bet · H001SoU20 · 2013-05-16 00:00:00 — 2012/13:SoU20 Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd I betänkandet behandlas regeringens proposition 2012/13:109 Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd. I betänkandet behandlas även tre motioner som väckts med anledning av propositionen. I propositionen föreslår regeringen att antar förslag till lag om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd samt förslag till lagar om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125), smittskyddslagen (2004:168) och lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Utskottet ställer sig bakom regeringens förslag. En ny lag som reglerar landstingens skyldighet att erbjuda personer som vistas i utan tillstånd hälso- och sjukvård inklusive tandvård införs. Lagförslaget innebär att landstingen ska vara skyldiga att erbjuda vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd samma subventionerade hälso- och sjukvård som vuxna asylsökande, dvs. vård som inte kan anstå inklusive tandvård, mödrahälsovård, preventivmedelsrådgivning, vård vid abort och en hälsoundersökning. Landstingen ska därutöver ges möjlighet att erbjuda vård till personer som vistas i utan tillstånd, upp till samma nivå som för bosatta. Barn som vistas i landet utan tillstånd ska erbjudas samma vård som bosatta och asylsökande barn, dvs. subventionerad fullständig hälso- och sjukvård inklusive regelbunden tandvård. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I betänkandet finns sex reservationer. Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Utskottets förslag till riksdagsbeslut 2012/13:So11 av Per Ramhorn (SD). Reservation 1 (SD) Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd antar regeringens förslag till 1) lag om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd, 2) lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), 3) lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125), 4) lag om ändring i smittskyddslagen (2004:168), 5) lag om ändring i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Därmed bifaller proposition 2012/13:109 punkterna 15 och avslår motionerna 2012/13:So10 av m.fl. (S) yrkande 1 och 2012/13:So12 av m.fl. (V) yrkandena 1 och 2. Reservation 2 (S) Reservation 3 (V) Uppgiftsskyldighet för hälso- och sjukvårdspersonal 2012/13:So12 av m.fl. (V) yrkande 3. Reservation 4 (V) Riktlinjer om vård för papperslösa 2012/13:So10 av m.fl. (S) yrkande 2. Reservation 5 (S) Uppföljning och utvärdering av den nya lagen 2012/13:So10 av m.fl. (S) yrkande 3. Reservation 6 (S) Utskottet föreslår att ärendet avgörs efter endast en bordläggning. Följande ledamöter har deltagit i beslutet: (C), (S), (M), (S), (S), (M), (FP), (S), (S), (C), (KD), Per Ramhorn (SD), (V), (M), (S), (M) och (MP). Ärendet och dess beredning I proposition 2012/13:109 Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd föreslår regeringen att antar förslag till lag om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd samt förslag till lagar om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125), smittskyddslagen (2004:168) samt lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Regeringens förslag till riksdagsbeslut finns i bilaga 1 och lagförslagen finns i bilaga 2. Lagförslagen har granskats av Lagrådet. Med anledning av propositionen har tre motioner väckts. Förslagen i motionerna återges i bilaga 1. har lämnat ett yttrande i ärendet (2012/13:SfU6y), yttrandet finns i bilaga 3. Rätt till vård-initiativet1[ Ett antal frivilligorganisationer, kyrkor, och andra har gått samman i ett gemensamt ställningstagande som kallas Rätt till vård-initiativet.] har inkommit med en skrivelse till utskottet. I propositionen föreslås en ny lag som reglerar landstingens skyldighet att erbjuda personer som vistas i utan tillstånd hälso- och sjukvård inklusive tandvård. Lagförslaget innebär att landstingen ska vara skyldiga att erbjuda vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd samma subventionerade hälso- och sjukvård som vuxna asylsökande, dvs. vård som inte kan anstå inklusive tandvård, mödrahälsovård, preventivmedelsrådgivning, vård vid abort och en hälsoundersökning. Landstingen ska därutöver ges möjlighet att erbjuda vård till personer som vistas i utan tillstånd, upp till samma nivå som för bosatta. Barn som vistas i landet utan tillstånd ska erbjudas samma vård som bosatta och asylsökande barn, dvs. subventionerad fullständig hälso- och sjukvård inklusive regelbunden tandvård. Vidare föreslås att regeringen ska få meddela föreskrifter om vårdavgifter och avgifter för läkemedel enligt den nya lagen. Hälsoundersökningen och vård som sker med stöd av smittskyddslagen ska vara avgiftsfri. Lagändringarna föreslås träda i kraft . Propositionen bygger på en överenskommelse mellan regeringen och de gröna. Hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd Utskottets förslag i korthet antar regeringens förslag till lag om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan nödvändiga tillstånd samt förslag till lagar om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), tandvårdslagen (1985:125), smittskyddslagen (2004:168) samt lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. avslår motioner om avslag på propositionen, uppgiftsskyldighet för hälso- och sjukvårdspersonal, utökad rätt till vård för papperslösa, nationella riktlinjer samt uppföljning och utvärdering av den nya lagen. Jämför reservationerna 1 (SD), 2 (S), 3 (V), 4 (V), 5 (S) och 6 (S). Enligt regeringen uppstår det situationer inom hälso- och sjukvården där det inte går att avgöra vilken tillgång till vård är skyldigt att erbjuda den vårdsökande. Detta kan i praktiken medföra att patienten antingen inte får den vård som han eller hon borde få enligt gällande lagstiftning, eller att han eller hon får vård på en högre nivå än vad lagstiftningen medger. Dagens reglering ger därför enligt regeringen upphov till tillämpningsproblem både för det enskilda och för vårdpersonalen. Personalen ställs inför juridiska tolkningar och avvägningar som är svåra för dem att göra och som de upplever kommer i konflikt med de etiska principer som gäller inom svensk hälso- och sjukvård. Osäkerheten som den nuvarande regleringen kan medföra har till och med kommit att beskrivas som ett arbetsmiljöproblem för vårdpersonalen. Mot denna bakgrund anser regeringen att det finns behov av att på ett tydligare sätt reglera vad landstingen har för rätt och skyldighet att erbjuda hälso- och sjukvård, till vem och på vilka villkor. Utvidgad skyldighet att erbjuda vård Regeringen anser att personer som vistas i landet ska ges förutsättningar att leva ett värdigt liv och bl.a. få tillgång till grundläggande hälso- och sjukvård. Detta gäller även för personer som vistas i landet utan tillstånd. har dessa personer enbart tillgång till osubventionerad omedelbar vård. Personer som håller sig undan verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut och personer som vistas i landet utan att ha ansökt om nödvändiga tillstånd för detta ska erbjudas samma vård som erbjuds asylsökande enligt lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd ska erbjudas vård som inte kan anstå inklusive tandvård, mödrahälsovård, vård vid abort, preventivmedelsrådgivning samt en hälsoundersökning. Barn som befinner sig i utan att ha ansökt om nödvändiga tillstånd för att vistas i landet ska ha tillgång till fullständig hälso- och sjukvård, dvs. samma vård som bosatta, asylsökande barn och barn som har fått avslag på en asylansökan och håller sig undan verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut. Det innebär att de även ska erbjudas fullständig och regelbunden tandvård tills de har fyllt . Förslaget innebär att landstingens skyldighet att erbjuda vård åt personer som vistas i landet utan tillstånd utvidgas. I praktiken innebär det emellertid enligt regeringen att den verksamhet som pågår i flera landsting får legal grund. Det innebär att landstingens behov av att i förtydligande syfte besluta om egna kompletterande lokala riktlinjer för vården till stor del undanröjs. Det medför också att det blir tydligt att denna verksamhet ska bedrivas, redovisas och följas upp på samma sätt som all övrig hälso- och sjukvård. På så sätt kommer den aktuella målgruppen att omfattas av kvalitetssäkringen i sjukvården vilket i sin tur innebär att patientsäkerheten kan förverkligas även för denna grupp. Dessutom uppfylls kraven på bl.a. öppenhet och insyn i hur gemensamma resurser används. Regeringen anser att det är viktigt att personer som vistas i landet utan tillstånd känner till vilken vård de har tillgång till enligt den nya lagen. Berörda myndigheter, landstingen och de ideella organisationerna har därför en viktig uppgift i att bidra till arbetet med att informera den berörda målgruppen om vad som gäller för dessa personer och vad som allmänt gäller inom svensk hälso- och sjukvård. Det kommer även att finnas behov av att informera hälso- och sjukvårdspersonalen om det nya regelverket. Förslagen i propositionen innebär att personer som vistas i landet utan tillstånd ska erbjudas samma vård som asylsökande. Precis som vid tillkomsten av lagen om vård för asylsökande m.fl. anser regeringen att det får anses sakligt motiverat att göra en skillnad mellan bosatta personer och personer som vistas i utan tillstånd avseende tillgången till hälso- och sjukvård. Regeringen bedömer därför att förslagen inte står i strid med vare sig grundlagen eller internationella åtaganden. Regeringens förslag innebär att hälso- och sjukvårdspersonal inom ramen för sin anställning och vid sin yrkesutövning är skyldig att vårda och behandla personer som vistas i landet utan tillstånd på i stort sett samma sätt som den vårdar och behandlar andra personer. Avgränsning av målgruppen och begreppet tillfällig vistelse Regeringens förslag omfattar dels personer som håller sig undan verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning, dels personer som befinner sig i utan att ha ansökt om nödvändiga tillstånd för att vistas i landet. Enligt regeringen är det angeläget att förslaget kommer utsatta grupper till del och att det inte öppnar upp för missbruk. Regeringen anser att den utökade tillgången till hälso- och sjukvård endast bör gälla personer som vistas i landet , dvs. då vistelsen inte har karaktären av ett besök. utvidgade skyldighet att erbjuda vård bör därför ställas i relation till utlänningens förväntade vistelsetid i landet. Genom att förslaget enbart omfattar utlänningar som vistas olovligen i landet kommer förslagen inte att gälla för t.ex. turister, affärsresenärer och andra som har rätt att vistas i landet. När det gäller EES-medborgare anser regeringen att för dessa ska så långt möjligt och rådets förordning (EG) nr 883/2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen samt praxis som kodifieras genom och rådets direktiv /24/EU av om tillämpningen av patienträttigheter vid gränsöverskridande hälso- och sjukvård (patientrörlighetsdirektivet) tillämpas. Regeringen anser dock att det inte är uteslutet att den föreslagna lagstiftningen om hälso- och sjukvård till personer som vistas i utan tillstånd i enstaka fall kan komma att bli tillämplig även på unionsmedborgare. En grundläggande förutsättning för ansvar ska även i fortsättningen vara att personen vistas inom . Vårdens omfattning för vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd skyldighet att erbjuda vård till vuxna personer som vistas i landet utan tillstånd föreslås ha samma omfattning som den vård som erbjuds vuxna asylsökande enligt lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. Asylsökande vuxna har tillgång till vård som inte kan anstå inklusive tandvård samt mödrahälsovård, vård vid abort och preventivmedelsrådgivning. När det gäller vårdskyldighet för den aktuella målgruppen anser regeringen att denna grupp ska erbjudas vård i samma omfattning som asylsökande, dvs. sjukresor, hjälpmedel, transport och tolk i samband med vårdtillfället samt möjlighet till fortsatt rehabilitering efter avslutad sjukhusvistelse. Regeringen föreslår att landstingen ska ges möjlighet att erbjuda personer som vistas i landet utan tillstånd subventionerad vård, utöver den vård som landstingen ska bli skyldiga att erbjuda enligt den nya lagen. Begreppet vård som inte kan anstå Begreppet vård som inte kan anstå är enligt regeringen avsett att vara en utvidgning av den vård som definieras som omedelbar. Enligt författningskommentaren till 6 § lagen om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. (prop. 2007:08:165) innefattar begreppet vård som inte kan anstå vård och behandling av sjukdomar och skador i de fall där även en måttlig fördröjning bedöms kunna medföra allvarliga följder för patienten. Likaså innefattas följdinsatser till sådan vård och psykiatrisk vård. Följdinsatser kan t.ex. vara att fullfölja behandling mot tuberkulos, röntgenkontroll av frakturläkning och borttagande av gips och suturer. Vård ska kunna erbjudas i ett tidigt skede när detta kan motverka att ett mer allvarligt sjukdomstillstånd utvecklas och det uppstår ett behov av en mer omfattande behandling. Även inom den somatiska vården kan tidiga insatser vara befogade när de ges för att förhindra att patienten drabbas av allvarliga akuta sjukdomstillstånd och de tidiga insatserna på så sätt även kan minska användningen av resurskrävande akuta behandlingsåtgärder. Ett exempel är information och stöd vid s.k. egenvård av vissa sjukdomstillstånd, t.ex. diabetes och astma. När det är fråga om en person med särskilda behov, t.ex. en person som har utsatts för tortyr eller andra allvarliga övergrepp och trauman, bör bedömningen av vilken vård som inte kan anstå göras särskilt omsorgsfullt. Vård som inte kan anstå kan även innefatta en skyldighet att erbjuda lån av hjälpmedel och dylikt för personer med funktionsnedsättning när ett sådant behov inte tillgodoses på annat sätt. Regeringen framhåller att i den enskilda behandlingssituationen är det endast den som är ansvarig för behandlingen som kan avgöra vilken behandling som bör sättas in. Regeringen anser att bör lämna vägledning och förtydliganden angående tillämpningen av begreppet vård som inte kan anstå. Vårdens omfattning för barn som vistas i landet utan tillstånd Barn som vistas i landet utan tillstånd, vare sig de är ensamkommande eller lever med sina föräldrar, tillhör enligt regeringen de mest utsatta i vårt samhälle. De kan antas leva i otrygghet och med oro för vad som kan tänkas hända om de själva eller familjen tvingas lämna landet. I de fall barnet vistas i landet med sin familj kan det antas att det är föräldrarna som har beslutat att familjen ska stanna i landet trots att familjen saknar tillstånd för detta. Detta är beslut som inte bör drabba det enskilda barnet och barnets möjlighet till en god hälsa och utveckling. Utöver att barn har särskilda skyddsbehov är dessutom betydelsen av en god hälso- och sjukvård särskilt stor hos barn till följd av deras snabba utveckling. Utebliven vård kan få allvarliga konsekvenser för barns hälsa och fortsatta utveckling. Att barnet eller barnets föräldrar i vissa fall kan göra sig skyldiga till brott när de vistas i landet utan tillstånd ska inte heller hindra att barnet ges full tillgång till hälso- och sjukvård inklusive tandvård. Regeringen föreslår att barn som vistas i landet utan att ha ansökt om nödvändiga tillstånd för detta ska få samma tillgång till hälso- och sjukvård som bosatta barn, asylsökande barn och barn som håller sig undan verkställighet av avvisnings- eller utvisningsbeslut. Dessa barn ska således erbjudas fullständig hälso- och sjukvård. De ska även erbjudas regelbunden och fullständig tandvård tills de har fyllt . Regeringen föreslår att skyldighet att erbjuda hälsoundersökning till asylsökande personer m.fl. utvidgas till att även omfatta personer som vistas i landet utan tillstånd. Hälsoundersökningen ska erbjudas en gång under personens vistelse i . Vårdavgifter och avgifter för läkemedel När det gäller vårdavgifter och avgifter för läkemedel föreslås att regeringen ska få meddela föreskrifter om vårdavgifter och avgifter för läkemedel enligt den nya lagen. Regeringen gör i denna del bedömningen att den vård som ska erbjudas personer som vistas i landet utan tillstånd bör vara subventionerad. bör få ta ut vårdavgifter men avgifterna bör inte vara högre än de avgifter som gäller för asylsökande personer. Det bör även gälla avgifter för läkemedel som förskrivs i samband med vård som ges med stöd av lagen. På samma sätt som för asylsökande barn bör regelbunden tandvård vara avgiftsfri för barn . Den inledande hälsoundersökningen bör vara avgiftsfri. Hälso- och sjukvårdens sekretess, tystnadsplikt, uppgiftsskyldighet och underrättelseskyldighet Av 6 kap. 15 § 1 patientsäkerhetslagen (2010:659) framgår att hälso- och sjukvårdspersonalen är, utan hinder av sekretess, skyldig att lämna ut sådana uppgifter som gäller huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning om uppgifterna i ett särskilt fall begärs av bl.a. polismyndighet. Av de ursprungliga förarbetena till denna bestämmelse (prop. 1981/82:186) framgår att personal inom hälso- och sjukvården och inom ska lämna uppgift till polis och åklagare om huruvida någon vistas på en vårdinrättning, om uppgiften efterfrågas i ett särskilt fall. Departementschefen framhöll särskilt att man på ett sjukhus bör kunna bekräfta en förfrågan från polis eller åklagare om huruvida en person finns på sjukhuset, om polis eller åklagare uppenbarligen känner till att personen finns på sjukhuset. Bestämmelsen är generell och gäller oavsett anledningen till att uppgifterna efterfrågas. Enligt Utredningen om vård för papperslösa m.fl. har det inte framkommit att tillämpningen av de regler som gäller för sekretess, tystnadsplikt och underrättelseskyldighet inom hälso- och sjukvården har gett upphov till några större problem i arbetet för hälso- och sjukvårdspersonal (SOU 2011:48). Utredningen bedömer att de nuvarande reglerna är ändamålsenliga och att det inte finns något som motiverar författningsändringar. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att uppgifter om att en enskild person finns inom hälso- och sjukvården kan utgöra viktig information för t.ex. polisen när det gäller personer som misstänkts ha begått ett allvarligt brott föreslår regeringen ingen ändring av hälso- och sjukvårdens sekretess, tystnadsplikt, uppgiftsskyldighet och underrättelseskyldighet. Regeringen har för avsikt att följa upp och utvärdera den nya lagen och anför att man inom ramen för uppföljningen bör se över om hälso- och sjukvårdens uppgiftsskyldighet och underrättelseskyldighet har påverkat den berörda målgruppens vilja och möjlighet att söka vård Regeringen avser att ge berörda myndigheter i uppdrag att utreda och ta fram ett förslag på en mer ändamålsenlig ordning för dokumentation och uppföljning av den hälso- och sjukvård som ska erbjudas personer som vistas i landet utan tillstånd. Förslaget ska även innehålla rutiner för vårdens identifiering av den aktuella målgruppen. Den nya lagen och lagändringarna föreslås träda i kraft . Ekonomiska konsekvenser och uppföljning Regeringen bedömer att det finns en osäkerhet när det gäller att uppskatta och beräkna kostnader och andra effekter av förslagen i propositionen. Regeringen har därför för avsikt att följa upp och utvärdera den nya lagen och övriga lagändringar. I det ingår att se över vilka eventuella konsekvenser lagändringarna får, t.ex. för asyl och migration till . Utvärderingen ska dessutom inbegripa uppföljning och analys av hur hälso- och sjukvården till personer som vistas i landet utan tillstånd har utvecklats. I motion 2012/13:So11 av Per Ramhorn (SD) begärs att avslår propositionen. Motionären hänvisar till den osäkerhet som råder kring bl.a. kostnader, identifikation, direktiv till vårdpersonal och vilka effekter förslaget kommer att medföra för tillströmningen till . I kommittémotion 2012/13:So10 av m.fl. (S) begärs i yrkande 1 att regeringen tydliggör begreppet vistelse som är avsedd att vara tillfällig. I yrkande 2 begärs ett tillkännagivande om behovet av att utforma gemensamma riktlinjer för landstingen när det gäller vård till papperslösa. I yrkande 3 begärs en oberoende uppföljning och utvärdering. I kommittémotion 2012/13:So12 av m.fl. (V) begärs i yrkande 1 att regeringen ska återkomma till med ett förslag som ger papperslösa rätt till full sjukvård. I yrkande 2 begärs att beslutar om ändringar i 58 §§ i den föreslagna lagen om hälso- och sjukvård till vissa utlänningar som vistas i utan tillstånd så att lagen omfattar samtliga papperslösa. I yrkande 3 begärs att regeringen återkommer till med ett förslag om ändring av patientsäkerhetslagen (2010:659) som klargör att hälso- och sjukvårdspersonal inte är skyldig att lämna uppgifter om papperslösa till polis och åklagare. har lämnat ett yttrande i ärendet (2012/13:SfU6y), se bilaga 3. Utskottet anser att propositionen i berörda delar bör tillstyrkas och att motionerna bör avstyrkas. Av yttrandet framgår bl.a. följande. Enligt utskottet framstår förslaget till ny lag som väl avvägt. Utskottet är positivt till att en lagstadgad minsta nivå för hälso- och sjukvård för personer som vistas i utan tillstånd införs. Utskottet välkomnar även att barn som vistas i utan stöd av myndighetsbeslut eller författning ska erbjudas hälso- och sjukvård samt fullständig och regelbunden tandvård på samma sätt som bosatta och asylsökande barn. Utskottet instämmer också i regeringens slutsats att den nya lagen kommer att undanröja en del av de tillämpningssvårigheter och etiska dilemman som hälso- och sjukvårdspersonal kan ställas inför i det dagliga arbetet när det gäller dessa personer. Förslaget innebär också att det blir tydligt att denna verksamhet ska bedrivas, redovisas och följas upp på samma sätt som all övrig hälso- och sjukvård. Vuxna utlänningar som vistas i utan tillstånd omfattas inte av den föreslagna lagen om deras vistelse i är avsedd att vara tillfällig. Utskottet delar regeringens bedömning att det är angeläget att förslaget kommer utsatta grupper till del och att det inte öppnar för missbruk. Utskottet kan konstatera att avgränsningen för lagens tillämpningsområde är att personen vistas i utan stöd av t.ex. myndighetsbeslut. Utskottet vill peka på att detta torde medföra att en person med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd inte omfattas av den föreslagna lagstiftningen. Vidare gäller enligt hälso- och sjukvårdslagen, förkortad HSL, att ett landsting ska erbjuda vård till den som är bosatt i . Med bosatt anses den som är folkbokförd inom område. Av folkbokföringslagen framgår att en utlänning som avser att tillbringa i ska folkbokföras, förutsatt att han eller hon har uppehållstillstånd. En person med ett tidsbegränsat uppehållstillstånd kortare än kan därmed komma att anses som inte bosatt inom det landsting personen vistas. Utskottet, som utgår från att regeringen ser över regelverken i denna del, anser det angeläget att frågan får en lösning. När det gäller begreppet vård som inte kan anstå delar utskottet regeringens uppfattning att motsvarande bedömningar som görs beträffande asylsökande bör göras vid tillämpningen av begreppet enligt den föreslagna lagen. Utskottet anser i likhet med regeringen att begreppet inte bör regleras i författning. Det är enligt utskottet lämpligt att lämnar vägledning och förtydliganden om begreppet vård som inte kan anstå. Det finns en skyldighet för hälso- och sjukvårdspersonal att lämna ut uppgifter om huruvida någon vistas på en sjukvårdsinrättning eller inte när det i ett särskilt fall begärs av bl.a. polisen. Utskottet delar regeringens bedömning att denna lagstiftning inte bör ändras.