bet · H001FiU29 · 2013-03-18 00:00:00 — De måste låna via eller någon kriskassa.Om tycker att pengar ska användas för att utsträcka tiden, och jag kan hålla med om det, måste man ställa frågan till sig själv: Skulle jag vilja gå fram till svenska skattebetalare och be dem att ställa upp och finansiera en förlängd lånetid och utökade lånemöjligheter för dessa länder, att de lånar med vårt borgensåtagande?Många i denna kammare och i är för en expansiv finanspolitik, men det är aldrig någon som tar upp att om man har sagt A, att man ska göra det, måste man också säga B och gå till de svenska skattebetalarna. I de politiskt, finansiellt och ekonomiskt turbulenta tider som råder hänger sammanhållning och eurons framtid fortfarande på tämligen sköra trådar. För som varm anhängare av EU-samarbetet - den fria rörligheten, respekten för mänskliga fri- och rättigheter och engagemanget för omvärlden - är den senaste tidens utveckling minst sagt bekymmersam. EU:s medlemsländer måste samarbeta och visa respekt för varandra. Dessutom behöver EU-länderna visa prov på förmåga att ta ansvar och fatta svåra men nödvändiga beslut när det behövs som allra mest. har krishanteringen lämnat mycket övrigt att önska.Sverige är starkt beroende av övriga och av hur den europeiska ekonomin utvecklas. Det ligger i vårt intresse att skuldkrisen löses men också att budgetdisciplinen och den finansiella stabiliteten i euroområdet stärks.Fru talman! Till skillnad från de euroländer som är mitt uppe i den statsfinansiella krisen har en stark position. Vår slutsats är att betydelsen av stabila och långsiktiga spelregler inte nog kan poängteras. Det är dessa lärdomar som skuldtyngda euroländer behöver ta till sig för att komma till rätta med sina statsfinansiella problem. Länder i kris måste sköta sina åtaganden, följa regelverken, reformera sina ekonomier och i praktisk handling visa att de är på väg mot ordning och reda i sina offentliga finanser.EU och måste fokusera sin kraft på att genomföra och tillämpa de redan beslutade ramverken för ekonomisk-politisk samordning. De måste också avsluta återstående förhandlingar och fatta relevanta beslut. Det finns en betydande risk för att kommissionens centralistiska förslag leder till att de enskilda ansvar för sin egen ekonomiska politik minskar, vilket ser med stor oro på.Fru talman! Det dunkelt sagda är det dunkelt tänkta. En oroväckande utveckling som följer av alla de snabba insatser som gjorts för att förhindra att skuldkrisen accelererar och för att sanera enskilda medlemsländers ekonomier är att de vinster som skett riskerar att ha skett på bekostnad av medborgare. Arbetet med att minska budgetunderskott riskerar att öka ett annat underskott: det demokratiska.Finansutskottet konstaterar att åtgärderna i kommissionens plan endast beskrivs på ett övergripande sätt och att debatt och analyser av åtgärdernas effekter på den europeiska ekonomin saknas. Därför är det enligt utskottet svårt att bedöma och värdera kommissionens olika förslag.För att upprätthålla och öka transparensen och tydligheten för medborgarna kan inte åtgärderna vara beskrivna på en för allmänt hållen nivå.Med detta sagt kan EU ändå inte blunda för att behovet av strukturella reformer är stort.Det är lätt att glömma mycket av det som gått fel när flera av EU:s regeringar kämpar med att begränsa skuldkrisens omfattning och dess effekter.Redan innan den gemensamma valutan infördes fanns behov av strukturella reformer. Ta till exempel som hade en arbetslöshet på och en ungdomsarbetslöshet som cirkulerat över 50 procent.Spanien är ett exempel där arbetsmarknaden inte fungerar. Fler länder i befinner sig i en liknande situation, vilket mycket riktigt påpekade.Behovet av reformer på arbetsmarknaden är stort. Vänder vi blicken mot kan det konstateras att landet har lyckats behålla en hög sysselsättning och en låg arbetslöshet, och därtill en låg ungdomsarbetslöshet, trots rådande ekonomiska kris i omvärlden.Tyskland genomförde redan inom ramen för den så kallade 2010-agendan ett flertal strukturreformer som banat väg för hur den tyska ekonomin fungerar . Även i var debatten intensiv när dåvarande socialdemokratiska förbundskansler drev igenom sina arbetsmarknadsreformer. Men kan vi se resultatet. Landet har gått från att kallas sjuke man till ett land som flera vänder blicken åt för att lära av.Fru talman! Kommissionens plan innebär en betydande centralisering av den ekonomiska politiken i EU. Det är en mycket oroande utveckling. Utgångspunkten vid en eventuell ytterligare förstärkning av den ekonomiska samordningen bör i stället vara att medlemsstaternas befogenheter vad gäller budget, skatter och arbetsmarknads- och socialpolitik inte försvagas. Medlemsstaternas nationella befogenheter måste värnas.Centerpartiet anser att det behövs ett smalare men vassare EU, att unionen ska prioritera och kraftsamla för att kunna möta stora gränsöverskridande frågor om miljö, utrikespolitik, handel och brottsbekämpning.Samtidigt vill vi inte att EU lägger sig i olika frågor - till exempel naturresurser, sociala trygghetssystem, kultur och jakt - där enskilda människor och beslutsfattare på lokal, regional och nationell nivå bättre kan bestämma. Att rätt beslut ska tas på rätt plats är en naturlig följd av vår syn på att samhället ska byggas underifrån.Jag vill avsluta med att yrka bifall till utskottets förslag. EU är på väg att utvecklas till en federation. Om det råder knappast några tvivel.I riksdag har vi en regering som har utsett en EU-minister som kallar sig federalist i stället för demokrat. Och i EU har vi genom en kommissionsordförande - eller en EU-president, som det står på EU:s hemsida - som uttryckligen har sagt att svårigheterna beror på att vi inte har en europeisk federation.Denne EU:s högsta ledare har även förklarat att en gemensam valuta kräver en samordnad ekonomisk politik med integrerade beslut på EU-nivå. Även om regeringen och Socialdemokraterna försöker förneka det ligger Barrosos påstående i direkt linje med såväl vad den så kallade teorin om valutaområden säger som vad de allra flesta ekonomiska experter anser.En gemensam valuta, en gemensam centralbank och en gemensam penningpolitik kräver per definition både en mycket långtgående ekonomisk likhet och en djupgående politisk integration för att fungera. Således måste den som är för EMU, för euron och för en europeisk penningpolitik också vara för en långtgående centralisering av makten till , där och inte medlemsländernas väljare dikterar villkoren för hur medlemsländerna bedriver sin egen inrikespolitik.När finansutskottet, regeringen och Socialdemokraterna i sitt yttrande skriver att det för är viktigt att den ekonomiska och monetära unionen fungerar väl säger de med andra ord att vi måste acceptera den extrema maktöverföring denna monetära union faktiskt kräver. Statsministern manifesterar det särskilt tydligt varje gång han hävdar att problem handlar om det höga löneläget.När penningpolitiken - detta känner finansutskottet till, eller åtminstone borde varje enskild företrädare i finansutskottet känna väl till det - blir gemensam, då återstår endast finanspolitiken för att motverka ekonomiska chocker. I stället för att låta valutan reglera ekonomisk instabilitet tvingas därmed de länder som ingår i EMU och där ekonomierna går i otakt med ECB:s centralränta att interndevalvera, och interndevalvering är i sak exakt vad statsministern talar om. Det handlar i praktiken om ett politiskt skapat behov av dumpade löner för vanliga, hårt arbetande européer, för att därigenom lösa den kris som har uppstått på grund av att länderna har övergett sin självständiga penningpolitik.Med ett med skenande statsskulder, där miljoner tidigare relativt välmående européer numera har svårt att skaffa mat, med fem miljoner arbetslösa i , med en arbetslöshet i som närmar sig nivåer på , med en tvångsförvaltad ekonomi för cyprioterna, med en havererad före detta irländsk ekonomi och med en unionsekonomi som i stället för att växa krymper, då blir det på ett sätt naturligt att en debatt måste uppstå om hur det här kunde ske och hur vi bäst löser problemet.Det tragiska är bara att denna debatt inte har initierats av , med journalisternas stora intresse att informera medborgarna om vad som sker i snabb takt i . I stället har debatten initierats av Barrosos , för att med det som grund hävda att denna enorma omvälvning av EU skulle ha demokratisk legitimitet.Men det absolut värsta är ändå inte att EU består av ett gäng maktgalna antidemokrater. Det värsta är att med nuvarande sammansättning frivilligt kommer att fortsätta ge bort makt över sitt eget land.Vi vet hur det kommer att se ut. EU lanserar storslagna idéer som förkastas av allt och alla. Därefter låter man diskussionen gå vidare, precis som man har gjort i detta ärende, varpå EU pressar på beslutsprocessen. För varje delbeslut går det snabbare än någon rimligen kan hänga med. EU kompromissar en aning och går med på att fila av de hårdaste kanterna, varpå regeringen och backar lite i sin kritik, slår sig för bröstet och säger att man återigen har påverkat EU.Av den anledningen federaliseras naturligtvis inte över , inte heller genom det här betänkandet. En rimlig tidsplan torde i stället vara någonstans kring för att EU ska kunna bli en fullfjädrad federation, med ett eller flera nya europeiska fördrag.Det är givetvis av den anledningen samtliga partier - även regeringspartierna och Socialdemokraterna - kan kosta på sig att vara lite kritiska. För att stävja den folkliga opinionen kommer de sista slutstegen mot den federala unionen troligen inte ens att tas i stabila tider utan tas i samband med nästa ekonomiska kris.Som EU självt konstaterar i KOM(2012) 777 på s. 9, som just behandlar för en verklig monetär och federal union, hade denna plan inte kunnat göras möjlig utan den kris som EMU har skapat.Man ska också komma ihåg det att i varje EU-beslut som godkänner - oavsett beslutets karaktär - alltid finns en eller flera meningar och ibland hela stycken eller paragrafer som har stakat ut fortsättningen. Det var dessa till synes oskyldiga rader, stycken och paragrafer som ledde fram till tvåpacket, sexpacket, europakten, ESM och finanspakten, som alla överför - eller tydligt förbereder för att överföra - stora maktområden till EU.Man ska också komma ihåg att allt detta i sin tur möjliggjordes från ett från början till synes oskyldigt 2020-dokument med det i sig ädla syftet att skapa tillväxt som dock , bara , har lett till att och i princip naturligt diskuterar och fattar beslut om en gemensam arbetsmarknadspolitik, gemensamma pensionsnivåer, en europeisk beskattningsrätt med en transaktionsskatt och en socialpolitik dikterad av EU.Man diskuterar numera detta naturligt utan att någon reagerar nämnvärt, mer än att någon ledamot då och då sitter och mumlar fram ett litet beklagande, för att direkt därefter släppa frågorna, varefter man låter EU fortsätta peka finger, fortsätta söndra och fortsätta ställa krav på och EMU-länderna.Vad mot denna bakgrund därför måste göra är att resa sig upp, stå upp för vårt lands rätt till självbestämmande och säga att det viktigaste för oss inte är att se till att EMU fungerar väl utan att se till att vår demokrati och vårt utbyte med omvärlden fungerar tillfredsställande.Det ligger, menar jag, därför inget större värde i att finansutskottet försöker värdera kommissionens förslag. I stället både kan och bör vi konstatera att demokratin för oss alltid måste komma i första rummet, varför vi också måste förkasta hela idén med det fördjupade EMU.Syftet med EMU var att skapa stabilitet och välstånd i . Men vi kan redan konstatera att raka motsatsen har blivit resultatet och att det dessutom tillåts ske på bekostnad av demokratin. Och det, fru talman, vill jag lova att ingen sann vän av demokratin kan godkänna.Därmed ställer jag mig bakom särskilda yttrande i ärendet.I detta anförande instämde (SD).