bet · H001NU21 · 2013-06-10 00:00:00 — konstaterar vidare att den generella avtalslicensen också har betydelse inom andra delar av kulturområdet, t.ex. i samband med digitalisering av upphovsrättsligt skyddat material som finns hos kulturarvsinstitutionerna och där det finns ett behov av att samverka med näringslivet. När det gäller motion 2012/13:N13 (S) och motion 2012/13:N14 (MP, V) yrkande 2 framför kulturutskottet att det inte vill ta ställning för att vissa organisationer ska få en särställning framför andra. förutsätter att regeringen följer utvecklingen och ser inte någon anledning att föregripa arbete med anledning av upphovsrättsutredningens betänkanden. I fråga om genomförande av direktiv /77/EU om ändring av skyddstidsdirektivet gör kulturutskottet inte någon annan bedömning än regeringen. konstaterar även att förslaget ger en bättre sammanhållen rättighetsstruktur för en och samma inspelning av musik än som är fallet. föreslår att näringsutskottet avstyrker motionerna 2012/13:N13 (S) och 2012/13:N14 (MP, V) yrkandena 1 och 2. I yttrandet finns tre avvikande meningar (S och MP, V). Anpassning av upphovsrätten till teknikutvecklingen Upphovsrättslagen bygger i stor utsträckning på internationella överenskommelser, t.ex. för skydd av litterära och konstnärliga verk och Internationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare av fonogram och radioföretag (Romkonventionen). är vidare bundet av avtal om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (). Inom ramen för för den intellektuella äganderätten () tillkom 1996 två fördrag, Wipofördraget om upphovsrätt och Wipofördraget om framföranden och fonogram, som syftade till att uppdatera det internationella skyddet för upphovsrätt respektive utövande konstnärer och fonogramproducenter, framför allt när det gäller digitala utnyttjanden. Utöver de olika konventionerna regleras upphovsrätten också av olika EU-direktiv som har införlivats i svensk rätt, t.ex. skyddstidsdirektivet och och rådets direktiv /29/EG om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället (det s.k. Infosocdirektivet). trädde omfattande ändringar i upphovsrättslagen i kraft som syftar dels till att värna upphovsrätten, framför allt i den digitala miljön, dels till att tillgodose balansen mot viktiga allmänna intressen av att få nyttja verk. Genom lagändringarna genomfördes Infosocdirektivet samt Wipofördraget om upphovsrätt och Wipofördraget om framföranden och fonogram. och rådet antog direktiv /28/EU om viss tillåten användning av anonyma verk (orphan works). Anonyma verk är upphovsrättsligt skyddade verk där rättighetshavaren är okänd eller inte går att nå. Direktivet ger institutioner som bibliotek och arkiv möjligheter att digitalisera sådana verk och göra dem tillgängliga på internet. Direktivet ska vara genomfört i medlemsstaterna . Vidare pågår i EU förhandlingar om ett direktiv om kollektiv rättighetsförvaltning och gränsöverskridande licensiering av musik. Direktivet avser att lösa bl.a. brister i befintliga möjligheter att få breda gränsöverskridande licenser för musikaliska verk. I EU pågår även mer allmänna diskussioner om åtgärder för att säkerställa en effektiv inre marknad inom upphovsrättsområdet5[ Se t.ex. Meddelande från kommissionen om innehåll i den digitala inre marknaden, KOM(2012) 789. Den upphovsrättsliga skyddstiden ändrades i samband med att skyddstidsdirektivet införlivades i svensk rätt (prop. 1994/95:151, bet. 1995/96:LU1). Skyddstiden för den egentliga upphovsrätten förlängdes då från 50 till efter upphovsmannens död. När det gällde skyddstiden för utövande konstnärer och framställare av ljud- och bildupptagningar fattade man inget beslut om att ändra skyddstiden, ; däremot beslutade man att utgångspunkten för beräkningen av skyddstiden skulle vara tidpunkten för framförandet eller upptagningen. I skälen till skyddstidsdirektivet anges bl.a. följande. Skillnader i den nationella lagstiftning som reglerar skyddstiderna för upphovsrätt och närstående rättigheter kan hindra den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster samt störa konkurrensen på den gemensamma marknaden. För att den inre marknaden ska kunna fungera smidigt bör medlemsstaternas lagar harmoniseras så att skyddstiderna blir likadana inom hela gemenskapen. Den kortaste skyddstid som fastställs i , nämligen upphovsmannens livstid och efter hans död, var avsedd att ge skydd för upphovsmannen och de två första generationerna efterlevande. Den genomsnittliga livslängden i gemenskapen har ökat så mycket att denna skyddstid är tillräcklig för att täcka två generationer. Vissa medlemsstater har föreskrivit än efter upphovsmannens död för att uppväga de verkningar som världskrigen har haft på utnyttjandet av upphovsmäns verk. För att upprätta en hög skyddsnivå som både uppfyller den inre marknadens krav och tillgodoser behovet av att skapa en rättslig miljö som bidrar till en harmonisk utveckling av litterärt och konstnärligt skapande inom gemenskapen, bör skyddstiden harmoniseras så att den för upphovsrätt fastställs till efter upphovsmannens död eller efter det att verket lagligen görs tillgängligt för allmänheten och för närstående rättigheter till efter den händelse som gör att skyddstiden börjar löpa. I samtliga fall där en eller flera fysiska personer identifieras som upphovsmän bör skyddstiden beräknas från deras död. antogs som nämnts ett direktiv (2011/77/EU) om ändring av skyddstidsdirektivet med regler om en förlängning av skyddstiden för utövande konstnärers och framställares rätt till utgivna eller offentliggjorda ljudinspelningar från 50 till . Översyn av 3 kap. upphovsrättslagen I det tidigare nämnda uppdraget att göra en översyn av vissa frågor om upphovsrätt (dir. 2008:37) ingick även en översyn av 3 kap. upphovsrättslagen. Sammantaget skulle utredaren göra en allsidig översyn av 3 kap. upphovsrättslagen i syfte att modernisera bestämmelserna, bl.a. genom att utreda och föreslå varaktiga och flexibla bestämmelser om upphovsrättens övergång som återspeglar den upphovsrättsliga marknaden och som innebär rimliga möjligheter för upphovsmän att hävda sina rättigheter som övriga berättigade intressen på området tillgodoses. I uppdraget ingick även att utreda och ta ställning till om upphovsmannens ställning som avtalspart bör stärkas. I delbetänkandet Avtalad upphovsrätt (SOU 2010:24) föreslår utredaren ett flertal nya bestämmelser som avser 3 kap. upphovsrättslagen. Förslagen i den delen behandlas inte i den aktuella propositionen. Dessa förslag bereds, tillsammans med övriga resterande delar av delbetänkandet SOU 2010:24, inom . I skrifter till och har Klys framfört att översynen av 3 kap. upphovsrättslagen bör syfta till att stärka upphovsmannens och den utövande konstnärens ställning som avtalspart (Ju2006/4281/L3). Enligt Klys har upphovsmän och utövare typiskt sett en svagare ställning som avtalsslutande part eftersom de ofta står i beroendeställning till sina motparter och därför har svårt att hävda sina rättigheter. Detta för enligt Klys med sig att det är mycket vanligt med avtalsvillkor som inte är rimliga och som är till nackdel för upphovsmannen eller den utövande konstnären. Bestämmelserna om upphovsrättens övergång bör därför enligt Klys ändras så att de i större utsträckning än utgör en skyddslagstiftning för konstnärligt verksamma och ger ett bättre stöd för standardisering av avtal på den upphovsrättsliga marknaden. Enligt Klys bör de nya bestämmelserna genomgående vara tvingande. Klys har föreslagit ett antal ändringar i den nuvarande lagstiftningen, däribland en förhandlingsrätt för representativa konstnärsorganisationer som ett incitament för att få till stånd avtalsförhandlingar och skapa balanserade avtalsförhållanden och rättfärdiga avtalsvillkor. Vidare har Klys bl.a. föreslagit att en jämkningsregel om oskäliga avtalsvillkor vid rättighetsförvärv återinförs i upphovsrättslagen. I Klys och Copyswedes gemensamma yttrande över delbetänkandet SOU 2010:24 framförs att utredningens förslag om utvidgade avtalslicensmöjligheter i grunden är positiva men att en utbyggnad av avtalslicensen inte i sig förändrar den obalans som råder på marknaden. För att avtalslicensen ska ge utdelning till dem som skapar krävs att kulturskaparna kan träffa bra avtal redan vid det första avtalstillfället. Dessa avtal ligger normalt till grund för vad upphovsmannen har rätt att få i ersättning från olika avtalslicensordningar. Vidare anförs att väl fungerande avtalslicenser förutsätter balanserade avtal mellan upphovsmännen och deras motparter, varför avtalslicensreglerna är beroende av ett ändamålsenligt och förstärkt 3 kap. upphovsrättslagen. har i sitt yttrande över delbetänkandet bl.a. framfört att en särskild förhandlingsordning är nödvändig för att stärka upphovsmannens ställning genom att erbjuda en lagstadgad förhandlingsplattform för förhandlingar på organisationsnivå. En sådan ordning bidrar enligt författarförbundet till etablerande av branschöverenskommelser och leder till att marknadens parter får lagstiftarens stöd att skapa flexibla och väl avvägda avtalslösningar för det aktuella avtalsområdet. Rättshjälp för vissa småföretagare Rättshjälpslagen (1996:1619) har till syfte att fungera som ett yttersta skyddsnät för den som inte kan få rättsligt bistånd på annat sätt. En grundläggande förutsättning för att rättshjälp ska beviljas är att den rättssökande behöver juridiskt biträde och att detta behov inte kan tillgodoses på något annat sätt (7 §). Som en allmän förutsättning gäller vidare att det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna med hänsyn till angelägenhetens art och betydelse, tvisteföremålets värde samt omständigheterna i övrigt (8 §). Rättshjälpen är subsidiär till rättsskyddet i privata försäkringar. Det innebär att den som har en rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rättsskydd inte får beviljas rättshjälp (9 § första stycket). Den som inte har något rättsskydd, men som borde ha haft det med hänsyn till sitt försäkringsskydd i övrigt eller till sina personliga och ekonomiska förhållanden, får beviljas rättshjälp endast om det finns särskilda skäl (9 § andra stycket). Rättshjälp får inte beviljas fysiska personer vilkas ekonomiska underlag överstiger (6 §). Med ekonomiskt underlag avses den rättssökandes beräknade årsinkomst efter att hänsyn har tagits till underhållsskyldighet, förmögenhetsförhållanden och skuldsättning (38 §). Utöver kraven som uppställs i de allmänna förutsättningarna begränsas möjligheten för en näringsidkare att få allmän rättshjälp i 13 § rättshjälpslagen. I bestämmelsen anges att rätthjälp inte får beviljas den som är eller har varit näringsidkare i en angelägenhet som har uppkommit i näringsverksamheten, om det inte finns särskilda skäl med hänsyn till verksamhetens art och omfattning, hans eller hennes ekonomiska och personliga förhållanden och omständigheterna i övrigt. gjorde ett tillkännagivande om en översyn av rättshjälpssystemet genom att bifalla en reservation (M, FP, KD, C, MP) i justitieutskottets betänkande 2005/06:JuU1 (rskr. 2005/06:119). I ställningstagandet anfördes bl.a. att små företag riskerar att slås ut eftersom marknadens försäkringslösningar saknar skydd för småföretagare när de utsätts för immaterialrättsintrång, konkurshot eller vissa arbetsrättstvister, vilket kan leda till att arbetstillfällen försvinner och staten belastas med olika kostnader. Småföretagare bör därför i vissa fall ha rätt till rättshjälp under samma förutsättningar som fysiska personer, framfördes det. Vidare anfördes att dagens rättshjälpssystem i många frågor är alltför restriktivt och att regeringen bör göra en översyn av rättshjälpssystemet i syfte att fler sorters tvister ska omfattas. Regeringen gav 2007 i uppdrag åt att utvärdera rättshjälpslagen. Syftet med utvärderingen var att skapa ett underlag för ställningstaganden till eventuella förändringar av rättshjälpssystemet. Särskilt avseende skulle fästas vid de effekter som regelverket har för de rättssökande. I utvärderingen skulle bl.a. rättshjälp till näringsidkare uppmärksammas. Uppdraget redovisades (2009:2). har i rapporten bl.a. föreslagit att småföretagare ska ha rätt till rättshjälp i större omfattning än vad som gäller . Rapporten bereds inom . har avstyrkt motioner om uppföljningar av eller ändringar i rättshjälpslagen, senast (bet. 2012/13:JuU11), med hänvisning till att har utvärderat rättshjälpslagen och lämnat vissa förslag till ändringar i lagstiftningen och att dessa förslag bereds inom samt att den beredningen inte bör föregripas. I rapporten för (, som har tagits fram av två forskare från med som uppdragsgivare och med finansiering från Verket för innovationssystem (), och , föreslås att det inrättas ett särskilt innovationskontor, kallat det nionde innovationskontoret, för att stöda enskilda uppfinnare och småföretag med uppfinningsidéer i mycket tidiga skeden. Det handlar om en ny typ av nationell resurs med regionala noder där uppfinnarnas innovationskraft ska tas till vara och uppfinnarna ska erbjudas utvecklingsstöd, vilket ska leda till att fler och bättre innovationsinriktade projekt ska kunna bli framgångsrika på marknaden. Enligt uppgift till utskottet från generaldirektör pågår diskussioner om ett innovationskontor särskilt inriktat på uppfinnare. Rådgivning i immaterialrättsliga frågor I en rapport [ N2011/6287/FIN.] redovisade och () ett uppdrag från regeringen om att genomföra en kartläggning och analys av det offentliga stödsystemet för skydd och hantering av företags immateriella tillgångar. Analysen skulle särskilt beakta hur det offentliga stödsystemet motsvarar de små och medelstora företagens behov. gav regeringen och i uppdrag7[ Regeringsbeslut , N2011/6169/FIN.] att utifrån rapporten genomföra insatser som stärker små och medelstora företags möjligheter att hantera sina immateriella tillgångar på ett affärsstrategiskt sätt. Insatserna ska stödja en utveckling av det offentliga stödsystemet i dess marknadskompletterande roll inom områdena rådgivning och finansiering. Resultatet av uppdraget ska slutredovisas . Delrapporter lämnades in och . Utskottets ställningstagande redovisas under följande rubriker: Ändringar i upphovsrättslagen och medlingslagen Skyddstid och översyn av upphovsrätten Upphovsmannens ställning som avtalspart Förutsättningar för enskilda uppfinnare. Ändringar i upphovsrättslagen och medlingslagen Systemet med avtalslicenser har visat sig vara ett välfungerande och praktiskt sätt att lösa frågor om rättighetsklarering i sådana situationer där utnyttjanden av en stor mängd skyddade verk eller prestationer förekommer. Användarna får på ett enkelt sätt de rättigheter som krävs för det aktuella utnyttjandet, och rättighetshavarna kan förlita sig på att nödvändiga avtal ingås och att ersättning betalas. Utskottet ser positivt på de ändringar som föreslås som bl.a. ökar biblioteks och arkivs möjligheter att digitalisera och tillgängliggöra de egna samlingarna och som ger radio- och tv-företag rätt att ingå avtal om tillgängliggörande på begäran när det gäller offentliggjorda litterära och musikaliska verk samt offentliggjorda konstverk. Som kulturutskottet har påpekat ökar därmed möjligheterna att tillgängliggöra kulturen och kulturarvet. Vidare välkomnar utskottet förslaget om att införa en ny generell avtalslicens. Att det införs en möjlighet att ingå avtal med avtalslicensverkan även på andra områden än de som anges i de särskilda avtalslicenserna i upphovsrättslagen innebär en större flexibilitet för parterna. Som kulturutskottet har konstaterat skulle den generella avtalslicensen kunna ha betydelse t.ex. i fråga om det behov som kan finnas att klarera rättigheter för att överföra och framföra verk för undervisningsändamål och i samband med digitalisering av upphovsrättsligt skyddat material som finns hos kulturarvsinstitutionerna och där det finns ett behov av att samverka med näringslivet. När det gäller förslagen till ändringar i upphovsrättslagen, som syftar till att genomföra direktiv /77/EU om ändring av skyddstidsdirektivet, konstaterar utskottet att liksom övriga medlemsstater är skyldiga att genomföra direktivet och att så ska ha skett . Med det anförda tillstyrks propositionen. Skyddstid och översyn av upphovsrätten Genom framväxten av informationssamhället har upphovsrättens betydelse ökat. Antalet former för att utnyttja prestationer som skyddas av upphovsrätt och närstående rättigheter har på grund av den tekniska utvecklingen tilltagit. Ett huvudsyfte med EU:s insatser inom upphovsrätten är att se till att lagstiftningen är så enhetlig att aktörerna i de olika medlemsstaterna arbetar utifrån likartade konkurrensvillkor. Dessutom kan skilda skyddsnivåer inom unionen verka handelshindrande och försvåra den fria rörligheten för varor och tjänster över nationsgränserna. Som redovisats har lagändringar gjorts i för att anpassa den upphovsrättsliga lagstiftningen till den tekniska utvecklingen. Till exempel har Infosocdirektivet, Wipofördraget om upphovsrätt och Wipofördraget om framföranden och fonogram genomförts, och utskottet kan konstatera att arbetet inom EU med att modernisera EU:s upphovsrättslagstiftning fortsätter. Mot denna bakgrund anser utskottet att det inte finns något skäl att ta initiativ till en sådan översyn av upphovsrättslagstiftningen som förespråkas i motion 2012/13:N237 (KD). När det gäller yrkandet i motion 2012/13:N14 (MP, V) om att i EU ska driva att skyddstiderna generellt ska förkortas från 70 till inom det upphovsrättsliga området, liksom för de närstående rättigheterna, finner utskottet det inte vara meningsfullt, och inte heller önskvärt, att i enlighet med motionärernas önskemål verka för en sådan förändring. Detsamma gäller önskemålet i motion 2012/13:N237 (KD) om en översyn av den 70-åriga skyddstiden för verket efter upphovsmannens död. Sammanfattningsvis avstyrker utskottet motionerna 2012/13:N14 (MP, V) och 2012/13:N237 (KD) i aktuella delar. Upphovsmannens ställning som avtalspart Syftet med upphovsrätten är att ge ett effektivt skydd för upphovsmännen för att främja nyskapande och uppmuntra till investeringar. Det är viktigt att de ensamrättigheter som upphovsrättslagen tillerkänner upphovsmän också får genomslag i den praktiska tillämpningen. Om det inte finns rimliga möjligheter för upphovsmän att dra nytta av sina rättigheter riskerar upphovsrättens grundläggande funktion, att stimulera nytt skapande, att urholkas. En sådan utveckling vore inte till gagn vare sig för aktörerna på den upphovsrättsliga marknaden eller för samhället i stort. En fråga som ingick i upphovsutredningens uppdrag var därför, som redovisats, att ta ställning till om dagens möjligheter för upphovsmän att hävda sina rättigheter är tillräckliga eller om, och i sådant fall på vilket sätt, upphovsmannens ställning som avtalspart bör stärkas. Utskottet konstaterar att denna fråga inte behandlas i propositionen utan bereds inom . Utskottet anser det angeläget att den enskilde upphovsmannens ställning som avtalsslutande part beaktas i det fortsatta arbetet. Enligt utskottets uppfattning saknas det emellertid anledning för att nu göra några tillkännagivanden i frågan. Som redovisats har utvärderat rättshjälpslagen och i en rapport lämnat förslag till ändringar i lagstiftningen, bl.a. när det gäller småföretagares rätt till rättshjälp. Rapporten bereds inom . Mot denna bakgrund saknas det enligt utskottets uppfattning skäl att tillstyrka förslaget om ett tillkännagivande om utökad rätt till rättshjälp för småföretagare i vissa rättsliga angelägenheter. Med det anförda avstyrks motionerna 2012/13:N13 (S) och 2012/13:N14 (MP, V) i aktuella delar. Förutsättningar för enskilda uppfinnare Uppfinnare spelar en betydelsefull roll i det svenska innovationssystemet. De genererar nya idéer som kan utvecklas till värdeskapande innovationer. Strukturer och kompetens som kan stödja processer från idéer till innovation är viktiga för innovationskraft. Som redovisats pågår diskussioner inom om ett innovationskontor särskilt inriktat på uppfinnare, och och genomför olika insatser för att stärka små och medelstora företags möjligheter att hantera sina immateriella tillgångar på ett affärsstrategiskt sätt. Liksom motionären i motion 2012/13:N393 (C) anser utskottet att det är viktigt att det finns goda förutsättningar för att testa och utveckla uppfinningar. Ett sådant tillkännagivande som förordas i motionen anser utskottet emellertid inte behövs. Motionen avstyrks därför. Motioner som bereds förenklat Utskottets förslag i korthet avslår motioner från den allmänna motionstiden om olika immaterialrättsliga frågor. Utskottet har beslutat att under detta behandla dessa motioner i förenklad ordning. Jämför särskilt yttrande 2 (S, MP, V). I motioner års allmänna motionstid har det väckts förslag som rör patenträttsliga frågor, fildelning, det civilrättsliga sanktionsdirektivet, stärkt skydd för varumärkesrätt, legalisering av söktjänster på internet, privatkopieringsersättning och återgivning av konstverk i digital form. Motionsförslagen rör samma eller i huvudsak samma frågor som utskottet har behandlat tidigare . Detta gjordes i betänkandena /11:NU11 och 2011/12:NU9. avslog i enlighet med utskottets förslag motionsyrkandena. Utskottet avstyrker de nu aktuella motionsyrkandena med hänvisning till detta. Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservationer. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Skyddstid och översyn av upphovsrätten, punkt 2 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:N14 av m.fl. (MP, V) yrkande 1 och 2012/13:N237 av (KD) yrkandena 13. Utvecklingen på internet går i en rasande takt, och lagstiftaren har haft svårt att följa med. Enligt vår mening skulle det i lagstiftningen t.ex. behöva tydliggöras när ett verk är fritt och hur det kan användas (kulturell allemansrätt), och vi anser att upphovsmän borde få möjligheter att avtala bort sina ideella rättigheter. Att utveckla och på vissa områden modernisera upphovsrätten så att den passar dagens teknik är enligt vår mening centralt för kulturens utveckling. Vi anser dock inte att bör ta något initiativ med anledning av motion 2012/13:N237 (KD). I likhet med vad som sägs i motion 2012/13:N14 (MP, V) anser vi att i EU ska driva att skyddstiderna ska förkortas från 70 till generellt inom det upphovsrättsliga området, liksom för de närstående rättigheterna. Att som har gjorts på EU-nivå nu besluta om förlängd skyddstid för vissa närstående rättigheter, nämligen för utövande konstnärers och framställares rättigheter till utgivna eller offentliggjorda ljudupptagningar från 50 till , är enligt vår mening ett steg i fel riktning. Vår uppfattning stöds av det faktum att samtliga svenska EU-parlamentariker röstade mot denna ändring av skyddstidsdirektivet. Varken inom EU eller i propositionen har det enligt vår mening framförts övertygande skäl till varför skyddstiden för utövande konstnärers och framställares rättigheter till utgivna eller offentliggjorda ljudupptagningar ska förlängas, mer än att den ekonomiska vinningen ökar för innehavaren av rättigheten. Med det anförda tillstyrks motion 2012/13:N14 (MP, V) i berörd del. Motion 2012/13:N237 (KD) avstyrks. Upphovsmannens ställning som avtalspart, punkt 3 (MP, V) av (MP) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 3 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:N14 av m.fl. (MP, V) yrkandena 2 och 3 samt 2012/13:N13 av m.fl. (S). Upphovsmän har en utsatt och svag position i relation till förlag och andra utgivare. Risken för att oskäliga avtalsvillkor skrivs in i avtalen är därför uppenbar.