bet · H001FiU23 · 2013-04-03 00:00:00 — Men att sedan i det väva in vad enskilda länder eller enskilda institutioner kan tänkas fatta för beslut låter sig inte göras per kvartal eller månad, utan det bygger på att det här hankar sig fram. Det är den grundläggande analys som vi har gjort. Frågan rörde ECB:s tänkta agerande framöver, och jag tycker att det är en fråga som har hamnat lite i skymundan och som kan spela en stor roll när det gäller hur man ska ta sig igenom detta i . ECB har varit tydlig, även om det inte har diskuterats så mycket, när man har sagt att avsikten är att köpa statsobligationer men enbart under förutsättning att länder vidtar de åtgärder som de förväntas vidta för att få ordning på den enskilda ekonomin. ECB har också sagt: Vi förväntar oss att detta görs i samarbete med . är ECB mer i kärnan av detta än som är ganska perifert, men i det här avseendet är slutsatsen faktiskt densamma. Det är en frågeställning som ofta inte har lyfts fram och som, tror jag, kommer att visa sig vara väldigt viktig, därför att det innebär att man inte har för avsikt att köpa obligationer helt utan något villkorsställande över huvud taget. Det är en rimlig synpunkt, därför att länderna har fortsättningsvis i allt väsentligt att lösa sina egna problem. Problemen kan inte lösas av , utan det är upp till länderna själva. ECB kan i någon mån underlätta hanteringen men inte mer. Vice riksbankschef : Det kom en fråga om marknadsräntorna och de utländska styrräntorna. I bilden som jag nu visar ser vi dels marknadsförväntningarna när det gäller de utländska styrräntorna, men vi har också de som gäller för . Sedan har vi också vår egen reporäntebana. Jag uppfattade frågan som om den handlade lite om hur den blå och den röda kurvan förhåller sig till varandra. Vi är ganska ovanliga såtillvida att vi faktiskt publicerar en egen prognos för vad vi själva ska göra framöver. Det finns flera olika skäl till varför vi gör det. Ett grundläggande skäl är att eftersom vi nu gör den här prognosen och vi generellt sett tycker att det är en fördel med transparens och öppenhet vill vi också gärna förklara hur den prognosen ser ut. Men den här prognosen skulle kunna påverka marknadsförväntningarna, och det är inte den allra kortaste räntan, som reporäntan egentligen handlar om eller påverkar, som har betydelse för ekonomin, utan det är helt andra räntor, de som hushåll och företag möter. Det är marknadsräntor på mycket längre löptider. Där spelar det stor roll hur förväntningarna på politiken framöver ser ut för räntebilden. Därför skulle man kanske också kunna påverka de lite längre räntorna med en sådan här prognos och få penningpolitiken att bli mer effektiv. Men där är det väl så att vi har legat på en helt annan nivå än marknadsförväntningarna. De tycks följas åt. När vi höjer vår ränta påverkas marknadsförväntningarna, men de ligger på väldigt olika nivåer. Det där är någonting som vi funderar över . Vi är ju lite av ett experimentland när det gäller det här, och vår ambition är att vi ändå ska kunna få genomslag i de här förväntningarna och att det ska föda in i de här marknadsräntorna som spelar roll för ekonomin. I frågan om ECB har jag ingen annan uppfattning än vad har gett uttryck för. Riksbankschef : För att avsluta som vi inledde har vi konstaterat att ekonomi har klarat sig väl genom finans- och skuldkrisen. Det ska vi vara ytterst tacksamma för, även om det kvarstår en hel del problem i . Det är mot den bakgrunden som vi har att agera och inte minst att försöka förstå utvecklingen omkring oss. Vi har konstaterat att inflationsmålet är ett ankare för penningpolitiken, och sedan har vi tillsammans diskuterat nyanserna i penningpolitiken runt detta ankare och vad man har att beakta och på olika sätt försöka väga in, så gott det går, när det gäller att bedöma vad som sker . Sedan kan vi konstatera att , givet den konjunkturutveckling som vi har, var det rätt att sänka räntan därför att det motverkar låg inflation och ger stöd åt konjunkturen. Med den politiken når vi vårt inflationsmål på . Ordförande : Tack så mycket för det! Syftet med de här utfrågningarna är att förstå vilka beslut som har fattat och hur det har gått till och varför. Jag tycker att det här har varit en intressant diskussion, och det var väldigt intressant att också ha med en kompletterande vice ordförande. Vid nästa ränteutfrågning är enligt bokstavsordningen Per näst på tur att följa med riksbankschefen hit. Jag ska också påminna om att bilderna som har använts flitigt och refererats till här är publika. De ska finnas på , där man också kan ta del av ytterligare bakgrundsinformation och från och med även det senaste protokollet. Den här utfrågningen har sänts i och på . Jag vill tacka alla er som har deltagit här riksbankschefen, vice riksbankschefen, ledamöterna, er övriga i salen, någon på läktaren och er som har följt detta utifrån för . Därmed är denna utfrågning avslutad. Öppen utfrågning om penningpolitiken (M) ordförande Per Åsling (C) Edip Noyan (M) Ordförande : Då har klockan slagit 9, och jag hälsar er välkomna till detta finansutskottssammanträde, som jag härmed förklarar öppnat. Jag vill också säga välkommen till er som inte själva sitter i finansutskottet men som följer detta ändå på plats i förstakammarsal, på läktaren eller utifrån på webb-tv eller i SVT. Vi ska ha en sedvanlig öppen utfrågning om penningpolitiken. Dessa har vi i finansutskottet öppna varje gång i syfte att diskutera och förstå hur har fattat sina beslut och planerar framöver penningpolitiskt. Vi har också principen att utfrågningarna inleds av riksbankschefen i centrum precis som vanligt och han har med sig en av övriga direktionsledamöter . För att inte värdera vem som kommer vid vilket tillfälle utan ha en hållbar princip har vi gjort detta i bokstavsordning. Förra gången deltog vice riksbankschef . Efter henne närmast i bokstavsordning kommer då Per . Han ska få ge ett kompletterande inledningsanförande efter . Till grund för utfrågningen ligger som vanligt den förda penningpolitiken i allmänhet, publicerat material i synnerhet och sist protokollet från det penningpolitiska mötet. Ledamöterna i utskottet har också fått den senaste penningpolitiska rapporten, publicerad . De förutsätts ligga till grund för frågor, kommentarer och annat från ledamöterna. Frågor får man ställa från partierna i storleksordning, precis som det brukar gå till. Med det säger jag välkommen igen till er alla och välkommen och varsågod till riksbankschefen. Riksbankschef : Jag ska prata om två saker. Först ska jag ge en utblick över det senaste årets utveckling när det gäller den allmänna ekonomiska utvecklingen och penningpolitiken. Sedan ska jag gå in på det senaste beslutet. Det som har karakteriserat på ett eller annat sätt är att vi ser framför oss, och har sett framför oss, försämrade tillväxtutsikter, vilket framför allt är en fråga om vad som sker i vår omvärld. Det påverkar oss naturligtvis eftersom är en öppen ekonomi. och som en konsekvens av detta har vi ett lågt inflationstryck. Eftersom ett antal andra länder sliter med vådorna av en finansiell kris som på ett eller annat sätt har drabbat dem har det i stora delar av världen lett till en alltmer expansiv penningpolitik där man försöker, så gott det går, att hantera konsekvenserna av den finansiella kris som man på olika sätt på olika håll i världen har gått igenom. När det gäller dagens penningpolitik har vi en allmänt sett låg räntenivå. Det är ett sätt att stimulera efterfrågan i svensk ekonomi. har vi en låg inflation. Vår bedömning är ändå att kommer vi att återgå till ett mer normalt konjunkturläge, vilket också innebär att inflationstakten stiger. Ett sätt att beskriva detta är i termer av denna figur, som visar reporäntans nivå under . Vi hade en period i början och mitten av 00-talet när konjunkturen blev starkare och starkare ända tills vi med ett crescendo vi fick stora problem i den finansiella sektorn i stora delar av världen. Det ledde sedan i sin tur till snabba räntesänkningar på många olika håll, inklusive . Sedan har vi haft en period när det i grunden har handlat om att återgå till något som är mer normalt, något som vi känner igen. Det som framgår av figuren är att normaliseringen kom av sig. Det ser man på räntenivåerna. Vi fick inte den normalisering i världsekonomin som vi och många andra hade sett fram emot. Det är en mer utdragen återhämtning i världen. Det leder i sin tur till en vändning i penningpolitiken och en alltmer expansiv penningpolitik. Det kan vi se här eftersom den svenska penningpolitiskt satta räntan har fallit från ned till 1,25 . Det här sker mot bakgrund av inte minst vad som händer i . Skuldkrisen i har i allra högsta grad präglat utvecklingen i . Det kan man försöka illustrera på många olika sätt. Om vi tittar på statslåneräntorna i och handlar det mycket om vid vilken nivå räntan är så pass hög att det blir ohållbart med en finansiering av statsskulden i dessa länder. Mycket har handlat om den diskussion som har rått om detta. Hur ska man göra för att få ned räntorna? Inte minst har Europeiska åtgärder varit en central del. har vi tudelningen, här illustrerad med och . Båda har helt annorlunda räntenivåer. Det skapar naturligtvis stora spänningar, inte minst skapar det stora spänningar inom EMU. Det innebär också i grunden att europeisk penningpolitik är ett slags genomsnitt av EMU-området, men det passar egentligen inte i vare sig eller . Man kan resonera på olika sätt om de stora utmaningarna. I botten ligger bristande konkurrenskraft i . Det har funnits där under ett stort antal år. Det gick att se bakåt i tiden, men korrektionen skedde inte. Då blir det problem. Det leder till stora budgetunderskott, statsfinansiella problem, statsskulder som blir högre och högre och som blir allt svårare att finansiera. Som en konsekvens av detta har man dels problem med europeiska banker, de har lånat ut för mycket till exempelvis fastigheter, dels ytterligare problem i samband med att det är svårt att rekapitalisera banker och att hantera bankerna när de håller många statsobligationer vars värde diskuteras . De tre första punkterna är något som också kan beskriva för räkning. I det avseendet kan man säga intet nytt under solen. Vi vet av egen erfarenhet att det är bekymmersamt att hantera den typen av förlopp. Politiska beslut återstår för att hantera detta. På EU-nivå har vi den dagliga diskussionen om vad som ska göras för institutionsbygget inom EU för att hantera den typen av frågor. Men till syvende och sist är det ändå de enskilda nationerna som har att hantera frågorna. De måste göra vad som ankommer på dem för att hantera problemen. I det avseendet kan man säga att vi befinner oss i ett läge när hanteringen är tudelad i så måtto att har sagt att man är villig att göra det och det, förutsatt att länderna gör det de ska på sin kant. Så här långt är det mer ECB som har talat om detta än vad länderna i själva verket har gjort. Det skapar en del osäkerhet i sammanhanget. Låt oss se på detta i ekonomiska termer. Vi kan konstatera att inbromsningen i euroområdet påverkar svensk ekonomi. Men om vi tittar på kurvorna de visar ett långt tidsperspektiv ser vi att påverkas mycket kraftigare av än av euroområdet, både när det har gått dåligt och när det har gått bra. Den stora skillnaden framgår av den röda kurvan och den blå kurvan. Den röda kurvan, , med emellan som är gul, fortsätter uppåt, medan den blå för euroområdet viker av. Det är ett sätt att illustrera den allmänna ekonomiska utvecklingen. Det är mycket av detta som i det avseendet påverkar , även om det har gått bättre för än för många andra. Eftersom exporterar mycket leder detta naturligtvis till att svensk export har dämpats. Vi ser i grafen att exportökningen har avtagit. Den stora frågan om vi blickar framåt är hur det kommer att se ut längre fram. Som en konsekvens av detta blir det en sämre framtidstro hos företag och hushåll, här illustrerat av barometerindikator. Indikatorn ligger här under 100, någonstans mellan 90 och 100. Låt mig konstatera att vårt grundantagande när vi blickar framåt är att vi inte ska hamna i ett läge som utan snarare att det är fråga om en indikatorutveckling som påminner om den vi hade . Vi ser framför oss ett mer normalt konjunkturförlopp. Om detta översätts i tillväxttermer ser vi att tillväxten i har varit kraftigt negativ. Å andra sidan har det gått bra en period när världshandeln återhämtade sig. Vi har då haft en starkare tillväxt än många andra. Inte minst tror vi att den svenska tillväxten kommer att förbli positiv och återgå till något mer normalt, medan vi har en period framför oss i euroområdet med allmänt sett låg tillväxt. Svensk arbetsmarknad har varit motståndskraftig i det här sammanhanget. I grafen framgår att arbetskraften har ökat stadigt. Antalet sysselsatta har också ökat . Om arbetskraften ökar mer än de sysselsatta stiger arbetslösheten lite grann. Det har vi sett under den senare delen av perioden, vilket naturligtvis är en konsekvens av de allmänt sett dystra konjunkturutsikterna i vår omvärld. Kronan har förstärkts, och det har minskat kostnadstrycket i ekonomin. Den här kurvan illustrerar kronans utveckling . Då kan vi se att även om kronförstärkningen har diskuterats mycket är det inte så att vi i något avseende har en exceptionell växelkurs. Det är nivån på växelkursen som man ungefär kan förvänta sig. när vi gör vår penningpolitiska analys har vi sagt att kronan kommer att stärkas. har den gjort det, även om det är kroniskt svårt att göra växelkursprognoser. Kronan är ungefär på den nivå, enligt vårt sätt att se, som man kan förvänta sig sett i ett lite längre tidsperspektiv än dag för dag eller . Som en konsekvens av kronförstärkningen, allmänt sett måttliga löneökningar och en god produktivitetsutveckling får man en dämpad inflationstakt i ekonomin. Vi ser i form av KPI och KPIF att inflationen är låg. Eftersom det finns ett efterfrågebortfall i vår omvärld hjälper en låg reporänta till att stimulera ekonomin. Det framgår av de blå och gula linjerna i grafen som visar genomsnittlig bankränta till hushåll och företag. Det har också varit en diskussion i vad mån reporänteförändringar får ett genomslag på den allmänna räntenivån, men den här bilden talar i det avseendet sitt tydliga språk. Visst hänger det ihop när det gäller räntenivån i . får man fundera omkring de risker som finns i sammanhangen. De riskerna är det svårt att bortse från. En hög skuldsättning gör ekonomin skör. Vi vet att det kan få kraftiga konsekvenser. I , , och sliter de med konsekvenserna av hög skuldsättning och försöker hantera dem så gott det går. Vi vet från vårt eget 90-tal att de normalt sett leder till en krympande ekonomi, stigande arbetslöshet och till problem med att uppfylla inflationsmålet. Låt vara att i vårt fall är det händelser som inte ligger i närtid utan bortom vår gängse prognoshorisont. Det här är sådant som man behöver beakta. Det här gäller generellt i fråga om skuldsättning. Det spelar inte så stor roll om det är staten som har för höga skulder, om det är företagssektorn som har för höga skulder eller om det är hushållssektorn som har för höga skulder. På ett eller annat sätt får man bekymmer när problemen inträffar. När dessa frågor ska relateras till penningpolitiken finns få andra sätt att hantera frågan om skuldsättning i . Det är något som vi har att fundera över och som man bör beakta i penningpolitiken. Utlåningen till hushållen har ökat långsammare . Det är väl. Den här gången är vår prognos att hushållens skulder i förhållande till inkomsten inte ska öka utan ligga kvar på den nivå som vi ligger på . Det är bra med dagens ökningstal på jämfört med de 10 11 tidigare. måste vi titta noga på detta. Det kan vi göra på många olika sätt. Om vi bara tittar på hushållens förmögenhet rakt av den gula kurvan framstår det som att hushållen, som ett kollektiv, är förmögna. Men om vi tittar på de likvida tillgångarna ser det lite annorlunda ut den blå kurvan. Då är faktiskt skulderna större än de likvida tillgångarna. Man måste betala räntor och amorteringar ur de likvida tillgångarna. Det spelar roll på kort sikt. Med det här som bakgrund, låt mig säga några ord om den aktuella penningpolitiken. Vi har ett läge där den allmänna konjunkturutvecklingen ligger under något slags genomsnittlig konjunkturutveckling. Då behöver vi hålla en låg ränta för att stimulera svensk ekonomi. Vi har sett en viss förbättring på finansmarknaderna. Det syns på börsutvecklingen. Det har till en del att göra med att inte minst de åtgärder som SCB har vidtagit har lett till att det är lite lugnare på finansmarknaden jämfört med tidigare. Men mycket återstår att göra. Det är en långsam återhämtning i euroområdet. Det är en negativ tillväxt eller mycket svag tillväxt . Sedan är det i stort sett samma bild som vi har haft . Den grå kurvan visar ett antal stora och mycket snabbväxande länder i världsekonomin. Det handlar om var dyker upp i det sammanhanget. Det är inte så märkligt, givet att svensk export är så stor att vi ligger någonstans mittemellan. Det återspeglar väl position i världsekonomin uttryckt på det sättet. Enligt vår prognos kommer svensk tillväxt att återgå till något mer normalt. Men som jag har påpekat har vi en svag efterfrågan på svensk export, inte särskilt snabb tillväxt i exporten, och det påverkar oss i allra högsta grad. Här har vi en prognos över världshandeln. Det är ett världshandelsindex och Internationella valutafondens prognos över världshandeln. Det är de två röda pluttarna längst till höger, som inte är så lätta att se. Man räknar ändå med att världshandeln kommer att fortsätta att öka. Det är en indikation på att man ser framför sig ett mer vanligt konjunkturförlopp, jämfört med det vi hade 2008 och 2009. Icke desto mindre bromsar svensk ekonomi in. Den röda kurvan visar vår prognos . Vi hade en diskussion och om hur det nu var egentligen med kvartalssiffrorna för BNP. Det är därför det är lite hoppigt när det gäller den blå kurvan. Men det behöver vi inte fördjupa oss i längre nu eftersom vi har den perioden bakom oss. Det här är ett konjunkturförlopp som är sådant att blir tillväxten ungefär 1,8 och sedan stiger den gradvis mot någon form av genomsnitt. När det går lite långsammare i vår omvärld får vi också en trögare återhämtning på arbetsmarknaden. Vår bedömning är att arbetslösheten stiger en del. Sedan tar det lite än vad vi har trott tidigare innan arbetslösheten sjunker igen när konjunkturen återhämtar sig. Vi ser en del tecken på en försämrad matchning på arbetsmarknaden. Det beskriver vi i vår penningpolitiska rapport. Det här är ett sätt att beskriva detta. Låt oss titta på antalet kvarstående sökande vid månadens slut. Vi ser dess värre att graferna har delat på sig. Icke utsatta arbetslösa ligger ungefär på den nivå som vi känner igen, medan det just nu förefaller vara en trend uppåt för den kategori som här kallas utsatta grupper, det vill säga personer som på ett eller annat sätt har en bakgrund som är sådan att de har svårare att hitta sin plats på ett eller annat sätt på arbetsmarknaden. Det leder till att det blir en större tröghet på arbetsmarknaden. I den här världen har vi en låg inflationstakt , men den kommer att i takt med att efterfrågan ökar att gradvis stiga så att vi tar oss upp mot vårt inflationsmål på igen. leder den till gradvisa räntehöjningar eftersom vi har en allmänt sett låg räntenivå. Då får vi med dem som vanligt i bagaget när räntan stiger, och KPI kommer då att slå även om KPIF kommer att ligga, såvitt vi kan se, . Det här innebär att vi behöver hålla en låg reporänta även i fortsättningen för att nå inflationsmålet. Det är den röda grafen som illustrerar detta. Vi tror att räntan kommer att ligga på den nivån in , för att sedan gradvis men sakta börja stiga mot något mer normalt som vi känner igen. Den stora framtida frågan, vilket inte är en fråga för den dagsaktuella penningpolitiken, är den globala frågan: Vad är en framtida normal räntenivå på olika håll i världen? Det är något som vi säkert har skäl att återkomma till längre fram. Där slutar jag. Detta är penningpolitiken som leder till att vi klarar vårt inflationsmål, som vi hjälper till att skjuta på när det gäller efterfrågan i svensk ekonomi. Ordförande : Tack, riksbankschefen! Då ges en vice riksbankschef i taget chans till att ge synpunkter i en kompletterande inledning. Val av vad man vill ta upp är lite upp till varje vice riksbankschef. Det kan vara en ämnesmässig komplettering eller en åsiktsmässig eller annat. Per , varsågod! Vice riksbankschef : Tack så mycket! Med tanke på att vi dels har rapporten som vi publicerade, dels att har gått igenom bilden fylligt, både och jag tillhör dem i direktionen som står bakom rapporten, det vill säga majoriteten, tänkte jag koncentrera mig lite mer på en fråga, nämligen den som många har ställt: Varför sänkte man inte reporäntan i samband med beslutet ? var just inne på att vi drar ned på räntebanan framöver, men vi sänker inte räntan. Det är en viktig fråga som man måste förhålla sig till. Jag kommer att försöka förklara så gott jag kan hur jag har sett på läget. För mig har det varit i princip två aspekter som har haft stor betydelse i sammanhanget. Den ena handlar om inflationsutvecklingen, som jag återkommer till strax, och den andra om hushållens skuldsättning. Jag vill för min del vara tydlig med att det här inte innebär att det finns ett dubbelt mål för penningpolitiken, inte ett mål för skuldsättningen, utan det är en viss hänsyn till hushållens skuldsättning när man bedriver penningpolitiken. Det är inte något speciellt konstigt. Man kan till exempel notera att både och som fattade räntebeslut var mycket tydliga med att även de tar hänsyn till hushållens skuldsättning. Det kommunicerades i både tal och skrift fattade sina beslut. Det är inte något skumt som pågår i . Det här är frågor som många centralbanker har att hantera. I förbigående vill jag påpeka att jag höll ett tal i där jag försökte bemöta mer utifrån ett helhetsgrepp den kritik som har funnits mot penningpolitiken . Det hinner jag kanske inte komma in på här, men jag vill gärna nämna det om någon är intresserad. Då kommer jag till mitt första argument som handlar om inflationsutvecklingen. Det är kurvor tagna ur vår rapport, andra kapitlet, där vi bland annat visar information om alternativ för penningpolitiken. Den röda kurvan är den bana för reporäntan vi bestämde oss för . Sedan ser ni tillhörande banor för KPI-inflationen och sedan KPIF-inflationen, där man rensar bort den direkta effekten som kommer på hushållens räntekostnader, det vill säga ändrar räntan som går i fel riktning. Den blå kurvan är ett penningpolitiskt alternativ där man sänker räntan med 25 räntepunkter och sedan håller en lägre nivå och sedan återgår gradvis till banan. Här tycker jag att det blir tydligt att det är beklagligt i någon mening att inflationen är låg i det korta perspektivet, men det är svårt att trycka upp den på kort sikt med en mer expansiv penningpolitik, som ni tydligt kan se här. Det blir bara någon tiondels effekt i det här experimentet på KPIF-inflationen på kort sikt. Ni ser att KPI-inflationen går till och med åt fel håll och blir ännu lägre. Det har att göra med den autonoma effekten på räntekostnaden som jag tidigare var inne på. En annan sak man kan notera är att KPIF-inflationen har tendenser att överskjuta inflationsmålet på lite . Det har båda egenheterna att det blir små effekter kortsiktigt av lägre ränta och att man i stället får risker med för hög inflation . Det har spelat roll för mig i varje fall. I kapitel 2 förs ett resonemang om att i nuvarande läge, när vi påverkas mycket av omvärlden, är det svårt för en expansiv penningpolitik i att ändra stämningsläget bland hushåll och företag. De påverkas mycket av det som händer i . Det är inget som påverkas av penningpolitiken i .