bet · H001FiU23 · 2013-04-03 00:00:00 — Må vara att fokus då har hamnat väldigt mycket på topplån, vilket inte behöver vara fel i sig, men den långsiktiga frågan om amorteringar i största allmänhet kvarstår. Riskvikterna kommer att gå upp. Det är rimligt, givet vad som har skett på svensk bostadsmarknad. Men man ska också komma ihåg att det inte är som har instrumenten här. Det anknyter till fråga. Vi för samtalet. Räntan påverkar naturligtvis i viss utsträckning vad det kostar att låna. På det sättet har penningpolitiken påverkan. Men med den beslutsstruktur som vi har ligger det övriga på annat håll. Man kan dela in det i två delar. Den ena delen är vad som sker inom den finansiella sektorn. Det är närmast den som vi arbetar med. Det är vårt ämnesområde: vad bankerna gör, vad kan göra och vad som sker inom det området. Den andra delen är de andra politikområdena, som inte är vår sak. Det kan gälla vad som sker i fråga om ränteavdrag och utbudet av bostäder. När det gäller de här frågeställningarna är det ytterst kanske inte alltid en enskild åtgärd som är den stora frågan, utan det är summan av de olika åtgärderna som producerar ett stabilt läge. Förste vice riksbankschef : sade att det är för mycket fokus på penningpolitiken. Vi har sänkt räntan och vi tror att vi har gjort en hel del för att stödja svensk ekonomi och för att vi ska nå inflationsmålet på . Men har vi vårt andra ben med ansvaret för finansiell stabilitet. Vi har känt att det är viktigt att föra en publik diskussion om vad för risker det låga ränteläget möjligen kan föra med sig. Här är fokus på hushållens skuldsättning. Det har varit en viktig fråga för oss. Men som säger är det väldigt svårt för oss; vi har inga verktyg att göra någonting åt det. Vi kan dock föra en publik diskussion om det. Vi har talat mycket om makrotillsynen, som är ett nytt område. Jag tog upp detta i min presentation också. Det är klart att den inte kommer att lösa allting. Men jag tror att vi behöver jobba med den frågan skyndsamt. Det här har utretts, inte bara i utan också i . inrättade man Europeiska systemriskrådet. Det skedde för att vi behöver få fram en bättre analys över systemrisker och de risker som finns länkade mellan det finansiella systemet och den reala ekonomin. Tyvärr är det nog så, om vi ser tillbaka på historien, att vi har varit ganska bra på analys, men mindre bra på att vidta åtgärder när vi har sett att risker är på väg att byggas upp. Det är därför det är så viktigt att vi får området makrotillsyn på plats. Europeiska systemriskrådet har utfärdat en rekommendation: Varje land inom EU bör se till att det har någon myndighet på det här området och att den finns nära . Varför säger man att den ska finnas nära ? Ett skäl är att de flesta centralbanker har god kapacitet vad gäller finansiell stabilitetsanalys och gör goda analyser av den reala ekonomin och dess förutsättningar i den penningpolitiska processen. Det gäller att knyta samman dessa områden på ett bra sätt, så att vi också får möjlighet att agera. Jag hoppas att detta är ett tillfredsställande svar på fråga om vad vi behöver göra. Vi behöver få ett bättre ramverk på plats, och vi behöver få ett helhetsperspektiv. Jag tror inte att man bara kan säga att det behövs amorteringskrav eller belåningstak. Vi behöver få ett helhetsperspektiv för att få en bättre kultur. (FP): Jag har två frågor. Den första riktar sig till vice riksbankschefen. Den andra riktar sig till riksbankschefen och har att göra med s. 13 i hans föredragning. Till vice riksbankschefen vill jag ställa frågan: Är det för billigt att låna i ? Det är en viktig fråga. Jag tillhör den lyckliga generation som kom till och köpte hus och allt möjligt sådant . Då var avdragsrätten . Å andra sidan låg räntorna på . Det där har gjort att vi har betalat väldigt mycket räntor och gjort väldigt stora avdrag. försöker vi reglera detta. Vice riksbankschefen har skrivit på s. 4 att ett fall i bostadspriserna kan få stora effekter på konsumtionen och så vidare. Det förutsätter på något sätt när man jämför med andra länder att huspriserna i är de korrekta. Man kan tänka sig att de kanske är väldigt uppblåsta på grund av att det är väldigt billigt att låna. Är det för billigt att låna i , så att vi får en felaktig bild av detta? Jag vill ställa en fråga till riksbankschefen angående s. 13. Som källa står . När man tittar på kurvan under rubriken avvägning i penningpolitiken kan man se en liten ändring, en lite nedåtgående kurva . Det är inte så mycket, men den är något nedåtriktad. Frågan är: Är det riksbankschefen själv som har ritat denna kurva eller inte? Ordförande : Det var också en fråga. Riksbankschefen ska kunna svara på allt möjligt. Per Åsling (C): Låt mig börja med att tacka för två bra föredragningar! Jag börjar med att vända mig till vice riksbankschefen. Det förs nu en diskussion som är väldigt positiv om att vi måste stärka makrotillsynen. Vice riksbankschefen pratade om ett nytt politikområde. Det finns behov av att klargöra och tydliggöra ansvaret och hur verktygen för att uppnå en bättre makrotillsyn kan uppnås. Frågan har varit uppe i , och beträffande arbetsfördelning och uppdrag vill man lägga ett snarlikt uppdrag till , och när det gäller att arbeta för ett stabilt och väl fungerande finansiellt system. Min fråga är: Finns det en risk i att lägga ut arbetsuppgifter och därmed funktioner och åtaganden på flera myndigheter? Hur kan vi säkerställa att regelverket är tydligt och att arbetsfördelningen är tydlig? Jag skulle gärna vilja att vice riksbankschefen kommenterade det lite grann. Låt mig också vända mig till riksbankschefen. har att fatta sitt räntebeslut utifrån en helhet i den svenska ekonomiska utvecklingen även om vi vet att det kan skilja ganska mycket mellan olika regioner och olika grupper. Flera har lyft fram hushållens skuldsättning. Där kan noteras att höginkomsttagare har en relativt sett högre skuldsättning än människor med lägre inkomst. Yngre har generellt en högre skuldsättning än äldre, av förklarliga skäl. Men det finns också regionala skillnader, vilket har tangerats här tidigare i frågeställningen. Det är framför allt storstadsområdena som bidrar till en ökad skuldsättning mycket beroende på en överhettad bostadsmarknad. På motsvarande sätt vet vi att tillväxten skiljer sig åt i landet. Regionalbruttoproduktens tillväxt är starkast i några av de nordligaste kommunerna i landet; , och bidrar starkt. Min fråga till riksbankschefen är: På vilket sätt använder regionala analyser i sitt arbete när man tittar på hur utvecklingen i landet sker? (SD): Tack för en bra dragning! Jag ställer mina frågor till riksbankschefen och vice riksbankschefen, så får ni själva välja vem som svarar. Jag har två frågor, och den första är i flera delar. Jag återkommer till det här med amorteringskrav. Har det förekommit att det har varit påkallat med ännu större räntesänkningar för att stimulera efterfrågan men att just hushållens höga belåning har förhindrat, som ni ser det, ytterligare en räntesänkning för att stimulera efterfrågan? Det andra steget i frågan är: Går det enligt er mening att införa amorteringskrav utan att just amorteringskravet i sig självt hämmar efterfrågan? Jag kommer till min andra fråga. kommer att rösta och förmodligen kommer en majoritet att säga ja om att eurozonen ingår i ett tätare samarbete i finanspakten. Däremot kommer inte att omfattas av regelverket. Vi kommer fortfarande att ha en självständig finans- och penningpolitik. Enligt er mening: Hur påverkar detta på kort och på lång sikt den svenska arbetslösheten, och hur påverkar det våra möjligheter att nå inflationsmålen? (V): Tack för era föredragningar! Jag tycker att det är bra och viktigt att diskuterar hushållens skuldsättning. Vi har bland annat föreslagit fem olika punkter för att minska hushållens skuldsättning. Som jag tolkar det har ni ansett att hushållens skuldsättning är ett större problem än arbetslösheten trots att penningpolitikens påverkan på arbetslösheten finns belagd i forskning, men inte alls på samma sätt. Jag tyckte också att vice riksbankschefen sade här att penningpolitikens påverkan på hushållens skuldsättning egentligen inte riktigt finns. Forskningen visar att penningpolitiken har en stor påverkan på arbetslösheten men inte på hushållens skuldsättning. Vi kan därtill lägga att behöver öka den inhemska efterfrågan för att skapa fler jobb men också för att minska vårt bytesbalansöverskott så att andra länder kan minska sina bytesbalansunderskott. Vi behöver också öka vår inflation. Vi vet att så länge vi har hög arbetslöshet är det svårt för arbetarkollektivet att ta ut högre löner, vilket i sin tur leder till att deras skuldsättning blir högre. Om man inte har en lön får man belåna sig i stället. Allt detta hänger ihop. Om vi tittar på s. 43 i den penningpolitiska rapporten det är en bild ni har valt att inte ha med här kan vi se att hushållens förmögenheter vida överstiger skulderna både när det gäller real förmögenhet och total förmögenhet. Jag tycker att det är viktigt att belysa detta. Mina frågor är egentligen tre. Arbetslösheten är hög. Vi vet att penningpolitiken har effekt på arbetslösheten. Ni väljer att prioritera hushållens skuldsättning trots att vi ser att tillgångarna för hushållen är större än skulderna. Jag har lite svårt att se vilken bedömning ni gör av den effekt penningpolitiken har på hushållens skuldsättning. Det har inte redovisats på något sätt, utan det är mer ett resonemang ni för. Jag skulle vilja veta vilka belägg ni har för att penningpolitiken har påverkan på hushållens skuldsättning och hur de i så fall ser ut. Vi har föreslagit att man ska införa ett amorteringskrav på bolån med belåningsgrad . Vi tycker att det är rimligt, och vi tycker att det är viktigt att folk amorterar. Regeringen svarade i en debatt om en interpellation jag har ställt att det inte är aktuellt med ett amorteringskrav lagstiftningsvägen eftersom det har en åtstramande effekt på ekonomin i ett svårt läge. Det kan man förstå på sitt sätt. Men väljer att inte sänka räntan på grund av hushållens skuldsättning. Vilket av dessa två instrument räntan eller ett amorteringskrav på bolån med belåningsgrad har störst åtstramande effekt på samhällsekonomin? : frågade vem som har ritat kurvan. Tillsammans med staben håller vi alla i pennan! Det är en diskussion om sannolikheten för att göra det ena eller det andra när det gäller räntesänkningen framöver. Då får böjen på kurvan illustrera vår bedömning att det är lite större sannolikhet vid detta beslutstillfälle för en sänkning än för en höjning. Men den största sannolikheten är att räntan är oförändrad. försöker vi föra resonemangen på ett sådant sätt att vi blickar över en lite så att det inte blir alltför stort fokus på enskilda beslutstillfällen. Penningpolitik är ändå en rörelse över tiden där varje enskilt beslutstillfälle kanske inte är det som är allena saliggörande. Per Åsling ställde en fråga om regionala skillnader och hur vi analyserar det. När man tänker på från ett penningpolitiskt perspektiv har vi inte en regional penningpolitik, och vi har inte olika räntor i olika delar av landet i grunden därför att vi inte heller har olika valutor i olika delar av landet. Vad vi har att göra i vår analys är att fundera på den allmänna ekonomiska utvecklingen. Då spelar det självfallet roll vad som sker på olika håll i . Det påverkar BNP-utvecklingen, det påverkar arbetslösheten och det påverkar vår syn på hur tillväxten kan te sig framöver. Vi får väga ihop detta efter bästa förmåga. Men har vi i ärlighetens namn inte sett vår uppgift så att vi har ett speciellt regionalt perspektiv. Det ska hanteras av andra. fråga gällde lån, att stimulera efterfrågan och var vi befinner oss. När det gäller många aspekter på ekonomisk politik och även penningpolitik har man att göra avvägningar inte bara i vad man gör utan också när det gäller vad som sker i förhållande till vad som kan tänkas ske längre fram i tiden. Där är detta med lån, skulder och skuldstockar en speciell fråga som inte är så lätt att hantera. Det är svårt att blicka in . Det är svårt att göra prognoser med någon större precision bortom ett till eller någonting sådant. vet vi att om skuldstockarna på det ena eller det andra sättet blir för stora kommer också penningpolitiken att utsättas för begränsningar. Ett annat allmänt sätt att beskriva dessa tankar är att säga så här: som vi hade en fast växelkurs var penningpolitiken det den var i detta avseende. Varje gång man skulle öka den allmänna efterfrågan skedde det genom finanspolitiken. Varje gång man gjorde det ökade statsskulden, och så tänkte man sig att den kanske skulle minska när det blev goda tider, vilket den sedan inte gjorde. Det innebar att statsskulden blir en begränsning, vilket i närtid har inträffat i ett antal andra länder. Man kan vända på kuttingen och tänka på detta i termer av den penningpolitiska regim som vi har när vi sätter räntan och växelkursen blir vad den blir och man har bestämt sig vilket självfallet är politiska överväganden och beslut för att man ska ha en statsskuld som inte rusar i väg. Man har då också skapat färre frihetsgrader för finanspolitiken för att hålla ordning på detta. Då lägger man mer på penningpolitiken när det gäller att hantera efterfrågan i ekonomin. Man kan göra det på ett sådant sätt att varje gång man sänker räntan ökar skuldstockarna i ekonomin eftersom penningpolitiken verkar via att någon ska låna mer. Om man råkar ut för samma fenomen blir de lånestockarna må vara att de råkar befinna sig i den privata sektorn begränsningen för vad som är görligt. När man får bekymmer vet vi av erfarenhet att det blir ett stort bekymmer. Det vi sliter med när det gäller att göra dessa avvägningar är att den ekonomiska teorin har svårt att hantera detta även om man har observerat det i verkligheten. Inte minst när man bygger modeller är det svårt att bygga in detta i modellvärlden, vilket är ytterligare ett bekymmer. Om man är ansvarig för att fatta beslut måste och ska man fatta beslut ändå, oberoende av hur man klarar av den matematiska kalkylen i modellvärlden. Jag brukar uttrycka det på det sättet att en del av penningpolitiken blir något närsynt, det vill säga att man fäster stor vikt vid och har svårt att hantera en diffus framtid. När det gäller frågan om den trade-off som finns här och om man tänker på det hela lite mer i närtid och i termer av effekt på konsumtionen är det så att om man ändrar kraftigt i amorteringskulturen eller i någon annan del av detta slår det sannolikt mycket kraftigare och snabbare på konsumtionen än om man ändrar räntan. Alla dessa åtgärder, inklusive ränteförändringar, innebär på ett eller annat sätt om man höjer räntan att det blir dyrare att låna. I det avseendet finns det en trade-off där. måste man vara medveten om att det nog inte går att ersätta ränteförändringar med en väldig massa andra åtgärder. Vi har inte särskilt goda erfarenheter av det från . Om man får en för stor diskrepans mellan regelverket och den allmänna räntenivån får man andra bekymmer. Då får man kämpa med det som kallades för den grå kreditmarknaden, för då blir det stora arbitragemöjligheter som man får hantera i stället. Det krävs att det finns någonting lagom i detta , och man får hitta någon lämplig avvägning där. Vad som sker i EU och i vad mån det påverkar svensk penningpolitik kan jag egentligen inte se. Vi har de frihetsgrader vi har när det gäller penningpolitiken i . Sedan påverkas naturligtvis den av hur man hanterar de allmänna ekonomiska bekymmer man har i i övrigt. Men de regelförenklingar som sker ändrar inte någonting över huvud taget när det gäller vårt sätt att utöva penningpolitik här hemma. hade frågor och påpekanden om att man har en stor realförmögenhet. Ja, det har man. Men det är också så att priser går upp och ned. De betalningar som man ska göra tar man ur den löpande inkomsten. Därför måste och bör man ändå hålla reda på hur mycket lån man har i förhållande till disponibel inkomst. Det är därifrån bekymren kommer, och det är också därifrån de kommer när det gäller effekten på konsumtionen, som vi har sett här tidigare. Jag hoppas att jag någorlunda har svarat på frågan om penningpolitik och skulder. Om skulderna är lägre om jag börjar i den änden har naturligtvis penningpolitiken fler frihetsgrader precis på samma sätt som finanspolitiken eller andra åtgärder, vilka det nu vara må. Man har fler frihetsgrader på det hållet om statsskulden är låg jämfört med om den är hög. Det betyder i båda fallen att vi har en långsiktig fråga som har att göra med skuldstockar i största allmänhet och där man inte vill att de ska bli för stora oberoende av var de råkar befinna sig. Sedan är det inte alltid särskilt enkelt att hantera detta i ett kortsiktigt perspektiv. Om man enbart fokuserar på kortsiktiga frågor och enbart har en tidshorisont som sträcker sig ett eller är min uppfattning att penningpolitiken lätt blir för närsynt. Då får man göra dessa avvägningar, som kan vara ganska så svåra. När man talar om det i termer av arbetslöshet har vi sett i ett stort antal länder att när man efter av snabb tillväxt i skuldstockarna har råkat ut för en implosion får man också en utdragen period med stigande arbetslöshet som dessutom kan vara ganska utdragen. Det är de här svåra avvägningarna som vi sliter med när det gäller detta. När det gäller detta med ränta eller amortering gäller det att hitta någonting lagom. Om man vill ändra färdväg kan man inte och bör man inte göra det särskilt hastigt om skulderna har blivit stora. Då slår det hårt på enskilda hushåll. Det kan också slå hårt på konsumtionen, och om det blir en obalans mellan regelverken och den allmänna räntenivån får man tillbaka problemen inom den finansiella sektorn. Det handlar om arbitragemöjligheter och en framväxt av en annan finansiell sektor vad man nu väljer att kalla den vid sidan av banksektorn. : Jag börjar med fråga om bostadspriserna och hur vi ser på det. Det har varit en fråga om bostadspriserna har blivit för höga och hur sannolikt det är med ett bostadsprisfall. Vi gjorde en större utredning , och vi har publicerat den i en rapport. Slutsatsen av utredningen är i stora drag att vi tycker att det finns flera fundamentala faktorer som förklarar den prisutveckling som vi har sett. Dock kan vi inte utesluta att vi får en nedgång i bostadspriserna. Det finns också redovisat i rapporten. Skälet till att vi ser att det finns fundamentala faktorer bakom det hela är delvis det låga bostadsbyggandet, som nämndes tidigare. Det kanske är särskilt uppenbart i storstadsområden. I byggs en lägenhet på fem personer som flyttar in tror jag att det är. Men det finns också annat som påverkar. Vi har haft en god inkomstutveckling, vilket också är en del av förklaring till uppgången på priser vad gäller bostäder. När det gäller frågan om huruvida det är för billigt att låna kan jag säga att vi har sänkt räntan till en historiskt låg nivå på . Det gör vi för att understödja svensk ekonomi, för att se till att företagen ska kunna anställa och för att se till att det finns en hygglig efterfrågan. Men till syvende och sist är vi beroende av att det går bra också för omvärlden. av vår BNP kommer från utlandet, och av varuexporten går till . Vi måste hoppas på att situationen i vänder och att det kommer tillbaka. Det finns en generation som växer upp nu och som tar lån och kanske framför allt i storstadsområdena ganska stora lån. Man har inte en historia av att ränteläget kan komma upp på högre nivåer. Det kanske blir dyrare för hushållen , och det kommer såklart att slå på konsumtionen. Hushållen får lägga mer pengar på räntebetalningar och mindre på konsumtion. Kopplat till undersökningar är man kanske ganska positiv. Bankerna har en noggrann kreditprövning och ställer krav på kunden att han eller hon ska kunna klara ett betydligt högre ränteläge. Men då blir det så att kunden klarar av sina lån som vi får en annan effekt på ekonomin genom en minskad konsumtion. Per Åsling ställde en fråga om och området makrotillsyn. Jag tycker att det är viktigt. Vi håller på att titta på förslag nu med en remisstid fram . Vi ska formulera vad vi har för synpunkter på själva utredningen. Det är jättebra att vi har kommit så här långt. finns frågan om delat ansvar och hur man ska hantera det. Det är en viktig frågeställning; egentligen är det inte bra att ha ett delat ansvar, för det finns alltid en risk att någonting faller mellan stolarna. har ett uppdrag vad gäller finansiell stabilitet och systemfrågor, och och Riksgälden har också sitt respektive ansvar. Hur man än organiserar detta krävs det ett nära samarbete mellan myndigheterna. Jag tycker att det är viktigt med tydliga mandat. Det är viktigt med ansvarsutkrävande, och det är viktigt att man har en god analyskapacitet. Detta är svåra frågor. Det finns väldigt lite forskning, som nämnde här tidigare. Vi behöver komma betydligt längre i vårt kunskapande för att också vara säkra på att vi vidtar rätt åtgärder. Det är ett stort ansvar oavsett vilken myndighet som får detta eller om det blir ett delat ansvar. Jag tycker att det är viktigt att man just har kapaciteten att göra analyser och även att komma fram med rimliga åtgärder tillräckligt . har inte några verktyg på detta område. Det är också en diskussion i betänkande. Man säger att detta får utredas vidare. Man föreslår inga konkreta verktyg utan säger att det får utvecklas vidare . Det är en sådan sak som vi behöver fundera över. Hur länge kan vi vänta? Eller behöver vi försöka få detta på plats precis som man har fått i flera andra länder i ? talade om finanspakten och effekten på . Jag vill bara lägga till det som nämnde: är viktigt för oss i . Det är viktigt att det går bra för . Alla de åtgärder som är vidtagna syftar till att få bättre ordning. Vi lever fortfarande med en osäkerhet när det gäller den europeiska utvecklingen. Vi har problem med . Det finns problem i som spiller över på de finansiella marknaderna. Detta är nog någonting som vi får leva med. Lite besvärande är det alltid med denna osäkerhet. Den gör att både svenska och utländska företag och hushåll blir lite mer försiktiga med både konsumtion och investeringar. Vi behöver komma över den puckeln och se till att det går bra både för och för utlandet. Men vi är beroende av att detta kommer på plats på ett bra sätt. Slutligen har jag möjligen ytterligare en kommentar till synpunkter på vårt diagram över hushållens förmögenhet. Det är helt riktigt att både hushållens tillgångar och skulder har ökat. är vi oroliga för att vi får en prisjustering på tillgångssidan vad gäller hushållens fastigheter och bostäder; det finns åtminstone en sådan risk. Som jag visade i mina diagram har vi sett att när hushållen får en prisjustering på sitt boende tänker de: måste jag försöka öka mitt sparande så att jag återställer balansen mellan tillgångar och skulder. Då får man just denna effekt man drar ned på sin konsumtion, vilket får effekt på tillväxt, sysselsättning och så vidare. Allting hänger ihop, och det är bakgrunden till att vi hyser en viss oro för hushållens skuldsättning. (KD): Ordförande! Jag ska borra lite vidare i en sak som vi var inne på tidigare, nämligen bolånen och skulderna. Er bild visar de nytagna bolånen dem som man inte amorterar på. Men bolånetaket har inneburit att många nog amorterar på de som inte syns i er bild. Det är lånat av föräldrar, det är lånat på topplån och det är lånat på olika saker. Denna del syns inte, för det är där man har amorterat snabbast eller åtminstone har börjat amortera innan man går in på den andra bilden. Alltså kanske det ändå sker en amortering. Jag tycker att det är bra med en amorteringskultur. Närliggande länder är betydligt duktigare än på att ha detta inbyggt i systemet. Det är väl någonting som vi förhoppningsvis ska komma tillbaka till på något sätt utan att för den sakens skull kanske behöva lagstifta om det. Jag har en fundering.