bet · H001FiU20 · 2013-06-12 00:00:00 — Människor har alltså gått in på arbetsmarknaden och gått från halvtid till längre deltid eller heltid, och det gör man i de lägsta decilerna. När man gör så stora lättnader för de fyra lägsta decilerna som vi har gjort i jobbskatteavdragets första till fjärde steg bör det alltså ha den effekten. Jag välkomnar att Per säger att det är bra om vi har samsyn i de åtgärder vi behöver göra framöver. Det är positivt om vi i kan ha en bredd i hur vi ska agera i detta, och inte bara med utan också med andra riksdagspartier. Vi har en bred plan. Vi är på väg att höja kapitaltäckningskraven. Vi kommer inte att backa här, utan de ska . Det finns möjligtvis skäl, baserade på Liikanenrapporten och andra slutsatser, att överväga att gå ytterligare några steg på kapitaltäckningen. har höjt riskvikterna. Det finns säkert goda skäl för att komma tillbaka till denna fråga relativt snabbt, vilket jag tidigare påpekat. öppnade för att gå upp till 20 procents minimiriskvikter. Vi har lagt ett uppdrag på om en förändrad amorteringskultur som jag tror kommer att ha stor betydelse. Vi har ett arbete som vi givetvis ska försöka förankra brett i om möjligheten att lägga en valutaskatt eller valutafinansieringsavgift på bankerna så att de långsiktigt får bidra till valutareservens storlek. Vi har också gjort en kraftig utbyggnad av resurser. Vi har nästan fördubblat dem under dessa år. Detta finns det säkert skäl att återkomma till. I finansutskott har vi också haft diskussioner om både stabilitetsavgift och stabilitetsfond. Det är en svensk uppfinning som vi ser att andra kopierar. Man lägger en avgift på bankernas balansräkning och bygger upp medel. I har det framförts tankar om att den eventuellt borde vara fonderad och att man ska se över avgiftsnivån. Det är bra diskussioner att föra i , så vi kan absolut fortsätta föra dessa diskussioner. Jag vill understryka att givet hög arbetslöshet och lågt resursutnyttjande ska vi vara försiktiga med att utlösa ett kraftigt efterfrågefall. Vi ska snarare tänka oss att vi , kanske fem till , skärper ramverket för bankerna och gradvis knuffar dem i en mer stabil riktning. Därmed tror jag att jag har täckt in de frågor som var riktade till mig. Per Åsling (C): Jag tackar för en bra föredragning och en spänstig rapport. Det faller sig naturligt mot bakgrund av direktiven att rådet är inriktat på ett mikroplan i sin analys men också uppföljning och bedömning. En av rådets uppgifter är också att verka för en ökad offentlig diskussion om den offentliga politiken. En viktig analys för att få en fördjupad förståelse men också för att skapa större bredd bör enligt min mening vara att ha en grund i att det finns stora regionala skillnader i landet. Låt mig ta några exempel från årets rapport. Jag kan nämna hushållens skuldsättning, olika fördelningspolitiska effekters genomförande, sysselsättning, arbetslöshet och prisutvecklingen på bostadsmarknaden. Jag konstaterar därför att det är viktigt för förståelse av den ekonomiska politiken att sprida kunskap om regionala skillnader, precis som att det är viktigt att se på skillnaden mellan åldersgrupper och mellan olika kön. Det är också viktigt för att skapa en större politisk träffsäkerhet i genomförd politik. Jag vänder mig därför till ordförande . Bedömer ni att rådet i fortsättningen även bör infoga regionala analyser i sin rapportering, dels för att bättre följa upp och bedöma finanspolitiken, dels för att följa upp den faktiska ekonomiska utvecklingen regionalt? Jag vill liksom andra ge rådet beröm för att man i årets rapport har ett avsnitt som särskilt lyfter fram klimat, miljö och finanspolitik. Ekonomisk tillväxt är ett relevant, etablerat mått på kortsiktig välståndsutveckling, men tillväxtbegreppet behöver kompletteras med andra mått som gör att vi kan mäta välstånd ur ett mer långsiktigt perspektiv. Jag tänker då ekologiskt och socialt i första hand. Vi behöver sätta ett ekonomiskt värde på vårt naturkapital, på miljön och ta hänsyn till förbrukning av miljökapitalet för att på så sätt skapa ett bättre underlag för de ekonomiska besluten. Jag vänder mig åter till ordförande . Rådet konstaterar att det finns betydande osäkerhet om hur stora klimatförändringarna kommer att bli och hur det påverkar och världen. Det jag saknar i resonemanget i rapporten är en diskussion om kostnaderna för framtida BNP-utveckling av att inte satsa på en snabbare klimatutveckling men också hur detta kan påverka de långsiktiga statsfinanserna. Kan rådet ge en överblick över vilka frågor på klimatområdet som man kommer att belysa framöver? (SD): Jag tror att denna fråga landar på professor bord. Jag skulle också vilja ha finansministerns kommentar. Missmatchningen berörs i rapporten. På s. 25 i första kapitlet skriver ni: Sambandet mellan antalet vakanser och arbetslöshetsnivån tyder vidare på att den försämrade matchningseffektivitet som noterades efter 2009 kvarstår. som arbetslösheten stiger ökar antalet vakanser eftersom folk har fel utbildning för de jobb som finns. För mig som jobbar med dessa frågor verkar det rimligt att anta att ett skäl till att detta har uppkommit är att vi har ett missanpassat utbildningssystem. Det är inte anpassat efter arbetsmarknadens behov, utan människor tillåts på skattebetalarnas bekostnad år ut och år in förkovra sig i ämnen där det inte föreligger eller förväntas föreligga ett konkret arbetsmarknadsbehov. Ett annat skäl är att vi har en missanpassad invandringspolitik där stora delar av den invandrade befolkningens utbildningsnivå inte motsvarar den svenska arbetsmarknadens behov. För mig är dessa de två huvudsakliga faktorerna bakom fenomenet missmatchning. En omläggning av invandringspolitiken och utbildningspolitiken vore därför en effektiv åtgärd för att förbättra matchningen på svensk arbetsmarknad. (V): Fru ordförande! Jag tackar för alla föredragningar. Först ska jag göra en övergripande reflexion. Finansministern säger att sjuka, arbetslösa och pensionärer nu får möjlighet att påverka sina liv eftersom de får betala högre skatt än den som har turen att vara frisk och ha ett jobb. Det är ett rätt cyniskt sätt att se på människors olika livssituationer. Det är dock inte så konstigt med tanke på att regeringen och skriver i budgetpropositionen att försämringarna i sjukförsäkringen är ett sätt att öka jämställdheten. Jag ska ta upp frågan om välfärdens fördelning. Jag är glad att den har kommit med och att det var på initiativ av . Jag har dock lite frågor. I dagens är det en ekonomisk förlust att vara kvinna. Inkomstskillnaden mellan kvinnor och män har ökat med , enligt . Det är i månaden.Det är inte så konstigt, eftersom skattesänkningar gynnar framför allt mäns plånböcker, eftersom de tjänar mer, och försämringarna i välfärden, till exempel i sjukförsäkringen eller att man skär ned i äldreomsorgen, påverkar oss kvinnor väldigt mycket, eftersom vi inte får samma möjligheter att delta på arbetsmarknaden, som vi inte har lika höga inkomster. Jag skulle vilja fråga : Varför finns det ingen genusanalys av välfärdens fördelning? Det är ju ändå en av de stora, centrala frågorna när det gäller välfärden. Skatter, transfereringar och välfärdens fördelning är ju ett sätt att omfördela från män till kvinnor. Ni har ett väldigt intressant diagram på s. 78 i rapporten som visar hur utgifterna för den offentliga sektorn sjunker kraftigt. Ni gör lite analyser kring detta men inte beträffande den långsiktiga effekten på till exempel kvinnors möjligheter. Jag skulle vilja höra lite hur ni har resonerat kring det. Jag har också en fråga kring krisen på och bostadsbubblan där. Här diskuterar vi en rad olika förslag, och regeringen håller på med en del av de förslag som också har drivit, och det tycker jag är bra. Men jag skulle vilja höra: Har man några andra förslag på som vi borde ta till oss här beträffande vad man borde göra för att förhindra en bostadsbubbla, vilka åtgärder vi borde sätta in för att minska den höga skuldsättningen? Ordföranden: i den här rundan är det för . (KD): Fru ordförande! Jag vill tacka för en jättebra rapport. Den kanske också bevisar att det inte behövs så många fler råd. Det räcker med er för att ta fram de här bitarna. Jag har satt många utropstecken i rapporten, som jag tycker styrker att alliansregeringen för en mycket bra politik relativt vår omvärld, vilket är viktigt. är en öppen ekonomi, som det påpekas, och vi är väldigt beroende av vad man gör i andra länder och hur vi agerar finanspolitiskt här i . En annan notering jag gör handlar om Ginikoefficienten och inkomstspridningen. Det framgår tydligt att den har legat ganska still, medan den ökade kraftigt . Jag har en fråga till med koppling till det: Om man vill påverka utbudssidan på arbetskraften, har ni tittat på vad som skulle kunna påverka utbudssidan positivt och bibehålla Ginikoefficienten eller till och med sänka den? Finns det något sådant som ni har kikat på när ni har tittat på de här delarna? Jag har två frågor till . Den ena handlar om konjunkturcykeln. Du var inne lite kort på det. Jag vill gärna ha ett litet förtydligande, för det är egentligen vad diskussionen om överskottsmålet handlar om. Hur lång kan en konjunkturcykel vara i dagens perspektiv? Förut pratade vi om fyra, fem eller kanske. Men hur lång kan vara? Kan den vara eller ? Den tredje och sista frågan handlar om ungdomsarbetslösheten. Detta med att ha bra på fötterna och analysera saker med lite olika metoder är oftast det bästa, eftersom man får en bredare bild av saker och ting än när man mäter på bara ett sätt. Ni har på s. 24 i rapporten tittat på ungdomsarbetslösheten. Det handlar om att mäta utifrån ett alternativt mått, NEET, som ni har tittat på här, alltså att man mäter ungdomar mellan som varken arbetar, studerar eller gör praktik. Då ligger nere på . Det ska jämföras med OECD-snittet, som med samma mätmetod ligger på . Min fråga är: Om man analyserar ungdomsarbetslösheten med det jämförbara mått som SCB använder är vi uppe på . Men om man tittar på dem som faktiskt står utanför arbetsmarknaden och inte heller studerar, kan det vara så att vi gör en felbedömning och sätter in fel åtgärder? Är det inte mer vettigt att titta på dem som faktiskt står utanför studier och arbetsmarknad och sätta in åtgärderna där? Hur ser ni på det? Ordföranden: Det blir samma runda igen och möjligtvis en liten ledamotsrunda till. : ställde en fråga: Bör regionala skillnader uppmärksammas? Mitt svar på detta är entydigt ja. Som ni hör på min dialekt kommer jag från en sydlig region. Jag noterar gång på gång hur fokuserad all ekonomisk-politisk debatt och analys är till , 08-området. Det är ett problem, framför allt när vi på sidan. 34 analyserar de rörliga bostadspriserna. Prisuppgången här är i stor utsträckning ett fenomen som är kopplat till vad som har hänt i . Vi hade naturligtvis önskat att få en analys som täckte olika delar av , men det gick inte av dataskäl. Dataproblemet är det stora. Vi har inte bnp eller handelsbalans för . De möjligheter till ekonomisk analys som vi hade kunnat ha om vi hade haft nationalstaten och hade varit ett eget land hade varit mycket större. Men det går att komma en bit på vägen. Det var vad talade om allra sist i sin presentation i början, nämligen bättre förmögenhetsstatistik. Den fångar ju mycket av vad som händer i den ekonomiska utvecklingen i ett landskap eller en provins. Skulle vi kunna få det skulle vi kunna komma ganska långt på vår analysväg. Du tog också upp frågan om vilken typ av ekonomisk politik vi bör föra för att förhindra alltför stora skadeverkningar om det blir förändringar i klimatet, hur vi ska uppskatta kostnaderna för BNP. Vi tar det med oss som ett tips för kommande kapitel. är det alldeles för stor osäkerhet att börja räkna på den typen av frågor. Jag fick också en fråga från : Hur lång är konjunkturcykeln egentligen? Kan den vara ? När jag hör frågan formulerad på det viset skulle jag vilja hänvisa till , : Sju goda år följs av sju dåliga år, och sju plus sju är väl fjorton, plus minus lite fel. Det är möjligt att vi upplever en konjunktur som kan bli så långvarig. Jag skulle inte säga att den blir men kanske , och det är ett konjunkturmönster som markant avviker från det mönster som vi hade tidigare under mycket lugnare perioder i på 50-, 60-, . Detta är också ett problem när vi bedömer inriktningen på finanspolitiken finansministern var inne på avvägningen mellan expansion och åtstramning . Ordföranden: Då kommer vi in på de mer filosofiska och bibliska referenserna. Det var spännande. Vi går vidare till professor och därefter . : Jag har tre olika frågor, och jag tycker att alla frågorna är bra. Då ska man helst ha ett bra svar också, men jag tror inte att vi har så många svar på de tre frågorna. Jag får inleda med att hänvisa till att vårt fördelningspolitiska uppdrag är väldigt brett. Det här året valde vi att göra nedslag i två centrala frågor: jobbskatteavdraget och indexeringstekniken, som vi kallar det. Vi får väl göra andra nedslag i viktiga frågor i kommande rapporter. Den första frågan gällde matchningen och hur matchningsproblematiken var relaterad till utbildningspolitik och invandringspolitik. Det är självfallet väldigt bra frågor. tycker jag att arbetsmarknadsproblemen har varit väldigt generella och allmänna till sin karaktär. Om vi får en konjunkturåterhämtning blir matchningsproblematiken mer central, och då får vi kanske fördjupa oss mer i den. Frågan om män och kvinnor är också en väldigt bra fråga. Jag är dock glad att vi markerar i inledningen av kapitlet att vi anser att det ligger på vårt bord att göra sådana analyser, i synnerhet om det dyker upp politiska insatser av olika slag som kan förväntas slå olika på män och kvinnor. Jag hoppas verkligen att vi återkommer till det. Annars skulle jag här gärna vilja erkänna en brist som finns i den konventionella fördelningsanalys som vi använder oss av och som och kör med. Det är att man utgår från hushållets inkomster och att de antas fördelas jämnt mellan alla medlemmar i hushållet. Det är naturligtvis felaktigt i ett jämställdhetsperspektiv. Den konventionella fördelningsanalysen lämpar sig alltså inte för jämställdhetsfrågor det tycker jag är viktigt att slå fast. Om man ska bedöma allmänna frågor kring konjunkturen och inkomstfördelningen tycker jag ändå att det är en bra analys. Men vi är medvetna om att det behövs mer, och jag hoppas verkligen att vi kan återkomma till det. Den tredje frågan gällde åtgärder som påverkar både utbudet gynnsamt och inkomstfördelningen. Jag vet inte riktigt om jag har någon bra kandidat där. Vi uttrycker oss rätt positivt om barnbidrag som fördelningspolitiskt instrument, men det är inte riktigt det som efterlyses här. Det är rätt spännande att inkomstfördelningsmässigt se vissa inslag i förslag, som att man ska behålla anställningstryggheten ända upp till och inte bara till . Det är möjligt att det är en kandidat, men jag vågar inte riktigt säga det. Det var tre mycket bra frågor som gjorde oss medvetna om vad vi inte har gjort den här gången och vad vi kanske bör göra mer . Ordföranden: Då ger jag ordet till . : Låt mig kommentera detta inte bara från perspektiv utan utifrån en massa länder som har haft boprisbubblor. Först tror jag att det är viktigt att finanspolitiken är upplagd på rätt sätt. Det gäller att undvika att ha för starka incitament att köpa hus, det vill säga det ska inte vara för enkelt att dra av olika räntekostnader och så vidare. Det är också viktigt att finanspolitiken inte är för expansiv under bubblan så att säga. Det är alltså väldigt viktigt att ha rätt finanspolitik. Det är också viktigt att begränsa bankernas utlåning till folk som vill köpa hus. Man kan tänka sig en massa olika åtgärder, som bolånetak, som används i många som och och också nu här i . Det tror jag är mycket viktigt för att undvika att utlåningen är för massiv. Den tredje faktorn tror jag är att det är viktigt att ha en väl fungerande hyresmarknad. Man ser att många länder som har haft sådana här bubblor inte har någon sådan hyresmarknad, utan folk mer eller mindre tvingas köpa sin egen bostad. Det innebär att många unga och folk som inte är så välutbildade, det vill säga de som löper störst risk att bli arbetslösa i en lågkonjunktur, mer eller mindre tvingas köpa sin egen bostad, så jag tror att det kan vara en speciell risk. En väl fungerande hyresmarknad tror jag alltså är mycket viktig. Detta gäller rent generellt och inte bara för . De internationella erfarenheterna tror jag skulle peka på de här tre faktorerna. Ordföranden: Då går ordet till finansministern. Finansminister (M): ställde frågor om missmatchning. Till en början är det viktigt att man är försiktig i tolkningen av Beveridgekurvor. och har till exempel haft en rörelse utåt från nollpunkten, origo, i Beveridgekurvan. Det skulle man kunna tolka så att matchningen i har försämrats. Det är förmodligen så att den bild som speglas där är korrekt . När man sedan ska bedöma om det är ett permanent skift utåt i Beveridgekurvan eller inte är frågan mycket mer komplicerad. I är man till exempel helt övertygad om att så inte är fallet. Jag träffade , vice chef på , i samband med vårmötet. Hon underströk att man i alltjämt tror på en jämviktsarbetslöshet på . Sanningen är väl att nästan alla ekonomer i delar Feds bedömning på den punkten. Det är någonstans , och då tror man helt enkelt att Beveridgekurvan glider inåt igen. Det finns en del som talar för att så skulle kunna vara fallet den här gången i , eftersom vi förmodligen har en långsiktig nedgång av jämviktsarbetslösheten. Men det återstår naturligtvis att se, och vi måste följa detta noggrant. Jag delar nog bedömning när det gäller att utbildning kan ha spelat in. Vi har ju haft ett mycket stort antal möten med fack och arbetsgivare jag tror att det är 300350 möten. En av de saker som har framkommit i de diskussionerna är mycket tydligt att det finns en väldig missmatchning mellan var folk är på arbetsmarknaden och vilken utbildning man har. Jag tror till exempel att det är av dem som jobbar i handeln som har en bakgrund med den gymnasieutbildning som är inriktad på det området. Vi vet att den vanligaste utbildningsbakgrunden, om jag inte minns fel, i för dem som nyanställs är att de har gått någon typ av mediegymnasium. Vi vet att det inom hotell- och restaurangbranschen kanske är som har en rimlig gymnasieutbildning för det yrke som de har. Vi har alltså en väldig missmatchning. Vi har fått en utbildningssnedsits som jag nog tycker att vi har skäl att se över, så att det finns en bättre koppling mellan vilka utbildningar framför allt på yrkessidan som man expanderar och vilka möjligheter det finns på arbetsmarknaden. Den kopplingen har inte varit tillräckligt bra, och förmodligen återigen med hänvisning till vad fack och arbetsgivare säger har många av de här utbildningarna i realiteten inte tillräckligt stark koppling till det faktiska arbetet. Till exempel inom handeln är det ett rätt påtagligt problem. Man utbildar i praktiken administratörer, när det man i realiteten skulle behöva är folk som mer handfast vet hur man bemöter kunder och agerar på ett bra sätt. Men jag delar inte syn när det gäller invandringspolitiken. Det är klart att om vi får många invandrare till är det rimligt att tro att de inte snabbt kommer in på arbetsmarknaden. Det tar att uppnå det. Jag tror att det i tar runt innan vi ungefär har normaliserat sysselsättningsgraden för invandrare. Det är klart att vi kan gör mer där. Det har skett en uppgång till och med under krisen för invandrares förvärvsfrekvens. Det är ju det som avgör hur mycket positivt eller negativt netto man har av invandringen. Det tror jag att vi ska möta med att bli bättre på svenska för invandrare, få mer tydlig utbildningsinriktning för dem som kommer hit och snabbare få in dem på arbetsmarknaden. Där har vi tagit en del steg, men det är klart att man kan göra väsentligt mer där. Kommer man till ska man antingen få en utbildning eller komma i arbete så snabbt som möjligt. Lyckas vi med det är det naturligtvis en stor vinst för samhället långsiktigt. I grund och botten, givet den regionalpolitiska diskussionen, tror jag att inte är ett alltför tättbefolkat land. I bygden där jag bor är det relativt få som bor, så där har vi plats för fler människor. Sedan får man naturligtvis alltid ta det i rimlig takt. tog sin utgångspunkt i att vi hade höjt skatten för pensionärer. Då vill jag påpeka att det inte är så, utan skatten för pensionärer har sänkts med , om man tittar på siffrorna . Sedan ska man naturligtvis också lägga till det särskilda jobbskatteavdraget för äldre. Det är väldigt tydligt att pensionärerna har fått en större ökad inkomst direkt och också en större möjlighet direkt att påverka sitt liv. Men det är ännu mer indirekt. När vi har sänkt skatterna för pensionärer är det många som har valt att vara kvar på arbetsmarknaden. Vi får nu helt plötsligt kritik för att det särskilda pensionärsjobbskatteavdraget slutar vid 70. Människor som är 70 hör av sig och anser att de vill kunna fortsätta jobba efter 70 och undrar vilken inskränkt syn det är att det är åldersbegränsat till 70. Jag tycker att det är en mycket positiv utveckling. Jag delar utgångspunkt att jämställdhetsfrågorna är väldigt viktiga. Det är oerhört besvärligt när man, som i till exempel och , har runt 50 procents kvinnlig förvärvsfrekvens. ligger mycket högt här. Det är klart att jobbskatteavdraget är en typ av viktig åtgärd. Då lönar det sig bättre att gå från halvtid till längre deltid eller till heltid. Det är precis därför fördelningseffekterna mellan män och kvinnor, när man tittar på det dynamiska, ser ut som de gör, vilket redovisas . När det gäller reflexioner och kanske i någon utsträckning också Åslings beträffande fördelning skulle jag vilja göra tre poänger. För det första är det viktigt att man inte bara tittar snävt på inkomstfördelning. Det är alltså ingen slump att välfärdsforskarna snarare vill se på fördelningen av livschanser och möjligheter att styra över sitt liv än bara se på snäv inkomstfördelning. Man måste så att säga titta på en vidare välfärdsfördelning. Det andra man sedan måste göra är naturligtvis att titta på livschanser över tiden, hur vårt samhälle är relativt andra samhällen och hur politiken påverkar den fördelningen av livschanser. Det måste vara utgångspunkten. Givet att vi inte kan mäta livschanser blir detta väldigt mycket en diskussion kring inkomstfördelning, så varje gedigen fördelningsanalys, precis som de analyser vi gör på , måste börja med inkomst- och förmögenhetsfördelningar. Men när man sedan gör tolkningar och framför allt när man går över mot att ha policyutvärdering måste man också ge sig in i att kvalitativt diskutera hur välfärdsfördelningen fördelningen av livschanser mellan människor påverkas av olika typer av åtgärder. Det är i grunden det vi ska sträva efter: lika livschanser för var och en utifrån individuella förutsättningar att förverkliga sin potential. Det är det rimligaste måttet på välfärdsfördelning. Ordföranden: för det! Vi har kvar, och eftersom så många har kommit hit och följer detta tänkte jag att vi faktiskt skulle använda dem men inte fler. Om alla kan fatta sig kort avser jag att ge en kort sista fråga till Socialdemokraterna och en till och sedan ge ordet till de fyra paneldeltagarna, för att ge sina korta, avslutande, sammanfattande reflexioner. Därefter är det vice ordförandens tur att avsluta hela övningen. Jag ger ordet först till och sedan till , och innan jag stänger av min mikrofon vill jag passa på att tacka alla för mycket intressanta delar och lämna över resten till vice ordföranden. (S): Tack för föredragningarna och diskussionen! Jag har en fråga som rör det som diskuterades tidigare om inkomstfördelningen och effekterna av jobbskatteavdraget. Jag förstod att finansministern hade en del allmänna reflexioner om femte jobbskatteavdragets effekter på inkomstfördelningen.