måste brytas. För att ska kunna minska sina växthusgasutsläpp kommer kärnkraften att spela en viktig roll. En satsning på ny kärnkraftsteknik bör därför vara en naturlig ledstjärna i EU:s fortsatta arbete med att minska växthusgasutsläppen. För att EU ska kunna ha en säker tillgång till energi är det önskvärt att beroendet av import från instabila stater minskas och att sådan import helt fasas ut. Det är av särskild vikt att beroendet av importerad gas inte ökar och att de nationella energiförsörjningsplanerna inte blir beroende av andra nationers energiförsörjningsplaner. Ett viktigt steg är att varje medlemsstat strävar mot att vara självförsörjande när det gäller elproduktion. Priset på el ökar och de europeiska elnätens kapacitet har nått sin gräns. Därutöver planeras en stor utbyggnad av intermittenta energislag, och behovet av ytterligare investeringar i en decentraliserad infrastruktur ökar. Detta kan komma att medföra oerhörda kostnader men även innebära problem för en del närliggande nationer då deras elnätskapacitet belastas till bristningsgränsen av energipikar som bl.a. härrör från vindkraften. Enligt min uppfattning bryts inte fossilbränsleberoendet mest effektivt genom kraftfulla subventioner till förnybar energiproduktion som vindkraft, solkraft och biodrivmedel. EU bör således fasa ut subventioner för vissa intermittenta energislag och i stället säkerställa tillgången på bas- och reglerkraft. Avslutningsvis vill jag betona att det är av stor vikt att elöverföringskapacitet till inte förstärks innan vår nationella kapacitet är fullt utbyggd. Detta för att sydsvenska elkonsumenter ska slippa drabbas av ett högre elpris som en följd av ökad efterfrågan i övriga och överföringsbegränsningar inom landet. Med hänvisning till det anförda förordar jag att lägger utlåtandet till handlingarna. Förteckning över granskade dokument Europeiska kommissionens grönbok om en ram för klimat- och energipolitiken (KOM(2013) 169). Miljö- och jordbruksutskottets utlåtande En ram för klimat- och energipolitiken beslutade att bereda miljö- och jordbruksutskottet tillfälle att lämna ett yttrande över grönboken om klimat- och energipolitiken (KOM(2013)169 slutlig). Miljö- och jordbruksutskottet har beslutat att yttra sig över de delar i grönboken som rör utskottets beredningsområde. I yttrandet finns två avvikande meningar. beslutade och bekräftade ett mål för EU att minska utsläppen av växthusgaser till 2050 för att tvågradersmålet ska kunna uppfyllas. presenterade kommissionen tre färdplaner för klimat- respektive energiområdet samt för transportsektorn. presenterade kommissionen sin grönbok om ett klimat- och energiramverk med utgångspunkt i färdplanerna. Kommissionen konstaterar i grönboken att ett nytt ramverk för klimat- och energipolitiken behövs och att en tidig överenskommelse är viktig för att EU ska kunna vara pådrivande i förhandlingarna om en ny global klimatöverenskommelse , samt att en överenskommelse inom EU bör träffas innan den nya klimatöverenskommelsen ska antas 2015. I grönboken ställer sig kommissionen bakom de tidigare färdplanerna men pekar också på att en rad omvärldsfaktorer och förhållanden måste beaktas när ett nytt ramverk formuleras rörande exempelvis konsekvenser av den pågående ekonomiska krisen och utvecklingen på de internationella energimarknaderna. innehåller inga skarpa förslag på åtgärder eller styrmedel utan är tänkt att utgöra ett underlag för en europeisk klimat- och energidiskussion syftande till ett uppdaterat eller nytt ramverk. innehåller en genomgång av EU:s nuvarande politik på klimat- och energiområdet. Framsteg mot uppfyllande av 2020-målen noteras. resonerar vidare kring förutsättningar för nya mål efter 2020, överensstämmelse mellan policyinstrument och effekter på konkurrenskraften. Särskilt problematiseras sambanden mellan klimatmål och mål för förnybar energi respektive energieffektivisering. Publiceringen av grönboken innebär starten för ett offentligt samråd om EU:s klimat- och energipolitik till 2030 som i kommissionens regi pågår fram till . Miljö- och jordbruksutskottet har beretts tillfälle att yttra sig över grönboken och tar i det följande ställning till de delar som berör utskottets beredningsområde. Miljö- och jordbruksutskottet välkomnar kommissionens grönbok om ett klimat- och energiramverk . pekar på avgörande frågeställningar om utformningen av EU:s framtida klimatpolitik. Utskottet anser att ett 2030-ramverk bör beslutas . När ett sådant ramverk tas fram måste erfarenheter från det nuvarande ramverket tillvaratas och utvecklingen i omvärlden beaktas. En stärkt europeisk klimat- och energipolitik gör det möjligt för näringslivet att fatta investeringsbeslut med utgångspunkt i informerade antaganden om exempelvis framtida utsläppspriser. Mot denna bakgrund bör ett bindande klimatmål för EU till 2030 beslutas . Ett sådant mål kan också påskynda utvecklingen av lågutsläppsteknik. Utskottet anser vidare att ett klimatmål för EU till 2030 bör sättas så att målet att minska utsläppen till 2050 kan uppfyllas på ett kostnadseffektivt sätt. Detta var också utgångspunkten för kommissionens färdplaner till 2050 på klimat- och energiområdena som stöder. Det är även utskottets uppfattning att ett bindande klimatmål till 2030 ska inkludera internationella åtgärder. Utskottet vill avslutningsvis understryka att det finns en tydlig koppling mellan ett tidigt fastställande av bindande klimatmål för EU till 2030 och de internationella klimatförhandlingarna. Vid i beslutades att en ny internationell klimatöverenskommelse ska antas 2015 och träda i kraft . För att inta en ledande roll i förhandlingarna om den nya överenskommelsen, i syfte att påverka andra parter och slutresultatet i positiv riktning, behöver EU besluta om 2030-mål . På miljö- och jordbruksutskottets vägnar Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (S), (M), (M), (M), i (S), (S), (FP), (S), (C), (S), (M), (KD), (SD), (V), (M), (S) och (MP). Avvikande mening (S, MP, V) (S), i (S), (S), (S), (S), (V), (S) och (MP) anför: EU:s klimatpolitik har varit aktiv . Efter tre misslyckanden i de internationella klimatförhandlingarna borde det vara värt att pröva en ny strategi. En som bygger mer på förtroende och respekt. Det handlar om att på hemmaplan på allvar sätta fart med investeringar i förnybart, i infrastruktur och energieffektivisering. Och att visa på att en mer progressiv klimatpolitik tjänar oss väl, stärker vår konkurrenskraft, bygger broar till jobb och välfärd. Klimatmålen ska gå parallellt med mål för sysselsättning och välfärd, inte vara underordnade dessa. EU har förmågan och förutsättningarna, och därför måste EU ensidigt ta på sig åtaganden om utsläppsminskningar och inte passivt besluta om åtaganden som ska träda i kraft först sedan andra gjort samma sak. Omställningen till ekologiskt hållbar utveckling är ett ansvar för hela världssamfundet, men vi rika länder som står för den stora delen av utsläppen ska gå före. För det krävs förebilder. huvudsyfte är att diskutera klimatmål . Vi menar att ett mål till 2030 för utsläpp av växthusgaser är nödvändigt för att ge långsiktiga signaler som behövs för investeringar. Ett mål även redan nu skulle ge en färdig trappa till 2050-målet, vilket skulle gynna jobb och konkurrenskraft. Kommissionens förslag till mål grundar sig på en rak linjär utvecklig med ett mål på minus mot det lägre målet på minus till 2050. Men EU har satt sitt 2050-mål som ett spann minus . Vi förordar att EU siktar mot den övre delen av spannet. Utskottet ska därför, menar vi, förorda att EU:s klimatmål formuleras ambitiösare än kommissionens förslag för att det ska bli möjligt att klara 2050-målet och för att få en högre trovärdighet i förhandlingarna. Målet bör sättas ensidigt utan krav på åtgärder från andra länder för att undvika de låsningar som har uppstått i klimatförhandlingarna. Kommissionen har i grönboken en betydligt mer kritisk hållning till kompensation med hjälp av internationella insatser, t.ex. mekanismen för ren utveckling (Clean Development Mechanism, CDM). Vi menar att detta är något som även den måste ta till sig för att inte ska tappa i konkurrenskraft. Vi menar liksom kommissionen att det finns en stor osäkerhet om tillgången till internationella krediter efter 2020 och att användning av krediter kan skapa osäkerhet om vad som krävs internt i EU. Dessutom har EU:s näringsliv och regeringar via CDM-krediter subventionerat konkurrerande sektorer i , och . Kommissionen förespråkar i stället en övergång till projektbaserad kompensation, t.ex. till utsläppshandelssystem i utvecklingsländer eller införande av andra mekanismer. Vi menar att vi måste sluta räkna in internationella insatser i klimatmålet eftersom det leder till att omställningen till lågutsläppsteknik inte stimuleras, vilket drabbar vår konkurrenskraft långsiktigt, som tveksam additionalitet kan innebära att utsläppsminskningarna blir mindre än planerat. I kommissionens grönbok diskuteras också framtiden för EU:s utsläppshandelssystem (ETS). Vi menar att kommissionens analys visar att systemet behöver göras om så att det tar större hänsyn till konjunktursvängningar. Inte minst visar erfarenheterna på riskerna med att sätta alltför låga utsläppsmål, vilket översätts till alltför svaga drivkrafter för klimatomställning i den handlande sektorn. Vi menar att och behöver en fortsatt kraftfull satsning på förnybar energi och på energieffektivisering, vilket är nödvändigt för att nå klimatmålen. Men i grönboken uttrycker kommissionen tveksamheter kring ett nytt förnybarhetsmål till 2030. Ett mål för förnybar energi och energieffektivisering är nödvändigt för att stärka jobben och minska importen av teknik och energi. Kommissionen diskuterar också hur EU:s klimatpolitiska åtgärder kan öka efterfrågan och tillväxten i den koldioxidsnåla ekonomin. Ett förslag som kommissionen lanserar är att använda intäkterna från EU:s utsläppshandel till innovationer. Stöd till klimatinnovationer är väsentligt för att ge möjlighet till pilotanläggningar och fullskaleförsök med ny klimatteknik. är det viktigt att kanalisera intäkter från utsläppshandeln till FN:s gröna fond för klimatinsatser i fattiga länder. Sektorsmål, alltså nedbrutna mål för transporter, energi, industri etc. kan göra det lättare att besluta om styrmedel. Kommissionen öppnar för detta i grönboken och utskottet bör stödja detta i sitt utlåtande, menar vi, under förutsättning att sektorsmålen sätts med hänsyn till potentialen och kostnadseffektiviteten i respektive land. finns det oklarheter kring den färdplan mot 2050 för klimatpolitiken som kommissionen lagt fram. Detta har blockerats av några medlemsländer. Här måste och EU:s insatser för att övertyga de tveksamma länderna öka. Den är grunden för arbetet med 2030-målen. Regeringen bör stödja kommissionens fortsatta arbete med att förankra färdplanen. Avvikande mening (SD) (SD) anför: vänder sig emot en politik som gör gällande att ska gå före i klimatpolitiken med väsentligt större åtaganden i en klimatomställning gentemot omvärlden. har den industrialiserade världens lägsta koldioxidutsläpp, vilket till stor del är kopplat till att gjorde en stor omställning från fossila bränslen för uppvärmning . Likaså har kärnkraften och vattenkraften gett en svensk elproduktion som i princip är fri från koldioxidutsläpp. Ytterligare åtgärder för att minska utsläppen blir därför väldigt kostsamma som de åtgärder som faktiskt görs snarare ökar utsläppen än minskar dem. Exempel på detta är så kallad förnybar energi såsom vindkraft, solkraft och biodrivmedel som är lastade med stora inneboende brister. Vägen framåt är teknikutveckling snarare än subventionerade introduktioner av befintlig teknik, vilket i de flesta fall är rena återvändsgränder. I den mån EU ställer sig över svenska beslutsfattare menar vi att det är vanskligt att EU går före resten av världen i stället för att invänta internationella avtal. Det är också rent absurt att , som har lägst utsläpp i hela EU, åläggs de största utsläppsminskningsåtagandena. Medan och EU reducerar utsläppen med olika former av skatter och avgifter så ökar importen av varor som inte längre på marknadsmässiga grunder kan produceras i och . Bara har ökat sina utsläpp av koldioxid med runt 140 gånger totala utsläpp och ökar just nu sina utsläpp med ungefär 10 gånger totala utsläpp. I det perspektivet bör man göra djupare konsekvensanalyser av en ambitiös klimatpolitik som ensidigt förs i en begränsad del av världen. Vi anser att det i flera delar är mycket positivt att det sker samarbete i gällande gränsöverskridande miljöfrågor även om vi ser att sådana samarbeten ska ske genom bi- och multilaterala avtal och inte genom en överstatlig union. Vi vill dock framföra att det är vanskligt att slå fast mycket långtgående klimatmål som bara en mycket begränsad del av världen anammar. Man måste också fördjupa förståelsen för hur de föreslagna utsläppsmålen skulle påverka unionens och ekonomi och konkurrenskraft på lång sikt. Många länder inom EU befinner sig i en pågående och allvarlig ekonomisk kris, och hur länge detta kommer att fortgå vet vi inte. Att i detta läge förbinda sig till stora ogenomtänkta omställningar förefaller inte rationellt. Ökade energipriser har blivit ett reellt problem i stora delar av både för hushåll och företag. Med ökade energipriser och andra kostnader tappar i konkurrenskraft gentemot omvärlden, vilket fördjupar den ekonomiska krisen. Vi menar därför att klimatpolitiken både nationellt och i EU måste revideras från grunden. Vi ska nu debattera näringsutskottets utlåtande 24 om granskning av om klimat- och energipolitiken till 2030.Låt mig inledningsvis yrka bifall till reservation 1 som är gemensam för Socialdemokraterna, talman! Inte sällan beskrivs utmaningarna att klara att möta och avvärja hoten mot de globala miljö- och klimatförändringarna som de största utmaningar som vi står inför. Det stämmer att de är svåra, tuffa och utmanande men inte desto mindre nödvändiga. Alternativen är nämligen så ohyggligt mycket värre.För att kunna bli framgångsrik inom klimat- och miljöområdet krävs naturligtvis internationella överenskommelser, eftersom merparten av de problem vi talar om i alla avseenden är gränsöverskridande.Det faktum att EU lyckades enas om de så kallade 20-20-20-målen var ett framsteg i kampen för en klokare klimat- och energipolitik, i första hand på europeisk nivå.Denna uppgörelse gav och ger en tydlig ram för energi- och klimatpolitiken . Mycket tyder på att EU kommer att klara åtminstone två av de tre mål som sattes upp. Målen för utsläppsreducering och andelen förnybar energiproduktion kommer att uppnås - allt talar för det - däremot inte målet om 20 procents energieffektivisering.Fru talman! Den nu aktuella grönboken från EU är naturligtvis ett uttryck för kommissionens insikt om att nya mål för energi- och klimatpolitiken för tiden och för att nå målen till 2050 måste formuleras nu och att det är bråttom. Det är dags att ta nästa steg inom europeisk energi- och klimatpolitik. Vi har inte råd att vänta. Därför är kommissionens ambitionstakt vad avser tidplanen för nya förslag minst sagt ambitiös. Från vår sida hälsar vi med tillfredsställelse att kommissionen nu startar detta viktiga och nödvändiga arbete.