· H001UU10 · 2013-06-10 11:02:30 — Vi är en aktiv deltagare i det här arbetet, och det är faktiskt och också, för genom ert motstånd blir ni också del av det aktiva deltagandet. Det är lite ironiskt men på ett sätt glädjande.En annan sak som är ironisk är att och vill avveckla . Det är märkligt hur en och samma sak kan tolkas så oerhört olika. I verklighet är Schengen ett problem, därför att det ger mer invandring och mer asylsökande. De som normalt sett kritiserar Schengen gör det av det rakt motsatta skälet, nämligen att man anser att det bygger mycket högre gränser runt de länder som deltar. Jag tycker att ska fortsätta att vara med i Schengen.Björn Söder, är det så att bara utsätts passivt för EU? Jag tror absolut att har duktiga tjänstemän, men politikerna är desto sämre, tyvärr. Tjänstemännen gör nog vad de kan.Den gemenskap som svenska folket gick till val på i folkomröstningen är inte alls vad vi ser . Därför anser vi att man ska pröva vårt medlemskap igen i en folkomröstning. Ingen kan förneka att betalar stora pengar, mer än vad vi får igen, till EU. Ingen kan heller förneka att allt fler beslut flyttas upp på EU-nivå. Det händer jämt och ständigt här i att vi överlåter det ena efter det andra till Bryssel.Fler och fler beslut fattas alltså inte längre av svenska folket, utan svenska politiker här i kammaren har tagit beslut om att lämna ifrån sig beslutanderätten och ansvaret till den europeiska unionen där svenska folket kan påverka. I synen på detta ligger den stora skillnaden, tror jag, mellan och de partier som förespråkar fortsatt medlemskap i och fortsatt utveckling av EU i den riktning som EU är på väg.Vi vill att svenska folket ska vara de som kan välja och avsätta politikerna som ska styra landet. Det kan man inte i EU. Vi kan inte tillsätta och avsätta de tjänstemän som i stort sett sitter och styr där nere - det är kommissionärer och andra byråkrater som fattar beslut över huvudet på de folkvalda. Det är den stora skillnaden.Visst är det så att vi blir pådyvlade en massa saker av EU och blir attackerade av EU på många sätt. Det kommer jämt och ständigt direktiv som vi måste införliva i det svenska samhället. Andra länder i södra är kanske inte lika bra som på att vara när det gäller att lyda så fort EU pekar. Så gör vi här, och då kan väl inte ens förneka att vi på ett eller annat sätt utsätts för EU. tycker kanske att det är på ett positivt sätt. Jag tycker att det är på ett negativt sätt. Tack, , för svaren! När det gäller detta med att direktiven kommer uppifrån och vi bara har att implementera dem vet jag inte om verkligen vill att ska stå utanför EU i det perspektivet. Tittar vi på vilket land som implementerar EU-direktiven allra mest och flitigast ser vi att det är vårt grannland . De är nämligen ledande på detta och ligger före alla oss 27 som faktiskt är medlemmar. Det är riktigt som säger att man i har en mer relativ inställning till att implementera EU-reglerna. Om det sedan är ett problem eller en möjlighet kan vi säkert debattera en annan gång.Att avsätta kommissionärer går inte, säger . Fast det är ett lite historielöst påstående. Det har ju varit ett antal gånger som kommissionärer och faktiskt hela kommissionen har kommit i lägen då de har fått avgå. Det har varit turbulenta tillställningar och tider i EU när hela kommissionen har fått avgå. Det är inte alls länge sedan som den kommissionär som var ansvarig för en för väldigt viktig fråga, nämligen snusfrågan, fick avgå efter mutanklagelser. Jag tänker inte yttra mig om huruvida han var skyldig eller inte, för det är mycket som är dunkelt i den processen, men jag kan konstatera att nog händer det att kommissionärer och faktiskt hela kommissionen avgår.Det är naturligtvis en apparat i fler steg att påverka besluten i EU, och annorstädes än här i riksdag, likväl som det är fler steg här i riksdag än vad det är hemma i kommunfullmäktige i våra respektive kommuner.Det är inte så att vi när vi säger att vi överlåter beslutanderätten till EU inte är med och påverkar de besluten. Vi är med och påverkar dem på ett annat sätt. Det kanske är så att ett antal av dem, jag vill nog påstå de allra flesta av dem, är sådana att om vi satt här hemma i , i kommunfullmäktige eller i , och beslutade om de frågorna kunde vi låtsas att vi påverkade verkligheten, men vi skulle ha väldigt lite med verkligheten att göra. Folket kan ju inte avsätta sina kommissionärer, utan de vi har sett avgå har fått göra det, som sade, på grund av mutanklagelser eller kriminell verksamhet eller att regeringen har dragit tillbaka sina kommissionärer och så vidare. Men de är inte valda av de europeiska folken. Det är skillnaden jämfört med svenska där folket väljer vilka representanter man ska ha.När det gäller att påverkar gör vi säkert det i en och annan fråga, men i fråga efter fråga viker sig regeringen också i de förhandlingar man har. Man har en pragmatisk hållning när man går in i förhandlingar, och sedan ger man vika och säger att man måste ge och ta och så vidare. Visst, så är det i politiken. Men svenska folket och har inte så mycket att säga till om i EU. Det tror jag att vi kan vara överens om. Vi kanske kan påverka och få några andra att tycka som vi, men att svenska folket skulle kunna gå in och påverka EU är det dumdristigt att tro, naivt framför allt, därför att det kan man inte.Att påverkar så mycket är inte sant, tyvärr, därför att vi lägger oss på rygg i den ena frågan efter den andra.Här skiljer sig vår syn på demokrati åt. Jag och tycker att besluten ska ligga så långt ned som möjligt. I har vi nivå, landstingsnivå och , den nationella nivån. Folket väljer sina representanter till alla de tre nivåerna. Visst, vi väljer representanter till också, men det är inte bara svenskar som sitter i . Men Socialdemokraterna tycker uppenbarligen att det är helt fritt fram att lämna över beslutanderätten på EU-nivå som vi har föga möjlighet att påverka. Det är en demokratisyn som jag inte delar. Jag tycker att makten ska utgå från folket och att folket ska kunna välja och avsätta sina företrädare. stod jag och delade ut valsedlar för ja-sidan vid i . trodde jag inte att jag skulle behöva hålla ett anförande här i kammaren om det som jag nu ska tala om.Birgitta har här prisat den fria rörligheten, och jag delar verkligen statsrådets uppfattning. Den fria rörligheten i EU är fantastisk. Man kan röra sig och jobba och studera på olika ställen och så vidare.Problemet uppstår emellertid när den fria rörligheten överordnas sociala rättigheter. Jag vill återigen säga att det som anförde om mänskliga rättigheter var mycket bra, men jag hade önskat att hon också tagit upp frågan om de sociala rättigheterna i EU.Som alla vet kom Lavaldomen 2009. Den slog ned som en bomb. Helt plötsligt underordnades de fackliga och arbetsrättsliga reglerna den fria rörligheten och marknaden. Det har ställt till med fullständigt kaos på den svenska arbetsmarknaden, på många olika sätt, och jag noterade att inte med ett enda ord tog upp frågan i sitt anförande.Detta är ett jätteproblem dels utifrån den grundläggande uppfattning som vi socialdemokrater har, att lika lön för lika arbete ska gälla oavsett vilken nationalitet man har, dels för att det skapar oro i ett redan oroligt om man inte känner sig trygg, om de grundläggande rättigheterna slås undan. Om ingenting görs kommer det att påverka EU negativt framöver.Regeringen säger att man slår vakt om den svenska modellen. Just kollektivavtalen är kittet, grunden, i den svenska modellen. Därför skulle jag vilja fråga statsrådet, när hon nu är i kammaren, vad regeringen gör för att åstadkomma en förändring så att lika lön ska gälla oavsett vilken nationalitet man har.Samma fråga diskuteras, fast på ett annat sätt, när det gäller offentlig upphandling och kollektivavtal. Där har varit riktigt radikalt och slagit fast att man ska kunna ställa krav på kollektivavtal vid offentlig upphandling och för den delen även på närproducerat. När frågan nu kommer upp på rådet går flera länder emot detta. Jag vet att inte går emot, men jag undrar hur regeringen driver frågan. Hur gör regeringen för att det ska bli större aktivitet? Hur gör man för att i praktiken slåss för den svenska modellen, att inte bara tala om den som någonting positivt utan faktiskt se till att få till stånd en förändring?Det är som sagt kaos på svensk arbetsmarknad, och min fråga till statsrådet är: Vad gör regeringen i praktiken? Att som sista talare i en lång debatt försöka uppehålla något slags entusiasm bland åhörarna är aldrig lätt. Jag begärde ordet med anledning av att jag ville säga någonting om energi- och miljöpolitiken samt något om det sluttande plan som jag upplever att regeringen befinner sig på.Vi från Socialdemokraterna hade säkert högre ambitioner, liksom , och hade kanske ännu högre, när EU 2020 diskuterades och EU:s klimatpolitik togs fram. Vi vet att var ett av de länder som drev på allra hårdast och fick igenom en del bra saker. När man nu kommer till steg två och ska diskutera dessa frågor, det vill säga vad som ska göras efter 2020, är regeringen inte lika tydlig. Då är man på ett sluttande plan och säger att alla andra länder är så jobbiga. har naturgasen kommit in i sammanhanget och därmed är det hela mycket svårare, mycket besvärligare. Det är allvarligt att regeringen inte står upp för de tydliga idéer man hade om att förbättra klimatet och miljön, och kanske också energiproduktionen, i . Det finns således all anledning att i detta sammanhang återigen påminna om att energi- och klimatpolitiken inte får glömmas bort. Därför yrkar jag bifall till reservation 31.En viktig fråga i betänkandet, som ingen nämnt, handlar om förmögenhetsbehållningen för äkta makar. Den beskattas ibland olika i EU-länderna för kvinnor respektive män. I de rödgröna partierna har vi enats om att detta även måste gälla par av samma kön. Vi måste få en normalisering så att respektive EU-land inte ska kunna avgöra vad som är ett korrekt sätt att vara gift på. Däremot säger vi inte att varje EU-land måste införa registrerat partnerskap eller könsneutrala äktenskap. Vi tycker dock att villkoren ska vara desamma oaktat vart i EU man kommer. Med anledning av det yrkar jag bifall till reservation 27.Jag skulle också, herr talman, vilja säga något om handelspolitiken. Handelspolitiken, och även energi- och klimatpolitiken, har mer och mer blivit något av en diskussionsklubb, med allt mindre av verkstad. Man har antagit de stora och stolta färdplanerna både beträffande klimatpolitiken och energipolitiken, och kommer man med nya dokument som inte så mycket går ut på nya åtgärder utan man vill fortsätta att diskutera dem. Det blir bara en enda diskussionsklubb.Ännu värre är det på handelspolitikens område. Där hinner man inte ens avsluta de tidigare rättsakterna och börja med implementeringsarbetet i de olika länderna förrän man sätter i gång med nya rättsakter utan att egentligen veta vilka effekter de tidigare akterna gett eller hur de ska utvärderas. Än värre blir det när vi tittar på regeringens ståndpunkt att vi ska pådyvla andra länder i vår syn på affärers öppethållandetider. Det är absurt, riktigt absurt.Jag tycker att vi har en bra affärstidslag i . Den är viktig. Vill några andra ta efter den får de gärna gör det, men på EU-nivå hör den inte hemma. Partier, ministrar, kan gärna gå ut och berätta vilken bra affärstidslag vi har i , men det ska inte göras på EU-nivå. Det ska göras i respektive land. Ingen har heller gått med på att det skulle vara en fråga som EU över huvud taget har kompetens att besluta om, utan det är återigen ett inspel i den allmänna diskussionsklubben.Det är viktigt att vi har en aktiv EU-debatt så att vi inte hamnar i samma läge som i denna debatt. kan jag tyvärr inte argumentera mot eftersom de har lämnat kammaren, men jag kan konstatera att vi genom att åter hamna i den här debatten är tillbaka i den diskussion som vi hade lämnat bakom oss, den om ja eller nej till EU.I dag diskuterar vi frågorna i sak. Sedan kanske det uppstår situationer där vi måste ta dusten och fråga oss om det hela gått för långt. Jag kan förstå det när det gäller de som vill se ett mycket striktare EU än vad jag tycker att vi ska ha. Det kan jag förstå, men den diskussionen kommer inte förrän vi sett resultatet av reformen. Det är den skillnad och den sundhet som finns i dagens EU-politik. Det är synd att det finns partier i denna kammare som vill gå tillbaka till den ganska knasiga EU-debatt vi hade för låt oss säga fem sedan.Jag står naturligtvis bakom de socialdemokratiska reservationer som det tidigare yrkats bifall till.