bet · H001JuU20 · 2013-05-03 00:00:00 — Det kan dröja långt in i vuxen ålder innan man orkar, vågar eller får möjlighet att bearbeta händelserna och vill anmäla dem. Regeringen bör därför utreda om preskriptionstiden för sexualbrott och andra allvarliga övergrepp mot barn kan tas bort. Utskottet välkomnar regeringens förslag att preskriptionstiden för ett antal sexualbrott mot barn ändras på så sätt att preskriptionstiden för brotten börjar löpa först från den dag barnet fyller eller skulle ha fyllt . Utskottet tillstyrker därför förslaget till ändring av 35 kap. 4 § . Utskottet noterar vidare att ett utredningsarbete pågår som kan resultera i att ytterligare sexualbrott mot barn kan få preskriptionstiden ändrad på detta sätt. Utskottet är dock inte berett att ställa sig bakom ett borttagande av preskriptionstiden på det sätt som begärs i motionerna 2011/12:Ju359 (S) yrkande 28 och 2012/13:Ju373 (S) yrkande 39. Motionsyrkandena bör avslås. tillträde till konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp Utskottets förslag i korthet godkänner dels konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp, dels två förklaringar av innebörden att förbehåller sig rätten att inte tillämpa vissa angivna artiklar. Vidare avslår två motioner som efterfrågar en ratificering av konventionen. Regeringen föreslår (s. 103) att godkänner konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Vidare föreslår regeringen att godkänner en förklaring dels enligt artikel 20.3 av innebörden att förbehåller sig rätten att inte tillämpa artikel 20.1.a och e beträffande framställning och innehav av pornografiskt material där barn som uppnått åldern för sexuellt självbestämmande deltar och där dessa bilder framställts och innehas av dem med deras samtycke och enbart för deras privata bruk, dels enligt artikel 24.3 av innebörden att förbehåller sig rätten att inte kriminalisera försök till gärningar som avses i artikel 22 och 23 om barns bevittnande av sexuella övergrepp eller sexuella handlingar respektive om kontaktsökning med barn i sexuellt syfte. I motionerna 2012/13:Ju374 yrkande 2 av m.fl. (S) och 2012/13:Ju407 av (S) efterfrågas en ratificering av konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp. bör fortsätta att aktivt främja och delta i det internationella samarbetet mot sexuell exploatering av och sexuella övergrepp mot barn. Utskottet välkomnar därför att nu tillträder konventionen och delar regeringens bedömning i propositionen att härigenom kan bidra till att ytterligare synliggöra problemen och med samlade åtgärder på europeisk nivå förbättra skyddet för barn mot att utsättas för sexuell exploatering och sexuella övergrepp. De förklaringar som regeringen önskar få godkännande av synes väl avvägda och har stöd i konventionen. Utskottet tillstyrker propositionen i den nu behandlade delen. har meddelat att konventionen under förutsättning av godkännande kommer att ratificeras eller juni månad 2013. Motionerna 2012/13:Ju374 yrkande 2 (S) och 2012/13:Ju406 (S) får anses tillgodosedda och avstyrks. Utskottets förslag i korthet bifaller regeringens övriga förslag till lag om ändring av . I propositionen lämnas (s. 39) förslag om att straffansvaret för våldtäkt mot barn, förutom samlag, ska omfatta varje annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens allvar är jämförlig med samlag. Syftet är att ytterligare tydliggöra kränkningens betydelse vid bedömningen av om en sexuell handling är jämförlig med samlag. I propositionen lämnas dessutom (s. 104) förslag om att det inte längre ska uppställas något krav på dubbel straffbarhet för att svensk domstol ska kunna döma för utnyttjande av barn för sexuell posering och köp av sexuell handling av barn begångna utomlands. Detsamma ska gälla vid försök till sådana brott. Inte heller ska svensk domstol för dessa brott vara förhindrad att döma till en påföljd som är strängare än vad som är föreskrivet enligt lagen på gärningsorten. Dessa ändringar görs för att ska uppfylla åtagandena enligt konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp. Utskottet anser att lagförslaget även i dessa delar är ändamålsenligt och väl utformat och tillstyrker därför lagförslagen. Sammantaget tillstyrker således utskottet propositionen och föreslår att antar samtliga lagförslag samt godkänner konvention om skydd för barn mot sexuell exploatering och sexuella övergrepp och de förklaringar som föreslås i anslutning till konventionen. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om utökad registerkontroll av dem som söker arbeten som innebär kontinuerlig kontakt med barn, och om att det ska vara obligatoriskt att neka dem anställning som dömts för sexualbrottslighet mot barn eller för allvarlig sexualbrottslighet mot vuxna. Jämför reservation 6 (SD). I motion 2012/13:Ju15 av (SD) yrkande 1 begärs att alla jobbsökande till samtliga yrken inom vilka man kontinuerligt arbetar med barn obligatoriskt ska registerkontrolleras för tidigare sexualbrottsbelastning. I yrkande 2 i motionen föreslås att samtliga arbetssökande som har dömts för sexualbrottslighet mot barn eller för allvarlig sexualbrottslighet mot vuxna alltid ska nekas anställning till yrken inom vilka man kontinuerligt handskas med barn. Regeringen redogör i propositionen (s. 60 f.) för den gällande registerkontrollagstiftningen. Av redogörelsen framgår att personer som erbjuds anställning inom förskola, förskoleklass, fritidshem, grundskola, grundsärskola, specialskola och sameskola samt inom annan pedagogisk verksamhet ska lämna ett utdrag ur belastningsregistret (2 kap. 3133 §§ skollagen [2010:800]) till den som erbjuder anställning. Skyldigheten omfattar även den som erbjuds eller tilldelas arbete inom den berörda verksamheten under omständigheter som liknar dem som förekommer i ett anställningsförhållande inom verksamheten. Exempel på personer i denna utvidgade krets är de som arbetar med upphandlade tjänster såsom städning, fastighetsskötsel och skolskjuts. Vidare omfattas även lärarstudenter och vuxenstuderande som deltar i praktik samt personer som deltar i ett arbetsmarknadspolitiskt program inom de berörda verksamheterna. Utdraget ska innehålla en uppgift om huruvida den enskilde har lagförts för bl.a. sexualbrott eller barnpornografibrott (22 § förordningen om belastningsregister). Arbetsgivaren är skyldig att genomföra registerkontrollen innan anställning kan äga rum, men är fri att med utgångspunkt i de uppgifter han eller hon får del av fatta det beslut han eller hon finner lämpligt. Vad som sagts gäller även i fråga om den som erbjuds en anställning, ett uppdrag, en praktiktjänstgöring eller liknande vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn, s.k. HVB-hem (lagen [2007:171] om registerkontroll av personal vid sådana hem för vård eller boende som tar emot barn) samt inom verksamhet med stöd- och serviceinsatser åt barn med funktionshinder (lagen [2010:479] om registerkontroll av personal som utför vissa insatser åt barn med funktionshinder). När det gäller frågan om registerkontroll inom hälso- och sjukvården anför regeringen att den efter noggranna överväganden har gjort bedömningen att det inte är lämpligt att införa någon generell kontroll vid anställning inom hälso- och sjukvården (prop. 2009/10:210 s. 168). Det saknas enligt regeringen skäl att nu göra en annan bedömning. Utskottet anser att den gällande registerkontrollagstiftningen är väl avvägd och att någon ändring av denna därför inte bör göras. Något tillkännagivande till regeringen bör således inte göras med anledning av motion 2012/13:Ju15 (SD). Motionen bör avslås. Stärkt skydd för minderåriga i sexlivet Utskottets förslag i korthet avslår motioner om en ändrad tillämpning av åldersgränserna när det gäller sexualbrott, om att ett strikt ansvar bör införas för vuxna att ta reda på ett barns ålder innan sexuellt umgänge och om en översyn av lagstiftningen för att stärka minderårigas skydd i sexlivet när det gäller barn . Jämför reservation 7 (MP, V). I motion 2011/12:Ju224 av (S) efterfrågas ett strikt ansvar för vuxna att ta reda på ett barns ålder innan sexuellt umgänge inleds. Motionären anför att de nuvarande reglerna leder till rättslöshet för många utsatta barn och bör förändras så att den vuxne får ett strikt ansvar att ta reda på barnets ålder innan sexuellt umgänge inleds. I motion 2012/13:Ju18 av m.fl. (MP) yrkande 4 efterfrågas en rimligare tillämpning av åldersgränserna när det gäller sexualbrott. Enligt motionärerna bör en gärningsman inte frikännas för att han inte kände till offrets ålder eller för att offret såg äldre ut. Däremot bör inte unga straffas för ömsesidigt frivilligt sex. I motionerna 2011/12:Ju331 och 2012/13:Ju374 yrkande 1 av m.fl. (S) efterfrågas en översyn av lagstiftningen för att stärka minderårigas skydd i sexlivet när det gäller barn . Motionärerna anser att ett större ansvar bör införas för vuxna som söker upp unga för sex, speciellt där våld ingår i bilden. Av 6 kap. 13 § framgår att när en gärning begås mot någon under en viss ålder ska inte bara den som insåg utan även den som hade skälig anledning att anta att den andra personen inte uppnått den åldern enligt bestämmelserna i detta kapitel. Frågan om att införa ett straffrättsligt ansvar oberoende av uppsåt eller oaktsamhet i de fall som regleras i 6 kap. 13 § behandlades av sexualbrottskommitté i betänkandet Sexualbrotten Ett ökat skydd för den sexuella integriteten och angränsande frågor (SOU 2001:14) och av regeringen i proposition 2004/05:45 En ny sexualbrottslagstiftning. Regeringen delade i propositionen kommitténs uppfattning att något sådant straffrättsligt ansvar inte borde införas. hade inte någon annan uppfattning (bet. 2004/05:JuU16, rskr. 2004/05:164). Av 6 kap. 14 § framgår att den som har begått en gärning enligt 5 § eller 6 § första stycket (sexuellt utnyttjande av barn respektive sexuellt övergrepp mot barn) mot ett barn eller enligt 8 § första stycket eller 10 § första stycket (utnyttjande av barn för sexuell posering respektive sexuellt ofredande) inte ska dömas till ansvar om det är uppenbart att gärningen inte inneburit något övergrepp mot barnet med hänsyn till den ringa skillnaden i ålder och utveckling mellan den som har begått gärningen och barnet samt omständigheterna i övrigt. Av andra stycket i paragrafen framgår att detsamma gäller den som har begått en gärning enligt 10 a § (kontakt med barn i sexuellt syfte) om den har syftat till en sådan gärning som anges i första stycket och som, om den hade fullbordats, enligt vad som anges där uppenbarligen inte skulle ha inneburit något övergrepp mot barnet. Utskottet anser att den nuvarande utformningen av 6 kap. 13 § är ändamålsenlig. Utskottet är därför inte berett att ställa sig bakom förslaget i motion 2011/12:Ju224 (S) om att införa ett straffrättsligt ansvar oberoende av uppsåt eller oaktsamhet. Motionen bör avslås. Mot bakgrund av ovanstående bedömning och då utskottet anser att 6 kap. 14 § med sin nuvarande utformning ger en tillfredställande möjlighet att beakta de särskilda förhållanden som kan föreligga i de fall där åldersskillnaden mellan gärningspersonen och barnet är ringa bör inte ta något initiativ med anledning av motion 2012/13:Ju18 (MP) yrkande 4. Motionsyrkandet bör avslås. Utskottet har förståelse för de synpunkter som förs fram i motionerna 2011/12:Ju331 (S) och 2012/13:Ju374 yrkande 1 (S). Frågan om vad som får anses utgöra straffbara gärningar i dessa situationer får dock avgöras av rättstillämpningen i varje enskilt fall. Även dessa motioner bör därför avslås. Utskottets förslag i korthet avslår motionsyrkanden om att tillsätta en om våldtäktsärenden och om att målsägandebiträden ska förordnas redan när ett brott anmäls. Jämför reservationerna 8 (S, SD, V) och 9 (S, V). I kommittémotion 2012/13:Ju17 av m.fl. (S) yrkande 2 efterfrågas en för att inhämta kunskap om varför så få våldtäktsanmälningar leder till åtal. Ett yrkande med denna innebörd framförs även i kommittémotion 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 34. I kommittémotion 2012/13:Ju17 yrkande 1 anförs att ett målsägandebiträde bör förordnas redan när en våldtäkt anmäls. Ett yrkande med denna innebörd framförs även i kommittémotion 2012/13:Ju373 yrkande 47. Av Brottsförebyggande rådets statistik framgår att det anmäldes 16 700 sexualbrott, vilket är en marginell minskning jämfört med . De anmälda våldtäkterna minskade till 6 200 anmälda brott, och sexuellt ofredande minskade något till 7 560 anmälda brott (-). Sexuellt tvång, utnyttjande m.m. minskade . och fick i sina respektive regleringsbrev i uppdrag att utifrån respektive myndighets ansvars- och kompetensområde granska kvaliteten i handläggningen i den brottsutredande verksamheten. Särskild uppmärksamhet skulle riktas mot ärenden som inte lett till lagföring, inklusive ärenden där förundersökning inte inletts. Granskningen skulle genomföras inom ramen för rättsliga tillsynsverksamhet när det gällde åklagarnas handläggning och beslut. Granskningen skulle avse ett urval av brottstyper, både av enkel och av komplicerad beskaffenhet. Brottstyperna sexualbrott, brott mot barn och bostadsinbrott skulle ingå i granskningen. Uppdraget redovisades i rapporten av kvaliteten i den brottsutredande verksamheten (ÅM-A 2013/0556 och POA-400-2488/12). Utvecklingscentrum genomförde i samarbete med Åklagarkammaren i och polisområde Nordvästra samt Åklagarkammaren i och i ett projekt för metodutveckling av handläggningen av vålds- och sexualbrott i nära relation och mot barn. Resultatet av projektet, som har haft som yttersta syfte att ta fram en fungerande modell för ett strukturerat bästa arbetssätt för att utreda vålds- och sexualbrott i nära relation och mot barn, har redovisats i rapporten av arbetet med vålds- och sexualbrott i nära relation och mot barn. I budgetpropositionen anför regeringen (prop. 2012/13:1 utg.omr. 4 s. 20) att både regeringen och rättsväsendets myndigheter har tagit många initiativ , och att mycket arbete pågår i syfte att förbättra bemötandet av brottsoffer. har som en del i denna strävan fått i uppdrag att vidareutveckla och genomföra ett utbildningsprogram för bättre bemötande av sexualbrottsoffer i samband med polisanmälan, förundersökning och rättegång. Utbildningsprogrammet ska specifikt fokusera på barn och ungdomars särskilda utsatthet och behov vid dessa brott samt rättskedjeperspektivet och samverkan i sexualbrottsmål. Personer som har anmält att de har blivit utsatta för brott behöver också få information om hur det egna ärendet utvecklas. Polisen arbetar med att förbättra rutinerna för hur sådan information ges. Enligt 1 § första stycket lagen (1988:609) om målsägandebiträde ska målsägandebiträde förordnas i mål om sexualbrott enligt 6 kap. när förundersökning inletts om det inte är uppenbart att målsäganden saknar behov av ett sådant biträde. Målsägandebiträde ska vidare förordnas i mål om brott mot liv eller hälsa enligt 3 kap. eller om brott mot frihet och frid enligt 4 kap. , på vilket fängelse kan följa, eller vid rån enligt 8 kap. 5 eller 6 § eller försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott, om det med hänsyn till målsägandens personliga relation till den misstänkte eller andra omständigheter kan antas att målsäganden har behov av ett sådant biträde. Slutligen ska målsägandebiträde förordnas i mål om andra brott på vilka fängelse kan följa, om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av ett sådant biträde. Av 2 § samma lag framgår att målsägandebiträde inte får förordnas sedan åklagaren har beslutat att allmänt åtal inte ska väckas eller att ett sådant åtal ska läggas ned. Utredningen om målsägandebiträde presenterade sitt betänkande Målsägandebiträdet Ett aktivt stöd i rättsprocessen (SOU 2007:6) . Utredningen har haft uppdraget att se över tillämpningsområdet för lagen om målsägandebiträde och att studera hur lagen används i förhållande till dess intentioner. Som en del i uppdraget har ingått att tydliggöra målsägandebiträdets roll och arbetsuppgifter, dels i förhållande till målsägandens behov, dels i förhållande till andra aktörer i rättsväsendet. Utredningen lämnar en rad förslag till förbättringar. Bl.a. framhåller utredningen att en avsikt med lagstiftningen om målsägandebiträde var att ge målsägande med störst behov av stöd ett juridiskt biträde i rättsprocessen. Utredningen har identifierat två grupper med särskilt stort behov av stöd och hjälp. Dessa är sexualbrottsoffer och barn. I fråga om målsägande som utsatts för sexuella övergrepp har brister i tillämpningen av lagstiftningen konstaterats. Utredningen föreslår därför bl.a. en ändring i lagen om målsägandebiträde med innebörden att målsägande vid sexualbrott ska få en obligatorisk rätt till målsägandebiträde vid samtliga brottskategorier i 6 kap. utom sexuellt ofredande. Således ska det vid sexualbrotten inte vara nödvändigt att bedöma om en målsägande saknar behov av målsägandebiträde. Endast i ärenden där brottet rubriceras som sexuellt ofredande finns det enligt utredningen utrymme för en prövning av målsägandens behov av målsägandebiträde. Målsägandens eget val är emellertid avgörande för om målsägandebiträde ska förordnas. Utredningen menar att det är viktigt att målsäganden tidigt blir underrättad om möjligheten att bli företrädd av ett målsägandebiträde så att ett målsägandebiträde kan förordnas när förundersökningen inleds eller i vart fall i ett tidigt skede av förundersökningen. Utredningen föreslår därför en precisering av 13 a § förundersökningskungörelsen genom vilken det ska framgå att informationen om målsägandebiträde ska ges i samband med polisanmälan. Utredningen pekar på att det av propositionen som ligger till grund för lagen om målsägandebiträde (prop. 1987/88:107 s. 29) framgår att det finns en möjlighet för målsägandebiträdet att i undantagsfall utföra arbete redan från det att anmälan tagits upp och att få ersättning för arbete som utförs innan förordnandet meddelats. Betänkandet bereds inom . lämnade slutbetänkandet Brottmålsprocessen (SOU 2013:17). Utredningen har haft i uppdrag att göra en översyn av brottmålsprocessen i syfte att överväga åtgärder för att skapa ett mer ändamålsenligt brottmålsförfarande. I utredarens uppgifter har ingått att analysera vissa frågor, bl.a. vilket behov av personligt stöd som målsäganden kan ha i olika situationer, och att överväga hur detta behov bäst kan tillgodoses. Utredaren har i sammanhanget övervägt om institutet stödperson kan utvecklas så att målsäganden tidigt i processen får ett mer effektivt personligt stöd. Utredaren har funnit att bestämmelserna om stödpersoner inte bör ändras så att en särskilt förordnad stödperson får i uppdrag att lämna personligt stöd till målsäganden. I stället bör åtgärder vidtas för att alla målsägande i så stor uträckning som möjligt får information om möjligheten att ha med sig en stödperson och hur man kan komma i kontakt med personer vid myndigheter eller organisationer som kan ge stöd och hjälp. Från har man meddelat att betänkandet är föremål för remissbehandling. Europeiska unionens råd antog ett direktiv om miniminormer för brottsoffers rättigheter samt stöd till och skydd av brottsoffer. Direktivet syftar bl.a. till att säkerställa att brottsoffer får information, stöd och skydd och kan medverka i straffrättsliga förfaranden, t.ex. rättegångar. Viktiga inslag för att uppnå syftet med direktivet är bl.a. rätt till tolkning och översättning. Brottsoffer med särskilda skyddsbehov inklusive barn ska ges rätt till särskilda skyddsåtgärder i straffrättsliga förfaranden. Utskottet behandlade senast i sak frågan om att tillsätta en för våldtäktsärenden i betänkande 2010/11:JuU11 (s. 13 f.). Utskottet vidhöll då sin tidigare redovisade ståndpunkt att det mot bakgrund av att ett flertal olika åtgärder vidtagits, såväl för att förebygga och bekämpa våldtäkter som för att förbättra omhändertagandet och bemötandet av våldtäktsoffer, inte fanns skäl för utskottet att ställa sig bakom något uttalande med anledning av motioner om att inrätta en . Utskottet avstyrkte därefter i samband med behandlingen av allmänna motioner genom förenklad beredning även ett liknande motionsyrkande (bet. 2011/12:JuU14). om att målsägandebiträden behövs i ett tidigt stadium av processen behandlades senast av utskottet i betänkande 2011/12:JuU14 (s. 10 f.). Utskottet avstyrkte det aktuella motionsyrkandet med hänvisning till att en särskild utredare getts i uppdrag att göra en översyn av brottmålsprocessen och då bl.a. analysera vilket behov av personligt stöd som målsäganden kan ha i olika situationer samt överväga om institutet stödperson kan utvecklas så att målsäganden tidigt i processen får ett mer effektivt personligt stöd. Utskottet vidhöll sin tidigare inställning att beredningen av denna fråga inte borde föregripas. Inte heller borde beredningen av förslagen i betänkandet Målsägandebiträdet Ett aktivt stöd i rättsprocessen (SOU 2007:6) föregripas. Utskottet vidhåller alltjämt sin tidigare redovisade ståndpunkt att det har vidtagits ett flertal åtgärder såväl för att förebygga och bekämpa våldtäkter som för att förbättra omhändertagandet och bemötandet av våldtäktsoffer. Det saknas därför skäl för utskottet att ställa sig bakom motionsyrkanden om att inrätta en . Motionerna 2012/13:Ju17 (S) yrkande 2 och 2012/13:Ju373 (S) yrkande 34 bör avslås. Utskottet konstaterar att det pågår en remissbehandling av slutbetänkande Brottmålsprocessen (SOU 2013:17), i vilken man bl.a. behandlar frågeställningen om vilket behov av personligt stöd som målsäganden kan ha i olika situationer. Remissbehandlingen och den efterföljande beredningen bör inte föregripas. Inte heller bör beredningen av förslagen i betänkandet Målsägandebiträdet Ett aktivt stöd i rättsprocessen (SOU 2007:6) föregripas. Motionerna 2012/13:Ju17 (S) yrkande 1 och 2012/13:Ju373 (S) yrkande 47 avstyrks därför. Utskottets förslag i korthet avslår två motionsyrkanden om att en ny brottsrubricering synnerligen grov våldtäkt ska införas. Jämför reservation 10 (S, SD). I kommittémotionerna 2011/12:Ju359 av m.fl. (S) yrkande 23 och 2012/13:Ju373 av m.fl. (S) yrkande 33 framställs yrkanden om att en ny brottsrubricering, synnerligen grov våldtäkt, ska införas för de allra allvarligaste brotten. Enligt 6 kap. 1 § första stycket döms den som genom misshandel eller annars med våld eller genom hot om brottslig gärning tvingar en person till samlag eller till att företa eller tåla en annan sexuell handling som med hänsyn till kränkningens art och omständigheterna i övrigt är jämförlig med samlag, för våldtäkt till fängelse i lägst två och högst . Enligt andra stycket i paragrafen gäller detsamma den som med en person genomför ett samlag eller en sexuell handling som enligt första stycket är jämförlig med samlag genom att otillbörligt utnyttja att personen på grund av medvetslöshet, sömn, berusning eller annan drogpåverkan, sjukdom, kroppsskada eller psykisk störning eller annars med hänsyn till omständigheterna befinner sig i ett hjälplöst tillstånd. Av fjärde stycket i paragrafen framgår att om brottet är att anse som grovt, döms för grov våldtäkt till fängelse i lägst fyra och högst . Vid bedömande av om brottet är grovt ska särskilt beaktas om våldet eller hotet varit av särskilt allvarlig art eller om fler än en förgripit sig på offret eller på annat sätt deltagit i övergreppet eller om gärningsmannen med hänsyn till tillvägagångssättet eller annars visat särskild hänsynslöshet eller råhet. Som framkommit ovan föreslås vissa ändringar i bestämmelsen. Utskottet har , senast i betänkande 2010/2011:JuU8 (s. 24 f.), behandlat motionsyrkanden som föreslår att brottsrubriceringen synnerligen grov våldtäkt ska införas i .