bet · H101UbU5 · 2013-10-18 00:00:00 — I årskurserna 1-5 halveras antalet IUP:er från en gång per termin till en gång per läsår.Utvecklingssamtalen däremot bedöms vara så viktiga informationskanaler till vårdnadshavarna att de behålls. Informationen från den tidigare IUP:n ska nu muntligt lämnas under utvecklingssamtalet. Vi har sett att uppföljning runt de nationella proven samt betygen i de allra flesta fall uppfyller de behov som fanns runt tidigare reaktion och information.Fru talman! Det gäller dock att ha en balans. som det gäller att inte belasta våra lärare med en alltför omfattande dokumentation måste vi ändå garantera att elever och vårdnadshavare vet vad som krävs och vad som saknas. Inga barn får falla mellan stolarna. Till stor del kommer en sund del av summativ, men framför allt också formativ, bedömning att fylla den funktion som vi saknat. En stor del finns också i att ge professionen den tillit den förtjänar. har vi gett lärarna de verktyg som bättre matchar behoven. Men viss dokumentation hör faktiskt läraryrket till. Så har det alltid varit, och så kommer det alltid att vara.Alliansregeringen har genomfört en rad reformer som syftar till att stötta lärarna och att framhålla deras viktiga uppgift. Vi har skapat en ny, modern lärarutbildning som bättre ska matcha kraven i dagens skola, och vi har satsat på fortbildning och mycket mer. Inte minst har vi nu också lyft karriärtjänstreformen där vi återigen tagit initiativ i en fråga där Socialdemokraterna snabbt följde efter och liksom med så mycket annat vi föreslagit kom fram till att även detta var ett klokt förslag.Alla förslag som alliansregeringen lägger fram tycker Socialdemokraterna är goda idéer, och därför blir deras politik mest att de vill ha lite mer av allt det vi föreslår. Frågan jag ställer mig är varför de inte hade några idéer när de själva hade skolministerposten. Var fanns handlingskraften när skolresultaten drastiskt började sjunka? Varför hade man inga idéer om hur man skulle börja vända utvecklingen?Fru talman! ligger ett förslag på bordet som ger bättre förutsättningar för lärare att göra det som de är riktigt bra på, nämligen att rusta våra barn för en ljus framtid med goda kunskaper och ett gott självförtroende, och tillsammans med sina elever känna glädjen, belöningarna, värmen och genombrotten. Vår alliansregering vill att lärarna ska vara med sina elever och inte tillbringa tiden med administration och dokumentation.Jag yrkar bifall till propositionen och avslag på samtliga reservationer. Jag vill först yrka bifall till propositionen och avslag på samtliga reservationer.När man lyssnar på företrädare för Socialdemokraterna och oroar man sig för den olikvärdiga utvecklingen i svensk skola. Då måste jag naturligtvis ställa några frågor till från : Vad syftar nationella prov till? Vad syftar centrala rättningar av nationella prov till? Vad är syftet med nya kursplaner med tydligare centralt innehåll? Svaret från och Alliansen är just att säkerställa en ökad likvärdighet i en kommunaliserad skola.Företrädarna för S och MP säger också att det är viktigt att professionalisera skolan och att vi måste ha duktiga lärare som ägnar sig åt just undervisningen. Då måste jag påminna kammaren om att när vi röstade i ett ärende som är väldigt centralt för professionaliseringen av lärarkåren, nämligen lärarlegitimationen, röstade de tre rödgröna partierna på tre olika sätt. Ett parti avstod, ett parti röstade nej och ett parti röstade ja.Jag vet inte, fru talman, hur en votering rörande frågorna som det här betänkandet handlar om, nämligen betyg, skriftliga omdömen och utvecklingssamtal, skulle gå till. Vad tycker egentligen de rödgröna i betygsfrågan? Det vet vi inte.Fru talman! Läraren är den absolut viktigaste faktorn för att elever ska uppnå goda resultat. Därför är det bekymmersamt, som mina kolleger har anfört, att flera rapporter påvisat att lärarna upplever att de inte har tid med det viktigaste, nämligen undervisningen.För exakt , , tillsatte utbildningsministern en utredning som skulle titta på statens administrativa krav och vad vi kan rensa bort, minska och förenkla. Bakgrunden till den här situationen har varit behovet av uppföljning, eller snarare bristen på uppföljning och kommunikation, och otydligheten i kommunikationen mellan skolan och vårdnadshavarna.När man lyssnar på Socialdemokraterna kan man tro att allt elände beror på den här borgerliga alliansen som har skött skolpolitiken . Men infördes exempelvis instrumentet utvecklingssamtal. insåg den dåvarande att det inte var tillräckligt, för det fanns ett behov av att tydliggöra vilka insatser som behövdes från skolans sida för att eleverna skulle nå målen i skolan. var det dags att ändra igen. Då reglerades skriftliga individuella utvecklingsplaner formellt i lagen. De skulle vara framåtsyftande, och de skulle tala om vilka insatser som eleverna behövde för att uppnå målen. Huvudskälet till detta var kritiska synpunkter gällande betygssystemet. Det var otydligt, och betygen delades ut alldeles , nämligen i årskurs 8. Den kritiken har inte minst vi från framfört mot den dåvarande och dess stödpartier.I juli 2008 kom och regeringen med ett förslag på skriftliga individuella utvecklingsplaner samt omdömen kring elevernas kunskapsutveckling i varje ämne. Omdömena fick också, efter många års debatt och diskussioner, vara betygsliknande. Det har de aldrig fått under eftersom Vänstern tycker en sak, en annan sak och sossarna tycker en tredje sak. Jag förstår att det inte var lätt.Många undersökningar har visat att många elever lämnar skolan utan tillräckliga förkunskaper och kommer till gymnasiet utan behörighet. Det beror på att skolan inte har haft en systematisk kvalitetsuppföljning tidigt, redan i låg- och mellanstadiet.Nu debatt om betygens vara eller inte vara har vi infört tidigare betyg med flera steg i årskurs 6. Det innebär att man kan ta bort dubbletterna när det gäller den administrativa dokumentationen i högstadiet. Men som min kollega från sade behövs det finnas kvar något slags systematisk struktur även i låg- och mellanstadiet. Vi tillstyrker därför inte utspelet från Socialdemokraterna som vill slopa både IUP och skriftliga omdömen i låg- och mellanstadiet.I denna debatt, fru talman, vill jag ändå peka på att det finns ett starkt stöd för många av de här instrumenten. Hundra procent av lärare vill inte att vi tar bort allt detta. är väldigt oroliga för vad som kan hända om man tar bort för mycket av utvecklingsplanerna och åtgärdsplanerna. Vi återkommer till åtgärdsprogrammen eftersom de inte ingår i just denna del av regeringens förslag.Detta förslag kommer också att innebära att kommunerna, huvudmännen, fortsatt kan använda dessa instrument. Staten tar dock bort kraven från riksdag och regering på utvecklingsplaner och skriftliga omdömen inom olika stadier. Statens administrativa krav är inte heller hela förklaringen till att lärarna upplever att de har en pressad situation. Jag har stor respekt för lärarens viktiga jobb. I denna debatt får vi dock inte glömma bort att huvudmannen är kommunerna. De drar tyvärr ned på mycket av sin kringpersonal vilket lägger ytterligare arbetsbörda på läraren som helst ska undervisa.Avslutningsvis vill jag också påminna om kommunerna, huvudmännen, och friskolorna som inför egna arbetsuppgifter, egna utvärderingar, egna skolplaner, ja till och med egna prognoser inför de skriftliga omdömena. Det kan vi som nationella skolpolitiker inte ta ansvar för, utan vi kan bara uppmana och upplysa dem om att vi nu tar vårt ansvar och hoppas att även de i och med dagens beslut tar sitt ansvar. debatterar vi, och ska vi besluta om möjligheten för att ge lärare mer tid till att vara just lärare, mer tid till att koncentrera sig på kärnuppdraget nämligen undervisningen. Vi vet alla att det administrativa arbetet har ökat för lärare . Många tyngs av en dokumentation som inte ses som nödvändig för att ge alla elever chansen att nå så långt som möjligt inom ramen för läroplanens mål. När dokumentation av olika slag infördes gjordes det för att elevernas väg för att nå målen skulle få en större tydlighet. , som allianskolleger har påtalat tidigare, fick man betyg först efter höstterminen i årskurs 8. Det var bara innan man skulle få slutbetyg från . Alldeles för många elever fick ett brutalt uppvaknande när man märkte att man inte alls låg så bra till när det gällde att nå målen som man hade trott utifrån utvecklingssamtalen. De kunde ibland vara så oprofessionella att man fick reda på att man gjorde så gott man kunde, vilket egentligen inte har någonting att göra med hur väl man når målen eller inte. Utvecklingssamtalen fick inte heller vara betygsliknande, och då är det ganska svårt att prata om huruvida man har uppnått de mål som gäller för skolan eller inte. Men sådant har alliansregeringen ändrat på under de här åren.År 2006, under den dåvarande socialdemokratiska regeringen, infördes de individuella utvecklingsplanerna i bästa välmening för elevernas skull så klart. vill Socialdemokraterna avskaffa dem helt. Jag är minst sagt förvånad, och det är kanske inte så konstigt, fru talman, över att det inte är den tidigare skolministern som tar debatten eftersom det var han som var med och införde det hela.Fru talman! Det har hänt en hel del när det gäller att förtydliga målen för både elever och lärare. Den nya läroplanen och de nya kursplanerna är mycket tydligare . Det gäller till exempel det centrala innehållet. Att betyg nu ges redan från årskurs 6 kombinerat med utvecklingssamtal varje termin ger en bra återkoppling till elever och föräldrar samt att den individuella utvecklingsplan som vi nu föreslår ska finnas kvar i årskurs 1-5. Kunskapsuppföljningen är jätteviktig eftersom varje elev har rätt att ha möjlighet att utvecklas så långt som möjligt. Då är återkopplingen, en formativ bedömning med snabba återkopplingar men också en samlad bedömning, ett viktigt dokument för att kunna följa detta på ett bra sätt.Skolinspektionen har dock också påpekat när det gäller dokumentationen att lärare, kanske av rädsla för att inte göra fel utan för att försöka rätt, dokumenterar alldeles för mycket. Därför har vi genomfört och tagit fram ett antal riktlinjer för dokumentation . Det är något som efterfrågar, men det finns faktiskt olika sådana riktlinjer för lärare att följa. Man har påtalat att det i något fall i någon kommun till exempel görs alldeles för många åtgärdsprogram. En sådan diskussion kommer vi att få ta och lyssna noga på hur man ska ge stöd åt de elever som behöver det allra mest.Med dagens beslut tar vi ett steg på vägen mot mindre reglering när det gäller dokumentationen. Det kommer att frigöra mer tid för undervisning, men vi säkerställer uppföljningen av varje elevs kunskapsutveckling. Det gäller ju att hitta balansen. Vi kan från politiskt håll ge förutsättningar, men det är ute i skolans verklighet som arbetet görs. Jag hoppas att det här beslutet ska följas av fler som ger mer tid för varje lärare till att kunna vara lärare. Det är det som är så viktigt.För del är det oerhört viktigt att läraryrket är så engagerande, inspirerande och intressant som det bara går. När bra lärare känner passion för sitt ämne och förmår att bygga relationer med eleverna och på olika sätt motivera, hitta olika strategier för lärande för att möta alla elever på den nivå de befinner sig och ger en resa mot utveckling och kunskapsutveckling blir det bra. Det behövs en viss dokumentation för att nå dit. Det är klart att vi på olika sätt vill underlätta och ta bort sådan dokumentation som inte direkt leder till detta. Det beslut som vi tar är ett steg på vägen mot att minska administrationen och ge mer tid för själva kärnan i skolans verksamhet, nämligen lärandet.Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Jag vet åtminstone en skola som berättade att de nog ska fira med . Det är ju då beslutet träder i kraft. Även om det kanske sades med glimten i ögat innebär det ändå att de förstår och ser möjligheten med att vi politiskt på olika sätt ger förutsättningar för mer tid för lärande och att det är någonting som uppskattas även ute i skolor. debatterar vi förslaget om minskat krav på dokumentation i skolan och de motioner som väckts med anledning av propositionen.Propositionen föreslår, precis som många före mig har sagt, ett minskat och förenklat administrativt arbete för lärarna.Min sammanfattning av dagens situation är att lärarnas administrativa börda har ökat till viss del på grund av de sjunkande studieresultaten. Sjunkande studieresultat har sedan i sin tur lett till ökade kontroller, och ökade kontroller har lett till ökade administrativa arbetsuppgifter för våra lärare. Dessa kontroller har också gett signaler av bristande förtroende för lärarkåren, vilket i sin tur har lett till minskad status för lärarna. Lärarnas minskade status beror på flera faktorer, men jag vill påstå att det varit en bidragande orsak. Denna utveckling har lett till att lärarna haft mindre tid till pedagogisk undervisning, till att vara just det som vi alla talar om, lärare.De förslag som vi har att ta ställning till syftar till att minska och förenkla lärarnas administrativa arbete. Lärarna ges mer tid att vara lärare, och fortsätter varje elevs kunskapsutveckling och behov av stöd att säkerställas. Ändringarna innebär att kravet på skriftliga individuella utvecklingsplaner avskaffas i de årskurser där betyg sätts och att samma information fortsättningsvis ska ges i det muntliga utvecklingssamtalet.I dag är det stora problemet för lärare just att hinna med att undervisa. Många lärare känner att de snarare dokumenterar för att ha ryggen fri, inte för att det gynnar eleverna. Jag menar självklart att elevernas lärande och resultat även i fortsättningen bör dokumenteras, men dokumentationen får inte vara huvudsaken, utan det måste vara elevernas resultat eller deras väg att nå ett bra resultat.Som det är visar rapport efter rapport samma sak. Nya vittnesmål påpekar ständigt att det handlar om att minska lärarnas administration. I stora kartläggning av lärarnas tidsanvändning framkommer det att av lärarna i anser att de använder för mycket tid till administration och dokumentation. Lärarnas Riksförbunds stora arbetsmiljöundersökning 2011 visar att av de tillfrågade lärarna säger att de administrativa uppgifterna ökat . Och jag tror inte att det här råder någon oenighet om det. Nya regler kring skriftliga omdömen och nationella prov har gjort att lärarnas arbetstid ökat utan att andra arbetsuppgifter tagits bort.Fru talman! Problemet är mycket större än att enskilda personer har för mycket att göra på jobbet. Elevernas resultat försämras och lärarnas arbetssituation avskräcker unga från att söka sig till yrket. Undervisningen blir lidande.Kanske är det så att jag i min tidigare sammanfattning har helt fel, kanske är det så att resultaten sjunker som en följd av att lärarna inte ges tillräckligt med tid att planera och efterarbeta sin undervisning. Kanske är det en kombination. Jag vet inte, men jag, precis som många andra här, vet att någonting har gått snett på vägen.Jag menar att förslaget om minskad dokumentation i skolan är ett steg i rätt riktning, och jag hoppas att man inte slår sig till ro med detta utan fortsätter med att göra en översyn för att se om det finns annan dokumentation eller andra uppgifter som går att ta bort för att underlätta eller minska arbetsbördan och avlasta lärarna.Fru talman! Jag tycker att det är bra att regeringen har lyssnat på lärare, för de är en viktig samhällskugge, och jag yrkar bifall till propositionen. Mycket tyder på att senare decenniers resultatförsämringar i den svenska skolan kan förklaras av att den faktiska lärarledda undervisningen har minskat. Tiden för ämnesundervisning trängs undan av fler och fler uppgifter som läggs på lärare. Skolans utökade roll som fostrare, lärare som experter inom ett otal frågor och en ökad administrativ börda gör att alltmer ska rymmas inom den garanterade undervisningstiden. Problemet är att inget har tagits bort.En revisionsrapport från visar att av lärares totala arbetstid ägnas åt kärnverksamheten, alltså undervisningen. För att öka den lärarledda ämnesundervisningen krävs det därför att de olika uppgifter och ansvar som lärare har ses över och vid behov rensas bort. Det är också detta som regeringen nu gör genom att minska kraven på dokumentation i skolan.Fru talman! Jag brukar tycka att det är jobbigt när människor använder sina egna liv eller upplevelser som exempel när de ska upp i debatter, men jag kommer att falla i just det diket.Så här skulle det kunna se ut, och jag vet en hel del om det. Som SO-lärare på högstadiet har man ca 120 elever. Man undervisar i fyra ämnen. När passerat på terminen förväntas man ägna åtskilliga timmar åt att dokumentera hur var och en av dessa elever utvecklats i varje ämne mot målen. Vissa ämnen har man inte hunnit börja med. Om man mot förmodan hinner skriva alla de dokumenten innebär det 120 elever gånger fyra ämnen efter åtta veckors undervisning, det vill säga 480 dokument.För att tidsmässigt klara det måste man utforma ett system som gör det praktiskt möjligt. Alltså utformas matriser där läraren sätter kryss i rutor som har formuleringar utifrån uppställda mål. Dessa dokument skickas hem till föräldrarna och både elever och föräldrar blir förvirrade och fattar inte vad kryssen står för. Det är ett exempel.Fru talman! Det här är en berättelse från verkligheten, från verklighetens folk. Jag är inte emot dokumentation där det är relevant och där det leder till elevers utveckling. Men på det hysteriska sätt som dokumentationskraven utvecklats i svensk skola måste det bli ett stopp. Lärare ska i första hand undervisa, inte sitta och dokumentera i rädsla för att bli anmälda.Vi är många lärare i utbildningsutskottet, och det måste väl ses som en fördel att vi vet vad vi talar om. Under mina år som lärare upplevde jag hur uppdraget förändrades mer och mer. Den del av yrket som jag älskade, att undervisa och spendera tid med mina elever, tog mindre utrymme och mer tid ägnades åt dokumentation, konferenser och nya pålagor. Den situationen kan göra att dem vi verkligen behöver i den svenska skolan lämnar yrket, och det har inte råd med.Fru talman! Det finns mycket mer man kan göra för att frigöra tid för undervisning, något som vi lär återkomma till vid ett annat tillfälle. Det behövs till exempel fler vuxna i skolan som kan ge avlastning i klassrummen och vara i korridorer och på skolgården under rasterna. Dels behövs fler speciallärare och specialpedagoger för barn i behov av särskilt stöd, dels fritidspedagoger och fritidsledare. De har sina respektive roller och fyller med sitt arbete en mycket viktig funktion. Dessutom kan deras kunskap och arbete ge avlastning och stöd till andra lärare.Det civila samhället kan i ökad utsträckning också bidra till en tryggare skola. Det finns koncept som skolor arbetar med , exempelvis elevstödjare, kamratstödjare, klassmorfar eller rastvakter. Det väsentliga är att skolan hittar en fungerande modell som avlastar lärarna så att de kan fokusera på att vara lärare som man upprätthåller en trygg miljö för skolans samtliga elever.Fru talman! Forskningen är solklar och visar att skickliga lärare och elevers tid med lärare är den enskilt viktigaste faktorn för att eleverna ska lyckas i skolan. Med den vetskapen kan vi inte gömma den värdefullaste resursen bakom ett skrivbord utan i stället ge lärarkåren den frihet och tilltro den förtjänar. Dokumentation ska ske där den är relevant och hjälper eleverna men inte där den stjälper hela syftet med skolan.Jag yrkar bifall till betänkandet och avslag på samtliga reservationer.