sou · H0B313 · 2012-03-30 00:00:00 — Några av de uppgifter som Polisens verksamhetsstöd ansvarar för är: drift och utveckling av polisens it-system, förvaltning av polisens loka- ler, diarium, att svara på frågor från allmän- heten, intern och extern kommunikation, trycksaker och webb- plats, ekonomifrågor såsom ekonomiska redovisningar och löner, samt personalfrågor (till exempel rekrytering). bedriver operativ verksamhet inom Riks- polisstyrelsen. bedriver underrättelseledd bekämpning av grov organiserad brottslighet liksom brott med större geografisk spridning och brott med internationella för- tecken. inriktar polisens kriminalunderrättel- setjänst och har nationellt samordningsansvar för bland annat gränskontroll och särskilt personsäkerhetsarbete. Inom finns det nationella underrättelse- centret och nationella kontaktpunkt mot internationella brottsbekämpande organisationer som och Europol. Vidare biträder polismyndigheterna med expertkompetens bland annat genom och polisflyget. Därutöver ansvarar de för polisens utlandsstyrka. Vidare får , enligt beslut av regeringen, genom leda polisverksamhet i fråga om viss närmare specificerad brottslighet, såsom spaning mot och, om det finns särskilda skäl för det, utredning av narkotikabrottslighet, ekono- misk brottslighet och annan brottslighet, om brottsligheten är av särskilt grov beskaffenhet och har riksomfattande karaktär eller internationell anknytning. Säkerhetspolisens uppgift är att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet, bekämpa terrorism och skydda den centrala stats- ledningen. Säkerhetspolisen har också i uppdrag att driva bevak- nings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsledningen eller som har samband med statsbesök och liknande händelser samt annat personskydd i den utsträckning som bestämmer. Syftet med verksamheten är att skydda den svenska Polisens organisation och ledningsstruktur demokratin och dess institutioner, medborgarnas grundläggande fri- och rättigheter samt den nationella säkerheten. En del av Säkerhetspolisens uppdrag innebär således att utreda brott och för denna uppgift har Säkerhetspolisen polisiära befogenheter. Den mest centrala delen av uppdraget är dock att Säkerhetspolisen i egenskap av säkerhetstjänst ska förhindra ovan angivna brottslig- het. För att effektivt kunna fullgöra denna uppgift bedriver myn- digheten säkerhetsunderrättelseverksamhet som syftar till att göra hot- och sårbarhetsbedömningar vilka kan tjäna som underlag för att myndigheten ska kunna vidta åtgärder för att förhindra eller avbryta brottslig verksamhet. i genomför polisens grundutbildning och vidareutbildning. Grundutbildning och viss vidareutbildning utförs även som uppdragsutbildning vid universiteten i och . har en styrelse bestående av högst åtta leda- möter, rikspolischefen medräknad. Förutom rikspolischefen som är ordförande är styrelseledamöterna förtroendevalda och förordnas av regeringen för en bestämd tid.35 Chefen för respektive chefen för ingår i styrelsen när denna handlägger ärenden inom eller Rikskrimi- nalpolisens område. är inte en styrelse i myndighets- förordningens mening utan en styrelse med begränsat ansvar. Med stöd av polisförordningen och instruktion har regeringen undantagit och polismyndigheterna från stora delar av myndighetsförordningens bestämmelser. Bland annat gäller detta bestämmelserna om myndighetens ledning. styrelses ansvar, uppgifter och beslutsbefo- genheter regleras i instruktion. Styrelsen för ska enligt denna instruktion pröva om Riks- polisstyrelsens verksamhet bedrivs effektivt och i överensstäm- melse med syftet med verksamheten. Styrelsen ska biträda rikspo- lischefen och lämna förslag på åtgärder som anses motiverade. Av instruktionen framgår att styrelsen beslutar om: Polisens organisation och ledningsstruktur myndighetens årsredovisning, delårsrapport och budget- underlag, riktlinjer och revisionsplan för internrevisionen samt åtgärder med anledning av internrevisionens iakttagelser och rekom- mendationer, och sådana föreskrifter som riktar sig till enskilda, kommuner eller landsting. Styrelsen ska även nära följa verksamheten vid och utse en eller flera av sina ledamöter att särskilt följa utred- ningar i ärenden om brott av anställda inom polisen.36 Enligt 4 § polislagen utgör varje län ett polisdistrikt. I varje polisdi- strikt finns en polismyndighet. Polismyndigheterna utgör fri- stående myndigheter som ansvarar för ledning och genomförande av polisverksamheten inom sina respektive distrikt. Polisförord- ningen innehåller uppgifter om hur en polismyndighet både lokalt och regionalt får vara organiserad. Varje polismyndighet får inom ramen för dessa bestämmelser besluta om sin inre organisation. Förordningen innehåller också bestämmelser om vem som har beslutanderätt i olika frågor inom polisen samt om den enskilde polisens anställningsförhållande i respektive myndighet. Polismyndigheterna leds av en polisstyrelse och en länspolis- mästare. Polisstyrelserna har formellt sett ett stort ansvar för polis- verksamheten och dess ekonomi genom att de beslutar om verk- samhetsplan och budget samt regelbundet följer upp resultatet. Länspolismästaren har parallellt med detta ett löpande ansvar för både verksamhet och ekonomi. 36 Förordning (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. Polisens organisation och ledningsstruktur Polisstyrelsens roll och uppgifter Varje polismyndighet ska ledas av en polisstyrelse (5 § polislagen). Närmare bestämmelser om polismyndigheternas organisation finns i polisförordningen. Av denna framgår att polisstyrelsen ska bestå av länspolismästaren och högst tretton ledamöter vilka utses av regeringen för en bestämd tid.37 Bland ledamöterna utser reger- ingen ordförande och vice ordförande i polisstyrelsen. Polisstyrelserna får enligt polislagen inrätta en eller flera polis- nämnder som under polisstyrelsen ska leda polismyndigheten inom den eller de delar av polisdistriktet som polisstyrelsen bestämmer. Det är endast polismyndigheterna i och som har inrättat polisnämnder. Det är polisstyrelsen som utser ledamöter och suppleanter i polisnämnden. För att komma i fråga som ledamot eller suppleant i polisstyrelse eller polisnämnd, eller för att få behålla ett sådant uppdrag, fordras att vederbörande är svensk medborgare och är bosatt inom polisdistriktet samt har rösträtt vid val till kommunfullmäktige. Av polisförordningen framgår att ledamöterna i polisstyrelserna bör utses så att erfaren- het av verksamhet blir företrädd. Vidare bör beaktas att de olika delarna av polisdistriktet blir representerade. Vid polismyndigheten får det också finnas närpolisråd och andra organ för samråd och samverkan mellan polismyndigheterna och andra myndigheter eller allmänheten. Polisstyrelsen ska biträda länspolismästaren och föreslå honom eller henne de åtgärder som styrelsen finner motiverade. Länspolis- mästarens ansvar å sin sida är att hålla styrelsen informerad om verksamheten. Polisstyrelsens uppgifter anges i polisförordningen. Till dessa uppgifter hör att se till att polisarbetet bedrivs i överensstämmelse med de prioriteringar och riktlinjer som och regeringen har lagt fast för verksamheten. Styrelsen ska också ansvara för att polisarbetet bedrivs effektivt och uppfyller rättssäkerhetens krav. Styrelsen ska vidare se till att förvaltningen fungerar väl och att verksamheten är organiserad på ett ändamålsenligt sätt och att den samordnas med verksamheten vid andra polismyndigheter. Polis- styrelsen avgör viktiga frågor om planeringen och inriktningen av verksamheten och sådana viktiga frågor som rör organisationen samt beslutar om budgeten. Polisens organisation och ledningsstruktur Polisstyrelsen beslutar också om den arbetsordning som ska gälla vid polismyndigheten. Arbetsordningen ska innehålla de all- männa bestämmelser för arbetet inom myndigheten som behövs utöver polislagen, polisförordningen och andra föreskrifter av rege- ringen och . Polisstyrelsen ska yttra sig i sam- band med att vissa högre befattningshavare ska anställas inom myndigheten. Till uppgifterna hör också att besluta om vad som ska gälla i fråga om planering och uppföljning av polisens arbete. Polisstyrel- sen ska vid planeringen och uppföljningen samverka nära med och, i förekommande fall, med Kustbevak- ningen. Polisstyrelsen får utse en eller flera ledamöter i polisstyrel- sen eller i polisnämnd att särskilt följa utredningar i ärenden enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. och som gäller anställda eller upp- dragstagare vid myndigheten. Styrelsen kan bestämma att en polis- nämnd får ta emot information om hur ärenden som har överläm- nats till åklagare har slutbehandlats. Vad gäller polisnämnderna avgör nämnderna ärenden i den utsträckning som polisstyrelsen bestämmer, liksom frågor som hänskjuts till nämnden av länspolismästaren, av den ställföreträ- dande chefen eller av chefen för det närpolisområde som ingår i nämnden. Polisstyrelsen bör särskilt se till att ärenden delegeras till polisnämnden i den utsträckning som behövs med hänsyn till att polisarbetet ska vara lokalt förankrat. får dock inte avgöra frågor som avser polisledning i särskilt fall. Länspolismästaren är chef för polismyndigheten och utses av rege- ringen. Vid de tre storstadsmyndigheterna, polismyndigheterna i , och , finns också en biträ- dande länspolismästare. Länspolismästaren ansvarar för polismyndighetens verksamhet. Länspolismästaren är som sådan skyldig att vid myndigheten genomföra den interna styrning och kontroll som Rikspolisstyrel- sen ansvarar för.38 38 Se 4,5 och 7 §§ polislagen (1984:387), 2 kap. 1–11 §§ och 3 kap. 1–6 §§ polisförordningen (1998:1558) samt förordningen (1989:773) med instruktion för . Polisens organisation och ledningsstruktur Länspolismästaren ska se till att verksamheten bedrivs effektivt och enligt gällande rätt och de förpliktelser som följer av medlemskap i unionen, att den redovisas på ett tillför- litligt och rättvisande sätt samt att polismyndigheten hushållar väl med statens medel. Länspolismästaren ansvarar för polismyndig- hetens arbetsgivarpolitik enligt 8 § myndighetsförordningen och företräder myndigheten som arbetsgivare. Länspolismästaren ska också hålla polisstyrelsen informerad om verksamheten. Länspolismästaren ska, om inte polisstyrelsen bestämt något annat, se till att de övriga ledamöterna i polisstyrel- sen fortlöpande informeras om sådana ärenden som avses i 3 § för- ordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. och som gäller anställda och upp- dragstagare vid myndigheten. Ledamöterna ska i sådana fall även informeras om hur de ärenden som överlämnats till åklagare har slutbehandlats. Beslut av större vikt får inte fattas inom polismyndigheten i länspolismästarens frånvaro. Utan länspolismästarens medgivande får det inte heller vidtas sådana åtgärder som är oförenliga med de föreskrifter som polismyndigheten meddelat. Utöver strategiska beslut eller andra beslut av större vikt för myndigheten får läns- polismästaren även, i likhet med vissa andra i 3 kap. 8 § polisförord- ningen angivna befattningshavare, fatta beslut om tvångsåtgärder som anges i denna bestämmelse. Polismyndigheternas interna organisation och dess arbetsordning beslutas, som nämnts, av polisstyrelsen. Genom det lokala besluts- fattandet återspeglar myndigheternas skiftande organisation till viss del myndigheternas varierande förutsättningar och syn på hur en ändamålsenlig organisation bör vara utformad. Merparten av lan- dets polismyndigheter är linjeorganisationer eller linje-stabsorgani- sationer.39 Likheter finns mellan hur polismyndigheterna har utfor- mat sin organisation men det finns också exempel på att en viss funktion kan ha olika innehåll och mandat. Storleken på en myn- dighet avspeglar inte val av organisationsform. 39 Med linjeorganisation avses en befälskedja där var och en ansvarar inför endast en över- ordnad chef. När en sådan organisation är kompletterad med ett antal specialistfunktioner talar man om en linje-stabsorganisation. Polisens organisation och ledningsstruktur myndigheterna har dock valt att organisera sig på ett likartat sätt. Vid varje polismyndighet finns en strategisk ledningsgrupp som leds av länspolismästaren och en operativ ledningsgrupp som van- ligtvis leds av en operativ polischef. är en fristående myndighet med som chefsmyndighet. Laboratoriets uppgift är att som opartiskt expertorgan utföra kriminaltekniska under- sökningar i brottmål åt rättsväsendets myndigheter på nationell nivå. Polisens kriminaltekniska verksamhet samordnas av Riks- polisstyrelsen. Laboratoriet har det övergripande ansvaret för kri- minalteknisk utrustning och metodik inom polisväsendet. Labora- är ackrediterat enligt ISO/IEC 17025 för merparten av dess undersökningar. Myndigheten är förlagd till och har runt 295 anställda fördelade på myndighetsledning och stab samt följande fem enheter: DNA-analyser i brottmål samt hantering av DNA-registren. Olika typer av informationsbärare, från handstil och dokument till datorer. Narkotika- och dopningsbeslag, gifter, illegal alkohol samt bevisinstrumentet för alkoholutandningsprov – Evidenzer. Ger support inom it, personal, ekonomi, diarieföring, arki- vering, utbildning och övrig administration. Klassisk kriminalteknik, det vill säga fingeravtryck, fibrer, sko- spår, vapen, inbrottsverktyg, brand, färger med mera. Huvuddelen av de kriminaltekniska undersökningarna utförs för rättsväsendet (polis, åklagare och domstol) i brottmål. Dess- utom utförs uppdragsärenden, det vill säga undersökningar för enskilda uppdragsgivare, andra myndigheter nationellt och inter- Polisens organisation och ledningsstruktur Myndigheten bedriver även forskning, utveckling, information, utbildning samt stöd och service inom hela det krimi- naltekniska området. Internationell samverkan bedrivs bl.a. genom ENFSI:s arbetsgrupper (of ). Om behovet av samverkan Varje polismyndighet ska i princip klara sin egen verksamhet inom ramen för tilldelade resurser. För flertalet av myndigheterna är det svårt att upprätthålla tillräcklig kompetens inom alla de områden som polisverksamheten omfattar. Dagens organisation med 21 polismyndigheter av skiftande storlek kräver långtgående samver- kan för att klara att upprätthålla kostnadseffektivitet och kvalitet i verksamheten. Samverkan mellan polismyndigheterna har skett i olika konstellationer. Samverkan har främst skett med angränsande polismyndigheter eller i de tidigare s.k. förstärk- ningsområdena. Vid särskilda behov har en polismyndighet möjlighet att begära polisförstärkning från en annan polismyndighet. Om de berörda myndigheterna inte kan enas i frågan beslutar . Vid särskilda händelser kan på direkt begäran av en polismyndighet besluta om förstärkning från ett eller flera andra distrikt. En polismyndighet kan också begära förstärkning från Rikspolisstyrelsen.40 Regeringen eller den myndighet som regeringen utser kan också med stöd av förordningen bestämma att en polismyndighet ska bedriva verksamhet utanför sitt distrikt. Samverkan i sju samverkansområden För att skapa effektiva organisations- och ledningsstrukturer i frå- gor av särskild gemensam betydelse har rikspolischefen efter över- enskommelse med länspolismästarna fastställt en indelning av polisverksamheten i sju samverkansområden som gäller sedan den 40 Förordning (1989:773) med instruktion för 8–10 §§. Polisens organisation och ledningsstruktur 1 januari 2009.41 Vilka polismyndigheter som innefattas i respektive samverkansområde framgår av figur 2.2. I kapitel 5 utvecklar kom- mittén hur nuvarande organisation och beslutsbefogenheter begränsar samverkansförmågan. Organisatoriskt har samverkansområdena en i huvudsak likartad utformning. Varje samverkansområde har en strategisk lednings- grupp med deltagande av länspolismästarna och en regional opera- tiv ledningsgrupp med deltagande av operativa chefer. Det före- kommer också deltagande av operativa chefer, stabschefer och informationsansvariga i regionala strategiska ledningsgrupper. I viss utsträckning tillämpas roterande ordförandeskap. I den regionala operativa ledningsgruppen ingår vanligen representanter för krimi- nalunderrättelseverksamheten på lokal och regional nivå. I några fall deltar även och Säkerhetspolisen. Till beslutsorganen har knutits någon form av berednings- och samordningsfunktion. Arbetet utförs antingen med särskilt avde- lade resurser vid en organisatorisk enhet eller som en tilläggsupp- gift vid en polismyndighet. Den mest utvecklade funktionen är den som har skapats inom ramen för Sydsamverkan där deltagande polismyndigheter har bildat ett särskilt sekretariat med en fast bemanning om tre personer. Sydsamverkan har valt att även inkludera polisens förtroende- mannaorganisation i strukturen för sin regionala samverkan. Övriga samverkansområden inkluderar förtroendemannaorgani- sationen på olika sätt, bland annat genom deltagande i den regio- nala strategiska ledningsgruppen eller genom information från länspolismästaren. Samverkansområde Bergslagen, som omfattar polis- myndigheterna i , och län har tillskapat en regional samverkansgrupp som, förutom polisen, även innefattar regionens länsstyrelser. Gruppen benämns Samhällsråd SWT. 41 , 2009. Beslut om indelning av polisen i samverkansområden(STA-124- 898/09). Polisens organisation och ledningsstruktur Polisens organisation och ledningsstruktur Finansiering av samverkansområdenas verksamhet sker på olika sätt. Såväl kostnadsfördelning som bärande av egna kostnader före- kommer. I vissa samverkansområden finns uttryckliga överens- kommelser om kostnadsfördelning. En vanlig lösning är att gemen- samma kostnader för samverkan belastar en myndighet med samma andel som myndighetens anslag utgör av samverkansområdets totala anslag. En annan vald lösning är att kostnaderna delas lika om inte annat har bestämts i en särskild överenskommelse om sam- verkan. Tillfälliga och begränsade förstärkningsrörelser bekostas van- ligen av den förstärkande myndigheten medan ersättning för mer- kostnader, rörliga kostnader eller reella kostnader utgår vid mer omfattande förstärkningsrörelser. Det förekommer också att en polismyndighet erbjuder andra polismyndigheter att köpa tjänster såsom myndighetsjuridik, tek- nikspaning och telefonitjänster. Ett sådant samarbete behöver inte omfatta samtliga myndigheter i ett samverkansområde. Den köpande myndigheten betalar det uppskattade värdet för tjänsten. Förekomsten av styrdokument är mycket varierande. Även det sakliga innehållet varierar i stor utsträckning. Ett vanligt förekom- mande styrdokument är generella inriktningsdokument för sam- verkans omfattning och innehåll. Styrdokumentet kan avse de reg- ionala strategiska och operativa ledningsgrupperna men även andra delar av samverkan. Vad gäller grov organiserad brottslighet har samverkan utvecklats i och med att en överenskommelse undertecknades mel- lan , Kriminalvården, Kronofogden, Kust- bevakningen, , , , och . Organisationen för sats- ningen består av två råd, ett kansli, ett nationellt under- rättelsecenter, åtta regionala underrättelsecenter och nio aktions- grupper. Polisens organisation och ledningsstruktur består av de nio samverkansmyndigheternas che- fer samt Rikskriminalchefen som föredragande. Rådets huvudupp- gift är att fatta beslut om den strategiska inriktningen för sats- ningen. Rådet sammanträder och ordförande är rikspolischefen. Från Nationella underrättelsecentret beställer en myndighetsgemensam lägesbild av den grova organiserade brottsligheten. I ett vidare perspektiv är läges- bilden också ett viktigt steg i det långsiktiga arbetet med att öka svenska myndigheters förmåga att gemensamt beskriva och bekämpa grov organiserad brottslighet. Utifrån lägesbilden tas ett årligt strategiskt inriktningsbeslut fram. Beslutet fastställs av och är styrande för verksamheten i Operativa rådet. Beslut fattas alltid i konsensus. Operativa rådet består av höga operativa chefer från samma myn- digheter som är representerade i . Fyra av myn- digheterna (, , Åklagar- myndigheten och Polisen) har utökad representation i rådet. Representanterna i Operativa rådet har mandat att fatta operativa beslut för sin myndighet. Eftersom polismyndigheterna i rådet är representerade av företrädare för varje samverkansområde samt , som ordförande, innebär detta att konsensus måste uppnås mellan dessa företrädare för att fatta beslut om och genomföra gemensamma insatser tillsammans med övriga myndig- heter, som deltar i den satsningen mot den grova organiserade brottsligheten. och Operativa rådet har ett kansli som ansvarar för att bereda de ärenden som ska behandlas och beslut som ska fattas. De nio särskilda aktionsgrupperna är administrativt och fysiskt inplacerade vid åtta polismyndigheter och vid . Aktionsgrupperna ska verka nationellt och flexibelt och i princip uteslutande arbeta i insatser beslutade av Operativa rådet. Aktions- grupperna består av totalt 200 polisanställda. Polisens organisation och ledningsstruktur Ett nationellt underrättelsecenter (NUC) Det nationella underrättelsecentret finns hos och består av personal från samverkansmyndigheterna utom . Dessutom finns och representerade i underrättelsecentret. Centret består av en strategisk analysfunktion och en kommande operativ underrättelsefunktion. Samordning och utveckling av centret sker genom en arbetsgrupp med representanter från de medverkande myndigheterna. Regionala underrättelsecenter (RUC) Regionala underrättelsecenter finns på åtta platser i landet. De är placerade i , , , , , , och . Det finns två regionala under- rättelsecenter i det norra samverkansområdet och ett i vart och ett av de övriga samverkansområdena. Underrättelsecentren har fun- nits olika länge och verksamheten har kommit olika långt. Verk- samheten är under utveckling och det pågår ett gemensamt arbete med att ta fram ett ramverk vad gäller metodutveckling, samsyn och samordning. I regionala underrättelsecentret ingår , Åklagar- myndigheten, , , Kriminal- vården, Kronofogden, och . Försäk- ringskassan tillkom . Även andra myndigheter deltar i arbetet efter utvärdering och beslut i respektive regionala under- rättelsecenter. Bland annat har Arbetsförmedlingen och Finanspo- lisen pekats ut som viktiga att samarbeta med. Rikspolischefen beslutade att inrätta en nationell resurs med cirka 150 poliser där fokus ska ligga på bekämpning av mängdbrott och ordningsstörningar.42 Detta ska ses som ett första steg i utvecklingen mot en nationell ledning och samordning av mängdbrott inklusive seriebrottslighet utifrån nuvarande mandat. En nationell operativ ledningsgrupp har bildats 42 , 2011. A-121-754/11. Polisens organisation och ledningsstruktur för uppdraget där chefen för är ordförande. Representanter från respektive samverkansområde ingår också. Utifrån dagens polisorganisation och med begränsade mandat att leda polisverksamhet kan en sådan operativ ledningsgrupp enbart i konsensus fatta beslut. Polisens kontaktcenter är en nationell verksamhet som funnits . Uppgiften är att ta emot anmälningar, tips och upplys- ningar som kommer in via det gemensamma telefonnumret 114 14. Kontaktcentret hanterar även de polisanmälningar som kommer in via polisens webbplats, . Verksamheten bedrivs vid de sju polismyndigheterna i , , , , , och . De tre sistnämnda enheterna har, till skillnad från övriga enheter, även öppet . Samtliga enheter ansvarar gemensamt för hela landet. Samtalen fördelas inte efter någon geo- grafisk princip utan först tillgängliga operatör besvarar samtalet oavsett var detta kommer ifrån. Efter granskning av förundersök- ningsledare vid något av de sju kontaktcentren överförs anmälan till berörd polismyndighet.