bet · H001CU6 · 2013-01-17 00:00:00 — Regeringens förslag att en fordran vid handelstransaktioner ska betalas senast efter det att borgenären framställt krav på betalning anser vi vara ett steg i rätt riktning. I sitt förslag har dock regeringen valt att i fråga om betalningstiderna göra skillnad på om borgenären har en fordran på en annan näringsidkare eller på en myndighet eller ett annat offentligt organ. I det senare fallet är bestämmelsen om en betalningstid om tvingande, medan det vad gäller betalningar mellan näringsidkare finns en möjlighet att avtala om längre betalningstider. Vi anser att det är positivt att myndigheter och andra offentliga organ på detta sätt går före i arbetet med att underlätta för de små företagen. Men vi känner oro över att den möjlighet som finns för näringsidkare att avtala om längre betalningstider fortsatt öppnar för stora företag att dominera över de mindre. Enligt vår mening finns det en uppenbar risk att stora företag även i fortsättningen kan använda småföretag som bank genom att kräva en längre betalningstid än . Det är inte oproblematiskt för ett litet företag att stå emot ett sådant krav, och regeringens förslag öppnar för gäldenärer att utöva påtryckningar för att få borgenären att godkänna längre betalningstider. Vid denna typ av lagstiftning handlar det naturligtvis om att få en balans mellan avtalsfriheten och villkoren för småföretag i förhållande till större företag. Avtalsfriheten är viktig, men den är alltid begränsad av de ramar samhället sätter för marknadsekonomin. Om effektiviteten i marknadsekonomin förbättras genom kortare betalningstider och möjligheterna för fler jobb därmed ökar är det rimligt att överväga relevanta åtgärder. Små och medelstora företag har ofta påtagliga problem med såväl finansiering som likviditet, inte minst . Att nu förbättra situationen för småföretag i dessa avseenden är särskilt viktigt mot bakgrund av att det kommer rapporter om varsel och stigande arbetslöshet. Vi anser därför att regeringen bör återkomma med förslag om hur de små och medelstora företagens ställning fortsatt kan stärkas avseende betalningstider. Vi inser att den starkare partens övertag vid en affärsuppgörelse inte helt kan jämnas ut genom en lagstiftning som inte tillåter längre betalningsfrister än , utan undantag, oavsett vem borgenären har sin fordran till, men ser trots det en sådan utformning av lagen som en viktig del för att skapa ett sundare förhållande mellan parterna. Vad vi nu anfört bör , med bifall till motionerna 2012/13:C2 och 2012/13:C332 och avslag på övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Ytterligare förslag om betalningstiderna, punkt 2 (SD) av (SD). Jag anser att förslaget till riksdagsbeslut under punkt 2 borde ha följande lydelse: tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i reservationen. 2012/13:C1 av (SD) och 2012/13:C2 av m.fl. (S), 2012/13:C263 av (S), 2012/13:C274 av (S) och 2012/13:C332 av m.fl. (S). Många företag har påtalat att de har allvarliga problem med att få sina fordringar på andra företag reglerade inom rimlig tid. Problemen drabbar främst de små och medelstora företagen. Långa betalningstider och sena betalningar påverkar de små och medelstora företagens likviditet och kan ibland få starkt negativa effekter för dessa företag. För att näringslivet ska fungera på bästa sätt är det av största vikt att längden på betalningstiderna stramas upp och att det införs klara regler om inom vilken tid fordringar senast ska betalas. I propositionen föreslår regeringen att en fordran mellan näringsidkare vid handelstransaktioner ska betalas senast efter det att borgenären har framställt krav på betalning. Enligt förslaget får dock näringsidkare avtala om längre betalningstider. Någon tidsbegränsning gäller inte i sådana fall. Eftersom större företag kan sätta press på mindre leverantörer, t.ex. genom krav på långa betalningstider, anser jag att det måste införas en lagregel om en absolut längsta betalningstid. Enligt min mening ska näringsidkare kunna träffa avtal om en betalningsperiod om som längst . Några möjligheter till undantag ska inte finnas. Det får vara regeringens uppgift att utarbeta nödvändiga lagförslag och återkomma till . Vad jag nu anfört bör , med bifall till motion 2012/13:C1 och delvis bifall till övriga motioner, som sin mening ge regeringen till känna. Förteckning över behandlade förslag Proposition 2012/13:36 Snabbare betalningar: antar regeringens förslag till lag om ändring i räntelagen (1975:635). antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1981:739) om ersättning för inkassokostnader m.m. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellan näringsidkare. antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning. 2012/13:C1 av (SD): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om begränsningar av längden på avtalade betalningstider. 2012/13:C2 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att regeringen ska återkomma med förslag om hur de små och medelstora företagens ställning kan fortsätta att stärkas när det gäller betalningstider. Motioner från allmänna motionstiden 2012/13:C253 av och (båda M): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om villkoren för små företag. 2012/13:C263 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att se över företagens betalningsvillkor. 2012/13:C274 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om snabbare betalning av små och medelstora företags leverantörsfakturor. 2012/13:C332 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om lagstiftning om betalningstider. 2012/13:C376 av (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om kortare kredittider för småföretag. 2012/13:C394 av m.fl. (S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om att skyndsamt införa nationell lagstiftning för begränsningar av kredittider. 2012/13:C407 av och (båda S): tillkännager för regeringen som sin mening vad som anförs i motionen om skärpta betalningsrutiner. Låt mig börja med att yrka bifall till reservation 1. Det är en reservation som är gemensam för Socialdemokraterna, och Vänsterpartiet.Sedan vill jag gå vidare med något som är positivt i propositionen. Regeringens förslag innebär att betalningstiden för fakturor till myndigheter och andra offentliga organ blir maximalt . Det är bra, men det räcker inte.Ett litet företag som utför ett arbete ska inte behöva vänta än så på sin betalning. Detta känns därför som en högst rimlig ordning.Det är positivt att myndigheter och offentliga organ på detta sätt visar vägen och underlättar för små och medelstora företag. Men varför stannar regeringen vid detta? Varför ska det vara skillnad om småföretagaren fakturerar en myndighet och om småföretagaren fakturerar ett annat företag? Jag förstår inte detta. Det lilla företaget behöver få sina pengar lika snabbt oavsett vem som har fakturerats. Jag har svårt att se argumenten för att göra denna skillnad. När jag träffar småföretagare är frågan om betalningstider något som de ofta tar upp som ett stort problem. Långa betalningstider försämrar dessa företags likviditet och lönsamhet. Detta kan i förlängningen också få negativa effekter för samhällsekonomin.Det är inte ovanligt att småföretagare får vänta mycket länge på att få betalt för sina varor eller tjänster.Det handlar ibland om betalningstider på . får de själva ligga ute med pengarna. Ofta får de också betala in momspengarna till staten innan deras faktura är betald.Det är inte rimligt att stora företag använder mindre företag som bank, framför allt inte i dessa tider då många småföretag har svårt att få lån av bankerna.Regeringens förslag om att det ska vara möjligt att avtala om längre betalningstid än gör att det i praktiken kommer att handla om betydligt längre tider.Hur ska små företag kunna stå emot de stora företagens krav på längre krediter? Det är inte lätt.Hur ska underleverantören kunna hävda sin uppfattning mot ett stort företag utan att behöva vara rädd för att bli av med en stor kund? Det kanske till och med är den största och viktigaste kunden, eller rent av den enda kunden.Varför ska det i fortsättningen vara möjligt för stora företag att använda sina underleverantörer som bank? Jag förstår inte det. Underleverantörer är ofta små företag som är i stark beroendeställning till det stora företaget. Vi föreslår därför att är den betalningstid som ska gälla också mellan företag. Det finns ingen anledning till olika regler i detta sammanhang. Det kommer att stärka små och medelstora företags möjligheter att finansiera en expansion. Det är nödvändigt för att fler jobb ska kunna skapas nu när vi är inne i en ekonomisk nedgång med stigande arbetslöshet och vikande sysselsättning.Vi inser att en lag om maximalt 30 dagars betalningstid inte helt kan jämna ut den starkare partens övertag vid affärsuppgörelser. Men det är en viktig del i arbetet med att skapa ett sundare förhållande mellan parterna. Vi vet att det skulle betyda mycket för de små och medelstora företagen.En undersökning bland 2 000 av landets småföretagare visar att av dem föredrar 30 dagars betalningstid. önskar ännu kortare betalningstider. vill ha än . Regeringens förslag stöds med andra ord endast av av småföretagare. Man kan säga att regeringen står bakom småföretagarna, men den står så långt bakom småföretagarna att det inte syns att den står bakom dem. Vi står på småföretagarnas sida och tycker att önskemålen om skäliga betalningstider är rimliga. Regeringen bör helt enkelt komma tillbaka med ett nytt lagförslag som innebär att 30 dagars betalningstid är det som ska gälla också mellan företag. Det skulle göra nytta för landets många småföretagare, inte enbart för dem som har myndigheter och offentliga organ som kunder utan för alla företagare. Oavsett om det gäller stora företag eller myndigheter ska det vara lika för alla. Det ska gälla oavsett storlek och oavsett om det är offentlig sektor eller företag. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 1. betänkande 6 handlar som ni har hört om snabbare betalningar och vad man behöver göra för att anpassa svensk lagstiftning till EU-direktivet om bekämpande av sena betalningar vid handelstransaktioner. Detta är ett mycket omfattande problem som jag själv på flera olika sätt har kommit i kontakt med ända , och förmodligen är problemet betydligt äldre än så. Stora bolag har fått en osund vana att tvinga sina underleverantörer att acceptera betalningstider på exempelvis - det har jag exempel på - . Enligt EU-direktivet ska medlemsstaterna se till att betalningstiderna när det gäller transaktioner mellan privata företag och det offentliga inte får vara . De ska inte tillåtas vara längre än så. När det gäller transaktioner mellan privata näringsidkare kräver EU-direktivet att betalningstiderna inte överstiger om det inte finns särskilda motiv till det. Det gäller också under förutsättning att det inte anses oskäligt mot borgenären, alltså den som har levererat varan eller tjänsten och vill ha betalt för den.Regeringen har valt att följa EU-direktivets krav i den första delen. Förslaget till beslut innebär därför att maximalt 30 dagars betalningstid ska gälla vid transaktioner mellan det offentliga och det privata. När det gäller den andra delen urvattnar regeringen grundregeln , som alltså anges även där, med en mängd förbehåll och undantag som i princip - eller till och med i praktiken, skulle man egentligen kunna säga - innebär att relationen mellan företagen som köper och de som säljer kan fortsätta att se ut precis som i dag.Självklart ska man inte, herr talman, inbilla sig att problemen skulle lösas bara genom att beslutar om att utan några som helst undantag ska gälla för betalningar mellan privata näringsidkare. Verkligheten är nämligen den att de stora företagen på olika sätt kan göra det klart för sina underleverantörer att de inte får datera sina fakturor hur som helst om de vill fortsätta att vara med på leverantörslistan. Dessa signaler behöver inte vara så tydliga och formella att de går att dokumentera, om det nu skulle vara någon företagare som skulle våga ta strid om villkoren. Därför menar vi att det behövs andra, kompletterande åtgärder från regeringens sida om vi ska få en förändring av kulturen hos en del större företag. Jag kan, herr talman, självklart inte stå i talarstolen och uttala mig om hur omfattande problemet är, och jag vill absolut inte stå i talarstolen och peka ut några företag även om jag råkar känna till ett antal exempel som jag skulle kunna använda. Jag tror inte att vi vinner på att hänga ut vissa företag som värre än andra. Att avstå från att på det sättet hoppa på vissa tror jag ligger i allas intresse i näringslivet. Då kanske de på olika sätt kan arbeta och påverka varandra för att förbättra situationen. Det kan nämligen inte vara roligt ens med ett kollektivt dåligt rykte.Herr talman! Vi i är övertygade om att en förbättring när det gäller betalningstiderna betyder väldigt mycket för de små och medelstora företagen - ja, för alla underleverantörer. Det gynnar definitivt inte investeringsviljan och möjligheterna att växa om man tvingas agera bank åt sina kunder. Vi anser därför att bör rösta för reservation 1. Den innebär en tydlig uppmaning till regeringen att återkomma till med ett förslag som innebär att längsta tillåtna betalningstid - utan undantag, alltså även när det gäller transaktioner mellan privata bolag - ska vara 30 dagar.I reservationen framhåller vi även att fler åtgärder behöver vidtas för att de mindre bolagens ställning ska stärkas. Vi menar att regeringen bör återkomma till med åtgärder så att inte den 30-dagarsregel vi vill ha även fortsättningsvis ska kunna ignoreras genom olika former av manipulation, exempelvis när det gäller hur man daterar fakturor. En sund kultur när det gäller relationen mellan företag kan rimligtvis inte få omfatta att svaga företag tvingas fungera som bank åt den större kunden.Vi hoppas självfallet att ett bifall till reservation 1 i betänkandet ska uppfattas som en så tydlig signal som jag tror behövs för att vi ska få en självsanering och en självreglering när det gäller betalningstider mellan företag. Att nu även finansministern, enligt uppgifter i tidningar, instämmer i denna uppfattning borde innebära att vi får en majoritet för reservationen i dagens omröstning. Propositionen föreslår ändringar i bland annat räntelagen för att genomföra ett EU-direktiv om bekämpning av sena betalningar. Direktivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att vi kan genomföra en strängare lagstiftning om vi så önskar för svenskt vidkommande. Jag kommer i mitt anförande att i huvudsak beröra det som kretsar just kring betalningstider, eftersom det är där vi har de två reservationer som finns i betänkandet.Vi sverigedemokrater tycker att vi ska ha tydliga, enkla och rättvisa regler för företag i . Det är bra att propositionen och betänkandet innehåller just detta när det gäller myndigheters förhållande till företag som leverantörer. Vi tycker dock också att det ska vara enkla, tydliga och rättvisa spelregler mellan företag. är det otvetydigt så att det finns företag, framför allt storföretag, som använder sina underleverantörer som bank. Det gör man helt enkelt - det är det många som har vittnat om , bland annat till mig - genom att man vid upphandling ställer krav på väldigt långa betalningstider. Det förslag den majoritet som till att börja fanns i utskottet stod bakom - det förslag Alliansen stod bakom - innehöll möjligheter att vid förhandlingarna även fortsättningsvis ställa krav på underleverantörer om väldigt långa betalningstider och fakturor. Det är alltså inte en så stor förändring från dagsläget. Många har också vittnat om att det kommer att fortsätta. Företag har ringt upp bland annat mig och sagt att vi med regeringens förslag kommer att få en liknande situation . Vän av ordning kanske noterar att vi sverigedemokrater inte alltid är vän av EU-direktiv. Det händer dock ibland att även en blind höna och så vidare, och i det här fallet har EU gjort någonting bra för företagen. Om man tittar på EU-direktivet ser man att det är ett minimikrav med möjlighet att avtala . Men regeringens förslag möjliggör ytterligare betalningsdagar utöver de 60 dagarna.Man säger att de små företagen används som bank. Men de små underleverantörerna - det kan också vara medelstora och stora företag som är underleverantörer - kan ibland hänskjuta betalningarna till sina leverantörer, som i sin tur hänskjuter dem till sina leverantörer. I slutändan är det alltid den svage som får betala, det vill säga att den svage får med sin checkkredit och sitt kapital finansiera de större företagens verksamhet. Jag tycker i ärlighetens och hederlighetens namn att de större företagen, om de har problem med finansieringen, kan sköta finansieringen via sin egen checkkredit eller lån i bank.Det är ändå så att underleverantörer ska betala skatter. De ska betala sina löner och de ska betala sina leverantörer och får då ibland låna pengar till detta, därför att de i sin tur har gett lån till sina kunder. Det är inte rimligt. Det är skadligt för de företagen. Många företag vittnar också om att de haft ekonomiska svårigheter på grund av att storföretagen utnyttjar sin starka ställning.Det är också skadligt för , för det är i de små och medelstora företagen som nya företag ska växa fram. Det är i de små och medelstora företagen som tillväxten och de nya jobben ska komma. Om låneutrymmet av kapitalet i de bolagen är uppbundet av lån till kunderna kanske det inte blir någon ny produktutveckling och tillverkningslinje. Det kanske inte blir någon forsknings- och utvecklingsavdelning. Man kanske inte har råd att säkra patent. Man kanske inte kan göra satsningar på arbetsmiljö och säkerhet. I värsta fall kanske man inte kan nyanställa.Herr talman! Jag måste säga att jag är lite förvånad över att regeringen, som i vanliga fall brukar vara bäst i klassen när det gäller att implementera EU-direktiv, just i det här fallet har missat intentionerna i EU-direktivet och även i fortsättningen företräder den starkes rätt.Det förvånar mig att regeringen så klart och tydligt tar ställning för storföretagen mot små och medelstora företag. Om man lyssnar på väggarna som viskar rådde det inte full enighet inom regeringen i den här frågan. Om man ska tolka viskningarna rätt fanns det starka krafter inom regeringen som ville ha 30 dagars betalningstid. Samma viskningar påstår att till exempel kanske hade en orimligt stor och stark påverkan på det förslag som slutligen lades fram. Då kan jag tycka att det är rätt att regeringen får tillbaka den här frågan, får göra ett omtag och komma med ett nytt förslag som tar hänsyn till vad oppositionen har sagt, men också funderar ett varv till och kanske ger lite mindre inflytande över det färdiga förslaget.Av den anledningen kommer jag nu inte att yrka bifall till vår reservation 2. Vi ställer oss i stället bakom den gemensamma reservationen från S, V och MP, reservation 1, och kommer att rösta på den i kammaren . Det har blåst lite kring detta betänkande. Jag hade inte förväntat mig att det skulle bli så mycket vindar kring detta betänkande, Snabbare betalningar. Det har varit turer ända in to the bitter end.Förslaget som regeringen lade fram om 30 dagars betalningstid när underleverantören skickat i väg sin faktura är jättebra. Så långt är allting lugnt och okej. Men sedan kommer detta med avtalsfriheten, att man ska kunna avtala bort betalningstiden, som däremot är ett väldigt dåligt förslag. , basta utan undantag, är vad anser ska råda.När det gäller fordran från myndigheter och andra offentliga organ är det 30 dagars betalningstid som gäller. Samma körschema, oavsett om det är offentligt eller privat, är väl en tydlig och klar linje som alla kommer att kunna känna till och också värna. Frågan är varför inte borgerligheten löper linan ut så att det blir samma för alla berörda parter, oavsett om de är offentliga eller privata. Vi förordar naturligtvis 30 dagars betalningstid utan undantag.När regeringen kommer in på avtalsfriheten medför det en stor risk att storföretagen fortsättningsvis, som många varit inne på, låter de små företagen, underleverantörer, vara bank.I dag, herr talman, kan vi se till att få en förändring i detta.Det finns mer att ta upp, avtalsfriheten. Om en borgenär, det vill säga en underleverantör eller småföretagare, nekar ytterligare tid för betalning, kan beställaren helt frankt säga: Tack och adjö! Vi går till någon annan. Det är ett scenario som många småföretagare hävdar kan komma att ske, så avtalsfriheten måste strykas. Därför, herr talman, måste vi se till att kampen mot inte ska få fortsätta.Vi lever också i då arbetslösheten är skyhög. Därför måste vi se till att på alla plan försöka förbättra de siffrorna. En del i detta är just att småföretagarna ska kunna få betalt i rätt tid, så att de kan ges möjligheter att eventuell anställa fler och känna sig trygga i att deras verksamhet ska kunna leva vidare.Herr talman! Jag började mitt anförande med att säga att det blåst lite kring den här frågan, och det har det ju gjort.Efter mycket läsande, många konkreta exempel och många kontakter med berörda personer landade i att 30 dagars betalningstid utan undantag är det som vi ställer oss bakom. Det är det som vi vill ska gälla. Jag är otroligt glad att Socialdemokraterna och följer i denna fråga som mynnat ut i en gemensam reservation. Tack ska ni ha för det!Vid dagens omröstning här i kammaren kan vi se till att det blir förändringar för småföretagarna genom att rösta på reservation 1 i betänkandet.Herr talman! Jag yrkar bifall till reservation 1. Inom EU har det pågått ett arbete med att förkorta betalningstider inom näringslivet. Ett direktiv har utformats som syftar till att skapa ett gott småföretagarskydd som avtalsrätten värnas.Utredningen betalningar redovisades här . I utredningen fanns många olika delar av näringslivet representerade. Under utredningstidens remissomgång stödde de flesta instanser förslaget i stort. Det fanns ett förslag till ändring, att betalningstiden skulle vara i stället för 60, ett förslag som regeringen lyssnade på, och jag återkommer till det alldeles strax.Under utredningstiden har även överläggningar hållits mellan företrädare för ansvariga departement i de nordiska länderna. Vid överläggningarna har man försökt enas om hur direktivet bör tolkas och även, i viss mån, hur det bör genomföras.Regeringen har lämnat en proposition till som innehåller förslag som syftar till att motverka sena betalningar och långa avtalade betalningstider inom näringslivet.Med anledning av propositionen har två motioner väckts. I ärendet behandlar vi också sju motioner från den allmänna motionstiden.Flera av talarna har varit inne på att långa betalningstider liksom sena betalningar, det vill säga betalningar som sker efter förfallodagen, är ett stort problem och får negativa konsekvenser. Men det är också på det viset att krediter inom näringslivet är betydelsefulla. De förenklar betalningsadministrationen och möjliggör en mer effektiv handel. Regeringens proposition syftar därför till att skapa ett gott småföretagarskydd som den värnar avtalsfriheten. Det är inte på det viset som säger, att det är något slags urvattnat förslag.Propositionen har efter remissrundan landat i ett bra förslag och föreslår att en fordran vid handelstransaktioner ska betalas senast efter det att borgenären har framställt krav på betalning. Längre betalningstid är endast möjlig i det fall borgenären uttryckligen har godkänt det. Denna sista möjlighet finns dock inte för myndigheter eller andra offentliga organ, där 30 dagars betalningstid är tvingande.Herr talman! Långa betalningstider är som sagt ett problem.