bet · H001FiU23 · 2013-04-03 00:00:00 — Resultaten före kreditförluster ligger betydligt över de kreditförluster som man har eller förväntar sig. Det är också en väldigt bra sak. Kronan har diskuterats mycket . Kronan har förstärkts en del . kan det vara värt att illustrera med hjälp av den här bilden att det inte är någon exceptionell kronförstärkning eller någonting sådant. Om man tar ett längre tidsperspektiv och tar 80-talet lite för sig, som visar perioden med devalvering, och framför allt börjar 1992 och tittar framåt är kronan på en nivå som i och för sig är starkare än tidigare. Men det är inte så att det är någon extraordinär eller annorlunda kronstyrka. Det har också inträffat ett antal gånger tidigare. Det måhända kanske inte är så märkligt. Om man har ett stort bytesbalansöverskott, goda statsfinanser och rent allmänt sett en hygglig ekonomisk utveckling jämfört med andra borde kronan stärkas. Vi har för övrigt i ett stort antal penningpolitiska rapporter sagt att det borde vara på det sättet även om det har gått helt och hållet åt andra hållet. Jag ska ge lite perspektiv på penningpolitiken och inflationsmålet och återigen i ett lite längre tidsperspektiv. har vi levt i en värld där inflationstakten har blivit betydligt lägre än tidigare och där svängningen i inflationstakten har blivit lägre . En del av det har med penningpolitiken att göra, en del har med inflationsmålet och dess utformning att göra. Det har också skett betydande strukturella förändringar på annat håll i världen. Utbudet av varor inte minst från och att antal andra snabbväxande ekonomier kom att bli väldigt stort . Det var inte alltid helt lätt att förutse. Om man kombinerar det med en ändring när det gäller lönebildningen och en allmänt sett god produktivitetsutveckling i svensk ekonomi ser det ut på det här sättet. Det är väldigt gynnsamt jämfört med hur det såg ut tidigare. Om man mäter detta och börjar 1995 har KPI-inflationen mätt som ett genomsnitt varit ungefär 1 ½ procent . Om man räknar bort ränteförändringarna är det . Över hälften av avvikelserna från i KPI förklaras egentligen i grunden av att vi trendmässigt har haft sjunkande räntor eftersom vi har mycket lägre nominella räntor än vad vi hade när vi gick in i detta. Jag som var med får nog lov att säga att det är ett stabilt och gott resultat. Det är långt bättre än vad jag tror att många förväntat sig när vi gick in i detta. Det gick inte att säga om det skulle bli en framgång eller inte, något som det faktiskt kom att bli. Förtroendet för inflationsmålet är också numera starkt. Om man tittar på de grå kurvorna som är lite svåra att se är det inflationsförväntningarna. I början spretar de åt alla möjliga olika håll. Men nästan oberoende av inflationstakten, om vi ligger ganska lågt eller en bra bit över inflationsmålet, utgår man numera från att inflationen återvänder till . Det är ett väldigt viktigt ankare för den allmänna ekonomiska utvecklingen. Arbetslösheten har utvecklats på ett sådant sätt att efter 80-talet och den kris vi hade föll aldrig arbetslösheten tillbaka till den nivå vi hade innan. Den ligger i genomsnitt på en betydligt högre nivå . Det återspeglar framför allt strukturella förändringar på arbetsmarknaden. Om man lite grann relaterar arbetslösheten till den allmänna ekonomiska utvecklingen, här i termer av ett så kallat produktionsgap som visar aktiviteten i ekonomin, ser man att till en del påverkas arbetslösheten av detta. Det är också så penningpolitiken fungerar. Penningpolitiken kan i någon mån påverka arbetslösheten. Här ser vi också att med en rad olika ekonomiska förhållanden är det ändå så att arbetslösheten har parkerat sig på en högre nivå . Penningpolitiken kan inte varaktigt bestämma arbetslöshetens nivå. Det är i slutändan andra faktorer som avgör den utvecklingen. Vi ska också påminna oss om att finanskriser på annat håll i världen , och leder till stora risker på både bostads- och kreditmarknaderna. Om man tittar på de reala huspriserna har man i dessa länder haft en period med kraftiga reala husprisfall med alla bekymmer som det medför. Om man sedan tittar på svensk bostadsmarknad ser vi att utvecklingen har varit en annan i . Men det är alltid en faktor som finns där och som man behöver påminna sig om från tid till annan så att vi inte hamnar fel. En sådan faktor som ligger där om vi tar ett lite längre tidsperspektiv är att hushållens skuldsättning i stort sett har fördubblats. Om det fortsätter och inte begränsas ökar sannolikheten för att det blir stora bekymmer förr eller . Det kan man inte bortse från helt och hållet när man funderar kring både penningpolitik och finansiell stabilitet. Det är någonting som vi har att hantera. Det är bättre att hantera de frågorna före än efter. Om vi gör det efter vet vi av erfarenhet att det leder till stora ekonomiska problem . Det betyder att man på ett eller annat sätt bör beakta risker på kredit- och bostadsmarknaden. Hamnar man fel här och hamnar man fel långt bortom vår normala prognoshorisont vet vi att det leder till stora bekymmer även om det tekniskt sett kan vara en del bekymmer med att väga in detta i övervägandena. Det finns en del andra åtgärder som man kan vidta. kallas det för makrotillsynsverktyg. Det är till exempel amorteringskrav, att öka bostadsutbudet, att öka riskvikterna när det gäller utlåning till bostäder, lånetak och så vidare. Dessvärre är det så i att vi inte har ett särskilt bra record när det gäller att genomföra den här typen av åtgärder. Efter den finanskris vi hade genomförde vi inga åtgärder alls på lagstiftningssidan innan det föll isär igen 2008 och 2009. Då tvingades vi att göra det med raketfart. När det gäller den typ av frågeställningar som jag talar om här har så här långt i stort ingenting annat genomförts än lånetaket. Vi ligger efter. Ju mer vi ligger efter på den kanten, desto mer faller på penningpolitiken. Det innebär att man får vara lite försiktig i sammanhanget. En försiktighetsprincip menar jag har varit framgångsrik när det gäller att tala, fundera på och lyfta fram dessa frågeställningar. Låt mig också säga några ord om den aktuella penningpolitiken och vart vi är på väg när det gäller konjunkturen. En sänkt ränta motverkar låg inflation. Det ger stöd åt konjunkturen. Vi har framför oss en svag utveckling i euroområdet med nolltillväxt eller någonting däromkring. Det styrs i hög utsträckning av hur man hanterar de bekymmer som finns inte minst på den statsfinansiella sidan och på banksidan på olika håll i euroområdet. I börjar vi nu se tillväxttal som vi känner till . Det betyder inte heller att alla problem är lösta i . Det finns en hel del frågor både på den statsfinansiella sidan och på arbetslöshetssidan. Men världstillväxten kommer att ligga ungefär där man kan vänta sig att den ska ligga. Det har vi i stor nytta av eftersom vår export blir alltmer diversifierad. Sammantaget blir detta ändå såvitt vi kan se en period med låg tillväxt. Om man tittar på de siffror vi har blir tillväxten betydligt högre, faktiskt mer än dubbelt så hög, jämfört med vad vi trodde vid ingången av 2012. Oaktat att det blir ett något än vad vi trodde så tror vi ändå att i tillväxttermer kommer tillväxten att vara ganska låg för att när det reder ut sig i återgå till något mer normalt. Vi har fått en starkare krona. Vi ser framför oss att kronkursen kommer att ligga ungefär där den befinner sig utan att nu finräkna på detta. Men som vi har noterat är det väldigt svårt att göra kronprognoser. Det kan vara väldigt många olika faktorer som påverkar detta och som gör att kronan går åt olika håll, och det är inte minst beroende på vad som sker i vår omvärld. Arbetsmarknaden hämmas på kort sikt av en svag tillväxt. Men när tillväxten kommer tillbaka kommer arbetslösheten att sakta sjunka såvitt vi kan se. Vi får ett lägre inflationstryck som konsekvens av det som pågår och en svagare tillväxt framöver. Det minskar efterfrågetrycket. Vi har haft och vi har såvitt vi kan se en god produktivitetsutveckling. Det gynnar också kostnadsläget i svensk ekonomi. Vi har en period bakom oss med en starkare krona. I en sådan värld kom vi senaste gången fram till slutsatsen att det var lämpligt att sänka reporäntan . Vi tror att den kommer att ligga kvar ungefär på den nivån ända till dess det framtiden vad det lider är dags att höja räntan. Detta bygger på ett normaliseringsantagande, det vill säga att omvärlden går tillbaka mot någonting som vi mer känner igen när det gäller tillväxt. Detta motverkar en alltför låg inflation. Inflationstrycket i ekonomin är lågt. Men kommer enligt vår bedömning inflationstakten igen att söka sig . Givet att vi nu har mer räntehöjningar i KPI kommer det att slå över åt andra hållet när vi höjer räntan . Därav att vi har ett KPI som i den här analysen toppar på . ökar hushållens upplåning långsammare. Vi ser att vi under en ganska vid det här laget haft en trendmässig inbromsning. Det är någonting som vi tycker är bra och som gör det lite lättare för vår del när det gäller att hantera penningpolitiken. Det innebär att vid just det här beslutstillfället var inte hushållens upplåning egentligen i grunden någon större fråga. är penningpolitik, ränta och räntebanor alltid en prognos. Det är inget löfte. Det skulle kunna vara så att det blir en helt annan utveckling i . Vårt huvudantagande är att man hankar sig fram i och steg för steg tar sig igenom de olika åtgärder som man resonerar om. Man tar kanske två steg framåt och ett steg bakåt. Men tar man sig ändå ur de bekymmer som man nu har och tillväxten kommer tillbaka. Skulle det inte vara så utan det blir en helt annan utveckling får vi naturligtvis ompröva allting, och då påverkas också . Vi får då hantera det . Skulle det å andra sidan vara så att det går mycket bättre eller av annat skäl, till exempel för att växelkursen går åt ett helt annat håll än vad vi förväntat oss, får vi mer inflation i svensk ekonomi. Då får man naturligtvis räntehöjningar snabbare än det vi har förutsett i den grundanalys som vi gör. Summa summarum kan man om vi tar ett lite längre tidsperspektiv säga att ekonomi har klarat sig väl genom finans- och skuldkrisen. Inflationsmålet har vid det här laget varit en ankare för penningpolitiken. Inflationsförväntningarna är väl förankrade kring . , givet det konjunkturförlopp som vi ser framför oss , var det motiverat vid det senaste räntebeslutet att sänka räntan. Låg ränta, och vi har allmänt sett en låg räntenivå i , ger stöd åt konjunkturen. Ordförande : Tack så mycket för det. Vi går direkt vidare till kompletterande synpunkter från vice riksbankschef, . Vice riksbankschef : Tack så mycket. Trots utskottets objektiva princip för att kalla de vice riksbankscheferna råkar nu den som är här ha gjort en lite annan bedömning av penningpolitikens inriktning under en än den som nu presenterade, även om man nog inte ska överdriva skillnaderna. Jag uppfattar det som ganska naturligt att mina kompletterande synpunkter siktar in sig på att förklara lite hur jag har kommit till en lite annan slutsats om vad som borde vara en lämplig penningpolitik i det här läget för svensk ekonomi. Detta är ett kompletterande perspektiv på penningpolitiken och inflationsmålet och kanske delvis lite annorlunda perspektiv. Jag vill börja med att förklara lite hur åtminstone jag närmar mig processen att fatta ett penningpolitiskt beslut. Det handlar om tre komponenter. Utgångspunkten är en prognos över sådana faktorer som vi inte själva påverkar. Penningpolitiken verkar med fördröjning. Man måste fatta beslut med utgångspunkt från hur man ser utvecklingen framför sig. När det gäller faktorer som vi inte själva påverkar handlar det i väldigt stor utsträckning om hur det ser ut i världen utanför oss. Men det kan också handla om sådant som har hänt i som påverkar utvecklingen framöver. Det kan vara löneavtal som har slutits, offentliga budgetar som det har beslutats om etcetera. När man har den bilden klar för sig är det i varje fall för mig lämpligt att då fråga sig: Vilken penningpolitik, vilken ränta, vilken räntebana ger nu bäst måluppfyllelse i termer av det som är vårt mål, nämligen inflationen? Vi försöker också att stabilisera resursutnyttjandet på en långsiktigt hållbar nivå. När man har kommit fram till vilken ränta och räntebana det är vill jag fråga mig om det finns några andra faktorer som talar emot den penningpolitiken. Hur kommer det nu sig att jag under en har förordat en lägre ränta och räntebana? Det handlar om att jag har gjort en lite annan bedömning i alla dessa tre steg i beslutsprocessen. Om vi tittar på utgångspunkten, prognosen över faktorer som vi inte själva påverkar, har jag haft invändningar mot den prognos som har lagts för de utländska styrräntorna. Jag ska förklara lite mer vad det går ut på. När det gäller vilken räntebana som ger bäst måluppfyllelse menar jag att en lägre räntebana hade gett bättre måluppfyllelse även om vi antar den prognos för utländska styrräntor som är gjord. Det tredje steget är: Finns det några andra faktorer som talar emot den räntebanan? Där är nog min bedömning att det är tveksamt. Jag är inte helt negativ till den uppfattningen. Om man ska väga in andra faktorer behöver man göra det på ett väldigt explicit sätt som tydliggör precis hur det påverkar det penningpolitiska beslutet. Jag ska försöka att ge lite mer kött på benen när det gäller alla tre stegen. När det gäller utländska styrräntor är detta ett exempel från ett beslutsmöte . prognos över de utländska styrräntorna är ett index där man väger samman de viktigaste ekonomiernas styrräntor. Den gula kurvan är prognos. Den grå, som kanske inte syns så tydligt, är marknadsförväntningarna såsom man kan utläsa dem från prissättningen på marknaden. De skiljer sig ganska mycket. Min invändning där har varit att det är oklart varför man skulle tro på att styrräntorna skulle bli så väldigt mycket högre än vad marknaden tror. Spelar det någon roll? I den här figuren ser ni också vår egen reporäntebana. Det är den röda kurvan. Den blå kurvan är marknadsförväntningar på reporäntan såsom de kan utläsas av marknadsprissättning när det gäller . Vad man kan se här är att kurvorna följer varandra åt ganska väl. Det är ingen slump. Både vi och marknaderna utgår från att räntorna inte kan skilja sig hur mycket som helst utan att det skulle få väldigt stora konsekvenser för växelkurs, inflation och resursutnyttjande. Det har varierat lite hur stor skillnaden mellan prognosen och marknadsprissättningen har varit. Här kan ni se hur det såg ut vid det senaste beslutstillfället. Här ser ni att den gula och den grå kurvan är mycket närmare varandra utom vid slutet av prognoshorisonten, där de återigen skiljer sig åt. Det har varit en invändning som jag har haft. När det gäller måluppfyllelsen i termer av inflation och resursutnyttjande tänkte jag också visa några diagram från olika beslutstillfällen. Det här är det senaste beslutstillfället . Vi brukar använda vår stora modell och se på marginella avvikelser från den räntebana som ligger som förslag. Man ser på lite höge eller lite lägre räntebana och vilka prognoser för inflation och resursutnyttjande som de förknippas med. Är det en prognos som ser ut att ge bättre eller sämre måluppfyllelse? Den blå kurvan här är en något lägre räntebana än den som det beslutades om. Så ser ni en sammanhängande prognos för KPIF-inflation och arbetslöshet. Då ser man att den är förknippad med en inflationsprognos som snabbare kommer upp till målet på och en arbetslöshet som lite snabbare trycker ned det mot en långsiktigt hållbar nivå. Detta har varit ett återkommande tema. Här visar jag hur det såg ut vid några tidigare möten. Den här bilden är , alltså förra mötet. Det är en väldigt snarlik bild. Den här bilden är och är också väldigt snarlik. Detta är ett skäl till att jag har tagit steget att reservera mig med hänvisning till att den lägre räntebanan skulle utgöra en mer väl avvägd penningpolitik. Det bygger också på att jag uppenbarligen gör en annan bedömning av huruvida andra faktorer kan spela in här. Som var tydlig med handlar det framför allt om risker på kredit- och bostadsmarknaden och huruvida de bör beaktas. Det är en fråga som man inte ska underskatta betydelsen av. Jag tycker att de bör beaktas med vissa förbehåll. Det kan vara om man uppfattar att utvecklingen utgör ett problem, om ingen annan gör något penningpolitiken är inte så väl lämpad för att hantera den här typen av problem, men den kanske får användas som sista försvarslinje. Ska det göras är det väldigt viktigt att det tydliggörs hur man använder reporäntan och hur man väger det mot sämre måluppfyllelse i termer av inflation och arbetslöshet. För min egen del har jag försökt vara tydlig med att jag inte har tagit in detta i beslutet av ett antal olika skäl. Kredit- och bostadsmarknaden har utvecklats lugnare . I princip har vi haft minskad tillväxt i hushållskrediter , som visade i ett diagram här, och stagnerande bostadspriser . Här är ett diagram som visar index för bostadspriser. Man ska tolka dem med försiktighet, men som ni ser finns det ingen tydlig trend när det gäller priserna . Andra har gjort något. kom med sitt bolånetak 2010, och det kan vara ett skäl till att utvecklingen har varit lite lugnare. Sedan menar jag att det är lite oklart vad som ska uppnås här och hur det ska utvärderas. Jag har sett en risk för att göra penningpolitiken oförutsägbar och otydlig, och därför har jag gjort en lite annan bedömning här. Med detta hoppas jag att utskottet har fått en lite klarare bild av hur det kommer sig att de olika ledamöterna har kommit till olika slutsatser om lämplig penningpolitik. Ordförande : Tack för det! Jag ser fram emot en diskussion med utskottets ledamöter. Som vanligt kommer jag nu att ge ordet till partierna i storleksordning. (S): Tack för en väldigt intressant redovisning! uppdrag består ju inte enbart i att uppfylla inflationsmålet utan också i att stödja målen om hållbar tillväxt och hög sysselsättning. Enligt den penningpolitiska strategin ska sträva efter att stabilisera sysselsättningen runt långsiktigt hållbara utvecklingsbanor. Då måste förstås bedömningar av den långsiktiga utvecklingen på arbetsmarknaden göras. I juli månads penningpolitiska rapport anger ni en central faktor för den långsiktiga utvecklingen på svensk arbetsmarknad, nämligen den demografiska utvecklingen. Enligt statistik från väntas sammansättningen av den arbetsföra åldersgruppen förändras mycket fram . Gruppen med hög arbetslöshet ökar som andel av befolkningen. Den slutsats ni drar blir att den långsiktiga arbetslösheten väntas öka. Er prognos landar på 7 ½ procent. Ni pekar i rapporten också på att matchningen på arbetsmarknaden har försämrats, vilket den här Beveridgekurvan visar, och på att antalet arbetade timmar har minskat. Så säger ni: Ur ett penningpolitiskt perspektiv är det mycket viktigt hur arbetsmarknadens funktionssätt utvecklas. Ni säger också att ni följer utvecklingen kontinuerligt. Flexibel lönebildning är en konkret lösning som ni anger. Jag undrar då: Vilka ytterligare åtgärder anser är nödvändiga för att nå målen om hållbar tillväxt och hög sysselsättning? Och, , finns det anledning att sänka reporäntan ytterligare för att öka sysselsättningen? : Vad anser är en stabil och hållbar sysselsättningsnivå? Ordförande : Nästa fråga tänkte jag ställa själv, som moderat företrädare. Här sitter vi och bevakar penningpolitiken, men jag vill be er att titta på finanspolitiken inför presentationen av budgetpropositionen . Inför slutförhandlandet av budgetpropositionen presenterade regeringen det så kallade reformutrymmet för året på ungefär 23 miljarder. Det är av bnp men ändå över mångas förväntningar så sent som . Mot den bakgrunden vill jag fråga hur bedömer inriktningen på finanspolitiken . Uppfattas den från er horisont som expansiv eller inte, eller hur mycket? Och hur, om alls, påverkar reformutrymmets storlek och siffersättning era prognoser ? Riksbankschef : På den första frågan, om arbetsmarknaden, kan jag säga att det handlar om frågeställningar rörande utbildning, matchning, lönebildning det vill säga sådant som ligger utanför penningpolitiken för att hantera flexibiliteten på arbetsmarknaden så att man kan para ihop arbetssökande och dem som har jobb att erbjuda på ett så bra sätt som möjligt. Var arbetslösheten hamnar framgent är svårt att säga. Det är svårt att nagla fast en enskild siffra. Vi har nöjt oss med att vi tror att vi ligger någonstans i ett intervall mellan . Detta beror i sin tur på vad som händer i ekonomin i sin helhet och i vår omvärld. Det finns en mängd detaljer under ytan. Arbetslösheten styrs till en del av vilken strukturomvandling som blir i svenskt näringsliv och vad som sker på olika håll i svensk ekonomi. Det kommer alltid att variera över tiden. Det finns element som penningpolitiken inte råder över. Det är mer arbetsmarknadens funktionssätt som påverkar detta. På den här grafen kan vi se att det är ett bekymmer att vi har kommit att leva i två ganska olika världar. Genomsnittsarbetslösheten var måhända alldeles för låg givet det som hände sedan, för det var inget stabilt läge, men vi vet av erfarenhet att det sedan tar innan man kommer tillbaka till någon form av varaktigt jämviktsläge. När det gäller frågan om finanspolitiken vill jag säga att den är ungefär som den brukar vara givet konjunkturläget. Det är egentligen inget som har ändrat vår bild av den allmänna utvecklingen om man jämför olika prognostillfällen. Från vår utgångspunkt är det ungefär som det brukar vara. ska vi lägga till att vi ser på finanspolitiken som en del i något större och inte så mycket på dess enskilda detaljer. Vice riksbankschef : Jag kanske kan komplettera något när det gäller arbetslösheten. När det gäller finanspolitiken håller jag helt med . Det är så som vi gör. Det som ligger i korten nu ändrar inte den bild som vi har haft av finanspolitikens allmänna inriktning. En väldigt central fråga när nu arbetslösheten tycks ha bitit sig fast på en relativt hög nivå är i vilken utsträckning det handlar om strukturella faktorer och i vilken utsträckning det är efterfrågetrycket som är för svagt för att pressa ned arbetslösheten ytterligare. Där är vår bedömning att vi är i ett läge där vi skulle kunna pressa ned arbetslösheten mer. Vi är över vad vi uppfattar som en långsiktigt hållbar nivå. Hur mycket över vi är har vi kanske lite olika uppfattningar om. Efterfrågetrycket i ekonomin spelar stor roll för att få in de marginella grupperna på arbetsmarknaden, alltså de som står relativt långt från arbetsmarknaden, med lägre utbildning och så vidare. Även om det finns den typen av strukturella problem har även det allmänna konjunkturläget och efterfrågetrycket en roll att spela. (MP): Fru ordförande! Jag noterade att såväl riksbankschefen som vice riksbankschefen använde relativt oroande ordalag när det gällde hushållens skuldsättning. Jag skulle vilja höra lite utläggning om riksbankschefens formulering om att försiktighetsprincipen har varit framgångsrik när det gäller risker på kredit- och bostadsmarknaden. När man sänker räntan kommer ju knappast hushållens skuldsättning att minska. Snarare kommer det att öka hushållens inlåning. Jag noterade också att vice riksbankschefen sade att är sista försvarslinjen i sådana här frågor. Då kan man fråga sig: Borde vi på den politiska sidan använda andra verktyg, så att inte är sista försvarslinje? Jag tycker att orden sista försvarslinje är oroväckande. (FP): Låt mig börja med att säga att jag tycker att det är helt okej med den oenighet som finns inom direktionen. Jag hade varit betydligt oroligare för om det alltid hade varit enighet. Det är mycket bättre att det alltid är oenighet, för det skärper argumentationen. Några av de frågor jag tänkte ta upp har redan berörts. Jag tänkte ta min utgångspunkt i en artikel i som , professor vid , hade, där han var ganska kritisk.