· H001UU9 · 2013-03-06 09:59:06 — Vad kammaren har att behandla är utrikesutskottets betänkande som handlar om värdlandsavtal med . Det är någonting som vi socialdemokrater välkomnar eftersom det betyder att regeringen i allt väsentligt kommer att behandla den palestinska delegationen i som om den vore en vanlig stats ambassad. Det är naturligtvis oerhört positivt att den personal som kommer att jobba där kommer att omfattas av samma immunitet och privilegier som alla andra ambassaders personal i Stockholm.Vad vi socialdemokrater däremot har reserverat oss mot, och som vi naturligtvis ställer oss frågande inför, är att regeringen inte går hela vägen och erkänner staten . Om man nu ändå vill visa palestinierna att man tänker behandla som om det vore en stat, att man ger deras beskickning exakt samma privilegier och immunitet, varför tar man då inte nästa steg och erkänner staten ?Vad är då skälet till att vi socialdemokrater vill understryka att det också är väsentligt utrikespolitiskt för att få fred i att vågar ta det steget? Jo, vi vet att det är bosättningspolitiken i som är det främsta hindret för en fred i Mellanöstern.I regeringens utrikesdeklaration stod det också väldigt tydligt att bosättning efter bosättning hindrar en fred i , och det är bra att det kritiseras i deklarationen. Men man tar inte nästa steg, att helt enkelt medger och erkänner att det palestinska området är palestinskt, att vi erkänner staten för att därmed markera för att vi menar att de gör fel genom att göra bosättningar på ockuperat område.Det vore en ganska tydlig signal från omvärlden om länderna skulle erkänna staten för att den vägen markera att är inne på en annan stats territorium, punkt, och markera det tydligt. Många länder har gjort det. Palestinierna frågar efter det. tövar och tvekar.Vi har haft den här debatten i kammaren om. Vi hade en diskussion om uppgraderingen av status i . Kvällen innan beslutet i FN ska fattas sitter de borgerliga ledamöterna i den här kammaren och säger: Vi ska antingen rösta ja, nej eller avstå. Kvällen innan hade man ingen politik för vad man skulle göra när FN väl skulle fatta beslutet. Det blev ändå så väl att den till slut bestämde sig för att rösta ja. Och det var väl en otrolig tur att man inte upprepade fiaskot när man röstade nej till att skulle få medlemskap i , som folkpartiledaren drev igenom, och ställde i skamvrån i den internationella politiken.Nu är naturligtvis frågan till , som i utrikesdebatten talade om att hon gärna ville se att skulle erkännas som stat, och till om de upplever att bosättningarna är ett problem för freden. Vad är det då som är så svårt med att erkänna staten när ni ändå vill visa palestinierna att deras beskickning i ska ha samma privilegier som alla andra länders beskickningar? Vad tycker vet vi ärligt talat inte. Men vad ni folkpartister tycker vet vi tyvärr, för ni är ju bromsklossen i regeringen som inte vill ge palestinierna sitt erkännande. Det gav tydligt besked om i Unesco-omröstningen.I grunden välkomnar vi regeringens förslag. Låt missionen från få samma diplomatiska rättigheter som alla andra. Men frågan kvarstår naturligtvis: Vad är det då som hindrar att tar steget fullt ut och erkänner staten ? Det vore en bra signal till den israeliska ockupationspolitiken. Det vore en bra signal till palestinierna. Och det skulle visa att är berett att sätta handling bakom de vackra orden. Frågan till er är: Varför gör ni inte det?Med detta vill jag yrka bifall till den socialdemokratiska reservationen som stöds av och . Vi har samma uppfattning som Socialdemokraterna i den här frågan. Jag kommer därför inte att stå här och upprepa allt det som redan har sagt.Jag tänker i stället tala om det besök som jag och några andra gjorde i och . Vi var ett antal riksdagsledamöter från olika partier som var där tillsammans. Och vi talade med företrädare för båda sidorna i konflikten, med dem som drabbats i Sderot av raketbeskjutning, med beduiner som körts bort från sina boplatser, med släktingar till personer som dött i konflikten, med israeliska soldater som vill att världen ska se vad som pågår med flera. Vi träffade också företrädare för och för både den israeliska regeringen och försvarsmakten och för den palestinska myndigheten.För min del var detta en av de resor som har gjort allra störst intryck på mig, och jag ska försöka beskriva några av de bilder som jag tog i Hebron.En av bilderna är en gata mitt i centrum av , en gata som har stängts. Den är nyasfalterad på en sida. Det går en liten barriär vid kanten. På andra sidan av barriären får palestinierna gå, men de får inte köra bil. Den nyasfalterade delen är för israeler och för bosättarna. Längs denna gata, som var en av viktigaste affärsgator, är alla hus stängda. De som bor i husen är palestinier, men de får inte gå ut från sina hus på gatan. De måste gå ut på baksidan, och det finns inte alltid dörrar på baksidan. I vissa fall måste man klättra över taken mellan olika hus för att över huvud taget kunna komma ut ur sina bostäder.Jag har också en bild på en marknad där man tidigare gick och handlade matvaror och diverse annat. Den är helt övergiven. När palestinierna inte längre fick lov att sälja sina varor på marknaden flyttade bosättare in. Det var naturligtvis helt illegalt. Efter mycket påtryckningar bestämde sig den israeliska militären för att avhysa bosättarna, och det fick man då göra med våld. är marknaden helt övergiven. är det varken palestinier eller israeler på marknaden längre.I på bor 850 militanta, väldigt militanta, bosättare. De skyddas av 650 soldater, och soldaternas enda uppgift är att skydda bosättarna. Men de är ju faktiskt där illegalt. På gatorna går unga bosättare beväpnade med automatvapen hängande över axeln. Det gör de för övrigt också mitt i Jerusalem.Bosättarna har alltså förvandlat den palestinska stadens centrum till en spökstad genom att förbjuda palestinierna, som jag sade, att gå på sina egna gator. I de fall som de får gå på gatorna är det en barriär i mitten. Det är ändå nytt. får de åtminstone gå där. fick de inte gå där alls.År 1970 bodde 35 000 palestinier i detta område som kallas för H2, och bor också 500 israeler där. hade av palestinierna flytt området, och arbetslösheten är . Sammanlagt finns det i hela staden 175 000 palestinier, enligt mina anteckningar om de nu är helt korrekta. Ändå är det de 850 bosättarnas önskemål som prioriteras i staden.Vi guidades runt av en före detta israelisk soldat som tillsammans med andra före detta israeliska soldater vill få världen att uppmärksamma den orättfärdiga behandling som palestinierna utsätts för på . Organisationen heter Breaking the Silence, och jag tycker att de förtjänar att omnämnas, för det är ett väldigt viktigt arbete de gör trots att de på hemmaplan betraktas som förrädare.Hebron är det absolut värsta som jag någonsin har sett.En annan bild som jag har med mig hem är vägsystemet inne på . Olika bosättningar och vägarna för israeler omgärdas av murar, medan palestiniernas vägar, som ändå finns för att man ska kunna ta sig från en plats till en annan, omgärdas av andra murar, taggtråd och stängsel, så att man inte på något sätt ska kunna hamna på samma vägar.På palestinsk mark på generellt finns 500 000 bosättare, 150 bosättningar och 100 utposter. Av bosättarna är den absoluta majoriteten ekonomiska, inte ideologiska, bosättare. De hävdar med andra ord inte någon religiös rätt att bo precis på ett visst ställe som bosättarna i just gör.Från det att fredsprocessen inleddes har antalet bosättare dubblerats, helt i strid med folkrätten.I samtal med företrädare för den israeliska regeringen görs stor skillnad på bosättningar och utposter. I synnerhet gäller det vissa av bosättningarna i östra . De var över huvud taget inte förhandlingsbara i ett fredsavtal, enligt den dåvarande regeringen. De utposter som regeringen anser vara illegitima kan till och med vara polisstationer, alltså myndighetsutposter. Det verkar bara vara utposterna som regeringen kan tänka sig att förhandla bort.För bosättarna gäller civila lagar, men för palestinierna gäller militära. har planeringsmonopol i den så kallade Area C. I teorin har alla möjlighet att begära bygglov, men i praktiken råder byggförbud på palestinsk mark för palestinier. På råder begränsningar av byggrätten, vilket lämnar kvar.Bosättarna får allt vatten de behöver. För palestinier råder begränsningar, förutom att det är dyrt. För elförsörjning behövs tillstånd som inte går att få i praktiken, bara i teorin.Förra året förstördes 8 000 olivträd. förstördes 10 000. Genom att förstöra palestiniernas odlingar kan marken sedan anses som oanvänd och användas för bosättningar.Detta är inte värdigt en demokratisk stat att tillåta och möjliggöra detta.Det är givetvis inte bara palestinierna som lider av konflikten. Den israeliska civilbefolkningen är också ett stort offer för den konflikt som pågått i så många år.Ett annat starkt intryck på mig gjorde en kvinna i Sderot som trots att hon själv drabbats av raketbeskjutningarna var i färd med att bygga ett nätverk av israeliska och palestinska kvinnor för att de ska lära känna varandra bättre, förstå varandra och kunna gå vidare i en fredsprocess. Nätverket har som utgångspunkt att bara tillsammans och med en djupare förståelse för varandra kan man skapa fred.Det behövs en starkare press på att förhandla fram en lösning som ger båda folken en möjlighet att äntligen få ett någorlunda lugn. Det hat som har byggts upp kommer det att ta generationer att komma ifrån. Men ett erkännande av skulle sätta press på att åtminstone ta ett första steg i denna freds- och försoningsprocess.Jag yrkar därför bifall till den gemensamma reservation som Socialdemokraterna, har lämnat. Jag börjar med att yrka bifall till reservation nr 1.Utskottet har i föreliggande betänkande valt att godta regeringens skrivningar i denna proposition gällande ett värdlandsavtal med . Ett värdlandsavtal är i sig inget nytt utan något som har slutit med flera internationella organisationer. Det här aktuella avtalet är dock mycket långtgående. Med de skrivningar som är aktuella i det liggande avtalet så jämställs PLO:s representation på i princip samtliga sätt med en ambassad.Det är svårt att se det här som något annat än ett sätt att smygvägen ta ytterligare ett steg mot ett fullständigt erkännande av , vilket ännu inte har godkänt. Vi menar dessutom att ett praktiskt erkännande av detta slag riskerar att förvärra konflikten i stället för att lägga grunden till ett hållbart fredsavtal.I konflikten mellan och förespråkar en tvåstatslösning. För att en sådan lösning alls ska vara realistiskt möjlig att uppnå krävs förhandlingar mellan båda parterna där både israeler och palestinier tvingas till uppoffringar och avstår från provocerande handlingar.Inför en sådan förhandling måste palestinierna vara beredda att erkänna som en judisk stat, upphöra med alla våldshandlingar och ta avstånd från antisemitism. behöver också avstå från provocerande handlingar och till exempel agera för att förhindra sammandrabbningar mellan bosättare och palestinier på Västbanken.Vi anser det inte lämpligt att ge denna typ av erkännande till när det fortfarande råder missförhållanden där. borde i stället ställa tydliga krav på att dessa missförhållanden ska upphöra.I palestinsk tv hyllas personer som begått terrordåd. En av dem som hyllas ledde en självmordsattack på en pizzeria i där femton personer, varav sju barn, dog. Antisemitiska budskap om en bättre värld utan och judar får också spridas i palestinsk tv.Vi tycker att det är fullständigt oacceptabelt att man i offentliga palestinska medier går ut och hyllar terrorister som dödat civila personer i och sprider denna typ av antisemitiska budskap.Om ska stödja den palestinska myndigheten på det här sättet ska vi ställa tydliga krav på att man måste ta avstånd från alla former av terrorism och antisemitism.Herr talman! Vi har också ett mycket olustigt läge där kontrolleras av terrororganisationen , vars uttalade mål är att utplåna . finns uppgifter om att den palestinska myndigheten betalar stora ekonomiska bidrag till fängslade terrorister. Hamas utsätter fortfarande för våldshandlingar och vill inte erkänna landets rätt att existera.För att ett hållbart fredsavtal ska kunna komma till stånd anser vi även att de krav som måste ställas på Hamas, det vill säga rätt att existera, upphörande av våldsanvändning från Hamas sida och att Hamas på allvar upprätthåller ordningen i , verkligen vidhålls och följs upp.Herr talman! Först när ett fredsavtal förhandlats fram bör det bli aktuellt med erkännande av en palestinsk stat, vilket vi också har framfört i andra sammanhang. Vi menar även att ett erkännande av som stat inte är aktuellt med hänvisning till tidigare angivna missförhållanden.Innan rätt förutsättningar för ett erkännande från svensk sida föreligger anser vi inte heller att regeringen ska föregå ett erkännande genom att i praktiken upphöja den palestinska missionen i till ambassad på alla sätt förutom till namnet. Därför ställer vi oss inte bakom att någon ambassadliknande verksamhet med alla dess förmåner förekommer från palestinskt håll i Sverige.Att gå händelserna i förväg och ge den palestinska myndigheten olika förmåner - om det så handlar om ökad status i FN eller ökad status i - innan man uppfyllt nödvändiga krav och innan rätt förutsättningar föreligger anser vi inte vara rätt väg att gå för att gynna en långsiktigt hållbar fred i mellan och Palestina.Herr talman! Regeringen har tidigare vad gäller erkännandefrågan varit tydlig med att man först vill se ett fredsavtal innan ytterligare steg ska tas. Men vad gäller de diplomatiska förbindelserna och upprättandet av detta avtal har regeringen uppenbarligen släppt den linjen, vilket jag anser vara beklagligt. På vilket sätt menar regeringen att en palestinsk ambassad gynnar freden och förhandlingsviljan i denna konflikt?Man kan dessutom ställa sig frågan: Om vi nu ska upprätta de facto-ambassader i för icke erkända områden, vilka andra områden ska också ges sådana rättigheter? Ska vi ge det till , eller kanske till som en majoritet i har erkänt? Var ska vi dra gränsen? Det blir svåra gränsdragningar.Någonstans tycker jag att regeringen får bestämma sig. Regeringen anser inte att är redo för ett erkännande men vill ge samma rättigheter som en stat har. Även om jag inte håller med de rödgröna i frågan är de i alla fall konsekventa, vilket regeringen inte är.Vi vill att tvåstatslösningen ska innebära fred och stabilitet för båda parter och inte en situation där det finns representanter från den ena sidan som vill utplåna den andra. Fred måste vara målet, men det målet verkar övriga partier ha släppt.Med detta yrkar jag åter bifall till reservation 1 som också innebär ett avslag på propositionen. Jag håller med sverigedemokraten om att regeringen har en inkonsekvent politik. Vill man ge den palestinska beskickningen samma diplomatiska privilegier och immunitet som vilken annan ambassad som helst är det givetvis ett sätt att visa palestinierna att man vill behandla som vilken annan stat som helst. Då är det lustigt att regeringen inte vågar gå hela vägen och erkänna staten vi socialdemokrater tycker att det är viktigt att erkänna staten har jag i ett tidigare inlägg redan sagt. Vad jag tycker är tråkigt är när jag hör säga att hon är emot att man ger ett värdlandsavtal till palestinierna och att det är palestinierna som försöker utplåna israelerna.Var medveten om att det är en konflikt som har mycket lång historisk bakgrund! Man har försökt göra enorma insatser för att få till en fred i . Vad hela det internationella samfundet säger nu är att den israeliska bosättningspolitiken är det största hindret för en fredlig lösning. Det är inte svårt att tänka sig, eftersom bosättningarna sker på ockuperat område, det vill säga på palestinsk mark. Det är det som utplånar möjligheterna för en fred i Mellanöstern.Därför tycker jag att det är så förvånande att lägger hela skulden på palestinierna och säger: Oj oj, det är som är hotet mot en fred i Mellanöstern.Det är inte vad kvartetten säger. Det är inte vad president säger. Det är inte vad FN:s generalsekreterare säger. Det är att den israeliska bosättningspolitiken måste få ett stopp. Om israelerna gör slag i saken, det vill säga genomför det hot som man har talat om, att man vill ha bosättningar i E1-området, då utplånar man möjligheterna för att det ska bli en palestinsk statsbildning i framtiden.Det är därför viktigt att riksdag och är tydliga med att vi vill erkänna staten för att den vägen ge ett klart besked. Varför förstår inte detta? Vi ifrågasätter inte att bosättningspolitiken försvårar för att uppnå ett fredsavtal.Urban anklagar mig för att lägga hela skulden på . Men då måste jag nog säga: , gång på gång i talarstolen, lägger hela skulden på och säger nästan aldrig något om våldshandlingarna från Hamas och från . Vi har inte hört kritisera antisemitiska budskap från palestinsk tv. Jag har inte hört kritisera att palestinska myndigheten betalar ut löner till terrorister i Israel.Varför får vi aldrig höra även den sidan från Socialdemokraterna? Varför handlar det om att all skuld läggs på ? Vi båda bör se att det finns två parter i konflikten och att vi ska se ett fredsavtal.I ett läge när en del av det palestinska territoriet i är kontrollerat av en terrororganisation anser jag inte att det är läge att erkänna . Vad är det då vi erkänner, enligt ? Ska vi erkänna även och Hamas när vi ska erkänna en palestinsk stat, eller hur gör vi med den delen? Kan svara på det? Ska vi erkänna antisemitiska budskap och den typen av aktiviteter? Vad är det vi erkänner?Jag menar att detta måste vara uppfyllt först innan vi erkänner.Även vi vill se en tvåstatslösning med fred. Vi vill inte se en tvåstatslösning där två stater är i konflikt med varandra. Vi vill att ett fredsavtal först ska förhandlas fram, så att vi kan se en fredlig lösning.Jag skulle gärna vilja att svarar på mina frågor om vad han anser om de missförhållanden som råder i , eftersom vi bara får höra om skuld mot . Jag ska gärna svara på det. Vi socialdemokrater tar alltid avstånd från våld och extremism, terrorattacker mot civila och så vidare. Vi menar att den politiska kampen inte ska föras med sådana medel. Det gäller oavsett om det handlar om Hamas eller någon annan terrororganisation i världen. Jag har varit mycket tydlig med det. Vi tar också avstånd från alla antisemitiska yttringar, oavsett om de sker i eller i . Det är vår grundläggande politik.Problemet i den här frågeställningen är att vi som vill ha en tvåstatslösning måste inse att den ena parten just nu lägger under sig den andra parten. Genom att bosättningarna ökar och palestinskt område tas till israeliska bosättare omöjliggörs ett tvåstatsavtal, av den enkla anledningen att inte kan existera , eftersom ockupationsmakten tar all mark. Det är det som är det grundläggande problemet!Om man säger att man vill ha en tvåstatslösning och ett fredsavtal, då måste man se till att det finns två parter . Men det vi ser är att fakta på marken talar. Bosättning efter bosättning gör att en palestinsk statsbildning totalt omöjliggörs. Det är vad kvartetten säger. Det är vad president säger. Det är vad FN:s generalsekreterare säger. Det är problemet, Julia.Under många decennier har vi sagt att vi ska ha ett tvåstatsavtal och försökt sätta press på både israeler och palestinier. Men den trista sanningen är att det inte har lyckats. Och just nu håller israelerna genom bosättningspolitiken på att omöjliggöra ett framtida fredsavtal, eftersom antagligen inte kan existera.Det är det vi menar är problemet, och därför borde erkänna staten , för att markera för ockupationsmakten: Stopp och belägg - vi accepterar inte att ni fortsätter att ockupera områden och på det sättet omöjliggöra en framtida fredslösning! Så enkelt är det. Det hade varit en sak om rätt förutsättningar hade funnits för att erkänna , att de hade uppfyllt sina krav. Men jag anser inte att de har gjort det. Då kan vi inte heller lösa bosättningspolitiken genom ett erkännande, utan kraven måste vara uppfyllda även från palestinsk sida. Därför tycker jag inte att vi kan föregå en sådan utveckling. Jag tycker inte att det gynnar ett fredsavtal.Vi vill se ett fredsavtal först, att man går den andra vägen, medan ni vill ta vägen genom erkännande. I det här fallet anser jag inte att det är rätt väg att gå. Jag vill se press på båda parter och ett fredsavtal först. Där ska det ställas krav på både och . Jag anser det vara den enda vägen att gå för att uppnå en hållbar fred. Vi vill inte bara se att det blir en palestinsk stat där fortfarande konflikt och hat råder mellan parterna. Vi vill se en långsiktig, hållbar fred.Vi tycker inte att ett erkännande innan rätt förutsättningar föreligger är den rätta vägen att gå. Jag vill börja med att säga att jag instämmer i mycket av det som både och har sagt tidigare i debatten. Det är kanske inte är så konstigt, när vi tre rödgröna partier har en gemensam reservation, som jag också inledningsvis vill yrka bifall till. Det är reservation 2.Vi kan också konstatera i debatten att den borgerliga regeringen i på flera olika sätt har uppgraderat representation i . betecknas representant i som ambassadör. uppgraderades den palestinska representationen här i från att vara en generaldelegation till att bli den palestinska myndighetens representation. Genom riksdagsbeslutet kommer att godkänna det avtal som regeringen har ingått med den palestinska representationen, som i stora delar ger de palestinska diplomater som finns här i samma immunitet och samma privilegier som diplomater från andra länder. I realiteten innebär det att representation här i jämställs med en ambassad.Detta kan tyckas som en lek med ord. Men jag tycker att det är en tydlig signal, och det är en viktig signal att skicka. Det är en signal om att vi stödjer den palestinska myndighetens försök att bygga en stat. Det är också en oerhört viktig signal i när alla former av fredsprocesser har avstannat.Därför välkomnar jag som vänsterpartist regeringens förslag till värdlandsavtal med , och står bakom regeringens proposition.Men, herr talman, i det akuta läge som råder i räcker inte ett värdlandsavtal. Därför har vi i tillsammans med Socialdemokraterna och också krävt att erkänner som stat.Vi ser , , hur förutsättningarna för en tvåstatslösning steg för steg slås sönder av , hur alla chanser att bygga fred i håller på att utplånas. Det sker genom blockaden mot , genom byggandet av bosättningar och genom byggandet av muren på de ockuperade områdena. Det sker genom det ökande antalet checkpoints på och i östra , och det sker genom rivningarna av palestinska hem.Varje dag - även , som vi står här i denna kammare - pågår det en kamp om kvadratcentimetrar på och i östra , en kamp som palestinierna alltför ofta går förlorande ur. Successivt ser vi hur palestinier fördrivs från sina hem, från sina åkermarker, och ersätts med israeliska bosättningar.Mellan januari och november rev 568 palestinska hem och fördrev därigenom 1 014 palestinier från sina hem. Mellan och ökade antalet israeliska bosättare på de ockuperade områdena med 15 579 enligt de israeliska medierna. genomförde israeliska bosättare 247 attacker mot palestinier. Man attackerade deras hem, deras olivlundar och deras moskéer men naturligtvis också palestinierna som människor.Samtidigt ser vi hur blockad mot har gjort av de 1,6 miljoner palestinier som bor där helt beroende av humanitär hjälp för sin överlevnad. Under beskjutningen från mot dödades 103 civila palestinier. dödade raketbeskjutningen mot fyra civila israeler.Herr talman! Den israeliska ockupationen kan inte bara beskrivas i militära termer och bara i termer av skadade, attacker och dödade. Genom mer än fyra decennier av ockupation har byggt upp en hel samhällsordning på de palestinska områdena baserad på sin ockupation.