bet · H001KU20 · 2013-06-11 00:00:00 — Jag fick efter vår presskonferens frågan av en journalist vad jag tyckte om att näringsministern ljög inför utskottet. Mitt svar till henne blev: Att ljuga är för mig en medveten handling, och jag tror faktiskt inte att näringsministern medvetet ljög inför utskottet. Oavsett om hon fått felaktig information av sina medarbetare, själv underlåtit att fullt ut ta reda på vad som skett eller medvetet ljugit är det dock lika illa. Det är näringsministerns ansvar att se till att de uppgifter som lämnas till utskottet är korrekta och att de är avstämda och säkerställda med dem som varit inblandade. Det var ju inte vem som helst - inte vilken sommarvikarie som helst - som var inblandad, herr talman. Det var ministerns egen statssekreterare, och det var ministerns egen presschef. Det är alltså statsrådets allra närmaste medarbetare. Jag skulle bli väldigt orolig om jag upptäckte att jag inte fick korrekta uppgifter av mina allra närmaste medarbetare, och det kan knappast heller vara så att uppgifterna inte stämdes av med dessa personer inför utfrågningen. Näringsministern har själv uppgett, i den andra utfrågningen, att hon suttit ned med de medarbetare som var aktiva i det här skedet. kring om andra medier fått handlingen utlämnad före den som begärt den var heller ingen okänd frågeställning - den fanns med i anmälan och borde därför vara extra kontrollerad. Näringsministern har det fulla ansvaret för detta, och det är också något hon säger sig ta. Men vad innebär det? Är det bara att be om ursäkt, och sedan är allt bra? Eller bör det få andra konsekvenser? Att leda en statsförvaltning innebär ett stort ansvar men också ett stort förtroende, inte bara från de egna väljarna utan från alla medborgare. När detta brister riskerar det att undergräva förtroendet för både departementens arbete och statsrådet - och faktiskt också för politiken som helhet och även demokratin. Näringsministern har tagit på sig ansvaret för det som har skett, men det känns också rimligt att näringsminister tar på sig ansvaret för att vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att detta inte kommer att hända igen. Om så sker och vilka konsekvenser det kommer att få får tiden utvisa. Vad som är än mer bekymmersamt är att det även efter KU:s utfrågningar framkommit att ytterligare felaktigheter fanns i de svar vi fått. Ifrågasättandet av om fakturan från van der skulle till och inte betalas av staten gjordes den vidarefakturerades, alltså . Den betalades av staten och efterfakturerades inte förrän i samband med begäran om utlämnande av handlingar. Enligt vad våra handlingar visar skedde det och inte någon dag efter att den ifrågasatts med ett "Ok? ", som näringsminister uppgav inför utskottet.Vi har begärt ut handlingar från departementet, och de visar att uppgifter som förekommit i medierna stämmer. Vi har också begärt kommentarer från departementet, men vi har inte fått någon kommentar från vare sig departementet eller näringsministern. Det tycker jag är olyckligt. Vi har dock från utskottets sida valt att inte återuppväcka granskningen utifrån de nya uppgifterna. Den kritik vi riktar mot näringsministern ligger fast, och detta bara förstärker vårt ställningstagande.Det är även bekymmersamt att statsministern inte tar sitt ansvar vad gäller utlämnande av allmänna handlingar och de fördröjningar som har skett genom samordning på förvaltningsavdelningen. Avdelningen ligger direkt under statsministerns ansvar, men statsministern hänvisar till delegation och att det har utarbetats rutiner. Han skickar även frågan tillbaka till och näringsminister . Statsministern kan självklart inte hantera och vara insatt i alla enskilda ärenden, men riggar man en organisation som bland annat ska hantera diarier och utlämnanden av allmänna handlingar måste man också se till att den mäktar med att uppfylla de krav som följer av offentlighetsprincipen. Vi förutsätter att det förbättringsarbete som statsministern har pekat på och som har påbörjats skyndas på. Även en central organisation som ansvarar för handlingar från flera departement måste se till att ett utlämnande sker omgående och att det inte dröjer så länge som i detta fall , oavsett om handlingen ska sekretessprövas eller ej. Sekretessprövningen har faktiskt inte heller åberopats som skäl för fördröjningen i detta fall, enligt JO.Herr talman! Vi tycker att detta är ett mycket allvarligt ärende som rör våra grundläggande principer och överlämnar härmed vårt ställningstagande och utlåtande till hantering. lyfter fram att en myndighet inte får gynna ett enskilt medium. Det är vi helt överens om. Men visst, i det här ärendet har det framkommit att utlämnandet till och TT skedde i tron att redan hade fått handlingen. Det var ett misstag, och visst, misstag ska inte begås. Departementet borde ha kontrollerat med förvaltningsavdelningen på att handlingen verkligen var utlämnad. Att man inte gjorde den kontrollen förtjänar naturligtvis kritik. Men det var alltså inte ett medvetet handlande. Den spekulation som majoriteten ägnar sig åt styrker inte på något sätt att försökte ge ett visst medium ett försteg när det gäller denna information. JO:s granskning har också visat att utlämnandet av handlingar från rent allmänt har skett på ett närmast exemplariskt sätt, helt enligt de regler som gäller. Men handlingen som skulle lämnas ut via förvaltningsavdelningen lämnades ut efter, och det var senare än enligt de principer som har. När handlingar har lämnats ut från har det dock skett på ett korrekt sätt. Därför tycker jag att man i granskningen på flera sätt har gett en felaktig bild av hur har hanterat utlämnandet av allmänna handlingar. Det är lite märkligt att till och med statsministern bollar tillbaka frågan och lägger den i näringsministerns knä. Grundfelet, som också säger, är förseningen och fördröjningen. Det skedde på förvaltningsavdelningen. Men det är bekymmersamt att sammanställningen cirkulerade runt. Vi tycker att statsministern har ett ansvar för hur organisationen riggas.Problemet ligger också hos eftersom de som får information om att ett utlämnande av handlingar har begärts är näringsministerns stab, däribland presschefen. Presschefen visste att begäran om utlämnande var inskickad, och det var också presschefen som skickade ut handlingen till Ekot och TT. Jag vill påstå att det alltså inte var ett misstag. Är man så omedveten? Måste man inte kolla upp det? De två misstagen är att handlingar skickas ut utan att kontrolleras och att dokumentet, ett ofullständigt sådant, cirkulerar. Jag har aldrig varit med om det. Vi får mängder med begäran om handlingar här i och i . Skulle vi låta dem cirkulera runt innan vi skickar ut dem? Vi är överens om att det var ett misstag att pressekreterare inte kontrollerade att handlingen verkligen var utlämnad tidigare. Men jag vänder mig skarpt emot kritiken att även andra personer inom departementet fick ta del av att ett utlämnande hade begärts. är tydlig i sitt uttalande om att det inte är fel att information lämnas till andra personer, till exempel ministern i det här fallet. Men det får inte försena utlämnandet. Det har inte varit ett försenat utlämnande från . Departementet har lämnat ut handlingar i rätt tid. Andra personer har förvisso varit informerade, men det är helt enligt regler för hur detta bör gå till. Jag har inte sagt att det var fel att de fick ta del av det, men jag sade att presschefen inte kan ha varit omedveten om vilka handlingar som begärdes ut. I så fall borde det ha kontrollerats, och man borde ha en bättre organisation på departementet för hur handlingar hanteras, vem det är som plockar in dem och vem det är som lämnar ut dem. Det var definitivt inte samma person som lämnade ut handlingen till den som hade begärt den som lämnade ut den till ett konkurrerande medium tidigare. Det är här det brister. Om det gäller ett utlämnande måste någon ta ansvar när begäran kommer in, se till att det verkställs och se till att handlingen lämnas ut. Problemet är att handlingen cirkulerade runt så att det var fler personer som var medvetna om att förfrågan hade kommit in och att det fanns ett dokument som var färdigställt. Alltså gavs det möjligheter för fler personer att skicka det vidare. Det skedde också, och det är där kritiken ligger.Jag vill inte hålla med om att vi spekulerar, som ni säger. Vi skriver inte att så skedde. Men med tanke på alla de dokument och all den information som vi har fått kan vi inte utesluta att departementets agerande var på det sättet. Både och JO har tidigare uttalat sig kritiskt om hantering av allmänna handlingar. Jag tyckte att statsministern på ett bra sätt tog åt sig kritiken och sade att ett antal åtgärder skulle vidtas. JO:s kritik var väldigt ny då, så den höll man fortfarande på att bearbeta och göra en analys av. De problem som länge funnits på UD lovade statsministern snart skulle vara åtgärdade. Jag tyckte att det var ett bra svar.Så här i debatten kan man få spekulera lite grann - jag vill helst inte göra det i slutsatserna. säger att handlingen cirkulerade runt. Det beror väl kanske - spekulation! - på att journalist begärde ut en sammanställning över alla departements interna representation. Trots att det finns ett nytt och bra konteringssystem är det inte alltid säkert att alla departement behandlar saker exakt likadant. Ska man räkna in extra bevakning? Är det intern representation, eller är det säkerhet? Hur ska du kontera det? Hur ska du kontera om det är seminarium och sedan en middag? Ska allt gå på representationskontot?Det är åtminstone en hypotes för varför den här typen av samlingsdokument, sammanställningar över många departements olika förfrågningar, cirkulerar. Det är väl därför som det här har tagit tid och kanske även i fortsättningen kommer att ta tid. Frågan är om vi ska acceptera det?Varje departement är ansvarigt för sina handlingar. Man är ansvarig för det sätt man hanterar dem på, man är ansvarig för att göra en sekretessprövning, och man är ansvarig för att utlämna handlingar.Vad jag har uppfattat, och som jag tror att utskottet också har uppfattat, är att här skickas den totala sammanställningen runt, som Per säger, så att man ska kunna kolla att man har gjort som alla andra departement har gjort, om man har redovisat på samma sätt. Det menar jag att man ska säkerställa innan. Man ska ha gemensamma rutiner och ett gemensamt regelverk, så man slipper börja med sådant här när man får en begäran om utlämnande av en offentlig handling. Det ska vara klart innan.Har man inte riggat denna organisation, som jag sade i mitt anförande, på ett bra och säkert sätt uppstår kanske de här situationerna, vilket jag inte tycker att vi ska acceptera.Statsministern sade att han har vidtagit åtgärder. Då säger vi i vårt uttalande att vi verkligen hoppas att det här påskyndas, för det är viktigt. Vi kan inte ha ett regeringskansli som gång efter annan får kritik från både JO och , och medierna reagerar på att de inte får ut handlingar. Det kan inte fungera så.Ska vi leva upp till en offentlighet som vi kan vara stolta över och vill värna i måste det här fungera. Ja, absolut, och varken statsministern eller jag har ifrågasatt den slutsatsen. Det är dessutom fullt möjligt, och det sker oftast också, att man börjar lämna ut enstaka handlingar även innan de stora sammanställningarna är färdiga.Jag har tittat på JO:s ärenden. I ett fall var det en journalist som klagade och som i princip ville ha uppgifter om kontoslag för olika aktiviteter. I ett annat fall handlade det om loggar för telefonsamtal och sms, om jag kommer ihåg det hela rätt. Det är klart att den typen av frågor tar tid.Herr talman! Vi fick ut en del av handlingarna, och jag var faktiskt lite förvånad över att man hade lämnat ut en faktura på som handlade om extra bevakningstjänst just därför att det var tre ministrar som var på plats. Jag är inte helt säker på att jag, om jag hade gjort bedömningen, skulle ha kommit till samma slutsats, eftersom terrorister skulle kunna börja infiltrera bevakningsbolag som lite ad hoc-mässigt används för att sköta extra säkerhet. Det är alltså inte några enkla saker.Enstaka handlingar ska naturligtvis lämnas ut som begäran görs eller allra senast dagen därpå. Men med sammanställningarna och de dokument som det faktiskt finns lite problem med när det gäller pusselläggning eller säkerheten för våra statsråd kommer det att behöva ta . Vi får heller inte glömma att det fall som vi granskat rörde sig om internrepresentation, och jag har lite svårt att se vad som ska vara sekretessbelagt där.Det är klart att det går att se ett mönster om alltid går till en viss restaurang eller använder ett visst säkerhetsbolag, vilket jag inte tror att man gör. Jag tror att man sprider sina gracer överallt.Jag kan förstå om det är en helt annan säkerhetsprövning vid exempelvis utrikes besök - vi har bland annat diskuterat besök - där det är ett helt annat riskläge. Men när det gäller internrepresentation vet man ju vilka som varit med och vilka statsråd som varit ansvariga. Självfallet borde det därför inte ha tagit så lång tid.En uppgift som JO fått är att departementet inte som ett skäl till fördröjningen åberopade säkerhetsprövning utan att sammanställningen har cirkulerat.Detta är något som inte kan vara acceptabelt. En mycket viktig byggsten i vårt samhällsbygge är kanske inte regelverken som sådana, oavsett om vi tycker om dem eller inte, för där har vi nog rätt skilda uppfattningar, men tilliten till att gällande regelverk efterlevs, och den tilliten finns inte om den inte efterlevs av makthavarna. Jag tror att det här är en sak som i hög grad skiljer vårt land och våra grannländer från ett antal andra länder i andra delar av världen. Om man inte litar helt och hållet på att makthavaren följer regelverket, varför ska man då göra det själv?Därför är just ett sådant här granskningsärende viktigt. Vi är i förtroendebranschen och kan inte låta bli att göra trovärdighetsbedömningar. Trovärdigheten påverkas av om en oriktig uppgift lämnas ut. Om det skett avsiktligt eller oavsiktligt kan vi inte veta - det går bara att spekulera - men den är felaktigt lämnad. Trovärdigheten påverkas också om vi vet att en handling finns hos en myndighet och det först är när den efterfrågas som det börjar hända saker. Är det alltså samma handling? Det är ju det man vill utgå från. Om jag begär att få ut en handling vill jag få ut den som den var. Om den är föremål för en rad förändringar, kreativ bokföring och liknande, är det inte samma handling jag får.Trovärdigheten påverkas av många saker, över huvud taget riktiga uppgifter. Det första jag såg när jag läste Aktuellt i politiken var en uppgift från regeringens hemsida där berörd ministers cv presenteras. Tidningen noterar att cv:n är felaktig. Uppgifter om kommunala uppdrag, de har innehafts och så vidare, stämmer helt enkelt inte. Självfallet minskar detta ministerns trovärdighet.Jag delar helt och hållet den uppfattning som vi ger uttryck för i utskottets ställningstagande. Hörde jag rätt eller inte, att insinuerar att handlingarna som utlämnades hade ändrats innan de nådde oss? Om jag har förstått det rätt var det först i samband med att journalisten begärde att få ut handlingarna som man upptäckte att räkningarna hade gått åt fel håll. Det var precis detta jag sade. Det jag hörde var att insinuerade att handlingarna har ändrats. Var står det någonstans? Handlingarna har inte ändrats på annat sätt än att de blev föremål för förändringar först när de begärdes ut av en journalist. Så var det ju. Det är en ganska livlig diskussion. Jag tycker att det är lite anmärkningsvärt att vi återigen recenserar enskilda ledamöter i KU eller hur ledamöter ställer frågor. Det sägs också att kritik framförs mot en minister därför att det råkar vara en ung kvinna. Jag har inte uppfattat att det är därför som kritiken framförs.Jag noterar att vi har ett ganska starkt stycke som handlar om statsministerns övergripande ansvar för att man inom som helhet har den organisation och de rutiner som krävs för att tryckfrihetsförordningens regler om handlingars utlämnande ska kunna efterlevas. JO har också riktat kritik mot organisation för att handlingen lämnades ut sent till . Mig veterligen är statsministern fortfarande man.Det blir konstigt när vi för debatten på det sättet, och jag tycker att det är bra om vi håller oss till saken.Visst går det att säga att det är ett visst mått av spekulation när vi skriver att det inte går att utesluta att departementet agerade för att få ut sin version först. Vi hade också kunnat skriva att det inte går att säkerställa att man har agerat helt och hållet för att främja att skulle få sin begäran tillgodosedd . Det går att uttrycka sig på många sätt, men vi kan inte alls utesluta att departementet inte har agerat på ett sätt som främjar departementets egna syften. Det är klart att man visste att man var utsatt för en granskning, och man valde att skicka en sammanställning till andra medier än till dem som granskade saken. Det är anmärkningsvärt. Det är väldigt ovanligt att man agerar på det sättet. Att det skulle ha skett av misstag är möjligt men absolut inte säkerställt.Jag tycker att det är en sansad och rimlig kritik, och jag tycker att det är bra att det läggs ett stort ansvar på och att statsministern har för avsikt att arbeta vidare med frågan.Sedan är det mycket märkligt att man skickade en faktura för partiets middag till departementet. Man uppmärksammade att det kanske inte var riktigt rätt, men fakturan betalades ändå, och sedan ändrades betalningen när medierna begärde ut uppgifterna. Det går inte att säkerställa att detta gjordes med avsikt. Det kan ha varit ett misstag, vi vet inte. Men det är allvarligt, och vi förutsätter att man förbättrar sina rutiner på flera områden. I ärendet med Saudiaffären kritiserade den före detta försvarsministern för att han inte har styrt myndigheten som han borde ha gjort och inte har varit tillräckligt aktiv. I det här ärendet är vi tillbaka till något som kanske har varit vanligare i KU, nämligen frågan om ministerstyre. Det innebär att ministern styr, kanske inte för mycket, utan på en alltför detaljerad nivå. Det händer också.Jag tycker att det här kanske inte är en av de viktigare och större frågorna som vi har att hantera, men svenska myndigheter har en självständighet, framför allt när det gäller ärenden som gäller enskilda. Där ska inte regeringen, ministrarna, gå in och styra beslut och ärenden. När det gäller detaljer i myndigheternas arbete ska inte ministern heller gå in och styra. Regeringen styr kollektivt. Man har ett krav på sig enligt att följa med i vad som händer, informera sig och så vidare, men man bör inte gå in i detaljer och styra på ett sätt som gör att man tar över generaldirektörens uppgifter.I det här fallet handlar det om att ministern, enligt den före detta generaldirektören , har bett generaldirektören att inte gå på en konferens, ett seminarium, som arrangerade. Vi är överens om att ministrar inte bör berätta för generaldirektörerna hur de ska hantera sina kalendrar, vilka seminarier de bör delta i och så vidare.Min åsikt är att det är klarlagt att landsbygdsministern har uttalat sig på detaljnivå på ett sådant sätt att generaldirektören har uppfattat att ministern har avrått honom från att delta i konferens.Generaldirektören hade antecknat vad som hade sagts vid telefonsamtalet, och han återkom dagen efter, i ett nytt telefonsamtal, med besked om hur han skulle göra. Ministern har egentligen inte sagt att de uppgifter som generaldirektören har lämnat är felaktiga. Däremot har ministern och departement i skriftliga svar till utskottet nämnt ett antal saker som man ville föra fram vid det här telefonsamtalet, men man menar att det inte riktigt var på en sådan detaljnivå att ministern förbjöd generaldirektören att delta i seminariet.Under utfrågningen som vi hade ändrade ministern först sin berättelse och sade att han inte mindes om det var ett telefonsamtal eller vad innehållet i så fall skulle ha varit men att han inte direkt kunde säga att generaldirektören hade gett fel uppgifter. Sedan lade han till efteråt: Men jag skulle aldrig ha sagt någonting sådant.Det var en lite svårtydd berättelse, och därför fortsatte vi att ställa frågor. ändrade sig ministern igen och sade att det nog är bäst att hålla sig till den berättelse som skriftligen hade kommit in till utskottet. Så är i alla fall min minnesbild av den här utfrågningen.Jag tycker att det är klarlagt att generaldirektören har uppfattat att det var ett klart budskap från ministern i telefonsamtalet om att han inte borde gå på seminariet och att ministern i och med det gick över gränsen för hur kontakter mellan statsråd och myndigheter ska gå till i konstitutionellt hänseende.Man kan tycka att vi inte borde säga någonting om detta utan konstatera att ord står mot ord. Men jag tycker att det är mycket oklart vilka ministerns ord var. Det är svårt, tycker jag, att ifrågasätta generaldirektörens ord i det här sammanhanget. Han har mycket på fötterna då han har fört anteckningar under telefonsamtalen. Det här är någonting som berörde honom mycket medan ministern har en diffus bild av vad som egentligen hände. Trovärdigheten ligger hos generaldirektören, menar jag. , , hade vi också en granskning av minister gällande eventuellt ministerstyre. Då handlade det om . Ministern hade vid ett flertal tillfällen i medierna informerat om att han hade gett i uppdrag att se över hanteringen av pälsdjur, bland annat minkar. Han hade personligen tagit ett stort ansvar för att agera utifrån en granskning som hade gjorts av Djurrättsalliansen.Vi kunde i vår granskning konstatera att ministern inte hade gett något uppdrag till , även om han själv hade sagt det. Man kan tolka det som att han ville framstå som en handlingskraftig person eller så när han gjorde det här. Men det var ett felaktigt uttalande av honom, och vi kunde konstatera att det inte handlade om ministerstyre. Däremot tyckte vi att det var anmärkningsvärt att man upprepade någonting som inte stämde. Enligt ministern fanns det många olika skäl till det agerandet.Nu är vi tillbaka i ett ärende som gäller ministerstyre. Den här gången handlar det om huruvida ministern har ringt till generaldirektören vid och uttalat sig på ett sådant sätt att det uppfattades som att ministern tyckte att generaldirektören inte borde delta i en konferens med . Det skulle ha hänt 2008, alltså än det tillfälle då ministern påtalade att han hade kontaktat för att informera dem om att de borde agera.Den här gången säger ministern följande om sitt eget agerande, nämligen att det vore honom totalt främmande att på något sätt försöka påverka en generaldirektör eller en myndighet i en viss riktning. Det handlar i och för sig om olika tidpunkter. Det vi nu granskar rör 2008. Det kanske var främmande för ministern att ens tänka sig att få för sig att påverka en generaldirektör och att läget 2010 är ett helt annat och ministern då känner att han borde tala om att han försökt påverka en myndighet därför att han kanske vill framstå som handlingskraftig i förhållande till Jordbruksverket.Eller har det bara att göra med att det råkar vara olika myndigheter? Ministern framför att samtalet med generaldirektören för handlar om information och att det är viktigt att informera om den kritik som Skogsägarna har mot generaldirektören. Det kan vara så att han gör den bedömningen, att just den kritiken är extra viktig att föra fram som information.Om ministern i andra sammanhang anser att det är viktigt att vidarebefordra från olika intressegrupper till berörda myndigheter, det har vi inte klarlagt vid vår genomgång. Vi kan bara konstatera att just den här kritiken anser han vara viktig att föra fram samt att generaldirektören uppfattade det så att ministern inte ville att han skulle delta i den konferensen. Det är alldeles tydligt att ministern fört samtalet på ett sådant sätt att generaldirektören har fått den uppfattningen.