bet · H001FiU22 · 2013-04-08 00:00:00 — 2012/13:FiU22 Bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor Bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor I betänkandet behandlar utskottet 39 motionsyrkanden om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor från den allmänna motionstiden (varav en motion från den allmänna motionstiden ). Yrkandena handlar bl.a. om ändring i kreditupplysningslagen, fri flytträtt och en översyn av banklagstiftningen Utskottet avstyrker samtliga yrkanden. I betänkandet finns åtta reservationer. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:Fi213 av (FP), 2012/13:Fi214 av m.fl. (FP), 2012/13:Fi221 av (M), 2012/13:C203 av och (båda KD) yrkande 1, 2012/13:C244 av (SD) yrkandena 2, 4 och 5 samt 2012/13:C423 av och (båda M). Reservation 1 (SD) Uppdelning av banker, stabilitetsfonden m.m. 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkandena 15 och 7 samt 2012/13:Fi298 av m.fl. (MP) yrkande 1. Reservation 2 (MP) Reservation 3 (V) 2012/13:Fi203 av m.fl. (V) yrkandena 13, 2012/13:Fi220 av (C), 2012/13:Fi248 av m.fl. (MP) yrkandena 15, 2012/13:Fi268 av och (båda S) och 2012/13:Fi280 av m.fl. (S). Reservation 4 (MP) Ansvar och tillsyn av kontanthantering 2012/13:Fi281 av och (båda S) yrkande 2. 2011/12:Fi230 av (M). Hushållens skuldsättning, ökad makt för bolånekunderna och begränsning av riskfylld kreditgivning 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkande 6, 2012/13:Fi238 av (M), 2012/13:Fi250 av m.fl. (V) yrkande 8, 2012/13:Fi255 av (SD) och 2012/13:Fi266 av Abdirizak Waberi (M). Reservation 5 (V) Reservation 6 (SD) 2012/13:Fi269 av (FP). 2012/13:Fi305 av och (båda KD) yrkandena 1 och 2. 2012/13:Fi232 av och (båda C). 2012/13:Fi257 av (SD). Reservation 7 (SD) 2012/13:C210 av (S). Reservation 8 (S, V) Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (M), (S), (M), (S), (M), (S), (M), (S), (FP), (S), (S), Per (MP), (KD), (SD), (V), (M) och (C). Utskottets förslag i korthet avslår sex motioner om kreditupplysningar och bluffakturor. Utskottet avstyrker motionerna med motiveringen att frågorna bereds inom . Utskottet utgår också från att regeringen noga följer utvecklingen på området och återkommer med förslag till ändringar om ett sådant behov uppkommer. Jämför reservation 1 (SD). I motion 2012/13:Fi213 av (FP) föreslås att reglerna för kreditupplysning ändras så att den lucka i lagen som visat sig täpps till. Genom proposition 2009/10:151 Ett starkare skydd för den enskildes integritet vid kreditupplysning fastställdes att en beställare av en kreditupplysning ska ha ett legitimt behov av informationen samt att fullständig information om kreditupplysningen ska sändas till den som avses med upplysningen. Lagändringen trädde i kraft och i några avseenden . lanserades ett nytt upplägg för försäljning av kreditupplysningar över nätet av bl.a. . Upplägget innebär att man inte behöver skicka en kopia till den omfrågade, som då inte ens får reda på att en kreditupplysning har lämnats. Stöd för upplägget finns i yttrandefrihetsgrundlagen. Motionären menar att upplägget tycks vara ett kringgående av lagändringen . Datainspektionen har påtalat problemet för regeringen och föreslagit att det görs en snabbutredning för att täppa till luckan i lagen. Enligt motionären är det mycket angeläget att regeringen skyndsamt agerar i denna fråga. I motion 2012/13:Fi214 av m.fl. (FP) anförs att reglerna i kreditupplysningslagen om näringsidkare bör ändras. Enligt dagens regler är det tillåtet att lämna upplysningar om näringsidkares betalningsförsummelser redan när en ansökan om betalningsföreläggande eller en stämningsansökan inges till respektive en domstol. Kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare får inte innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som slagits fast genom en domstols dom eller annan myndighets avgörande. Motionärerna anser att det inte finns tillräckliga skäl att göra skillnad mellan fysiska personer och näringsidkare när det gäller vad kreditupplysningar får innehålla. En näringsidkare kan, precis som den som inte är näringsidkare, ha fullgoda skäl för att inte betala en påstådd skuld. Ofta finns det en tvist om skuldens riktighet i bakgrunden, eller också finns det en kvittningsgill motfordran. En näringsidkare som hotas av att en ansökan om betalningsföreläggande lämnas in till står inför valet att antingen betala en oriktig skuld eller få en betalningsanmärkning som kan få stora konsekvenser för kreditvärdigheten och den fortsatta verksamheten. Sådan är situationen för många näringsidkare som blir utsatta för fakturabedrägerier (bluffakturor). De nuvarande reglerna gynnar enligt motionärerna fakturaskojarna genom att de använder hot om betalningsanmärkningar som påtryckningsmedel. har tidigare uttalat att utskottet förutsätter att regeringen noga följer utvecklingen på området och vidtar åtgärder om det visar sig att den nuvarande regleringen är negativ för enskilda och företag. Regeringen har också uttalat att en översyn av bedrägeribrottet skulle påbörjas. Polisen skulle också intensifiera sitt utredningsarbete. Tyvärr, menar motionärerna, har detta inte visat sig vara tillräckligt. Motionärerna hänvisar till där det finns ett system för betalningsanmärkningar som innebär att en kreditupplysning tas bort när skulden har blivit betald. Motsvarande yrkande finns i motion 2012/13:Fi221 av (M), motion 2012/13:C203 av och (båda KD) yrkande 1 och i motion 2012/13:C423 av och (båda M). I motion 2012/13:C244 av (SD) yrkandena 2, 4 och 5 föreslår motionären att vad som ska anses som en skälig tidsfrist för betalning av inkassokrav bör förlängas. Vidare föreslår motionären att inkassobolag inte ska få driva in ärenden från företag som skickar ut bluffakturor eller bedriver liknande verksamhet. Slutligen föreslår motionären att regeringen ska återkomma med förslag om att banker ska bli skyldiga att avsluta bankkonton som används av företag som skickar ut bluffakturor eller bedriver liknande verksamhet. I 7 § kreditupplysningslagen (1973:1173) anges att kreditupplysningar om fysiska personer som inte är näringsidkare inte får innehålla uppgifter om andra betalningsförsummelser än sådana som har slagits fast genom en domstols eller en annan myndighets avgörande eller åtgärd, eller har lett till inledande av skuldsanering eller till betalningsinställelse, konkursansökan eller ackord. Enligt 34 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) gäller sekretess som huvudregel hos när det gäller verksamhet som avser utsökning och indrivning. Verksamhet som avser betalningsföreläggande omfattas däremot inte. Utskottet har behandlat likalydande motioner tidigare, senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte då motionsyrkandena mot bakgrund av dels de lagstiftningsåtgärder som har vidtagits, dels de åtgärder som regeringen planerar att vidta inom ramen för det större arbetet med att förhindra s.k. bluffakturor. Utskottet utgick dock från att regeringen noga följer utvecklingen på området och återkommer med förslag till ändringar om ett sådant behov eventuellt uppstår. Enligt uppgifter från utreder regeringen behovet av ändringar i kreditupplysningslagen. Avsikten är att en departementspromemoria ska remitteras . Även frågan om s.k. bluffakturor bereds inom , enligt . Frågorna har tidigare behandlats av utskottet, senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte då motionsyrkandena mot bakgrund dels av de lagstiftningsåtgärder som har vidtagits, dels av de åtgärder som regeringen planerar att vidta inom ramen för det större arbetet med att förhindra s.k. bluffakturor. Utskottet utgick också från att regeringen noga följer utvecklingen på området och återkommer med förslag till ändringar om ett sådant behov eventuellt uppstår. Utskottet välkomnar det arbete som pågår inom för att ändra kreditupplysningslagen. Utskottet välkomnar också de åtgärder som regeringen tänker genomföra för att komma till rätta med s.k. bluffakturor. I likhet med tidigare behandlingar av de aktuella frågorna utgår utskottet även nu från att regeringen följer utvecklingen på bred front och återkommer med förslag till ändringar om ett sådant behov eventuellt uppstår. Därmed avstyrks motionerna. Uppdelning av banker, stabilitetsfonden m.m. Utskottets förslag i korthet avslår två motioner om en uppdelning av banker i traditionella affärsbanker och investmentbanker, högre kapitalkrav, handel med derivatinstrument, utformningen av stabilitetsfonden och ökat statligt ägande. Utskottet understryker vikten av att ha finansiell stabilitet och system som värnar denna och hänvisar till det omfattande arbete som pågår inom området både nationellt och internationellt och hänvisar till vad utskottet anför i sitt ställningstagande. Jämför reservationerna 2 (MP) och 3 (V). I kommittémotion 2012/13:Fi201 av m.fl. (V) yrkandena 15 och 7 anför motionärerna att det skyndsamt bör tillsättas en parlamentarisk utredning för att utarbeta ett lagförslag som separerar traditionell bankverksamhet från s.k. investmentverksamhet. Det kan bli mycket dyrt för staten om den under en finanskris ger stöd till banker för verksamhet som anses vara samhällsviktig om inte den traditionella samhällsviktiga verksamheten har separerats från investmentverksamheten. Ett annat skäl till en bankdelningslag är den implicita garantin från staten som innebär att man inte kommer att låta stora finansiella institut gå i konkurs. Garantin innebär en kraftig subvention av storbankernas verksamhet, vilket enligt motionärerna inte är rimligt. En lag om bankdelning bör också införas för att minska risken för intressekonflikter. Motionärerna anser att kapitaltäckningskraven för de svenska systemviktiga bankerna bör uppgå till av de riskvägda tillgångarna. Dessutom föreslår de att kapitaltäckningskraven görs progressiva, dvs. ju större bank, desto högre kapitaltäckningskrav, förslagsvis i intervallet av de riskvägda tillgångarna. Vidare anser motionärerna att all handel med olika derivatinstrument bör ske på reglerade handelsplatser. Motionärerna anser att utformningen av den stabilitetsfond som har skapats för att kunna ge statligt stöd till kreditinstitut vid en finansiell kris är bristfällig. För det första är den förmodligen för liten. Motionärerna föreslår att målnivån för Stabilitetsfondens behållning ska relatera till bankernas tillgångar och att regeringen får i uppdrag att utreda hur en sådan målnivå kan formuleras. För det andra är Stabilitetsfondens utformning problematisk. Motionärerna menar att det i och för sig kan finnas skäl för differentierade avgifter som tar fasta på risken för konkurs, men att det är ännu viktigare att stabilitetsavgiften differentieras utifrån institutens systemhotande egenskaper. Detta eftersom medel ur Stabilitetsfonden endast får användas för systemhotande risker. Motionärerna anser att det statliga ägandet av banker och finansiell infrastruktur bör öka för att konkurrensen ska bli bättre och för att kreditförsörjningen ska kunna garanteras. Statens ägande i Nordea bör utökas och bör få ett särskilt uppdrag att tillgodose sociala företags behov. Vidare bör utvidga sin verksamhet genom att öppna lokala bankkontor. Motionärerna vill dessutom att det undersöks om det finns förutsättningar för att inrätta en ny statlig investeringsbank. Även i motion 2012/13:Fi298 av m.fl. (MP) yrkande 1 föreslår motionären att regeringen ska utreda möjligheten att separera affärsbanker från investmentbanker samt att begränsa den statliga bankgarantin till de förra. Rätt att bedriva bankverksamhet Förutsättningarna för att driva bank- eller finansieringsrörelse framgår av bl.a. lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och förordningen (2004:329) om bank- och finansieringsrörelse. Beroende på vilket slags verksamhet institutet därutöver avser att ägna sig åt finns det ett flertal andra författningar som reglerar verksamheten, t.ex. lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden. Dessa regleringar bygger i sin tur på direktiv och förordningar från EU, bl.a. och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut samt och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut. Lagen (2008:814) om statligt stöd till kreditinstitut innehåller bestämmelser om stöd till kreditinstitut, inlösen av aktier i sådana institut och en särskild fond för stabiliteten på kreditmarknaden, kallad Stabilitetsfonden. Enligt 1 kap. 2 § får statligt stöd lämnas till kreditinstitut m.fl. som ett led i en rekonstruktion, om det behövs för att motverka en risk för en allvarlig störning av det finansiella systemet i . beslutade att bygga upp en stabilitetsfond som ska finansiera statens åtgärder för att stödja det finansiella systemet. Banker och andra kreditinstitut ska betala en årlig stabilitetsavgift. Stabilitetsfondens medel får användas dels för att vidta stödåtgärder, dels för att finansiera de administrationskostnader som är förenade med stödåtgärderna. Eventuella infrianden av garantier eller annat stöd till kreditinstitut kommer att belasta fonden, medan återvinningar av eventuellt stöd ska gå tillbaka till fonden. Genom att instituten själva finansierar fonden via avgifter skapas ett långsiktigt hållbart finansieringssystem som ligger utanför statsbudgeten. Även avgifter för utfärdade bankgarantier går till Stabilitetsfonden. Den årliga stabilitetsavgiften är av ett underlag som är baserat på institutets balansräkning. Stabilitetsavgiften är relaterad till institutens balansräkning, utan riskdifferentiering. Regeringen angav i förarbetena till införandet av stabilitetsavgiften (prop. 2009/20:30 s. 11) att den skulle återkomma med ett förslag på hur avgifterna till Stabilitetsfonden och insättningsgarantin kan slås ihop till en enda och riskdifferentierad avgift. Utskottet har tidigare behandlat liknande motionsyrkanden, senast i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet konstaterade då att frågan om risktagande inom banksektorn och ansvaret för sådant risktagande är mycket aktuell och föremål för diskussioner och åtgärder på flera håll, både nationellt och internationellt. Utskottet noterade också att det pågick ett omfattande arbete på området inom såväl EU som . Arbetet syftar till att stärka stabiliteten på och tillsynen över de finansiella marknaderna. Gemensamt för dessa åtgärder, utöver att om möjligt förhindra nya kriser eller i varje fall dämpa effekterna av dem, är att värna skattebetalarnas intressen och minska ett överdrivet risktagande i de finansiella instituten. Sådana initiativ välkomnades av utskottet som särskilt underströk vikten av stabila finansiella system. Utskottet sa sig utgå från att regeringen fortsätter att följa utvecklingen och aktivt värna stabiliteten och skattebetalarnas intressen på området. Se även betänkande 2011/12:FiU44 om om Stabilitetsfonden. tillsatte regeringen (Fi 2011:02) som fick i uppdrag att göra en översyn av det svenska regelverket för hantering av finansiella kriser. Huvudsyftet med översynen är att säkerställa att regelverket är utformat så att olika slag av finansiella kriser i första hand kan mildras genom förebyggande åtgärder och i andra hand lösas på ett effektivt sätt, som skattebetalarnas intressen värnas och allmänhetens förtroende för det finansiella systemets funktion säkerställs. Statens långsiktiga kostnader i samband med en finansiell kris ska minimeras, och staten ska så långt möjligt kompenseras för sina utgifter med anledning av krisen. Kommittén ska bl.a. utreda och föreslå en räntedifferentierad avgift för Stabilitetsfonden. Kommittén redovisade ett delbetänkande i januari 2013.1[ SOU 2013:6 Att förebygga och hantera finansiella kriser.] I delbetänkandet föreslår kommittén att Stabilitetsfonden och Insättningsgarantifonden bör slås samman till en bankkrisreserv, men att det fortsatt bör tas ut två avgifter. Bankkrisreserven bör inte ha en målsatt nivå. De medel som betalas in till bankkrisreserven bör placeras på ett räntebärande konto i Riksgälden och insättningsgarantiavgiften bör riskdifferentieras. De delar som rör krishanteringsramverket ska slutredovisas . lade expertgrupp, ledd av den före detta finske centralbankschefen , fram en rapport om den senaste finanskrisen.2[ .] För att minska riskerna föreslås bl.a. att banker delas upp så att tradingverksamhet skiljs från vanlig bankverksamhet och läggs i ett separat bolag. Med anledning av rapporten tänker utskottet arrangera en utfrågning med . Med anledning av det arbete som pågår inom EU med att genomföra den globala överenskommelsen, de s.k. III-reglerna, och med att harmonisera gällande kapitaltäckningsregler gav regeringen en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag på hur bl.a. förslaget om ändrade kapitaltäckningsregler (CRD ) ska genomföras i . (Fi 2012:05). Utredaren ska redovisa sina slutsatser senast den 15 maj 2013.3[ Dir. 2012:34 Nya kapitaltäckningsregler samt 2012:94 Tilläggsdirektiv till Utredningen om nya kapitaltäckningsregler.] Enligt uppgifter från pågår inget arbete inom om att öka det statliga ägandet av banker. Utskottet behandlade liknande motionsyrkanden i betänkande 2011/12:FiU22. Utskottet avstyrkte då en motion om en uppdelning av banker i traditionella affärsbanker och investeringsbanker. Utskottet framhöll vikten av att ha finansiell stabilitet och system som värnar denna. Utskottet hänvisade också till det omfattande nationella och internationella arbete som pågår för att stärka stabiliteten i de finansiella systemen. Utskottet vidhåller sin uppfattning. När det gäller frågan om att höja kapitaltäckningskraven hänvisar utskottet till det pågående arbetet inom EU med att genomföra den globala överenskommelsen, de s.k. III-reglerna, och med att harmonisera gällande kapitaltäckningsregler. Utskottet avser inte att ta några egna initiativ utan inväntar resultaten av det pågående arbetet på området. och rådets förordning om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister började gälla den 16 augusti 2012.4[ Förordning (EU) nr 648/2012 av om OTC-derivat, centrala motparter och transaktionsregister.] Därmed är förordningen bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Förordningen syftar till att minska riskerna i handeln med derivatkontrakt som handlas utanför reglerade marknader (OTC-derivat). Förordningen innehåller bl.a. regler om obligatorisk clearing via centrala motparter av OTC-derivat som har förklarats lämpliga för clearing, krav på rapportering av derivatkontrakt till transaktionsregister samt auktorisation av centrala motparter och registrering av transaktionsregister. Utskottet finner därmed inte skäl att ta några särskilda initiativ med anledning av motionen. Beträffande yrkandet om målnivån för Stabilitetsfonden och om en riskdifferentierad avgift hänvisar utskottet till som har i uppdrag att se över det svenska regelverket för hantering av finansiella kriser. I kommitténs delbetänkande föreslås att Stabilitetsfonden och Insättningsgarantifonden slås samman till en bankkrisreserv och att denna inte bör ha en målsatt nivå. Insättningsgarantiavgiften bör enligt kommittén riskdifferentieras. Utskottet vill avvakta den fortsatta beredningen innan det tar ställning till de aktuella frågorna om Stabilitetsfonden. Nordea, och en statlig investeringsbank Utskottet har inte för avsikt att ta något initiativ till att öka statens ägande i Nordea och eller till att ge sådana uppdrag som föreslås i motionen. Detsamma gäller frågan om att undersöka förutsättningarna för en ny statlig investeringsbank. Därmed avstyrker utskottet samtliga motionsyrkanden. Utskottets förslag i korthet avslår fem motioner om egenkapitalbevis eller liknande, anpassning av III-reglerna till sparbankernas förhållanden och ökad samverkan mellan de nordiska sparbankerna. Utskottet hänvisar till vad utskottet har anfört i sitt ställningstagande. Jämför reservation 4 (MP). I kommittémotion 2012/13:Fi203 av m.fl. (V) yrkandena 13 anför motionärerna att det bör införas egenkapitalbevis, efter norsk modell, i den svenska sparbankslagen. Egenkapitalbevis har vissa likheter med aktier. Skillnaden mot aktier ligger främst i äganderätten till bankens förmögenhet samt inflytandet i bankens organ. Ett kapitaltillskott via bevisen kan vara en avgörande faktor för att förebygga eller ta sig ur en kris och få en sparbank att överleva och fortsätta att vara en lokal utvecklingsmotor. Bevisen kan också bidra till en ökad kapitalmängd, vilket ger större möjligheter att öka krediterna till de lokala kundgrupperna och därmed intäkterna. Regeringen bör återkomma med förslag till finansiering av startkapital för bildande av nya sparbanker i syfte att öka nyetableringen av sparbanker. Det behöver tydliggöras att sparbankerna inte får ägna sig åt det slag av riskfylld spekulation som de stora affärsbankerna har gjort. Formerna för hur styrelseledamöter för sparbankerna utses kan också behöva ses över för att få en starkare styrning. Jämfört med de krisinsatser som de stora affärsbankerna har fått via statliga räddningspaket torde kreditgarantier eller uppstartslån till nya sparbanker både vara billigare och mindre riskabla. Motionärerna anser vidare att det ska föreligga konkurrensneutralitet mellan olika banker, vilket inte är fallet där små sparbanker i flera avseenden verkar under samma lagstiftning som de stora affärsbankerna. II- och III-reglerna innebär i princip att samma administrativa bördor i form av rapportering m.m. som läggs på de stora globala bankjättarna även läggs på små lokala sparbanker. I motionerna 2012/13:Fi220 av (C) och 2012/13:Fi280 av m.fl. (S) framförs liknande förslag om att ta in externt kapital genom s.k. sparbanksbevis eller egenkapitalbevis. I motion 2012/13:Fi248 av m.fl. (MP) yrkandena 15 framförs förslag om en anpassning av III-reglerna till sparbankernas speciella förhållanden, om att utreda om sparbanker ska kunna få statliga etableringslån med marknadsmässig ränta och om att utreda möjligheten till ett system med egenkapitalbevis. I motionen framförs också önskemål om att ge sparbankerna tillgång till en central bank som svarar mot deras behov samt underlätta för ett ökat samarbete mellan de nordiska sparbankerna. Även i motion 2012/13:Fi268 av och (båda S) framförs förslag om egenkapitalbevis, anpassning av III-reglerna, en översyn av banklagstiftningen och ökad samverkan mellan de nordiska sparbankerna. Förutsättningarna för att driva bank- eller finansieringsrörelse framgår bl.a. av lagen (2004:297) om bank- och finansieringsrörelse och förordningen (2004:329) om bank- och finansieringsrörelse. Bestämmelserna grundar sig bl.a. på och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut samt och rådets direktiv /49/EG av om kapitalkrav för värdepappersbolag och kreditinstitut. För sparbanker finns även regler i sparbankslagen (1987:619). behandlade frågor om egenkapitalbevis senast i betänkande 2011/12:FiU22. I samband med den behandlingen kom det fram att direktiv /48/EG om rätten att starta och driva kreditinstitut och direktiv /49/EG om kapitalkrav för värdepappersbolag och kreditinstitut, vilka ligger till grund för de svenska reglerna om bank- och finansieringsrörelser, håller på att omarbetas. har gjort en intern utredning om egenkapitalbevis. Utredningen kom fram till att frågan om att införa egenkapitalbevis är komplicerad och förenad med en rad problem. Finansmarknadsminister och statssekreterare informerade utskottet om utredningen och regeringens värdering av densamma . Finansmarknadsministern underströk att regeringen ser ett värde med att det finns olika typer av banker i . Det är bra med mångfald på bankområdet. Statssekreteraren angav att regeringen vill hitta en väg framåt för att öka sparbankernas möjligheter att öka sin finansiering. Att införa egenkapitalbevis är dock enligt utredningen inte ett alternativ. Som exempel på problem angavs bl.a. följande: Utgivning av egenkapitalbevis går inte att förena med kravet i sparbankslagen att sparbanker inte ska drivas med enskilt vinstintresse.