bet · H101AU2 · 2013-12-10 00:00:00 — Lagändringarna, som bl.a. innebär att sanktionsavgifter i stor utsträckning kommer att ersätta straffsanktioner i arbetsmiljölagen (1977:1160) och i arbetstidslagstiftningen, träder i kraft (prop. 2012/13:143, bet. 2012/13:AU11, rskr. 2012/13:284). Utskottet delar regeringens uppfattning att det krävs tillgång till effektiva sanktioner när krav inte följs för att arbetsmiljö- och arbetstidslagstiftningens krav ska få ett bra genomslag i samhället. En ökad användning av sanktionsavgifter är ett steg i rätt riktning. Inte bara arbetsmiljön utan även övriga arbetsvillkor har stor betydelse för att ge människor som kan arbeta möjlighet att göra det utifrån sina egna förutsättningar. Att anpassa arbetsvillkoren efter dagens varierande arbetsmarknad är viktigt för att nå regeringens mål om att föra mot full sysselsättning och minska utanförskapet. Den svenska modellen utgör enligt utskottets mening en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Ett väl balanserat och förutsägbart arbetsrättsligt system är en viktig förutsättning för en hållbar tillväxt och en hög sysselsättning. Därför bör grunderna för arbetsrätten bestå också framöver, även om vissa mindre förändringar kan behöva göras. Utskottet instämmer i regeringens uppfattning att det ska vara lätt att anställa. Även om tillsvidareanställningar ska vara grunden på den svenska arbetsmarknaden spelar tidsbegränsade anställningar en viktig roll, inte minst för svagare gruppers möjligheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Som utskottet framhållit ovan välkomnar utskottet regeringens samarbete med arbetsmarknadens parter inom ramen för trepartssamtalen. En ytterligare följd av samtalen är förslaget att införa ett statligt subventionerat system för stöd vid s.k. korttidsarbete som regeringen presenterar i årets budgetproposition och som har beslutat om. Utskottet har tidigare lyft fram förslagets betydelse för en bättre fungerande arbetsmarknad och tillstyrkt de lagförslag och lagändringar som är sammankopplade med förslaget (yttr. 2013/14:AU1y). Utskottet vill också peka på att det pågår en rad utredningar på arbetslivsområdet om stärkt skydd för arbetstagare som slår larm, om utstationering på svensk arbetsmarknad, om inhyrning och företrädesrätt till återanställning och om registerutdrag i arbetslivet. Oppositionspartiernas förslag till insatser Oppositionspartierna framför var för sig förslag till anslagsanvisning på utgiftsområde 14, vilka skiljer sig dels från regeringens förslag, dels från varandra (se bilaga 3). Utskottet kan inledningsvis konstatera att det i realiteten saknas ett trovärdigt gemensamt alternativ till alliansregeringens jobbpolitik. Oppositionens förslag på utgiftsområdet spretar i alla möjliga riktningar. Bortsett från ett mekaniskt avståndstagande från regeringens politik saknar oppositionspartierna såväl en gemensam problemanalys som gemensamma förslag till lösningar på de problem man tycker sig se. Utskottet ser därför inget reellt alternativ till regeringens politik. Den enda tydliga gemensamma inriktningen i oppositionspartiernas motioner är kraven på höjda skatter – vilket gör det dyrare att anställa och arbeta – för att finansiera olika typer av höjda ersättningar. Utskottet kan inte ställa sig bakom en sådan prioritering, eftersom den riskerar att leda till högre arbetslöshet och lägre sysselsättning. Sammantaget skulle oppositionspartiernas skattehöjningar innebära att kostnaden för att anställa skulle öka med och att behållningen av att arbeta skulle minska. Utskottet vill i sammanhanget också peka på hur otillfredsställande det är att Socialdemokraterna som enda oppositionsparti i bl.a. motion 2013/14:A409, där partiets anslagsanvisning på utgiftsområde 14 presenteras, har frångått etablerade praxis att tydligt redovisa vilken effekt de egna förslagen beräknas ha på statens utgifter respektive inkomster samt vilken effekt förslagen bedöms ha på budgetåren efter det första. Att på detta sätt försvåra möjligheterna att på ett rättvisande sätt jämföra de olika budgetalternativen minskar enligt utskottets mening medborgarnas insyn och går emot intentionerna med den statliga budgetprocessen. Utskottet övergår nu till att behandla oppositionspartiernas förslag till anvisning på anslag i förhållande till regeringens förslag. Anslaget 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader När det gäller anslaget 1:1 Arbetsförmedlingens förvaltningskostnader är det endast som föreslår en annan anvisning än regeringen. Utskottet kan konstatera att Arbetsförmedlingens förvaltningsanslag 2012 tillfördes , vilket motsvarade en höjning med jämfört med . Det var en historisk satsning på Arbetsförmedlingen. Utskottet noterar att anslaget föreslås ligga kvar på denna höga nivå 2014, varför Arbetsförmedlingens medelstilldelning över lag får betecknas som mycket god. anser att ytterligare medel bör tillföras myndigheten för att den ska kunna anställa specialiserade handläggare och handläggare med uppdrag att särskilt arbeta med unga arbetslösa. Utskottet vill uppmärksamma på att Arbetsförmedlingens resurser ökades med för att man tidigt skulle kunna ge stöd till dem som riskerar långtidsarbetslöshet men även till dem som står närmare arbetsmarknaden. beräknas ökningen uppgå till . Regeringen förstärkte dessutom resurserna för Arbetsförmedlingen med 2013–2015 riktat mot ungdomar för att möjliggöra mer väglednings- och matchningsinsatser tidigt i arbetslösheten. Utöver dessa satsningar föreslår regeringen i budgetpropositionen ytterligare just för att myndigheten ska kunna anvisa förmedlare att jobba särskilt med ungdomar. Dessutom tillförs för administrationen av stödet till yrkesintroduktionsanställningarna, som också riktar sig till ungdomar. När det gäller specialiserade handläggare med inriktning på framför allt arbetshjälpmedel noterar utskottet att Arbetsförmedlingen i sin årsredovisning skriver att myndigheten, för att möta de ökade behoven av specialistinsatser som bl.a. sjukförsäkrings- och etableringsreformen inneburit, tvärtemot vad påstår har ökat antalet specialister . Vid utgången av 2012 var 940 specialister anställda på myndigheten. Utskottet utgår från att Arbetsförmedlingens ledning kontinuerligt säkerställer att myndigheten har de personalresurser som krävs för att den ska kunna uppfylla sina uppdrag. Anslaget 1:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd När det gäller anslaget 1:2 Bidrag till arbetslöshetsersättning och aktivitetsstöd noterar utskottet att oppositionspartierna väljer att avsätta betydande budgetresurser till åtgärder som riskerar att leda till högre arbetslöshet. Partierna reserverar mellan ca 2 och i nettoutgifter av det begränsade reformutrymmet för en mer generös arbetslöshetsförsäkring. För åtminstone är bruttoutgifterna för de föreslagna förändringarna betydligt högre, men partiet väljer att räkna med att den egna politiken genom någon form av dynamiska effekter ska resultera i stora anslagsbesparingar. I fall tillkommer dessutom ytterligare miljardbelopp i avdragsrätt för medlemskap i arbetslöshetskassa, vilket medför lägre inkomster för staten. Utskottet har svårt att se att sådana ensidiga satsningar på åtgärder som riskerar att höja arbetslösheten kan vara statsfinansiellt motiverade. Utskottet redogjorde i föregående års yttrande till finansutskottet över utgiftsramarna (2012/13:AU1y) för svensk och internationell forskning som entydigt visar att höjd ersättningsgrad generellt ökar arbetslöshetstiden. Utskottet noterade också att forskningen visar att det finns fördelar med en s.k. fallande ersättningsprofil av den typ som finns i den svenska försäkringen, eftersom sökintensiteten ökar i slutet av en ersättningsperiod. Utskottet noterar att de komponenter i arbetslöshetsförsäkringen som utvärdering (IFAU) och andra forskare lyfter fram som viktiga för att inte försäkringens utformning ska bidra till högre arbetslöshet är de där alliansregeringen har försökt att omforma försäkringen. Förutom de komponenter som nämnts betonar forskarna bl.a. vikten av kontroll (bl.a. i LU2011 bil. 1) och fördelarna med en obligatorisk försäkring (bl.a. IFAU remissvar ). forskare sammanfattar sin bedömning av den svenska arbetslöshetsförsäkringen på följande sätt (LU2011 bil. 9 s. 76): Utformningen av den svenska arbetslöshetsförsäkringen har tagit i beaktande alla de incitamentsmekanismer som är kända att påverka utflödet och inflödet i arbetslöshet. Utskottet vill betona att svaret på hur man bäst ska göra avvägningen mellan graden av trygghet och graden av omställning i arbetslöshetsförsäkringen inte är enkelt att finna eller kan sökas i forskningslitteraturen. Att det emellertid handlar om just en avvägning mellan två viktiga värden framstår som tydligt för utskottet. I ett läge med svag konjunktur och en redan alltför hög nivå på arbetslöshet och långtidsarbetslöshet vore det enligt utskottets mening riskfyllt och felaktigt att, som oppositionspartierna föreslår, som enskild åtgärd kraftigt höja taket i försäkringen. Än mer problematiskt vore det naturligtvis att, som framför allt förordar, dessutom återställa alla de ändringar av arbetslöshetsförsäkringen som alliansregeringen har genomfört. Allianspartiernas reformering av försäkringen har haft stöd i forskning, vilket också har varit ett viktigt skäl till att de genomförts. Utskottet utesluter inte att justeringar kan vara befogade och följer med intresse arbetet i den parlamentariska men anser att grundprinciperna i regeringens reformer varit de rätta. Anslaget 1:3 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser, m.m. Även när det gäller anslaget 1:3 Kostnader för arbetsmarknadspolitiska program och insatser kan utskottet konstatera att oppositionspartierna föreslår högre nivåer än regeringen, om man till anslaget också för förslag om s.k. föreningsjobb. Oppositionspartiernas förslag till anvisning skiljer sig dock kraftigt åt inbördes, från ökning från och till en ökad anvisning om nästan från Socialdemokraterna. Det är enligt utskottets mening tydligt att oppositionspartiernas inställning till arbetsmarknadspolitiska insatser inte är förenliga med varandra. När det inledningsvis gäller ungdomsinsatser kan utskottet konstatera att den s.k. 90-dagarsgaranti som Socialdemokraterna föreslår förefaller vila på missuppfattningen att ungdomar inte ges det stöd de behöver när de kontaktar Arbetsförmedlingen. Som utskottet tidigare påpekat (senast i yttrande 2013/14:AU1y) har arbetslösa ungdomar, liksom andra arbetslösa, rätt till ett individuellt stöd i sitt arbetssökande från den första inskrivningsdagen. är det enligt utskottets mening viktigt att ha i åtanke att ungdomars situation på arbetsmarknaden karakteriseras å ena sidan av att nivån på arbetslösheten relativt sett är högre än för befolkningen i genomsnitt, men å andra sidan av att tiden i arbetslöshet är kortare för ungdomar än för den arbetslöse i gemen. Därför förefaller det utskottet välbetänkt att Arbetsförmedlingen i normalfallet inledningsvis satsar på stöd till direkt jobbsökande och inte anvisar arbetslösa ungdomar i allmänhet till olika typer av insatser som har högre risk för inlåsning och är mer kostsamma. Med detta sagt vill utskottet påminna om att i förra årets budgetbehandling antog regeringens förslag om ett ungdomspaket, som innehöll satsningar inom både utbildnings- och arbetsmarknadsområdet. Utskottet delar naturligtvis Socialdemokraternas övertygelse om att ungdomar inte får hamna i långtidsarbetslöshet. Möjligheten till tidiga programinsatser för ungdomar som av särskilda skäl bedöms stå långt från arbetsmarknaden som finns är därför viktig. Arbetsförmedlaren har en avgörande roll för att bedöma vilka arbetslösa som löper hög risk att fastna i arbetslöshet och därför behöver tidiga insatser. Utskottet kan också instämma i vikten av att ungdomar skaffar sig en gymnasieexamen, vilket är tanken bakom det socialdemokratiska förslaget om ett s.k. utbildningskontrakt. De komponenter som ingår i förslaget förefaller enligt vad utskottet kan bedöma emellertid i allt väsentligt redan vara införda eller aviserade av regeringen. Att ungdomar ska ha en individuell plan har genomförts genom Arbetsförmedlingens bedömningsverktyg och de förstärkta möjligheterna att tidigt ge ungdomar stöd. Möjligheten att varva studier med praktik genomförs bl.a. genom de åtgärder för att förbättra såväl den skolförlagda yrkesutbildningen som den lärlingsutbildning som föreslås, genom yrkesintroduktionsanställningarna och genom det aviserade förslaget om en gymnasial lärlingsanställning. Den högre ersättningsnivån tillgodoses genom att regeringen ytterligare förlänger satsningen på att ge ungdomar mellan som saknar fullständig grund- eller gymnasieutbildning möjlighet att få den högre bidragsnivån inom studiemedlen om de återgår till sådana studier. Utskottet noterar vidare att bl.a. Internationella arbetsorganisationen () har nämnt den svenska jobbgarantin för ungdomar som en av flera förebilder för den europeiska ungdomsgarantin (Youth guarantees: a response to the youth employment crisis?, ). Alliansens politik på området framhålls således, tvärtemot farhågorna i den socialdemokratiska motionen, som ett exempel att lära av för andra medlemsstater. Som ovan anförts välkomnar utskottet att regeringens förslag om stöd till parternas yrkesintroduktionsanställningar (YA-jobb) riktade till ungdomar har vunnit brett stöd även bland oppositionspartierna. Utskottet noterar att Socialdemokraterna och lämnar ytterligare förslag i sina budgetalternativ, där miljardbelopp utöver trepartsöverenskommelsen ska pumpas in i systemet via anslaget 1:3. Det är emellertid för utskottets del uppenbart att volymen på denna typ av åtgärd måste anpassas till parternas behov. Det framstår som oansvarigt att ge intrycket av att en oerhört kraftig medelsökning skulle kunna absorberas av det framväxande systemet. Den stegvisa upptrappning som föreslås i regeringens modell förefaller utskottet som betydligt mer verklighetsanpassad än de överdimensionerade system som Socialdemokraterna och föreslår. När det gäller insatser för långtidsarbetslösa förefaller det huvudsakliga svaret i de tre rödgröna partiernas budgetalternativ vara olika konstruktioner med namn som välfärdsjobb, övergångsjobb och extratjänster, som är tänkta att ersätta den nuvarande sysselsättningsfasen i jobb- och utvecklingsgarantin. Gemensamt för dessa arbeten är att de är statligt subventionerade till , att de trots detta ska ge kollektivavtalsenlig lön men att de inte får innehålla arbetsuppgifter som gör att de ersätter vanliga arbeten. Utskottet har för sin del svårt att se hur dessa konstruerade arbeten ska kunna inlemmas i den ordinarie arbetsmarknaden, sida vid sida med ordinarie arbetstagare som utför de ordinarie arbetsuppgifterna till samma lön. Utskottet ställer sig också frågande till vilka incitamentseffekter som uppstår när det gäller exempelvis arbetssökande för människor i tidigare faser av jobb- och utvecklingsgarantin, om de är garanterade en anställning vid övergången till sysselsättningsfasen. Utskottet bedömer inte de rödgröna partiernas olika förslag som en framkomlig väg för att föra långtidsarbetslösa tillbaka till arbetsmarknaden. Utskottet vill peka på att potentiella arbetsgivare i de flesta fall kan beviljas betydande subventioner om de vill anställa en person som befinner sig i sysselsättningsfasen, genom bl.a. nystartsjobb, särskilt anställningsstöd och lönebidrag. (En översikt ges ekonomiska vårproposition [prop. 2011/12:100] s. Som utskottet nämnt ovan föreslår regeringen också, i syfte att möjliggöra ett ökat utflöde från jobb- och utvecklingsgarantin till arbete, bl.a. en permanent förstärkning av det särskilda anställningsstödet. Långtidsarbetslösa ungdomar kvalificerar sig för nystartsjobb för unga, vilket innebär att arbetsgivaren kompenseras med ett belopp motsvarande arbetsgivaravgiften. Utskottet noterar att en studie från IFAU (2012:12) visar att nystartsjobb gör att arbetssökande får arbete med stöd fortare än vad de annars skulle ha fått. Nystartsjobben medför att flödet från arbetslöshet till subventionerad anställning ökar med i genomsnitt . Resultaten tyder därmed enligt utskottets bedömning på att nystartsjobben skapar nya jobb. Utskottet gör vidare bedömningen att det för många av dem som varit borta länge från arbetsmarknaden och befinner sig i sysselsättningsfasen inte är bristen på en tillräckligt stor subvention som är det främsta hindret för att få ett arbete. De rödgröna partiernas förslag om en 100-procentig subventionsgrad torde därför inte vara avgörande. Det handlar i stället enligt utskottets mening – vilket också berörs i bl.a. den socialdemokratiska motionen – om att attityden hos många arbetsgivare, inte minst inom den offentliga sektorn, skulle behöva förändras så att de ser kapaciteten hos människorna, snarare än deras arbetslöshet. Utskottet kan slutligen konstatera att samtliga rödgröna partier föreslår extra miljardpåslag till traditionell arbetsmarknadsutbildning. Arbetsmarknadsutbildningar kan i och för sig ha sin plats i den arbetsmarknadspolitiska arsenalen, men utskottet noterar att Statskontoret har visat att det är en mycket kostsam åtgärd (Statskontoret 2012:28). Utskottet kunde i förra årets budgetbehandling konstatera (bet. 2012/13:AU2) att i synnerhet Socialdemokraterna krävt kraftiga volymökningar i fråga om yrkesinriktad arbetsmarknadsutbildning vid varje – under såväl hög- som lågkonjunktur – sedan alliansregeringen tillträdde. Utskottet drog då slutsatsen att de grundläggande byggstenarna i den socialdemokratiska arbetsmarknadspolitiken tycks vara desamma oavsett hur arbetsmarknaden utvecklas och oavsett konjunktur. Detta års budgetmotion ger inte utskottet anledning att ompröva denna slutsats. Utskottet anser att de arbetsmarknadspolitiska idéer i oppositionspartiernas motioner som utskottet ovan har lyft fram som positiva i allt väsentligt återspeglar insatser som regeringen redan har genomfört eller kommer att genomföra. Mot den bakgrunden kan det enligt utskottets mening inte anses vara kostnadseffektivt att avsätta flermiljardbelopp på en orealistiskt snabb utbyggnad av YA-jobben, på konstruerade arbeten som knappast kan genomföras och på kraftigt höjda volymer av traditionell Ams-politik. Anslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. När det gäller anslaget 1:4 Lönebidrag och m.m. är det endast som i någon högre grad avviker från regeringens förslag till anvisning. förslag om ytterligare medel hänför sig huvudsakligen till ett förslag om höjt tak vid lönebidragsanställningar. Utskottet noterar att den s.k. i sitt betänkande Sänkta trösklar – högt i tak (SOU 2012:31) har föreslagit en större reform av de arbetsmarknadspolitiska stöden till personer med funktionsnedsättning. Reformen skulle innebära att ett antal stödformer, däribland lönebidrag, avskaffas och ersätts av två nya former av lönestöd: lönestöd för utveckling och lönestöd för trygghet. Utredningen förordar också bl.a. att taket för de nya formerna av lönestöd höjs. Utskottet kan konstatera att utredningens förslag har remissbehandlats och bereds inom . Med tanke på den omfattande förändring av arbetsmarknadspolitiken för personer med funktionsnedsättning som föreslås i utredningen vore det enligt utskottets mening inte lämpligt att genomföra förslag som inte tar hänsyn till helheten innan beredningen av utredningsförslagen har slutförts. Socialdemokraterna, vill samtliga höja anslaget till för att bl.a. lägga mer resurser på tillsynsverksamheten så att fler inspektioner kan genomföras. Tillsyn över efterlevnaden av arbetsmiljölagen är en av kärnuppgifter och således en uppgift som är högt prioriterad. Vid planeringen och prioriteringen av inspektionsverksamheten väljer verket vanligen ut de arbetsplatser som bedöms vara särskilt riskutsatta, men verket arbetar också i projekt och kampanjer som berör särskilda problem eller branscher. Särskilda satsningar har bl.a. varit kvinnors arbetsmiljö och bemanningsbranschen. Ett mål för verket har varit att öka den del av inspektörernas tid som används till inspektion. Antalet förrättningar per heltidsarbetande inspektör 2009 var 115. ökade antalet besök till 145 per inspektör och stannade siffran på 137. Med förrättningar avses alla besök på arbetsplatser för inspektion, uppföljning, utredning, samverkan, samråd eller information. Nedgången kan förklaras av att flera projekt har krävt personalintensiva inspektionsmetoder och att många inspektörer har medverkat i utvecklingsprojekt eller kompetenshöjande kurser. Utskottet noterar dock att en tydlig ökning har skett sett . Utskottet anser att utgångspunkten för att bedöma verksamhet måste vara vad myndigheten faktiskt åstadkommer på arbetsmiljöområdet och inte att, som flera av de motionerande partierna verkar ägna sig åt, mekaniskt räkna antalet arbetsmiljöinspektörer. Utskottet anser att får mycket uträttat inom ramen för tillsynsverksamheten och gläder sig åt att inspektionsverksamheten har effektiviserats . När det gäller frågan om resurser till utbildning av skyddsombud och den regionala skyddsombudsverksamheten, som lyfts fram i motioner av Socialdemokraterna, , vill utskottet understryka skyddsombudens viktiga roll i det svenska arbetsmiljösystemet. Staten ger också ett bidrag till den regionala skyddsombudsverksamheten på . Ett väl fungerande lokalt skyddsarbete är av central betydelse i det riskförebyggande arbetet, och skyddsombuden har en viktig roll i detta sammanhang. Utskottet anser att arbetsmarknadens parter har en avgörande roll för att få till stånd ett väl fungerande arbetsmiljöarbete. Som exempel är det den lokala arbetstagarorganisationen som utser skyddsombud på arbetsplatsen, och arbetsmiljölagstiftningen förutsätter en samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Utskottet vill framhålla att regeringen i den nationella handlingsplanen för arbetsmiljöpolitiken har angett att det kan komma att behövas kompetensstöd vid generationsväxling för skyddsombud och regionala skyddsombud. Utskottet delar regeringens uppfattning att det dock främst är en fråga för arbetsmarknadens parter. I fråga om ett vidgat uppdrag för de regionala skyddsombuden, som Socialdemokraterna tar upp i motion 2013/14:A409 yrkande 31, vill utskottet peka på att frågan har behandlats av utskottet tidigare , senast i betänkande 2012/13:AU11. Utskottet vill på nytt lyfta fram det tydliga inflytande som arbetsmarknadens parter har för utvecklingen på området. framför i två motioner ett förslag om en tillfällig satsning på s.k. tillgänglighetskonsulter och vill öka anslaget 2:1 med för att göra satsningen möjlig. Utskottet anser att frågan om att ta ställning till tillgänglighetskonsulter inte är aktuell eftersom det ännu inte finns någon lagstiftning på plats om förbud mot diskriminering på grund av bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning. Med hänsyn till frågan om ett kunskapscenter för arbetsmiljöforskning, som vill se i motion 2013/14:A399 yrkande 6, får utskottet på nytt lyfta fram att fick ett utökat kunskapsspridningsuppdrag med uppdraget att inrätta en nationell funktion för kunskapsområdet arbetsmiljö och arbetsliv. Som framhållits ovan föreslår regeringen att den anslagsförstärkning fick med anledning av den verksamheten ska fortsätta . Utskottet vill även peka på de satsningar på forskning inom arbetslivsområdet som framgår av proposition 2012/13:30 Forskning och innovation i form av ökningar av forskningsanslaget till för arbetsliv och socialvetenskap (FAS, som bytte namn till för arbetsliv, hälsa och välfärd – Forte) 2013–2016. Utskottet anser att forskning inom arbetsmiljöområdet bidrar till samhällsutvecklingen och att det är betydelsefullt att forskningen bedrivs med hög kvalitet och i tillräcklig omfattning.