bet · H001FiU20 · 2013-06-12 00:00:00 — Det är inte ett fattigdomsmått. Det är ett spridningsmått.Det är därför det blir sådana egendomliga konsekvenser. Man säger att den relativa fattigdomen har minskat i . Var och en som tittar på tv kan se att fattigdomen har ökat i . Måttet fungerar inte på det sätt som man skulle vilja när man säger ordet fattigdom. Det mäter inte ökad och minskad fattigdom. Nåväl, jag kan komma tillbaka till det om någon vill.Jag ska tala om klyftor globalt. Eftersom och andra industriländer inte har så många verktyg att hantera blir det ett väldigt fokus på biståndet som minskar klyftorna. Men om vi ser på hur världen har utvecklats har biståndet inte haft annat än mycket marginell effekt på att minska fattigdomen.Det är införandet av marknadsekonomi och exportledd tillväxt i framför allt men även i och i som har lyft miljarder människor ur grundläggande väldigt stor fattigdom upp till en högre nivå. var här tidigare inne på . Det stora exemplet är naturligtvis . Det jag talade om i mitt inlägg var att de ekonomiska klyftorna i ökar. talar om fattigdomen. Det är oroande att även de ekonomiska klyftorna ökar. Oavsett om man talar om fattigdom eller inte är det ett recept för att skapa ett mindre tryggt samhälle och ett samhälle där olika befolkningsgrupper inte känner tillit till varandra. Det är en utveckling som jag inte känner mig trygg med och som vi behöver motarbeta på olika sätt.Herr talman! Jag oroar mig också för att i sitt svar tonar ned betydelsen av det svenska biståndet. Där har jag ändå känt att vi tidigare under historien har kämpat på samma barrikader för att få upp biståndet. och har tillsammans slagits för att få upp det så att vi skulle få av inkomsterna i den svenska bruttonationalinkomsten att gå till biståndsverksamhet.Jag är därför orolig när man nu från sida i budget efter budget och i beslut efter beslut accepterar att man tar alltmer av biståndspengarna och allt större andel som går till helt andra områden än att bekämpa fattigdom i utvecklingsländer.Vi har en överenskommelse om att ska vara ett öppet land där vi välkomnar människor som söker asyl på grund av att de är hotade genom till exempel krig i sina hemländer. Där har vi också en gemensam kamp.Att som och regeringen gör i sina budgetar ställa olika hotade människor mot varandra - människor som hotas av fattigdom i sina länder mot människor som hotas av krig och som kommer hit till - tycker vi är oacceptabelt. Vi måste som ett rikt land se till att bägge av de grupperna får de resurser de behöver.Vi måste kunna använda biståndet till vad det är ämnat för, nämligen att bekämpa fattigdom i fattiga länder. Vi måste också se till att kunna ha en budget som gör att vi kan ta emot människor som är hotade och söker asyl i Sverige.Därför oroar det mig att i sitt svar tonar ned biståndet. Det verkar inte som att vi längre kämpar på samma arena för att värna det svenska biståndet och se till att det går till rätt saker, nämligen att bekämpa fattigdom. När Per började tala om den globala fattigdomen tyckte jag att det var tillfälle att påpeka att det inte är biståndet som avgör huruvida den globala fattigdomen ökar eller minskar. och andra länders lilla insats sker via biståndet. Men det är inte avgörande för världens framtid.Jag håller med Per om att biståndspengarna ska användas till fattiga. Vi gör det. Jag tycker inte att det är något fel att man i ökad utsträckning använder dem för till exempel flyktingar och understöd av flyktingar.Innan det är slut här vill jag understryka att min huvudpoäng är att klyftorna i inte ökar. Om vi tar måttet Gini-koefficienten är det ett mått där man inkluderar hela befolkningen till skillnad mot OECD-måttet.Det är ett väl etablerat mått med välkända egenskaper. konstaterar att Gini-koefficienten för är närmast oförändrad . Övergripande inkomstskillnader har därmed inte ökat i någon större grad.Det är ett otroligt viktigt resultat. Jag vill att vi städar undan påståendet om ökade klyftor så att vi kan fokusera på verkliga problem vi har till exempel i våra förorter.Det har varit en slapp hänvisning till ökade klyftor i diskussionen om upploppen. Jag tycker att det är helt fel. Det är andra orsaker. Låt oss fokusera på de orsakerna och lämna de stora aggregerade sammansatta beskrivningarna av svensk ekonomi som en ekonomi med växande klyftor. Jag tänkte diskutera en del om arbetslösheten. När jag senast tittade gick det sju arbetslösa på varje ledigt jobb i . I , där jag kommer ifrån, går det 15 arbetslösa på varje ledigt jobb.Vi ska då komma ihåg att dessa 15 arbetslösa på varje ledigt jobb är innan de varsel som lagts i vårt län fallit ut. I har det kommit 650 varsel. Om vi ska översätta det till Stockholmsstorlek skulle det motsvara 50 000 arbetstillfällen här i . Det skulle öka de arbetslösa i , om man gör en jämförelse. I vårt län har de arbetslösa ökat med 1 500 sedan ni tillträdde. Långtidsarbetslösheten - de som har varit arbetslösa eller längre - har ökat med , med över 2 000 personer.Det är resultatet av er politik.Jag tänkte fråga : Vad tänker du göra för att se till att de arbetslösa i vårt land, i det län jag kommer från, får möjlighet att ta ett arbete? Vad tänker du göra för att det ska skapas jobb här i landet? Det ni har gjort har ju inte lett till att arbetslösheten har minskat - snarare tvärtom. Sysselsättningsgraden sjunker, och långtidsarbetslösheten i har ökat med över 100 procent.Som jag sade: I mitt län är det 1 500 fler arbetslösa. Antalet personer som är långtidsarbetslösa eller längre har ökat med . Och det är redan innan de här varslen kom. Jag ska säga att ett viktigt bidrag till detta - det avgörande bidraget - är något som över huvud taget inte har nämnt i kammaren, nämligen de välståndsbildande krafterna, företagen, den privata sektorn. talar i sin argumentation bara om den delen av ekonomin som tillhör antingen kommunerna, landstingen eller staten.Jag ger mig katten på att inte ger upp förrän skatterna har höjts så mycket att alla de delar som inte tillhör kommunerna, landstingen eller staten har dött och är borta. Då är frågan: Vem ska då finansiera kommunernas, landstingens och statens anställningsbeslut till exempel? Denna ekonomiska grund, de välståndsbildande krafterna, är helt frånvarande från argumentation.Mitt svar på fråga är att vi måste få högre fart på det privata näringslivet, så att de anställer fler. kan vi göra detta bara delvis i , eftersom en stor del av den här delen av ekonomin är beroende av utländsk efterfrågan. Om det är som det har varit , att efterfrågan från omvärlden sackar efter och är dålig och man har kris, är det klart att det är svårt för ensamt att stå emot.Vad vi gör är att vi satsar på ökad utbildning, yrkesutbildningar, yrkesvux, lärlingsvux, yrkeshögskola, folkhögskola och utbildning inom högskolan, och inte minst i den här vårbudgeten är det, om jag minns rätt, 12 000 nya platser.Det är utbildning, utbildning och utbildning - och den privata sektorns tillväxt. Det är svaret. Jag kan konstatera att du skulle vara lite mer trovärdig om du inte sjönk till en så låg nivå i dina argument, kommer från ett län där vi har fått 13 fler högskoleplatser men fått 1 500 fler arbetslösa. Vi har färre platser på komvux och färre i arbetsmarknadspolitiska insatser. Men är vårt län ett län där företagandet växer. Det blir fler nya företag, och konkurserna är lägre än genomsnittligt i landet.Du säger: Det är väldigt svårt att göra något när efterfrågan i vår omvärld sjunker. Visst är det så. Men som regering har man ett ansvar för att försöka stimulera den inhemska efterfrågan. Om vi tittar på de åtgärder som har störst effekt för att öka den inhemska efterfrågan kan vi se att det är offentliga investeringar, och där ligger ni ganska risigt till.I vårt län har vi bostadsbrist. Även om det skulle finnas jobb där skulle inte folk kunna flytta dit, eftersom det i väldigt många av städerna är för få bostäder. I vårt län fungerar inte infrastrukturen som den borde. Det är inte lätt att ta kollektivtrafiken. Det försvårar också för företagen.När man inte satsar på utbildning i tillräcklig utsträckning blir de långtidsarbetslösa fler. I vårt län har också företagen problem med matchning på arbetsmarknaden.Sedan kan vi konstatera, , att de recept som ni har haft inte har gett den effekt som ni pratar om. Vi har fler arbetslösa både i landet och i det län som jag kommer från. Vi har många fler långtidsarbetslösa, både i och i det län jag kommer från. Sysselsättningsgraden sjunker och arbetslösheten stiger. Det är ett problem.Ni borde ha någon form av probleminsikt. Utan det kan ni inte heller lösa problemen. Det är väl det som helt enkelt saknas. Ni är utan visioner och utan förslag. Det enda som ni pratar om är skattesänkningar, men det har inte lett till en bättre framtid för så här långt. Och det enda som talar om är den offentliga sektorn. Den andra delen av ekonomin finns inte - den är frånvarande. När den offentliga sektorn ska finansieras är det som om det kommer manna från himlen. Men jag kan tala om för att det kommer från skattebetalare.Infrastrukturinvesteringar har inte gjorts. Det är historiskt stora sådana investeringar som görs i . Det har aldrig varit så många högskoleplatser som . Sysselsättningen har ökat med 200 000 personer. Hur man som bara kan glömma bort - jag vet inte vad förklaringen är - att vi faktiskt gör större infrastrukturinvesteringar i än jag tror vid något annat tillfälle. Det är historiskt höga siffror.Det är ett problem, , att infrastrukturinvesteringar jämfört med låt oss säga för 30 eller - när man skrev de vanliga böckerna om hur man ordnar så att konjunkturen går upp - är otroligt kapitalintensiva. Det är inte en man och en skyffel och naturligtvis inte ens en kvinna och en skyffel. Det var det inte då heller. är det en person och en jättestor maskin, så även om man satsar mycket stora resurser på infrastrukturinvesteringar ger det inte så många nya jobb.I den förra krisen, när arbetslösheten hotade, handlade det framför allt om hjärteområde, nämligen kommunerna, och då tillsköt regeringen kommunpengar som höll uppe sysselsättningen i kommunerna, där staten egentligen har sitt snabbaste och effektivaste instrument för att hålla uppe sysselsättningen: mer pengar till kommunerna för att se till att de inte börjar avskeda. kunde man i radio höra kommentera rapporten från om de ökade inkomstskillnaderna. Då var han väldigt glad att inkomstskillnaderna ökade och hade till och med några nya, pigga förslag på hur de skulle kunna öka ytterligare.I måndags hade han vänt på kuttingen. Då drev i stället tesen att inkomstskillnaderna inte hade ökat - och var det detta som var bra i stället. Och hade nu inkomstskillnaderna ökat var det nog ändå fel.Det är en märklig positionsförflyttning när den sker över . Men här i talarstolen klarade av att göra den . Det är ännu mer imponerande - det måste faktiskt sägas.Nu råder det ingen tvekan om att ojämlikheten i har ökat och att inkomstklyftorna faktiskt har ökat snabbast som och har haft ansvaret för den ekonomiska politiken. Det är de som har det sämst ställt som har fått det sämre - inte mindre bättre utan de facto sämre vid makten. Det är de som har haft goda inkomster som har kunnat se att deras utveckling har blivit bättre. Det framgår också av den fördelningspolitiska redogörelsen. Det står faktiskt där.Det ser vi också på det som man kallar relativ fattigdom och som kanske är ett bättre mått på just klyftor än på fattigdom. Den andel av hushållen som har en inkomst på mindre än hälften av medelsvenssons inkomst har ökat från år nu.Den omsvängning som har gjort innebär att man borde få svar på några frågor. Hur är det med de ökade klyftorna? Är de bra eller dåliga? Har du förslag på att öka dem eller minska dem? Det kan ju ge en indikation om vilken utveckling du vill se i . Jag tycker att det är bra att man inte har som mål att alla ska ha det exakt lika bra. Men jag förstår på att det är Socialdemokraternas mål. Men jag menar: Den som arbetar ska ha ersättning för det. Den som arbetar övertid ska ha ännu mer ersättning. Det ska löna sig att utbilda sig. Det ska löna sig att vara flitig.Det samhälle som liberalerna står för, där det lönar sig att arbeta och förkovra sig, tycker jag är ett bra samhälle. Men jag förstår på kritik och Socialdemokraternas upprepade kritik att det är dåligt - man ska egentligen inte ha betalt för övertid, för det ökar ju inkomstspridningen. Det är logiken i er argumentation. Ni vill ha små klyftor. Okej, alla ska ha lika mycket betalt - det är toppen då.Låt mig återigen säga att måttet relativ fattigdom är otroligt trubbigt eftersom det inte är ett mått på fattigdom. Jag tror att och jag är överens på den punkten. När man tittar på detta mått har och sedan krisen , som drabbade både och , blivit fattigare länder. Den relativa fattigdomen har ökat. Den relativa fattigdomen har ökat även i , , , , , , , , , , , , och . Är det ett bra mått som säger att alla dessa länder har fått en ökad relativ fattigdom när de har gått ur en kris och kommit in i ett lugnare skede, i alla fall en del av dessa länder? Om det är viktigt att kunna förkovra sig, är det väl också viktigt att alla får chansen att förkovra sig? Därför är det ohyggligt viktigt att man faktiskt ser till att de som talade om förut får en möjlighet att gå på högskolan i , där ni inte har skjutit till tillräckliga resurser för att människor ska få denna möjlighet.Sveriges historiska framgång har byggt på att vi är ett samhälle som håller ihop, att vi har små klyftor och att vi inte lämnar människor bakom oss. Detta har gjort oss till ett land med stor social rörlighet och ett samhälle med stora klyftor. Det kommer ofrånkomligen att skapa stora skillnader i livschanser, också i nästa generation. Små klyftor ger helt enkelt stor frihet. Det borde vara viktigt för en liberal att ta med sig. Oavsett vad nu vill ge sken av växer klyftorna i - inklusive att bnp ökar, exklusive att kapitalinkomsterna ökar kraftigare. och visar på olika sätt hur klyftorna ökar. Ändå verkar det som att är ganska nöjd med denna utveckling. Vad han egentligen tycker är svårt att veta med tanke på att han verkar ha båda uppfattningarna - både att det är bra och att det är dåligt. Det är också oklart om han vill öka eller minska klyftorna.En sak som en liberal ändå borde ta med sig när det handlar om ökade klyftor är att de ger olika livschanser beroende på vilken typ av föräldrar som man växer upp med jämfört med om man växer upp i ett annat system. Då vill det till att det finns mycket starka verktyg för att se till att kompensera detta. Även på det området ser vi hur det blir sämre i , till exempel hur skolan kompenserar väsentligt mycket mindre . Det blir därför fel i så många dimensioner när talar om klyftor och ökade skillnader. Jag ska börja med det sista som sade. Det är självklart att jag som liberal tycker att det är mycket viktigt med livschanser. Jag tror faktiskt att jag sade det i mitt anförande. Jag sade också att det som en liberal fokuserar på i dessa sammanhang är skolan, välfärdssystemen och att man kommer in på arbetsmarknaden. Där kanske vi är överens - vad vet jag. Men det som jag har reagerat mot är att Socialdemokraterna ständigt upprepar att klyftorna har ökat. Låt mig igen tala om vad har sagt. Han säger att klyftorna inte har ökat i . Han säger: - som är före krisen - är det en förbluffande inkomstfördelning.Han lutar sig inte mot och måttet relativ fattigdom utan mot egna beräkningar och beräkningar. Dessutom säger han att det är anmärkningsvärt gynnsamma fördelningseffekter. Det beror på att har lyckats stå utanför krisen som har drabbat omvärlden med desto större styrka. Det är någonting som vi ska vara glada över. De klyftor som jag accepterar är de som är baserade på att man har utbildat sig, att man har förkovrat sig, att man arbetar övertid och att man arbetar mer än genomsnittet. Det tycker jag är okej. Men jag förstår att Socialdemokraterna är mycket ambivalenta, mycket oklara och otydliga huruvida de anser att den som jobbar övertid, studerar mer och anstränger sig mer verkligen ska ha mer betalt för det. Oavsett vilka betänkanden som finns på bord eller vilka förslag som presenteras från talarstolen har samtliga partier här i kammare ett enkelt faktum att hålla oss till, nämligen att de pengar som vi satsar på välfärd måste genereras någonstans. För mig är därför näringspolitiken själva fundamentet för den ekonomiska politiken. Det är bara genom stabila och växande företag som vi får resurser till vår gemensamma välfärd, till fler unga i jobb och för att klara omställningen till ett grönt och hållbart samhälle. Den viktigaste politiska frågan är att fler människor ska ha ett jobb att gå till. Därför är det så angeläget att det får vara utgångspunkten för den diskussion och den politik som förs.Herr talman! Låt mig först konstatera att svensk ekonomi i en internationell jämförelse står sig stark. Den styrkan bör genom en ansvarsfull ekonomisk politik använda för att förbättra möjligheterna för jobb och tillväxt genom att stärka konkurrenskraften och sänka trösklarna in på arbetsmarknaden. Tack vare Alliansens politik har betydligt fler människor jobb än när Alliansen tillträdde. behövs reformer som bygger ett starkare och som skapar framtidstro, klimatsmarta jobb och växande företag i hela landet. Vi vet att det är i de små och medelstora företagen som jobben skapas. Fortsatta satsningar måste därför fokuseras på att fler företag efterfrågar arbetskraft och vågar anställa. Tyvärr har jobbdebatten i stor utsträckning landat i olika former av sifferexercis. Det distanserar politiken från medborgarna och tar udden av den politiska utvecklingen. Ingen arbetslös blir lyckligare av att få höra timmar av sifferdiskussioner från svenska politiker. De vet själva effekterna av att vara en anonym siffra i statistiken. vill de se reformer som leder till att de får ett jobb. Alla människor är olika. Därför finns det inte heller en lösning för att minska arbetslösheten. Vad som behövs är ett batteri av åtgärder som underlättar för människor som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. modiga förslag med introduktionslöner är nu - trots att det mötte hårt motstånd - verklighet på den svenska arbetsmarknaden. Förslaget om lärlingsplatser med introduktionsavtal plockades upp i och med jobbpakten, och flera branschförbund har glädjande nog tecknat avtal med introduktionslöner, och mer är på gång. vill fortsätta utvecklingen med att bryta utanförskapet och att ge fler chansen till jobb genom att utöka lärlingssystemet. De länder i som har fungerande lärlingssystem, som och , är de som har den lägsta ungdomsarbetslösheten. Det avläggs ca 160 000 gesällbrev i men bara 800 i . Det manar till eftertanke. Detta är den stora arbetsmarknads- och utbildningspolitiska utmaningen. Det handlar om att vi måste prioritera lärlingssystem och yrkesutbildningar. Samarbetet mellan skola och näringsliv måste förbättras avsevärt så att ungdomar kan få en bättre och snabbare väg in i arbetslivet som näringslivet får arbetskraftsbehoven tillgodosedda. Vi vill att unga genom hela skoltiden ska ha en kontinuerlig kontakt med arbetsmarknaden och företagandet. För att förbättra matchningen på arbetsmarknaden vill vi att det införs en jobbpeng för arbetssökande. Liknande system med skolpeng och vårdpeng finns . Pengen följer med den arbetssökande, som själv väljer vem han eller hon tror är bäst på att hitta ett jobb. Det kommer att göra det möjligt för arbetsförmedlingar att nischa sig inom olika branscher och geografiska områden samt efter behov, vilket underlättar kompetensförsörjningen och matchningen. Jobbpengen har prövats framgångsrikt i våra grannländer, som och Nederländerna.Herr talman! finns ett starkt samband mellan företagens storlek och hur sjuklöneansvaret påverkar företagens möjligheter och vilja att anställa. Ett mindre företag har större problem med sjuklöneansvaret. Sjuklöneansvaret innebär att företag inte alltid törs anställa - som företagare vet man inte vilka opåverkbara kostnader som kan uppstå. För att sänka kostnaden för företagare och underlätta för människor att få jobb vill vi minska företagens sjuklönekostnader. Tillsammans med en fortsatt sänkning av arbetsgivaravgiften är det här den mest direkta reformen vi kan genomföra för att stärka företagen och få fler att nyanställa. På initiativ kommer ett investeraravdrag att införas, vilket underlättar finansiering av nya och mindre företag. Vi måste kunna titta våra barn och barnbarn i ögonen och känna att vi låter dem ärva en planet med goda framtidsutsikter. Låt mig konstatera att det inte finns någon motsättning mellan att ekonomin växer och utsläppen minskar. Därför är det viktigt att vi förenar en jobbskapande politik med stark grön tillväxt. Det handlar om att det som är miljöförstörande måste bära sina egna kostnader som vi premierar det miljösmarta. har länge drivit på förslaget om ett bonus-malus-system för fordon där de som släpper ut mindre får en miljöbilspremie, finansierad av en avgift för de bilar som släpper ut mer. Ytterligare steg mot en hållbar energiproduktion är att göra det möjligt för fler att bli elproducenter. Genom ett så kallat nettodebiteringssystem ges den som producerar miljövänlig el, oavsett om det är en privatperson, ett hushåll eller ett företag, möjligheten att leverera el och få betalt för det. Det är en satsning på långsiktigt hållbara system som gynnar den enskilda konsumenten som det underlättar en omställning till en ren och förnybar produktion.Den ambitiösa klimat- och miljöpolitik som har varit drivande i på hemmaplan arbetar vi även med på Europanivå. Våra globala miljöproblem måste lösas tillsammans. Därför beklagar jag att förslaget om skärpta regler för handel med utsläppsrätter röstades ned i . , och världen behöver en marknadsorienterad klimatpolitik. Här måste göras om, och här måste göras rätt. totala tillväxt är summan av alla regioners tillväxt. Förutsättningen för att ska fortsätta vara framgångsrikt är därför en hållbar tillväxt i hela landet, såväl på landsbygd som i samhälle och stad. Vi ser potentialen att bygga vidare på det gamla och att skapa nytt - det som ingen annan ser. Där andra ser en skog ser vi bioenergi och material till framtidens bostäder. Där andra ser en tom lokal ser vi en framtida affärsmöjlighet. Där andra ser en ko på en äng ser vi sunda livsmedel, biologisk mångfald och en turistattraktion. Det är upp till politiken att skapa de rätta möjligheterna för att bygga ett samhälle som är grönt och företagsamt och där entreprenörerna och företagarna ges förutsättningar att skapa de jobb alla skriker efter. Trots att och Alliansen har höjt anslagen till infrastruktur - i kronor är det över 200 miljarder - och genomfört omfattande satsningar på bredband, järnväg och vägar runt om i landet behöver vi göra mer. Infrastrukturen är avgörande för tillväxt i hela landet, och därför föreslår vi att ges uppdraget att identifiera lämpliga så kallade OPS-projekt. OPS-finansiering öppnar för nya projekt som annars skulle skjutas eller möjligen aldrig bli av. Det öppnar för bättre arbetspendling och stärker landsbygdens konkurrenskraft eftersom det minskar avståndet mellan land och stad. Det tjänar vi alla på. Låt mig avslutningsvis konstatera att vi måste ta till vara den skaparkraft som finns hos varje människa, hos varje entreprenör, hos varje företagare och i varje region för att hela ska leva och utvecklas. Vi behöver reformer som bygger på framtidstro och skapar klimatsmarta jobb och företag i hela landet. Som centerpartist vet jag att tillväxt och konkurrenskraft kan förenas med god miljö och hållbarhet. Det handlar om att se och ta till vara de möjligheter de gröna lösningarna, det gröna företagandet och den gröna tekniken ger. Riktlinjerna för den ekonomiska politiken intresserar förstås många, inte minst ute i kommuner och landsting, som lyssnar spänt på vad som ska komma.