bet · H101CU1 · 2013-12-04 00:00:00 — Trots kravet i bostadsförsörjningslagen på att kommunerna ska anordna bostadsförmedling om det behövs för bostadsförsörjningen är det bara ett fåtal kommuner som har en bostadsförmedling. Det innebär att det saknas bostadsförmedling även i många stora och medelstora kommuner där en omfattande bostadsbrist och en svåröverblickbar bostadsmarknad medför ett stort behov av förmedlingsverksamhet. Det finns därför anledning att förtydliga och skärpa det lagreglerade kravet på förmedling av bostäder. Vi anser att bostadsförsörjningslagen bör skärpas så att alla kommuner blir skyldiga att förmedla lägenheter, antingen genom kommunala bostadsförmedlingar eller genom att erbjuda motsvarande service i annan form. Inriktningen bör vara en bostadsförmedling som är transparent och förmedlar såväl allmännyttiga som privata lägenheter. Bostadsförmedlingarnas huvuduppgift bör givetvis vara att förmedla förstahandskontrakt. På dagens bostadsmarknad är emellertid många hänvisade till osäkra andrahandskontrakt, inte sällan med villkor som innebär att en hyra långt över bruksvärdesnivån tas ut. Det finns därför behov av ett kommunalt engagemang även på denna del av bostadsmarknaden. Vi anser att den kommunala bostadsförmedlingen också ska kunna förmedla andrahandskontrakt. En sådan förmedling minskar risken för att redan utsatta människor drabbas av oskäliga hyror och felaktiga förmedlingsavgifter. Frågan om formerna för en förmedling av andrahandskontrakt behöver emellertid utredas närmare. Detta bör tillkännage för regeringen som sin mening. Det innebär ett bifall till de aktuella förslagen i motionerna 2013/14:C431 (V) yrkandena 7 och 30 samt 2013/14:C448 (S) yrkandena 14 och 15. Motion 2013/14:C350 (S) avstyrks. Allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, punkt 14 (MP) av (MP). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. Därmed bifaller delvis motion 2013/14:C468 av (MP) yrkande 1 och 2013/14:C285 av och (båda SD), 2013/14:C368 av de (M), 2013/14:C423 av (S) yrkande 1 och 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkandena 6, 22 och 36. Det kommunalt ägda allmännyttiga bostadsbeståndet har utgjort en central och stabiliserande del av den svenska bostadsmarknaden. I praktiken verkade de allmännyttiga bolagen länge efter en självkostnadsprincip. De kunde därigenom bidra till att dämpa hyreshöjningarna och ge även hushåll med begränsade ekonomiska förutsättningar tillgång till en god bostad. Genom medlemskapet i EU och de lagändringar som medlemskapet ledde fram till tvingades ställa krav på att de allmännyttiga bostadsbolagen skulle agera efter affärsmässiga principer. Det innebär att hela bostadsmarknaden numera är marknadsstyrd. Det finns någon kraft som kan verka dämpande på den prisspiral som lett till kraftigt övervärderade bostäder och en alltmer uppblåst bostadsbubbla. har påverkat den svenska bostadsmarknaden betydligt mer än bostadsmarknaden i flertalet övriga europeiska länder. Det beror på att kommunerna i dessa länder har tillgång till offentligt ägda eller subventionerade bostäder som förmedlas med sociala utgångspunkter. Därigenom blir ett undantag från konkurrensreglerna tillämpligt och marknadskrafternas inflytande kan sättas ur spel. är denna lösning inte utan problem. I många länder har denna uppdelning av bostadsmarknaden bidragit till segregation och dåligt underhållna bostäder. I motion 2013/14:C468 behandlas frågan om hur ska kunna agera för att, inom ramen för de krav som EU-medlemskapet ställer på oss, kunna återupprätta den roll som allmännyttan fram tills hade på den svenska bostadsmarknaden. Flera bedömare anser att de aktuella undantagsbestämmelserna om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse ger ett betydligt större handlingsutrymme än vad man utgick från när den nuvarande lagstiftningen utarbetades. Jag anser mot denna bakgrund att man bör överväga om ett ökat inslag av social förtur möjliggör bruksvärdeshyror som inte är marknadsdrivna och regler för de allmännyttiga bostadsbolagen som innebär att de inte främst styrs av ett vinstintresse. Vad jag nu har anfört bör som sin mening tillkännage för regeringen. Allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, punkt 14 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C285 av och (båda SD) och 2013/14:C368 av de (M), 2013/14:C423 av (S) yrkande 1, 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkandena 6, 22 och 36 samt 2013/14:C468 av (MP) yrkande 1. Den lagstiftning om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag som infördes fick i huvudsak en lämplig utformning. Det är således rimligt att det ställs krav bl.a. på att dessa bolag ska drivas enligt affärsmässiga principer. Även den huvudregel som gäller för begränsning av värdeöverföringar från dessa bolag, dvs. 3 § i lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, har fått en rimlig utformning. Däremot anser jag inte att de undantag från denna begränsning som anges i 4 och 5 §§ är motiverade. Jag anser att 4 § bör ändras så att innebörden blir att överföringar av nettoöverskottet förbjuds vid avyttringar från kommunala bostadsaktiebolag. Detsamma ska gälla olika slag av ombildningar. Dessa överskott ska i stället gå till löpande underhåll och i förekommande fall eftersatt underhåll. Det är orimligt att skattebetalarna ska behöva gå in med skattemedel för underhåll, upprustning och reparationer, som bostadsaktiebolagen tar ut vinster från försäljningar och ombildningar. Jag anser vidare att det som anges i 5 § 1 om åtgärder för integration, social sammanhållning m.m. bör skrivas om helt. Det är självklart att kommunala bostadsaktiebolag kan göra insatser på dessa områden, men detta bör inte kopplas till regleringen av värdeöverföringar. Jag anser i stället att nettoöverskott utöver det som definieras i 3 § ska kunna gå till fonderingar för nybyggnation som skattemässigt sedan ska kunna avskrivas. Alternativt bör skattebefriade underhållsfonder kunna byggas upp. En sådan ordning skulle möta dagens stora bostadspolitiska utmaningar med otillräcklig nybyggnation och eftersatt underhåll av bostadsbeståndet. Det som jag ovan anfört om nödvändiga justeringar i lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag bör med bifall till motion 2013/14:C285 (SD) tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motionsförslag avstyrks. Allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag, punkt 14 (V) av Amineh Kakabaveh (V). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 14 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C431 av m.fl. (V) yrkandena 6, 22 och 36 samt 2013/14:C285 av och (båda SD), 2013/14:C368 av de (M), 2013/14:C423 av (S) yrkande 1 och 2013/14:C468 av (MP) yrkande 1. De allmännyttiga bostadsföretagen är en av grundförutsättningarna för den svenska bostadspolitiska modellen och en socialt inriktad bostadspolitik. har emellertid ett flertal beslut på statlig och nivå motverkat dessa företags roll på bostadsmarknaden. Vissa kommuner har sålt ut ett stort antal allmännyttigt ägda lägenheter som bostadsrätter och några kommuner har t.o.m. sålt hela det allmännyttiga bostadsbeståndet. Det finns således starka skäl att nu inrikta den statliga bostadspolitiken på att säkerställa och utveckla allmännyttans ställning på den svenska bostadsmarknaden. Ett sådant arbete förutsätter emellertid att det fortfarande finns allmännyttiga bostadsbolag i alla delar av landet och i alla kommuner. De kommuner som saknar ett allmännyttigt bostadsföretag bör därför ansvara för att ett sådant byggs upp i kommunen. Regeringen bör återkomma med förslag om hur ett sådant krav ska kunna få genomslag i de berörda kommunerna. gäller lagen om allmännyttiga kommunala bostadsaktiebolag som bl.a. innebär att bolagen ska bedriva sin verksamhet enligt affärsmässiga principer. En konsekvens av detta är att den kommunala grundprincipen om självkostnad inte får tillämpas. Lagen innehåller regler som i viss mån ska begränsa kommunernas möjligheter att ta ut pengar från sina bostadsbolag och använda dem till andra verksamheter. Detta till trots har det visat sig att flera kommuner, och då framför allt , har tagit ut stora belopp från sina bolag för insatser som borde ha bekostats med kommunala medel. Hyresgästerna i allmännyttan får därmed betala mer för de kommunala verksamheterna än övriga invånare, vilket är både orimligt och orättvist. Vinster som görs i kommunala bostadsbolag bör stanna i verksamheten. Regeringen bör därför återkomma med ett lagförslag med denna innebörd. Ett väl fungerande allmännyttigt bostadsföretag förutsätter att hyresgästerna är engagerade i verksamheten. De boendes makt över den egna bostaden och bostadsområdet behöver därför utvecklas. De ska kunna påverka alla processer och beslut som rör boendet. Närhetsprincipen ska vara vägledande, dvs. beslut ska fattas så nära de berörda som möjligt. Den nya lagstiftningen om de allmännyttiga bostadsbolagen har emellertid medfört att hyresgästernas insyn och inflytande i samband med beslut om bl.a. överlåtelse av fast egendom, vinstuttag och avsättningar till underhåll har begränsats. Regeringen bör därför återkomma med förslag om hur de boende i allmännyttiga bostäder kan ges ett större inflytande över de beslut som fattas i företagen. Det ovan anförda bör med bifall till partimotion 2013/14:C431 yrkandena 6, 22 och 36 tillkännage för regeringen som sin mening. Övriga motioner som behandlas i detta avsnitt avstyrks. Konsumentpolitiskt mål, punkt 16 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 16 borde ha följande lydelse: upphäver målet för området Konsumentpolitik och godkänner det konsumentpolitiska mål som föreslås i reservationen. 2013/14:C280 av m.fl. (V) yrkande 1, 2013/14:C444 av m.fl. (S) yrkande 3 och 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 1. Under den borgerliga regeringen har det konsumentpolitiska målet omformulerats. Det tidigare gällande målet Trygga konsumenter som handlar hållbart och dess delmål med fokus på hushållning med egna och gemensamma resurser har ersatts av målet Konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val. har vi i gemensamma reservationer framhållit att detta innebär att hållbarhetsaspekten nu helt saknas som konsumentpolitisk målsättning. Dessutom saknas helt delmål som visar politiska ambitioner om hållbar konsumtion. Trots att våra konsumtionsmönster är en avgörande fråga för ett hållbart samhälle saknas således ett hållbarhetsmål för konsumentpolitiken. För vår del är det uppenbart att konsumtionsmönster också påverkar miljön och att medvetenheten om detta bör realiseras i målsättningar på konsumentpolitikens område. Vi anser att det är anmärkningsvärt att regeringen vidhåller ett konsumentpolitiskt mål som inte på något vis stöder hållbara konsumtionsmönster. Med ständigt nya varor och tjänster att konsumera bör den konsumentpolitiska målsättningen vara att underlätta för människor att vara aktiva konsumenter, handla medvetet och bidra till en mer hållbar konsumtion. Regeringens målformulering säger inte heller någonting om att människor har olika förutsättningar. Alla människor har inte makt och möjlighet att göra aktiva val. Den som inte har tiden, resurserna eller erfarenheten blir mer utsatt och riskerar att hamna i en sämre ställning än andra. Konsumentpolitiken har tidigare handlat om på vilket sätt samhället ska kunna stötta svaga och utsatta konsumenter. Konsumentskyddet måste enligt vår uppfattning vara på en hög nivå och tillgängligt för alla. Vidare måste producenter och övriga näringsidkare ta sitt ansvar gentemot konsumenterna. Vi menar att målet för konsumentpolitiken bör klargöra den politiska viljeinriktningen och fungera som en utgångspunkt i arbetet med att precisera behovet av insatser, lagstiftning eller andra åtgärder. Ett tydligt mål bidrar även till att de politiska ambitionerna vinner större genomslag då det uppmuntrar och vägleder övriga samhällsaktörer att vidta åtgärder i samma riktning. Den tidigare konsumentpolitiken bör därför återupprättas och målet på nytt formuleras Trygga konsumenter som handlar hållbart. Sammanfattningsvis anser vi att bör upphäva målet för området Konsumentpolitik och godkänna det mål för området som föreslås i reservationen. Det innebär ett bifall till motionerna 2013/14:C280 yrkande 1, 2013/14:C444 yrkande 3 och 2013/14:C447 yrkande 1. Konsumentvägledning, punkt 17 (S, MP, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (MP), (S) och Amineh Kakabaveh (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 9, 2013/14:C364 av (S) och 2013/14:C440 av (SD) yrkandena 1–3. Alla människor behöver ha tillgång till korrekt och saklig information för att kunna göra aktiva val. Sådan information behövs också som motvikt till den kommersiella reklamen. Vi vill att alla människor ska kunna vara aktiva konsumenter med möjlighet att göra de val som de avser och önskar. Kunniga konsumenter kan göra kloka val och kan ta del av produkter och tjänster med bra kvalitet. Det är också genom kunniga konsumenter som marknadsekonomin kan utvecklas på ett positivt och hållbart sätt. För att möta den nya tidens konsumentbehov behöver varje individ vara väl förtrogen med sina rättigheter och skyldigheter som konsument. Enligt vår mening måste ambitionen för konsumentpolitiken vara att underlätta för alla konsumenter att få tydlig, korrekt och lättillgänglig information och rådgivning. Detta gäller inte minst i då en mängd verksamheter och tjänster ska väljas av konsumenterna själva. För vissa grupper, t.ex. personer med svaga kunskaper i svenska, ungdomar och äldre, är det särskilt viktigt med ett väl fungerande konsumentstöd. Konsumentorganisationer, bloggar och andra konsumentnätverk har en stor betydelse för att sprida kunskap. Vi förordar även en aktiv konsumentpolitik där kommunerna tillhandahåller konsumentvägledning till sina invånare. Konsumentvägledarna kan förhindra att konsumenttvister uppstår och bidra till att missförstånd undanröjs. Råkar man som konsument illa ut kan konsumentvägledarna ge viktiga råd så att man ska kunna hävda sin rätt. Enligt vår mening bör alla konsumenter, oavsett var de bor, ha tillgång till en god konsumentvägledning. Värdet av den rådgivning som konsumentvägledare kan lämna till enskilda konsumenter får inte underskattas. I likhet med vad Utredningen om framtidens stöd till konsumenter anför i sitt slutbetänkande Konsumenten i centrum – ett framtida konsumentstöd (SOU 2012:43) vill vi betona vikten av att direktvägledningsverksamhet finns kvar på lokal nivå för att kunna stödja konsumenter som behöver ett fysiskt möte och för att kunna hantera vissa ärenden. Den nya satsningen på en webbaserad informationstjänst och en konsumentupplysningstjänst per telefon bör därför ses som ett komplement till den kommunala konsumentvägledningen. Behovet att främja en god konsumentvägledning på nivå kvarstår således. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C447 yrkande 9, delvis bifall till motion 2013/14:C364 och avslag på motion 2013/14:C440 yrkandena 1–3, som sin mening ge regeringen till känna. Konsumentvägledning, punkt 17 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 17 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2013/14:C440 av (SD) yrkandena 1–3 och 2013/14:C364 av (S) och 2013/14:C447 av m.fl. (S) yrkande 9. är det betydligt lättare att låna pengar än det var förr, vilket ställer krav på att låntagaren verkligen har tänkt igenom beslutet att ta ett lån. I vissa fall kan det vara befogat med ett lån, men för säkerhets skull bör det alltid finnas konsumentinformation i samband med att en låntagare erbjuds lån. Konsekvensen av att ha obetalda lån är inte sällan betalningsanmärkningar, vilket försvårar tillvaron för en enskild person på flera sätt och kan innebära en ökad risk för överskuldsättning. Det svenska samhället skulle må så mycket bättre om det inte fanns underlag för program som Lyxfällan. Detta program är emellertid ett tecken på att allt fler är på väg att hamna i en negativ skuldspiral, och hela deras liv kan förstöras på grund av en stark frestelse av lyx man egentligen inte har råd med. Lyxfällan belyser ett otroligt stort samhällsproblem i västvärlden som tenderar att öka med tiden på grund av dålig kunskap om låntagande, vilket måste åtgärdas. Allmänbildningen kring låntagande måste öka, vilket kan ske om bara en stor satsning på ett kunskapslyft inom låntagande och hushållsekonomi görs. borde ge regeringen i uppgift att ta fram informationsmaterial till både skolor och övriga samhället. Det bör också utredas hur ytterligare konsumentrådgivning kan stötta grupper som tenderar att hamna i skuldfällor. Vad jag nu anfört bör , med bifall till motion 2013/14:C440 yrkandena 1–3, som sin mening ge regeringen till känna. Övriga motioner avstyrks. Anslagen inom utgiftsområde 18, punkt 1 (S) (S), (S), (S), (S), (S) och (S) anför: är ett bra land. Men någonting håller på att gå sönder. Arbetslösheten har bitit sig fast. De anställda i vården behöver ta hand om allt fler gamla och sjuka. Människor far illa av vinstjakten i välfärden. lovade lägre arbetslöshet och minskat utanförskap. Ambitionen var inte fel. Men verkligheten visar att deras svar på varje samhällsproblem – att sänka skatten och privatisera – inte fungerar. ser de inte längre vad som händer i vårt land. Vi socialdemokrater vill i stället se ett land där vi samlas för att utveckla vår samhällsmodell. Där vi ställer krav på varandra och hjälps åt. Där konkurrenskraft och anständighet går hand i hand. ska vara unikt. Vi ska bo i ett land där kvinnor och män går till jobbet, tar ansvar, känner sig trygga och just därför är fria. Där unga som saknar arbete får en jobbigare morgon, men ett rikare liv. Därför finns ett mål som är viktigare än alla andra: ska ha lägst arbetslöshet i EU 2020. Det kräver mer samarbete och investeringar så att svenska företag kan växa och anställa. Så kan vi bäst ta oss an de stora framtidsutmaningarna, som att minska klimatförändringen och säkra tillväxten i den globala konkurrensen. Med fler jobb får vi också råd med en välfärd att vara stolta över. behöver en ny riktning. Våra prioriteringar är tydliga: Jobben är viktigast, sedan skolan och välfärden. Mindre klasser och fungerande vård går före fler skattesänkningar. Våra prioriteringar har konkretiserats i vårt budgetförslag . Riksdagsmajoriteten har emellertid i det första steget av budgetprocessen gett budgetpolitiken en helt annan inriktning än den vi står för. Beslutet om utgiftsramar gör att det är möjligt att genomföra en rad angelägna satsningar som vi föreslagit. Det gäller inte minst för utgiftsområde 18 som avser anslag inom bostads- och konsumentpolitiken. Av detta skäl avstår vi nu från att delta i civilutskottets beslut i fråga om anslagen inom utgiftsområde 18. Vi står emellertid fast vid vår uppfattning om den önskvärda anslagsfördelningen och anser att ramen för utgiftsområde 18 borde ha utökats med och ha använts på det sätt som framgår av motionerna 2013/14:C444 och 2013/14:C448 av m.fl. (S). Förslagen i motionerna innebär att ett nytt anslag inrättas och att satsas på en aktiv statlig insats för att få i gång byggandet av den typ av bostäder där bristen och efterfrågan är som störst. Medlen ska användas för en bonus vid byggande av studentbostäder och små hyreslägenheter. Utvärderingar av de stödformer med liknande inriktning som fanns , fram tills den borgerliga regeringen tillträdde, visar att denna typ av stimulans kan få en betydande effekt. För att ytterligare få i gång bostadsbyggandet föreslår vi att det inrättas en nationell byggpakt ledd av regeringen. Tanken är att varje större offentlig och privat aktör ska få redovisa hur många fler bostäder som de skulle kunna påbörja, vad som hindrar dem från att redan nu öka bostadsbyggandet och vilka statliga beslut som behövs för att undanröja hindren. Vi föreslår ett medelstillskott på till anslaget för bostadspolitisk utveckling som ska användas för ett kansli till byggpakten. Avslutningsvis, vad gäller regeringens anslagsförslag, har vi föreslagit ett tillkännagivande om användningen av ett nyinrättat anslag för att stödja utvecklingsprojekt för jämställda offentliga rum. Vi anser visserligen att detta är ett bra initiativ men att satsningen alltför ensidigt tycks vara inriktad på kvinnors och flickors begränsade möjlighet att röra sig utomhus i vissa miljöer. bör därför framhålla för regeringen att det finns andra grupper som känner samma otrygghet, exempelvis hbt-personer, personer med invandrarbakgrund och personer som använder tydliga religiösa attribut. Utvecklingsprojekten för jämställda offentliga rum bör således omfatta fler grupper än kvinnor och flickor. Anslagen inom utgiftsområde 18, punkt 1 (MP) (MP) anför: de gröna vill skapa ett hållbart samhälle där vi möter klimatutmaningen, ger alla barn en ärlig chans i skolan och skapar förutsättningar för nya jobb. Vi menar att i stället för ytterligare ett jobbskatteavdrag behöver en offensiv politik med investeringar i skola, klimat och jobb. Investeringar i klimatet och våra barns skolgång ger nya jobb och möjligheter som det bygger vårt land starkt . I budgetmotion föreslog partiet utgiftsramar för utgiftsområde 18. fastställde dock andra ekonomiska ramar för de olika utgiftsområdena i den statliga budgeten och gjorde en annan beräkning av statens inkomster än vad som skulle blivit fallet med förslag. Eftersom riksdagsmajoriteten i första steget av budgetprocessen har gett budgetpolitiken en helt annan inriktning än den vi hade önskat avstår jag från att delta i beslutet om anslagsfördelningen inom utgiftsområde 18. budgetalternativ bör ses som ett sammanhållet paket. Jag vidhåller denna uppfattning och anser att anslagen inom utgiftsområde 18 sammantaget borde ha ökats med på det sätt som framgår av motion 2013/14:C435 yrkande 1 och av nedanstående tabell. Beloppen anges avrundade till 1:6 Bidrag till åtgärder mot radon i bostäder 1:10 Stöd gällande utveckling i strandnära lägen 2:5 Åtgärder på konsumentområdet Våra förslag om avvikande anslag innebär i korthet följande. Anslaget för bör höjas med . Huvuddelen av dessa medel, , ska satsas på ett miljömålsanknutet kunskapsutvecklingsprogram för fysisk planering. Det finns en mycket stor potential att lägga om och utveckla samhällsplaneringen så att åtgärder inom olika sektorer samverkar och bidrar till att uppfylla miljökvalitetsmålen. Det gäller planering och strategiska åtgärder för bl.a. bostäder, trafik, service, näringsliv och grönområden. Vidare ska användas för att stärka arbetet med bullerfrågor i samhällsplaneringen. För att nå uppsatta mål är det nödvändigt att vidta åtgärder i den byggda miljön som bl.a. minskar inslaget av bilism. Inom anslag bör också anslås för att återinrätta en fond för fukt- och mögelskador. Felkonstruerade hus och allvarliga fukt- och mögelskador är fortfarande ett stort problem som kräver insatser från samhällets sida. Medlen är avsedda som ett startkapital för att bygga upp en organisation och en strategi för att bemöta problemet, men målet bör vara en medfinansiering från branschen. Ytterligare ett inomhusproblem som alltför ofta glöms bort är de höga radonhalter som finns i en stor del av det svenska bostadsbeståndet. Beräkningar från har visat att 200 lungcancerfall skulle kunna förhindras om samtliga bostäder med radonhalter över gällande riktvärden blir åtgärdade. föreslår mot denna bakgrund att anslaget till åtgärder mot radon i bostäder höjs med .