bet · H001CU9 · 2013-03-05 00:00:00 — Och det blir inte mer seriöst när regeringspartierna försöker få det till att ni har jobbat med det på ett bra sätt.Jag tror att man får leta länge innan man hittar en ny lagstiftning som är så dåligt förberedd som den här. under tidigare debatter med bostadsminister eller med hans främsta tjänsteman har man faktiskt sagt: Vi hann inte. Då blir det oerhört konstigt.Du försöker få det till att oppositionen kom med sitt förslag om en kommittémotion efter att regeringen hade aviserat kommittén med regionplaneringar. Det blir inte mer seriöst av det. Vi har krävt en parlamentariskt tillsatt kommitté för att jobba med just . fick vi reda på att regeringen nu aviserade en ny kommitté. Det är inte utan att man kan tycka att detta blir ganska intressant. Det är väl ett tecken på självkritik från Socialdemokraternas sida om man säger att detta var en dåligt förberedd lagstiftning, men man utelämnar att det var en S-regering som tillsatte den långa utredning som ledde fram till förberedelserna för lagen. Det var en S-regering som skrev direktiven till den utredning som var dåligt förberedd, hävdar nu välkomnar att man idkar en del självkritik. Det är väl viktigt att göra det. Jag kan inte tolka hennes inlägg på något annat sätt. Vi kan nog vara överens om att det finns brister och saker och ting som vi behöver rätta till. Det finns saker och ting som måste ses över. Det är i grund och botten en ganska normal hållning när man ser hur verkligheten fungerar. Man måste vara beredd att göra förändringar.Hur hanterar man då det från vår sida? Vi är väldigt tydliga. Vi är beredda att vända på varenda sten. Vi är beredda att tillsätta utredningar och gå igenom vad som är problemet och vilka förändringar som måste göras. I stället för att välkomna detta säger att utredningarna inte räcker. Utredningarna handlar ju om precis de problem som tar upp, men i stället vill hon utreda själva utredningarna en gång till. Jag kan inte tolka tillkännagivandet på annat sätt.Vem är det som efterfrågar de här utredningarna? Vem är det som kräver att de måste göras? Jag läste ett pressmeddelande från på HSB som var jätteintressant. Han sade: Vad som behövs nu är egentligen inte fler utredningar av hur vi ska få fart på byggandet, utan vi behöver konkreta förslag från regeringen. är ju en person som och andra socialdemokrater annars brukar hålla med, så min motfråga blir: Varför har fel när han säger att det inte behövs fler utredningar utan att det behövs konkreta beslut? Det vore intressant att höra vad Socialdemokraterna säger om det. Du sade i ditt anförande, , att det här är en komplicerad lagstiftning. Det håller jag med om. Det är en väldigt stor och komplicerad lagstiftning, men min slutsats av det är precis det motsatta mot vad regeringen har gjort. Ni har ju vägrat att ta in kunskap och synpunkter från de andra partierna.Det är helt riktigt att tog initiativ till att förändra , men har vi haft en annan regering. I arbetet från har vi påtalat när vi har sett brister, och vi har haft många synpunkter. Vi har ända från det att den nya regeringen tillträdde tyckt att en sammansatt parlamentarisk kommitté där alla partier är med skulle ge förutsättningar för en lagstiftning som vi alla kan stå för. Det har regeringen vägrat.I stället har man ägnat tid åt att lappa och laga, och det har blivit mer och mer av ett lapptäcke. Inte kan väl du heller säga att alla kommuner ute i landet och alla privatpersoner som vill bygga och förändra sina liv har fått det lättare med den här lagstiftningen? Vi är oroliga för att det kommer att fortsätta på det här sättet. Varför är ni då så prestigebundna att ni inte kan gå med på att sätta er i en parlamentarisk grupp och gör om och gör rätt, så att det blir en lagstiftning som håller både och till sitt innehåll? En viktig poäng kom fram i andra replik här. Det handlar om varför man inte vill släppa in fler och låta andra komma till tals. Det är en ganska märklig hållning ungefär efter att bostadsministern har aviserat att han tänker tillsätta just en parlamentarisk utredning för att gå igenom de frågor som i övrigt inte är utredda . När det gäller regionplanering har man ju inte gjort någon bred översyn. Det är man beredd att göra . Man är beredd att diskutera det med alla andra också.Sedan riktas i stället kritiken från Socialdemokraterna mot att regeringen måste lyssna mer, för det är en minoritetsregering. Då är det viktigt att poängtera att representerar ett parti som mig veterligen inte har suttit i majoritetsregering sedan var statsminister. Att det ser ut på det sättet är alltså inte helt ovanligt.Den viktiga poängen är fortsatt vem det är som kräver detta. Att man ska gå igenom och göra förändringar är vi ju alla överens om. Alla förändringar vi diskuterar finns det svart på vitt på. De är listade allihop.Det vi inte vill göra och som jag heller inte tror att någon tjänar på är att utreda utredningarna en gång till. I den del som gäller regionplanering, som ni också tar upp i ert tillkännagivande, delar vi ju bilden. Regeringen har redan aviserat att det är på väg. Det blir väldigt märkligt att förhålla sig till ett tillkännagivande där man vill utreda saker en gång till. Så skapas ju inte fler bostäder.Detta gör att konfliktlinjen är tydligare än den har varit på . Vi har en alliansregering som levererar konkret politik, går igenom de saker som behöver utredas och vill bygga fler bostäder, och vi har en opposition som bara vill utreda. Sedan blir det upp till väljarna att fundera på vilken av de hållningarna som leder till flest nya bostäder. lämnade den dåvarande socialdemokratiske bostadsministern över en proposition till med bland annat förslag till en ny lag om byggnadsgaranti. senare, , var dåvarande bostadsutskottet färdigt med sin beredning och överlämnade betänkandet Byggnaders inomhusmiljö till riksdagen.Efter en mindre ceremoni på grund av att det var inleddes debatten om Byggnaders inomhusmiljö. Beslutet innebar en tioårig byggfelsgaranti. Garantin omfattade ersättning för att avhjälpa fel i byggnaders konstruktion, fel i material som använts i byggnaden eller fel beroende på själva utförandet. Garantin omfattade även avhjälpandet av de skador som orsakats av felet eller felen.Efter regeringsskiftet förhalades ikraftträdandet två gånger med olika motivering. infördes den byggfelsförsäkring som sedan har förändrats och även utsatts för ganska omfattande kritik. Det var med den som exempelvis kryphålet utvecklingsfel skapades.Med tanke på hur många människor som fått både sin hälsa och sin ekonomi totalförstörd på grund av sjuka-hus-skador är det ganska intressant att läsa såväl riksdagsprotokollet från som en del annat som då sades. Jag tänker återkomma till det.I civilutskottets betänkande 9 om planering och byggande är faktiskt 30 av de totalt 69 yrkanden som behandlas förslag från . Det innebär att jag skulle behöva en talartid på betydligt för att hinna beröra alla dessa yrkanden. För att bespara kammaren en del tid tänkte jag därför i huvudsak hålla mig till frågan om byggfel och så kallade sjuka hus. För tids så yrkar jag bifall enbart till reservation 11 men står självfallet bakom alla de övriga yrkanden har.Jag yrkar också avslag på reservation 1, om det nu skulle vara någon som yrkar bifall till den, eftersom behovet är väldigt stort av ett samlat grepp när det gäller plan- och bygglagen.Den extremt spretiga hantering som regeringen har valt och som vi har hört om i de tidigare replikskiftena när det gäller frågorna kring PBL avslöjar egentligen bara hur oerhört splittrad regeringen rimligtvis måste vara i centrala delar när det gäller samhällsbyggnadsfrågor.Det är allvarligt på ett område där behovet av ett brett förankrat beslut är väldigt stort, ett beslut som kan skapa den verkliga långsiktigheten, som är oerhört nödvändig på det här området.Jag tycker att det replikskifte som har varit nu är ganska tydligt. Det visar att vi har en opposition som faktiskt vill göra någonting. Här har vi en opposition som faktiskt vill se till att vi kan bygga, och så har vi en regering som inte vill. Man säger att man vill vara öppen och samarbeta, men man vill inte att någon annan ska delta, utan man ska sköta arbetet själv.Det handlar inte om att utreda, som försöker påvisa. Det handlar om att samordna. Det är det som det är fråga om, att få alla dessa olika pusselbitar att falla på plats så att vi får någonting som fungerar i verkligheten. Det är just det vi vill, att det ska fungera på riktigt.Med tanke på hur det parlamentariska läget ser ut i och hur det förmodligen kommer att se ut även efter nästa val är förslaget från oppositionen eller den utskottsmajoritet som vi har när det gäller just den här punkten både konstruktivt och, som jag kan se det, den enda framkomliga vägen för att vi ska få en verklighet där de som är satta att hantera lagstiftningen faktiskt kan få den att fungera.Herr talman! Trots att det var ett antal av dåvarande oppositionspartier som drev frågan om åtgärder mot sjuka-hus-sjukan, som den kallades , kan man inte påstå att regeringspartiet , Socialdemokraterna, var helt passivt.Jag har nämligen läst två anföranden som dåvarande bostadsminister höll kring frågan om sjuka hus, dels på Bleck och , dels på ett möte med VVS-inspektörer.22 år efter riksdagsbehandlingen av förslaget sitter vi med facit i handen. Vi vet att massor av människor har fått både hälsan och ekonomin totalt förstörda och att många fortfarande plågas av orimligt undermåliga inomhusmiljöer, hemma eller på jobbet. Då kan det vara väldigt intressant att påminna sig om hur man beskrev problematiken på den tiden.Jag tänkte därför, herr talman, börja med några citat från den dåvarande bostadsministern och även från en del av de riksdagsledamöter som deltog i debatten den 5 juni 1991.Bostadsministern beskriver på Bleck och verkligheten med två exempel:Richard, , bor i ett av husen i bostadsområde. Han har aldrig varit riktigt frisk. Han är ett av hundratals barn som har typiska sjuka-hus-symtom, säger läkarna. Ständiga slemhinneirritationer och infektioner. Familjens trerumslägenhet ligger på nedre botten. Ekparketten är svartfläckig, det typiska tecknet på så kallad ammoniakavgång från flytspacklet därunder. Det känns en stickande lukt.Helga och är . De bor i servicehuset , ett trivsamt och välplanerat hus till det yttre. Vi trodde att vi hade flyttat in i himmelriket, säger . Men både hon och har fått andningsbesvär. Näsan är alltid täppt. känner jag mig snurrig i huvudet, säger hälsoenkät som har gjorts på personalen i servicehuset talar sitt tydliga språk. Bara en bråkdel av personalen hade tidigare haft astmatiska besvär, men i Kastanjen har många drabbats av luftvägsinfektioner, trötthet, att det är tungt i huvudet, illamående, klåda, sveda i ögonen, täppt och rinnande näsa och så vidare. Så radas symtomen på varandra.Bostadsministern hänvisar även till den då aktuella allergiutredningen, som konstaterade att ungefär 2 miljoner människor i hade allergiska besvär eller någon annan form av överkänslighet som man kunde koppla till den undermåliga inomhusmiljön.Vilka orsaker var det då som den dåvarande socialdemokratiska bostadsministern kunde se till de här problemen?Det handlade inte enbart om flytspackel, utan om andra tekniska brister, om bristande byggmetoder, om hälsovådliga ämnen som bildas av kombinationer av olika byggmaterial som påverkar varandra och inte minst om skador som grundar sig på fukt.Man kan även i bostadsministerns anförande konstatera att kunskapen fanns redan då, 1990, om alla de tusentals nya ämnen som inte hade existerat i inomhusluften och som tillkommit sedan nya moderna byggmaterial började införas i byggandet . Det handlar i första hand om nya ytmaterial och olika former av plaster som introducerades i snabb takt. Redan då beskrev bostadsministern bostadsbyggandet som en fullskalig experimentverkstad där de boende ovetandes fungerade som försökskaniner.Så här långt är det bostadsministerns verklighetsbeskrivning på Bleck och Plåts kongress.Om nu detta, herr talman, var den socialdemokratiska bevekelsegrunden för att föreslå ett tioårigt heltäckande ansvar för den som producerar en bostad för att bostaden inte ska ha någon negativ hälsopåverkan kan man fundera på: Hur resonerade de övriga politiska partierna i dåtidens riksdag?Den stora konflikten stod mellan moderater och centerpartister. ville då, precis som , överlämna allting till marknaden, medan och de övriga riksdagspartierna såg att reglering i någon form ändå var det enda sättet att tvinga marknadens aktörer att ta ett sådant här ansvar.Med tanke på att många partier i dagens riksdag faktiskt fullständigt ignorerar frågan om innemiljöns betydelse för medborgarnas hälsa tycker jag att det kan vara intressant att påminna er om vad era respektive företrädare sade i den aktuella kammardebatten.Centerpartiets företrädare avfärdade förslag som ett rent plagiat av ett förslag från Byggentreprenörerna och menade att man i stället borde gå längre än regeringen och stödja förslag om att gå vidare och låta kraven även omfatta daghem, skolor och kontorslokaler. Tillsammans med föreslog även att den då väldigt spretiga, precis som , lagstiftningen kring boendefrågor skulle samlas i en särskild bomiljölag - det tycker jag att ni ska ta upp - efter förebild från arbetsmiljölagstiftningen. Det var väl ingen dum idé.Folkpartisten är kanske den som har det högsta tonläget i kammardebatten. Så här inleder hon sitt anförande:"Herr talman! Sjuka hus, fukt, mögel, dåligtfungerande ventilationssystem, ventilationssystem som inte alls fungerar, klassrum där luften är sämre än i skyddsrum, huvudvärk, trötthet, allergier m.m. Barn, ungdomar och gamla - och över huvud taget alltför många människor - far illa av att vistas inomhus. "Hon hävdar att byggföretagen systematiskt åsidosätter kvaliteten när de bygger och säger exempelvis så här:"De attityder som vi har måste alltså ändras, och de problem som finns måste vi ta på allvar. Det måste bli ett slut på allt experimenterande med våra bostäder och lokaler. "Lyssna nu! "Experiment skall utföras i laboratorier." Så säger hon.Även kritiserar , om än inte i samma hårda tonläge som . Sedan övergår de till att prata om ventilationssystem. Särskilt pekar folkpartisten på behovet av teknik för bättre luftkvalitet i sovrummen.Vänsterpartisten anförande är kanske det som jag läser med störst behållning, inte bara därför att det innehåller flera konkreta exempel på problem utan även därför att han ger väldigt ingående beskrivningar av hur man såg på de möjliga lösningarna då. Flera av de övriga debattörerna hänvisar även till och , vilket jag tror innebär att det var som då var det parti som hade fördjupat sig mest i innemiljöfrågorna.Jan Strömdahl beskriver det då mest kända exemplet på sjuka hus, som om det skulle vara ett nybyggt daghem där de flesta i personalen hade drabbats av missfall. Han nämner även , som jag tror kanske än är ett av de mest omskrivna skandalområdena när det gäller sjuka hus.Jag skulle, herr talman, kunna underhålla kammaren länge med Strömdahls målande beskrivningar och finurliga formuleringar. Men för att inte bli alltför långrandig nöjer jag mig med en detalj från debatten som så här i backspegeln, med den erfarenhet som vi har , kanske är den intressantaste, tycker jag i alla fall, nämligen frågan om hur långvarigt ett ansvar borde vara.Ni som har lyssnat noga har hört att regeringens förslag var att man skulle införa ett tioårigt ansvar för dem som bygger. hade motionerat och , naturligtvis. argumenterade emellertid i sitt anförande för en 20-årig period som en rimlig kompromiss.Argumentationen som både och miljöpartisten använde var olika exempel på problemmaterial där det hade tagit ungefär innan man hade insett att materialen var skadliga. skulle därför vara i kortaste laget, tyckte man.Självklart måste jag sedan säga några ord om vad föreslog i debatten. ansåg att den som sökte efter information om byggmaterialens egenskaper inte borde bli hänvisad till kemikalielagstiftningen - det är en för de flesta ganska svårgenomtränglig materia. ville införa en husprovning efter modell från ! Man ville också införa ett 25-årigt hälsoansvar för den som bygger, man ville införa tuffare krav när det gällde radon, och man ville i likhet med införa en byggfuktavgift, liksom att utöka ansvaret så att det gällde även andra lokaler än bostäder.Kjell är skåning och hänvisade till att skåningarna visste hur man byggde för att skydda sig mot klimatets härjningar, och så beskrev han hur det moderna byggandet trotsar alla dessa erfarenheter.Det är väldigt mycket intressanta saker som avhandlas i debatten. Jag kan verkligen rekommendera er, om ni är intresserade av hur det kommer sig att vi bygger som vi gör, att läsa debatten. Det är väldigt nyttigt med ett 22-årigt perspektiv, att läsa om hur man resonerade då.Vad är det då vi har åstadkommit ? Eller kanske rättare sagt: Vad är det vi inte har åstadkommit på dessa ? Det kan man läsa om i det aktuella betänkandet, CU9, om man studerar majoritetens redovisning och motiven för att avslå de förslag som behandlas.I civilutskottets betänkande redovisas de 22 årens återkommande utredningar och justeringar av lagstiftningen kring konsumenternas skydd mot hälsoskador och ekonomiska skador på grund av dåligt byggd miljö. Trots det är det förmodligen fler människor som lider av undermålig inomhusmiljö än . Vi har alltså, trots den insikt som jag ändå tycker att debatten 1991 präglades av, fortsatt att bygga hälsovådligt.Min bild av och våra välfärdssystem är att polisen, ambulansen, räddningstjänsten, miljöinspektören, arbetsmiljöinspektören, djurskyddsinspektören och så vidare reagerar och till och med ingriper när de kommer till en plats där det är problem.Visst händer det att man avstår från att försöka släcka ett hus som brinner och inriktar sig på att försöka hindra elden att sprida sig till de intilliggande byggnaderna. Men man hjälper naturligtvis de som är instängda att komma ut om man kan, utan att fråga om de vill bli räddade eller om de möjligen har varit ovarsamma med elden och kanske kan anses ha anstiftat branden. Lika självklart tar ambulanspersonalen hand om de skadade vid en bilolycka utan att fråga om armen var bruten före olyckan.Vi vet att det finns exempel på miljöinspektörer som gör vad de kan för att följa lagen och ställer tuffa krav på dem som släpper ut föroreningar men som tyvärr får sparken från jobbet för att de vågade stå på lagstiftarens sida. Och det finns exempel på stadsarkitekter och kulturansvariga på länsstyrelser som också har fått sparken därför att de har försökt rädda byggnader som enligt gällande lagstiftning inte får rivas.Men trots sådana plumpar i protokollet förväntar vi - lagstiftarna - oss i huvudsak att våra myndigheter, tjänstemän och kommunala förvaltningar ska säkerställa att de demokratiskt tagna besluten följs.När det gäller den byggda miljön tycks det emellertid inte spela någon större roll vad riksdag och regering anser om kvalitet. Årtionde efter årtionde går, och riksdag efter riksdag, liksom regering efter regering, uttalar betydelsen av att det som byggs inte får skada hälsan för dem som ska verka och bo i det byggda. Men inte blir det bättre - snarare sämre. Är det rimligt att ha det på det viset?Flera rättsfall under dessa - liksom det omtalade rättsfall som ni säkert kommer ihåg som handlade om enstegstätade fasader - pekar tydligt på att den som bygger inte anses ha något ansvar på grund av den olämpliga byggmetoden om en stor del av byggbranschen tillämpar metoden . En metod blir alltså godkänd enbart därför att den används!Tänk er tanken att alla kunder i affärerna skulle sluta betala för varorna! Skulle det då bli en erkänd metod för att handla bara för att alla använder sig av den? Jag brukar använda mig av exemplet med fortkörning. Blir det lagligt att köra för fort om tillräckligt många kör för fort?Som den byggfelsförsäkring vi har är konstruerad är det helt okej om det som byggs inte fungerar, bara tillräckligt många hinner använda metoden innan det upptäcks att den inte fungerar. Det är nämligen tillåtet att kalla sådant för utvecklingsfel, och enligt lagen är det tillåtet att göra utvecklingsfel - åtminstone enligt domstolspraxis så här långt - utan att ta något ansvar.Tänk bara tanken om det var sådana regler som gällde för flyg- eller bilindustrin!Som det uttrycktes i kammaren : "Experiment skall utföras i laboratorier." Byggindustrin satsar mindre än av sin omsättning på forskning och utveckling. Andra branscher lägger av omsättningen på forskning och utveckling. Läkemedelsindustrin är ett specialfall med mer än 12 procent.Kanske, herr talman, är det en överdrift, men det brukar sägas att vi i genomsnitt vistas av veckans timmar inomhus, varav i bostaden. Det varierar säkert över livet. Men det gör ändå att frågan om kvaliteten på inomhusmiljön är en av de viktigaste hälsofrågorna. Trots det lyser riksdagsledamöter med sin frånvaro på seminarier i det ämnet.Hur har då problemet med de sjuka husen sett ut ? Det är inte bara hus med enstegstätade fasader som har haft problem.Vi har exempelvis haft ett antal fuktskadade polishus runt om i landet, där problemen har varit så svåra att stora, starka poliser krupit ut ur husen på alla fyra för att rädda sig undan gifterna. Trots upprepade saneringar tvingades man exempelvis till slut ge upp i och bygga ett nytt polishus.Vi har sjukhusen i och , där luftfuktigheten var så hög på vissa avdelningar att det rann vatten på väggarna och man fick riva och bygga om hela block av sjukhuset.Vi har gymnasieskolan i , som renoverades på ett väldigt misslyckat sätt efter en brand. Resultatet blev ett statistiskt orimligt högt antal cancerfall, 17 i stället för 4 , vilket hade varit rimligt med den personalstyrka som fanns där.Vi har förvaltningshuset i , där till och med miljöchefen till slut fick erkänna att han kunde använda sitt arbetsrum per dag för att stå ut. Där hade man fyra fem gånger så många cancerfall som det vore statistiskt rimligt med den personalstyrkan.Sedan har vi söder om , där många lägenheter har sanerats, flera av dem utan någon som helst framgång.Listan kan göras väldigt lång. Exemplen på sjuka hus tycks aldrig ta slut. Börjar man fråga finns det nästan ingen ort i landet som inte har egna exempel. På i har man gjort långtidsstudier för att se vad som händer med personer som drabbas. Jag lovar er: Det är ingen rolig läsning.Men som vanligt är motiveringen till att regeringspartierna avstyrker de förslag som läggs att ett stort antal utredningar pågår. Man kan faktiskt undra varför. Vad är det vi inte vet? Är det inte dags att i stället inse att det handlar om att våga, att politiken måste våga sätta ned foten?Den byggda miljön representerar enorma värden, tusentals miljarder. Att erkänna och åtgärda kostar därför självklart väldigt mycket pengar, och visst kan frågor om skadestånd fälla även stora bolag. Men människors hälsa är faktiskt viktigare än så.I tidigare debatter här i kammaren om planering och byggande har jag lagt tyngdpunkten på betydelsen av att ta ökad hänsyn till det förändrade klimatet när man planerar och bygger. Att jag nu i den här debatten inte tar upp den frågan innebär naturligtvis inte att den frågan är mindre viktig för Miljöpartiet.På liknande sätt förhåller det sig med förslag om transportplanering, kollektivtrafik, cykelfrågor, buller och energihushållning, som betänkandet också behandlar. Det är självklart viktiga frågor, och jag borde naturligtvis ha ägnat ett antal minuter åt vart och ett av dessa ämnen.Herr talman! Jag anser att frågan om inomhusmiljön och dess betydelse för folkhälsan är så viktig att jag valde att göra på detta sätt, alltså att visa av misslyckanden samt att försöka beskriva följderna av politiskt ointresse eller politisk oförmåga, om man så vill. Det kanske är det som det handlar om.