bet · H001AU9 · 2013-05-07 00:00:00 — Socialdemokraterna menar tvärtom att detta skulle förenkla dialogen mellan arbetsgivare, fackliga organisationer och myndigheter. Det skulle minska risken för utnyttjande av utländsk arbetskraft och stärka möjligheterna att undvika konflikt och stridsåtgärder. Arbetsgivaren kan och kommer säkert i flera fall att hålla en levande dialog med kontaktpersonen och ge denne instruktioner. Att normalisera en ordning där kontaktpersonen saknar befogenheter att företräda bolaget skulle enligt Socialdemokraternas mening göra kontakter med myndigheter och fackliga organisationer mer tidsödande och kostsamma, och undergräva intentionerna bakom propositionens övriga förslag. Partiet anser därför att bör ge regeringen till känna vad som anförs i motionen om krav på arbetsgivarrepresentant för tecknande av kollektivavtal. Även förordar i kommittémotion 2012/13:A19 av m.fl. att tillkännager för regeringen att den kontaktperson som arbetsgivaren har anmält vid utstationering ska ha rättskapacitet att förhandla och ingå bindande civilrättsliga kollektivavtal av svensk modell med arbetstagarorganisationer i . Partiet anser i likhet med LO och TCO att regeringens förslag i denna del är otillräckligt. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att arbetsmarknadens parter förhandlar och tecknar bindande kollektivavtal. En grundläggande förutsättning för att kunna garantera utstationerade arbetstagare ett skydd mot social dumpning i enlighet med utstationeringsdirektivet är enligt mening att det finns en behörig representant att förhandla och träffa kollektivavtal med. Den svenska kollektivavtalsmodellen förutsätter således att det vid utstationering finns en förhandlingsbehörig person på plats i med kapacitet att företräda arbetsgivaren. Detta torde även vara nödvändigt för att uppfylla de krav som följer av konventioner 98 och 154. Partiet anför att redan har fått tung kritik från för misslyckanden i fråga om att upprätthålla viktiga konventioner i samband med lex . Det är också symptomatiskt för regeringens agerande att man efter Laval-domen i snabbt passade på att genomföra lagar som inskränkte konflikträtten i . Försöken att korrigera en del av de problem som uppstått har dock präglats av ett långsamt och halvhjärtat agerande. När problemet med kontaktperson i samband med utstationering ska åtgärdas i lag är det därför särskilt viktigt att ändringen blir substantiell och i linje med praxis i den svenska kollektivavtalsmodellen. anser därför att den kontaktperson som arbetsgivaren anmält vid utstationering även ska ha rättskapacitet att förhandla och ingå bindande civilrättsliga kollektivavtal av svensk modell med arbetstagarorganisationer i . När det gäller den fråga som tas upp i Socialdemokraternas och motioner, dvs. kontaktpersonens behörighet att ingå civilrättsliga avtal i , i synnerhet kollektivavtal, kan utskottet inledningsvis konstatera att frågan inte berörs i utstationeringsdirektivet och inte heller direkt har prövats av . Det står enligt utskottets mening klart att frågan inte kan avgöras utan att man beaktar de EU-rättsliga förutsättningarna. Av både praxis och kommissionens vägledande meddelande framgår exempelvis att krav på att kontaktpersonen ska ha sin hemvist i den medlemsstat där utstationeringen sker inte har bedömts stå i proportion till målet att säkerställa kontrollen av arbetstagarnas anställningsvillkor. Utformningen av bestämmelsen om kontaktpersonens behörighet måste avgöras på ett sådant sätt att den möjliggör att en svensk minimistandard upprätthålls på villkoren inom direktivets områden och att utstationeringslagen fungerar i praktiken. måste fullgöra sina skyldigheter enligt utstationeringsdirektivet och inte bryta mot bestämmelserna om fri rörlighet för tjänster i artiklarna 56 och 57 i FEUF. En grundläggande förutsättning för utformningen av bestämmelsen är därför enligt utskottets bedömning att det EU-rättsliga utrymmet är begränsat. Mot denna bakgrund anser utskottet att regeringens förslag är väl balanserat mellan de skilda hänsyn som måste tas. Införandet av en skyldighet att anmäla själva utstationeringen innebär att arbetstagarorganisationerna uppmärksammas på förekomsten av pågående utstationeringar. Genom denna skyldighet och skyldigheten att anmäla en kontaktperson ges arbetstagarorganisationerna enligt utskottets mening möjlighet att värna att svenska regler upprätthålls på svenska arbetsplatser, vilket är en kärnpunkt i den svenska modellen. Mycket talar däremot enligt utskottets bedömning för att ett krav på att arbetsgivaren under hela utstationeringen skulle behöva ha en person på plats med behörighet att förhandla och ingå avtal, inte skulle anses proportionerligt vid en EU-rättslig prövning. Utskottet vill påminna om att , exempelvis i Palhoma-målet, uttalat att artikel 56 i FEUF enligt fast praxis innebär att det är nödvändigt att avskaffa varje inskränkning även om den är tillämplig på inhemska tjänsteleverantörer och tjänsteleverantörer från andra medlemsstater utan åtskillnad som innebär att den verksamhet som bedrivs av en tjänsteleverantör som är etablerad i en annan medlemsstat, där denne lagligen utför liknande tjänster, förbjuds, hindras eller blir mindre attraktiv. Undantag från friheten att tillhandahålla tjänster kan enligt domstolen bara vara tillåtna i den mån de grundas på tvingande skäl av allmänintresse och är ändamålsenliga och proportionerliga. Som regeringen påpekar skulle en person som är behörig att förhandla för arbetsgivarens räkning behöva ha mycket god insyn i företagets verksamhet, och det skulle medföra en betydande kostnad att ha en sådan person på plats under hela utstationeringen. Utskottet anser att det mot bakgrund av kravet på proportionalitet är svårt att se varför det inte skulle vara tillräckligt att arbetsgivaren säkerställer att en förhandlingsbehörig representant finns på plats vid behov, dvs. att en sådan person deltar om förhandlingar om ingående av kollektivavtal ska inledas. Utskottet noterar också att det av den redovisning av gällande rätt i övriga nordiska länder som görs i propositionen framgår att krav på behörighet för kontaktpersonen att förhandla för arbetsgivarens räkning inte finns i vare sig den danska eller den norska lagstiftningen. I finns i och för sig ett krav på att företrädaren ska vara behörig att agera i domstol på företagets vägnar. Det anges emellertid inte i lagen eller propositionen om företrädaren ska vara behörig att förhandla eller ingå kollektivavtal. Eftersom tillämpar ett system med allmängiltigförklaring av kollektivavtal är det enligt vad som anges i propositionen dessutom inte vanligt att utländska arbetsgivare ingår kollektivavtal i . Därmed torde behörighetsfrågan vanligen inte aktualiseras vid utstationeringar i . Utskottet kan därför konstatera att man inte heller i övriga nordiska länder med liknande arbetsmarknadsmodeller som den svenska bedömt det som nödvändigt att kräva förhandlingsbehörighet hos kontaktpersonen. Utskottet anser inte heller att de argument som framförs av gällande förslagets oförenlighet med kraven i 98 och 154 framstår som övertygande. Utskottet vill i sammanhanget framhålla den partssammansatta expertmyndigheten bedömning att förslagen innebär en förbättring jämfört med vad avser arbetstagarorganisationernas möjligheter att kunna förhandla kollektivavtal med utländska företag som utstationerar arbetstagare i . Som kommittén påpekar behöver en arbetstagarpart som vill förhandla inte längre riskera att få söka upp sin motpart i ett annat EES-land för att göra en förhandlingsframställan utan kan delge kontaktpersonen en sådan framställan. gjorde i sitt remissyttrande bedömningen att förslagen i promemorian, som i denna del är desamma som förslagen i propositionen, inte stod i strid med åtaganden enligt någon ratificerad av . Utskottet ser ingen anledning att göra någon annan bedömning än expertmyndigheten. Sammanfattningsvis anser utskottet att regeringens förslag om kontaktpersonens behörighet är väl avvägt sett till dels behovet av att bestämmelsen passar in i den svenska arbetsmarknadsmodellen, dels kravet att bestämmelsen inte ska komma i konflikt med . Bestämmelsen ökar enligt utskottets bedömning möjligheterna att tillämpa utstationeringslagens regler i praktiken, och skyddet för de utstationerade arbetstagarna stärks därmed vilket får förstås vara intentionen bakom såväl tidigare tillkännagivande som motionerna utan att den fria rörligheten för tjänster inskränks på ett oproportionerligt sätt. Utskottet anser därför inte att något nytt tillkännagivande till regeringen är nödvändigt. Utskottet avstyrker motionerna 2012/13:A18 (S) och 2012/13:A19 (V). Utskottets förslag till riksdagsbeslut och ställningstaganden har föranlett följande reservation. I rubriken anges vilken punkt i utskottets förslag till riksdagsbeslut som behandlas i avsnittet. Behörighet för kontaktpersonen att ingå kollektivavtal, punkt 2 (S, V) av (S), (S), (S), (S), (S), (S) och (V). Vi anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:A18 av m.fl. (S) och 2012/13:A19 av m.fl. (V). Vi anser att regeringens proposition i huvudsak är ett steg i rätt riktning. De förslag som läggs fram av regeringen kan komma att bidra till att utstationerade arbetstagare får ett bättre skydd och rimliga arbets- och lönevillkor och att risken för utnyttjande av människor minskar. blir därmed ett mer välkomnande land för arbetstagare från andra länder. Propositionens innehåll överensstämmer också till stor del med de synpunkter som arbetstagarorganisationerna fört fram. Överlag ser vi därför positivt på förslagen. På en punkt invänder vi dock mot regeringens resonemang. Enligt regeringens förslag ska kontaktpersonen dels vara behörig att för arbetsgivarens räkning ta emot delgivningar, dels kunna tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i utstationeringslagen är uppfyllda. I likhet med LO och TCO menar vi att förslaget är otillräckligt. Den svenska arbetsmarknadsmodellen bygger på att arbetsmarknadens parter förhandlar och tecknar bindande kollektivavtal. En grundläggande förutsättning för att kunna garantera utstationerade arbetstagare ett skydd mot social dumpning i enlighet med utstationeringsdirektivet är att det finns en behörig representant att förhandla och träffa kollektivavtal med. Den svenska kollektivavtalsmodellen förutsätter således att det vid utstationering finns en förhandlingsbehörig person på plats i med kapacitet att företräda arbetsgivaren. Detta torde även vara nödvändigt för att uppfylla de krav som följer av konventioner nr 98 och nr 154. har fått tung kritik från för misslyckanden att upprätthålla viktiga konventioner i samband med lex . När problemet med kontaktperson i samband med utstationering ska åtgärdas i lag är det därför viktigt att ändringen blir substantiell och i linje med praxis i den svenska kollektivavtalsmodellen. Vi vill påminna om att en enig riksdag beslutade om ett tillkännagivande till regeringen med krav på att företag etablerade i utlandet eller näringsidkare bosatta utomlands, i samband med utstationering av arbetstagare till , ska ha en representant i landet som är behörig att företräda dem i kontakter med myndigheter och vid förhandlingar med arbetstagarorganisationerna (bet. 2010/11:NU19, rskr. 2010/11:270). underströk att införandet av detta krav är en förutsättning för att den svenska förhandlings- och avtalsmodellen ska fungera. förutsatte i tillkännagivandet att beredningen av denna fråga hanterades skyndsamt och att regeringen skulle återkomma med lämpliga förslag. Vi anser att skälen för tidigare beslut är starka. Regeringen anger i propositionen att detta krav skulle innebära tydliga merkostnader och besvär för arbetsgivaren. Vi menar tvärtom att detta skulle förenkla dialogen mellan arbetsgivare, fackliga organisationer och myndigheter. Det skulle minska risken för utnyttjande av utländsk arbetskraft och stärka möjligheterna att undvika konflikt och stridsåtgärder. Arbetsgivaren kan och kommer säkert i flera fall att hålla en levande dialog med kontaktpersonen och ge denne instruktioner. Att normalisera en ordning där kontaktpersonen saknar befogenheter att företräda bolaget skulle dock göra kontakter med myndigheter och fackliga organisationer mer tidsödande och kostsamma och undergräva intentionerna i propositionens övriga förslag. Vi menar att regeringen måste uppfylla en enig riksdags tidigare fattade beslut och återkomma med förslag till lagstiftning som innebär att kontaktpersonen för det företag eller den näringsidkare som utstationerat arbetskraft i också ska ha behörighet att vara företrädare i kontakter med myndigheter och arbetstagarorganisationer, ingå förhandlingar samt teckna exempelvis kollektivavtal. Mot bakgrund av vad som ovan anförts anser vi att motionerna 2012/13:A12 (S) och 2012/13:A13 (V) bör bifallas. Behörighet för kontaktpersonen att ingå kollektivavtal, punkt 2 (MP) (MP) anför: anser att människor ska kunna röra sig fritt och arbeta var de vill inom EU, men det får inte utnyttjas för att pressa ned lönerna, försämra villkoren eller hota rätten att teckna kollektivavtal och får aldrig användas för social dumpning. Lika lön för lika arbete enligt lagar och avtal ska gälla i hela EU. Principen om att svenska kollektivavtal ska gälla på svenska arbetsplatser handlar om att alla arbetstagare ska behandlas lika och om allas rätt till likvärdiga löner och arbetsvillkor oavsett nationalitet. EU:s ekonomiska friheter ska inte överordnas mänskliga rättigheter, däribland de grundläggande fackliga rättigheterna. Det är därför viktigt att skyddet för arbets- och anställningsvillkoren på svenska arbetsplatser nu stärks genom att utländska arbetsgivare blir anmälningsskyldiga när de utstationerar arbetstagare till . En viktig del av det nya systemet är att arbetsgivaren blir skyldig att utse och anmäla en kontaktperson som ska kunna ta emot delgivningar från exempelvis svenska arbetstagarorganisationer som värnar svenska villkor. En representant som därutöver skulle vara behörig att förhandla och ingå kollektivavtal måste vara en person som är väl insatt i arbetsgivarens verksamhet och som arbetsgivaren har ett särskilt förtroende för. Det skulle behöva vara en person i relativt högt uppsatt ställning i det utländska företagets organisation. För större utländska företag skulle det troligen inte innebära några oöverstigliga kostnader att ha en sådan person på plats. Men för mindre företag skulle det sannolikt medföra mycket stora kostnader och besvär att ha en behörig representant på plats i i samband med utstationering av arbetstagare hit. I många fall skulle det förmodligen endast vara det lilla företagets ägare som har tillräcklig insyn i verksamheten för att kunna ingå kollektivavtal i . Det vore inte rimligt att tvinga ägaren att lämna sin verksamhet i hemlandet för att följa med till under hela utstationeringen. Det borde kunna vara tillräckligt att arbetsgivaren har en kontaktperson i och att en förhandlingsbehörig representant deltar om förhandlingar om ingående av kollektivavtal ska inledas. ser småföretagen som en viktig grundpelare i både och EU:s ekonomi som har en stor potential i omställningen till ett grönare samhälle med fler jobb. Det är därför viktigt att utforma regelverk som inte missgynnar småföretag. Jag anser att propositionens förslag innebär en bra lösning som tillförsäkrar goda och lika villkor på svensk arbetsmarknad utan att ställa upp onödiga hinder för småföretag i . Förteckning över behandlade förslag Proposition 2012/13:71 Anmälningsskyldighet vid utstationering: antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare. 2012/13:A18 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om krav på arbetsgivarrepresentant för tecknande av kollektivavtal. 2012/13:A19 av m.fl. (V): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att den kontaktperson som arbetsgivaren har anmält vid utstationering ska ha rättskapacitet att förhandla och ingå bindande civilrättsliga kollektivavtal av svensk modell med arbetstagarorganisationer i . Ändring i regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1999:678) om utstationering av arbetstagare En sanktionsavgift ska tas ut om en arbetsgivare har överträtt bestämmelserna om anmälningsskyldighet i 10 § första stycket, 10 § tredje stycket andra meningen, 11 § första stycket, 11 § fjärde stycket andra meningen eller föreskrifter som har meddelats i anslutning till dessa bestämmelser. En sanktionsavgift ska tas ut även om överträdelsen inte har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet. Avgiften får jämkas eller efterges om det skulle vara oskäligt att ta ut avgiften enligt angiven beräkningsgrund. Avgiften får sättas ned helt eller delvis om överträdelsen är ringa eller ursäktlig eller om det annars med hänsyn till omständigheterna skulle vara oskäligt att ta ut sanktionsavgiften. Avgiften tillfaller staten. Sanktionsavgift får tas ut bara om ansökan har delgetts den som anspråket riktas mot från den tidpunkt då överträdelsen skedde. Ett beslut om att avgift ska tas ut ska genast sändas till . Avgiften ska betalas till från det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta ska tas in i beslutet. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställighet enligt utsökningsbalken ske. Om avgiften inte betalas inom den tid som anges i andra stycket, ska dröjsmålsavgift tas ut enligt lagen (1997:484) om dröjsmålsavgift. Den obetalda avgiften och dröjsmålsavgiften ska lämnas för indrivning. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. En beslutad avgift faller bort om verkställighet inte har skett från det att avgörandet vann laga kraft. Jag vill börja med att yrka bifall till Socialdemokraternas och gemensamma reservation i detta betänkande om att utse en behörig person att ingå kollektivavtal.I den proposition som vi nu har att ta ställning till föreslås att arbetsgivare som utstationerar arbetstagare i enligt lagen om utstationering ska vara skyldiga att anmäla utstationeringen och utse och anmäla en kontaktperson här i landet. Jag vill börja med att säga att vi socialdemokrater tycker att det är mycket bra att man får ordning och reda på arbetsmarknaden. Vi har sett väldigt många rubriker vid olika tillfällen om den oreda som råder på arbetsmarknaden. Vi tycker att det är bra att man reglerar detta på ett bra sätt.En annan fördel med denna lagstiftning är att vi kommer att få en helt annan bild av hur det ser ut på svensk arbetsmarknad. Jag har förmånen att tillsammans med flera kamrater här i salen sitta med i den parlamentariska kommitté som ser över lex . har vi ett ganska stort bekymmer eftersom vi har en dålig bild av hur detta ser ut på svensk arbetsmarknad. Det här kommer att underlätta en del när det gäller hur situationen ser ut för arbetstagarna.Kontaktpersonen ska också vara behörig att ta emot delgivningar för arbetsgivarens räkning och tillhandahålla sådana handlingar som visar att kraven i lagstiftningen är uppfyllda. ska följa den lagstiftningen och se till att kraven i regelsystemet är uppfyllda, och man får också sanktionsmöjligheter. Även detta är i allra högsta grad positivt.Vi socialdemokrater tycker att det under den borgerliga regeringens tid vid makten, , i mångt och mycket har skett ett förfall på svensk arbetsmarknad när det gäller ordning och reda. Med jämna mellanrum ser vi rubriker i medier om utländsk arbetskraft som kommer hit och behandlas mycket illa på den svenska arbetsmarknaden. Från att ha haft en ganska bra reglering av detta har vi inte särskilt mycket . Därför är det en bra lagstiftning som kommer . Det är ett steg i rätt riktning men inte tillräckligt långt.Vi har varit tydliga, och på vår partikongress har vi antagit dokument som pekar på att vi vill skapa ordning och reda på den svenska arbetsmarknaden. Det är någonting som också kommer att realiseras efter en valvinst i valet . Men fram till dess kommer vi naturligtvis att föra fram våra krav och våra synpunkter på hur man skapar en bättre svensk arbetsmarknad i alla debatter som vi har här i kammaren och på annat håll.I den departementspromemoria som var en del av den utredning som föranledde propositionen var parterna ganska överens om vikten av att den här lagstiftningen kom till. Men här finns det också en tydlig skillnad. Det handlar om ett krav som vi för fram i vår gemensamma reservation. Det innebär att man ska kräva av utstationerade företag i att de utser en behörig kontaktperson som har mandat att ingå kollektivavtal. Arbetsmarknadens parter, och framför allt de fackliga parterna, pekade på vikten av detta i den utredning som gjordes.Jag måste erkänna att jag har väldigt svårt att förstå skälet till att man säger nej till att skriva in i den lagstiftning som vi nu ska anta att en behörig representant ska utses som ges mandat att ingå svenska kollektivavtal på svensk arbetsmarknad. Men det får vi kanske höra i senare inlägg från denna talarstol. Det ska bli mycket spännande att senare i debatten få höra vad skälet till detta är. Jag har mycket svårt att se varför den moderatledda regeringen är så räddhågsen när det gäller att skriva in detta i den lagstiftning som kommer.De allra flesta som finns i denna sal känner mycket väl till svenska kollektivavtal. Därför tänker jag inte säga så mycket om alla de förmåner och som är kopplade till dem, och det finns också skyldigheter på arbetsmarknaden. Därför är det mycket viktigt att man reglerar detta så att det blir bra.Den 1 juni 2011 lämnade riksdag ett tillkännagivande till regeringen om att en behörig representant skulle utses, vilket nu införs i den lagstiftning som ska antas i kammaren framöver. Tillkännagivandet innebar också att den behöriga representanten skulle ha mandat att teckna kollektivavtal. Jag kan bara konstatera här och att med den utstationeringslag, anmälningsskyldighet vid utstationering, som är på väg fram uppfyller inte regeringen det tillkännagivande som har lämnat. Man gör ett halvt ärende av detta i stället.Fru talman! Jag yrkar bifall till Socialdemokraternas och gemensamma reservation om att man också ska utse en behörig representant som ges mandat att teckna kollektivavtal. Jag tror att de flesta medborgare i tar för givet att myndigheter och fackförbund känner till vilka företag som bygger hus, spränger tunnlar och röjer skog i och att de flesta blir mycket förvånade när de inser att så har det inte sett ut. I själva verket har ingen haft en fullständig bild av hur många eller vilka företag från andra EU-länder som utstationerar anställda för att jobba här i Sverige.Men trots att det har sett ut på det här sättet har vi ett antal exempel som har uppdagats där vi vet att utstationerade arbetare har lurats att jobba för usla löner och på villkor som strider mot både arbetsmiljölagen och arbetstidslagen. Det är också känt att det i sin tur har lett till att vi har sett en överrepresentation av arbetsolyckor och till och med dödsfall på arbetsplatser där utstationerade arbetare jobbar.Tyvärr har det i flera fall framgått att det har varit själva affärsidén för de här företagen att vinna anbud genom att kalkylera med för låga löner, för långa arbetstider, bristande arbetsmiljö och så vidare.