bet · H001UU4 · 2013-01-24 00:00:00 — Det kommer att bli bra möjligheter att diskutera det.Jag tycker ändå att det är viktigt när vi för en diskussion om just arbetsmarknadens roll när det handlar om lönebildning att betona att i är det framför allt en fråga för arbetsmarknadens parter, och så vill vi att det ska förbli.Vi kan också konstatera att i andra medlemsstater har lagstiftningen mycket större betydelse, och parterna har en annan roll. Men vi tycker att det är viktigt att ha fokus på arbetsmarknadens parter och att den modell vi har är jätteviktig, inte minst när det gäller lönebildningen.Inom EU samordnar medlemsstaterna sin sysselsättningspolitik på många sätt. Det har man gjort sedan sysselsättningsstrategin kom. Den kom 1997 om jag inte missminner mig. Den innehåller skrivningar om lönebildning. Det är inte heller något nytt. Det har gjorts och det har gjorts tidigare. Men det är viktigt när vi lyfter upp frågorna på europeisk nivå att veta att det inte är säkert att det är den svenska linjen med respekt för arbetsmarknadens parter som vinner i en sådan diskussion. Det är lite som att öppna ask. Jag tänkte tala lite grann om något som jag upplever som en motsättning i kommissionens arbetsprogram. Det är styckena om ett säkert och tryggt och det ökade EU-inflytandet på den globala arenan. Jag gör det utifrån det som tidigare tog upp om till exempel och det minskade bistånd som går till med grund i den sämre ekonomiska situationen i . Lägren har ju fått väldigt mycket bistånd från och från de spanska biståndsorganisationerna, men ser det helt annorlunda ut. Jag besökte lägren också och träffade då bland annat väldigt många spanska familjer som var där och träffade sina sommarbarn. Men det här är ju någonting som också har minskat , särskilt efter den ekonomiska krisen.Kommissionen skriver att om man kan använda både EU:s och medlemsstaternas resurser på ett effektivt och konsekvent sätt utanför EU:s gränser kan vi få större vikt och inflytande i vår omgivning. Det som jag menar är ett motsatsförhållande är ju att när biståndet går ned, som till exempel till och många andra ställen också, ökar migrationen. När vi kan påverka i demokratisk riktning eller utöva fattigdomsbekämpning etcetera kommer fler till . Då sätter vi stopp därför att vi inte vill ha in dem här. Det där med fri rörlighet som ministern tog upp är jättebra, men det gäller ju bara vissa.Ministern tog också upp den gemensamma värdegrund som vi har. Jag upplever att den står i rätt bjärt kontrast till mycket av det som återfinns i Stockholmsprogrammet, som jag också upplever är mycket av en eftergift till de populistiska partier som ministern tidigare talade om. Jag skulle vilja höra ministerns syn på det. Situationen i är djupt sorglig. Jag tror att många kan skriva under på att vi verkligen längtar till den dag då det västsahariska folket får hålla en folkomröstning om sin framtid, för att kunna ta ställning till landets framtida status.Tittar vi på Europeiska unionen kan vi konstatera att EU är världens största biståndsgivare när det handlar om den finansiella situationen, men det finns mycket att eftersträva vad gäller innehållet i biståndet. Jag önskar ju att vi skulle ha en större värderingsdebatt i Europeiska unionen om biståndspolitik , med mer fokus på demokrati, mänskliga rättigheter och frihetsfrågor. Där borde man göra en reformering på samma sätt som vår regering har gjort sedan vi kom till makten . Det vore bra.Det är sorgligt om har fått en sämre situation med tanke på den ekonomiska krisen, men det kan jag säga att också flera ställen runt om i världen har fått. Jag är för oinsatt i detaljerna kring frågan, men det är såklart en naturlig följd av att alltför många länder under krisen, även de som inte är i mest akut ekonomisk kris, har valt att dra ned på biståndet.Sverige tillhör den handfull av EU-medlemsstater som lever upp till FN:s rekommendation om ens i bistånd. Vi ligger ju på . Jag tror att vi tillsammans med är de enda som når den nivån. Det är också en konsekvens av att när ekonomin blir tung i ett land sparar man ofta på dem som inte kan rösta. Det handlar om världens flyktingar och utsatta som lever i diktaturer, fattiga människor. Tack och lov har vi inte följt den principen från den sida utan valt att ha kvar ett generöst och solidariskt bistånd.Men det är klart att det behövs reformer, och jag hoppas att den här debatten kan fortsätta, kanske inte minst med biståndsminister som är mer insatt i detaljerna. Jag tror att även lever upp till enprocentsmålet. De räknar inte heller av lika mycket som vi gör.Det är sant att EU är världens största biståndsgivare, men det biståndet minskar ju också. Dessutom är det ingen samordning mellan de olika länderna. När ett land drar sig ur borde ett annat kunna fylla upp det tomrum som uppstår.Jag är egentligen ute efter motsättningen mellan den minskande biståndspolitiken och att vi stänger gränserna mot alltmer. Där är ju ändå det land som i alla fall ska stå för en human flyktingpolitik etcetera, men sedan har vi ett antal länder som har en helt annan uppfattning. Det var det som jag i mitt inlägg menade med att våra insatser blir som en droppe i havet i den djupa ocean av mörka krafter som omger oss.Utifrån den värdegrund som ministern talade om, hur får man ihop det med Stockholmsprogrammet och med ökad övervakning? Det handlar ju inte bara om att stänga gränser. Det handlar om ökad övervakning. Det handlar om ett närmande av straffrätten. Det handlar om väldigt många olika frågor. Var någonstans ligger vi , och är det inte en eftergift till de krafter som vi faktiskt försöker motverka? Det är bara det att de är starka i och de får då också en påverkan på politiken. Det är så med demokratin. Men någonstans är det ju bra om vi verkligen kan stå upp för den gemensamma värdegrunden.Sedan tänkte jag på en annan sak också. Vi talade om , om mänskliga rättigheter och annat. Det är ju så att så länge länderna inte är medlemmar i unionen kan man ställa krav på att de ska leva upp till de mänskliga rättigheterna, men det finns inte samma rättsliga grund att göra det när de väl är medlemmar. Det är också en sak som det verkligen borde arbetas med på EU-nivå så att det blir möjligt att också ställa krav på medlemmarna. Jag börjar med det avslutade med. Just frågan om årliga granskningar av uppföljningen av respekten för mänskliga fri- och rättigheter inom unionen är en central fråga. Jag kan säga att det har hänt mycket.När jag lyfte upp frågan första gången för på ett möte var jag ensam runt bordet om att tycka att det var en bra idé. Det har hänt mycket . Kommissionens ordförande tog upp frågan i sitt State of the Union-tal . utrikesminister driver frågan passionerat. Det har blivit ett helt annat tryck, vilket gör att kommissionen måste leverera.Det är ohållbart. Det är tuffa krav för att komma med - men vad händer när man väl är medlem? Situationen i är väl det mest oroväckande som sker just nu vad gäller pressfrihet, minoriteters rättigheter med mera. Här är det viktigt att vi får ett bra och robust regelverk.De andra frågorna har också med detta att göra. Om vi inte lever upp till kraven på fri- och rättigheter på hemmaplan, hur kan vi vara den klara rösten globalt? Det gäller oavsett om det handlar om flyktingpolitik, mänskliga fri- och rättigheter eller att stå upp för de värderingar som unionen har som grund. Det är viktigt att walk the talk, det vill säga att leva som man lär.Stockholmsprogrammet är en del. Där har vi diskuterat halvtidsutvärdering med mera. Frågorna skär in i varandra på flera fält. Men jag skulle också vilja se att vi har två instrument som kan bli starkare. Det ena instrumentet handlar om uppbyggnaden av , EU:s nya utrikestjänst. Där driver vi hårt från den sida att just demokrati och mänskliga rättigheter måste bli tydligare, inte bara i de fält man bevakar utan också i de fält man anställer. Personer ska ha en bakgrund så att de förstår frågorna och har en stark passion att driva på frågorna.Det andra instrumentet är förstås , det vill säga vår svenska kommissionärs huvudfråga asylpolitiken. Om vi kan få ett så pass långtgående resultat som möjligt med mer öppen politik där fler länder tar ett större ansvar så att fler människor i nöd kan komma till kan det bli en bra plattform. Det är tufft. Det är få länder i som står upp för en generös flyktingpolitik. Det beklagar jag oerhört mycket. Jag begärde ordet mest för att kommentera det som inte har tagits upp här eller har gått lite fel. Jag kan konstatera att alla deltagarna har nämnt den inre marknaden. Ändå finns det stora problem.Det stora problemet är inte att man inte har diskuterat frågor om den inre marknaden. Inremarknadsakten I är avslutad. Den är inte till fullo avslutad i , men genomförandet går långsamt. Vi kan konstatera att riksdag inte har hunnit gå igenom regeringens frågor på grund av den beredningskultur som finns i Sverige.Därför blir det så underligt när man tar itu med Inremarknadsakten II. Jag har inget emot förslagen i Inremarknadsakten II, men apropå legitimitet riskerar detta att få EU att mer likna en samtalsklubb än att man verkligen vill ha en inre marknad.Många saker är bra, men måste man stanna upp och tänka på vad som händer när akten genomförs. Det är ett allvarligt problem att man bara pratar om frågorna om den inre marknaden i EU, och sedan tar de att genomföra. Det finns ett motstånd i vissa länder.Jag saknar i det här dokumentet en text om genomförandet av Inremarknadsakten I och även frågorna om tjänstedirektivet. Det är inte heller till fullo implementerat i medlemsstaternas lagstiftning.Den andra frågan jag vill ta upp gäller att det ska finnas en gemensam energimarknad i EU. Det är bara kommissionen som fortfarande tror att vi kommer att ha en gemensam energimarknad.Energiinfrastrukturen är viktigast för att det ska bli en gemensam inre marknad. Där kan vi konstatera att det finns stora problem nationellt i EU:s medlemsländer med energiinfrastrukturen. Det gäller alltifrån att den helt enkelt är undermålig, och har varit så länge, till att man tillför nya energikällor, till exempel vindkraft och solenergi. Då räcker inte energiinfrastrukturen till.Här finns inga förslag. Man pratar om att bygga för framtiden. Det låter bra. Men den gemensamma energimarknaden ska finnas från 2014.Sedan finns energieffektiviseringsdirektivet. Det är snyggt och prydligt. Men hur ska det genomföras? Det finns oerhört många frågetecken när det gäller redan fattade beslut och hur de ska genomföras. Det hade varit önskvärt om det hade varit mer fokus på genomförande i kommissionens arbetsprogram än att lägga fram nya fräscha förslag som får EU att mer likna en diskussionsklubb än att vara en kraft för att forma ett gemensamt .