sou · H0B374 · 2012-11-09 00:00:00 — Hur ska man förstå begreppet främlingsfientlighet som är själva utgångspunkten för utredningen. Jag för också ett resonemang om vad som kan synas vara uttryck för främlingsfientlighet men som inte nöd- vändigtvis behöver vara det (2.1–2.2). Därefter diskuterar jag vem som betraktas som främling och under vilka omständigheter främlingsfientlighet kan utvecklas hos individer och i samhällen (2.3–2.4). Främlingsfientlighet förutsätter en indelning av män- niskor i kategorier där några pekas ut som främlingar. Jag diskuterar aspekter på kategoriindelning (2.5). Därefter tar jag itu med begreppet etnicitet, ett begrepp som har orsakat mycket diskussion och där även forskare har skilda uppfattningar (2.6). Jag belyser svensk etnicitet och kultur och visar att svenskhet i sig är en rik mångfald. Att förstå det är viktigt för att förstå mångfalden också i andra etniska grupper och kulturer. Bilden av personer med utländsk bakgrund skapas ofta av schablonmässiga föreställningar som kan spridas genom till exempel massmedier. Jag ger exempel på det (2.7). Därefter gör jag en tillbakablick i historia för att visa att främlingsfientlighet har varit ett viktigt inslag också i vårt land (2.8). Avslutningsvis sammanfattar jag kapitlet (2.9).1 2.1Vad avses med främlingsfientlighet? I direktiven konstateras att det finns en rad olika definitioner av begreppet främlingsfientlighet. Det kan ses som ett avstånds- tagande från eller fientlighet mot främlingar, som kan komma till uttryck i en negativ attityd – missaktning eller rent av hat – mot vissa personer på grund av etnisk tillhörighet eller religiös eller kulturell bakgrund. Företeelser som antisemitism, islamofobi, afrofobi och antiziganism omfattas av uppdraget. Avgörande i sammanhanget är om det är fråga om ideologier, uppfattningar och värderingar som står i strid med principen om alla människors lika värde. Till detta kan läggas att främlingsfientlighet naturligtvis kan ta sig uttryck inte bara i attityder utan också i handlingar, till exempel diskriminering eller våld. Det är inte bara själva begreppet främlingsfientlighet som kan definieras olika. Det finns också andra begrepp som ibland används för att uttrycka ungefär samma sak. Framförallt används begreppet rasism i många sammanhang. En statlig utredning, som 1989 presenterade betänkandet Mångfald mot enfald (SOU 1989:13–14), kallades Kommissionen mot rasism och främlingsfientlighet.2 En arbetsgrupp inom studerade förekomsten av rasistiskt och främlingsfientligt våld (Ds 1998:35). delar på regeringens uppdrag ut projektbidrag till verksamheter mot rasism och intolerans. 1Jag vill särskilt tacka tre personer som på olika sätt har bidragit till den analys som följer. har i en liten bok med titeln på ett utmärkt sätt fångat en debatt som är mycket omfattande. Hon har också läst ett tidigare utkast till kapitlet och kommit med konstruktiva synpunkter. läste och gav omfattande och värdefulla kommentarer till en PM i ämnet som jag skrev i inledningen av utredningsarbetet. har vid ett personligt möte och genom ett antal artiklar hjälpt mig att förstå vad kultur är. Jag vill särskilt nämna en artikel , When culture is everywhere: Reflecions on a favorite concept. 2Kommissionen arbetade 1987–1989 och leddes av dåvarande ordföranden i (1941–1998), sedermera integrationsminister 1994–1998. används ganska ofta begreppet rasism, till exempel i den bilaga till utredningen som har författats av doktorand från . Vissa organisationer som arbetar brett mot främlings- fientlighet har ordet rasism i sina organisationsnamn, såsom och Ungdom mot rasism. Begreppet rasism utgår ursprungligen från en indelning av människor i raser. En sådan indelning började göras under 1700- talet och den svenske botanikern var en av dem som bidrog härtill.3 Rasindelningen utgick från yttre kännetecken hos människor, till exempel hudfärg, men raserna tillskrevs därutöver ofta olika egenskaper. Dessa egenskaper utgjorde i sin tur grund för en rangordning av raserna där den vita rasen ofta tillskrevs de bästa egenskaperna och den svarta de sämsta. Det är detta ideologiska synsätt som brukar kallas rasism. Rasismen har varit en framträdande officiell ideologi i till exempel Nazityskland, i i och i apartheidpolitikens (Fredrickson 2005). I vissa kretsar har indelning av mänskligheten i raser kommit att ersättas av en indelning i etniska grupper – grupper med samma geografiska ursprung, liknande historiska erfarenheter, samma språk, samma religion, samma kultur eller liknande. Särskilt har indelningen av grupper efter kulturella särdrag av vissa uppfattats som betydelsefull. De anser att människor som växer upp i en viss kultur blir så präglade av den att den stämpeln aldrig kan tvättas bort. Detta synsätt kallas ibland kulturell rasism4 eftersom det starkt påminner om den traditionella rasismens. Jag återkommer i avsnitt 2.6 till frågor om etnicitet och kultur. Som tidigare konstaterats är det vanligt att de som delar in mänskligheten i raser också rangordnar raserna. Detsamma gäller ofta dem som hävdar att mänskligheten är indelad i tydligt definierade kulturer. Det bör dock framhållas att det är möjligt att förespråka en sådan indelning av mänskligheten utan att den 3Carl (1707–1778) var professor i medicin vid . Han lade grunden för den moderna nomenklaturen inom biologin och den moderna systematiken som grupperar växter och djur. 4Uttrycket kulturell rasism kan sannolikt spåras tillbaka till den franske sociologen som skrivit om rasism utan raser och den brittiske socialantropologen , som kanske är mest känd för sin bok (källa: , ). förenas med någon rangordning. Generellt gäller dock att de som tror på en sådan indelning misstror blandning av kulturer och raser. De hävdar alltså ett slags isärhållandets princip. Begreppen främlingsfientlighet och rasism används alltså ofta parallellt. Rasism kan användas på sätt som inte nödvändigtvis är kopplade till biologiska skillnader mellan människor. Begreppet vardagsrasism används till exempel ofta för att beteckna olika former av diskriminering av främlingar i vardagslivet (Essed 1991). Begreppet racism på engelska har en sådan vidare mening. Ett annat begrepp som används i detta sammanhang är xenofobi (eng. xenophobia), som närmast kan översättas med främlingsrädsla. I sägs xenofobi vara en intensiv, irrationell rädsla för främlingar, vilken kan bidra till etniska fördomar och invandrarfientlighet. Ytterligare ett begrepp som används är institutionell eller strukturell rasism. Begreppet fick ett starkt genomslag i i den granskning som skedde av polisens agerande efter mordet på en ung svart man, . Utredningen fann att problemet inte berodde på enstaka rötägg som hyste agg mot svarta utan på att poliskåren präglades av institutional racism. I direktiven till en svensk statlig utredning om strukturell diskriminering definieras begreppet som regler, normer, rutiner, vedertagna förhållningssätt och beteenden i institutioner och andra samhällsstrukturer som utgör hinder för etniska och religiösa minoriteter att uppnå lika rättigheter och möjligheter som majoriteten av befolkningen har. Det framhölls också att sådan diskriminering kan vara synlig eller dold och att den kan ske avsiktligt eller oavsiktligt (SOU 2005:56:21, 23).5 Synlig och avsiktlig diskriminering är förbjuden i svensk lag. Det kan vara svårare att upptäcka och åtgärda den som är dold och oavsiktlig och det får sägas vara framförallt den, som avses med termen institutionell rasism: lagar som leder till diskriminerande effekter eller förhållningssätt som hos företag eller institutioner sitter i väggarna. 5 Särskild utredare var juristen , som också har varit ledamot i denna utrednings expertgrupp. Betänkandet från hans utredning hade titeln – strukturell diskriminering i (SOU 2005:56). Den ovan nämnda Kommissionen mot rasism och främlings- fientlighet menade att: rasism kan beskrivas som en föreställning om den egna gruppens överlägsenhet och en uppfattning om att det finns biologiska skillnader mellan folkgrupper som gör det motiverat att dela in dessa i mer eller mindre värda. Främlingsfientlighet betecknar känslor som, i varierande styrka, innebär ovilja, rädsla inför eller hat gentemot andra etniska grupper. (SOU 1989:13:19) Kommissionen skiljer här tydligt på rasism och främlingsfientlig- het. Rasism hör ihop med biologi medan främlingsfientlighet handlar om känslor mot etniska grupper. , professor i idéhistoria på , har i en skrift framtagen på uppdrag av Mångkulturellt Centrum i (se 5.2.2), påpekat att en nackdel med kommissionens definition av främlings- fientlighet är att den stannar vid känslor. Vi måste, menar han, utgå ifrån att det finns en främlingsfientlighet, som också manifesteras i tal, skrift eller handling, och att det finns en ideologiskt grundad främlingsfientlighet, som inte utgår från biologiska föreställningar. Hans slutsats blir: Om den rent känslomässiga nivån betecknas med någonting annat, till exempel främlingsskräck, kunde ordet främlingsfientlighet tjäna som ett paraplybegrepp för olika former av generaliserad intolerans. Begreppet skulle då innefatta rasismen som en av sina under- avdelningar, vid sidan av religiös intolerans och etniska fördomar riktade mot bestämda folk. (Skovdahl 1999:27) Den amerikanska historikern har gjort en ofta använd definition av anti-semitism (mina markeringar för att göra inne- hållet tydligare): Antisemitism är en bestående, latent struktur av föreställningar fientliga mot judar som kollektiv, vilka på det individuella planet manifesteras som attityder, i kulturen som myter, ideologi, folkliga traditioner och bildspråk och i handlingar som social eller legal diskriminering, politisk mobilisering mot judarna och kollektivt eller statligt våld, vilket leder och/eller syftar till att fjärma, driva bort eller förinta judarna just för att de är judar. (Här citerad från 2010:369) Med vissa modifieringar kan den definitionen också tillämpas på främlingsfientlighet. Med Skovdahls resonemang skulle alltså främlingsfientlighet förstås som ett paraplybegrepp för alla former av generaliserad intolerans, det vill säga intolerans riktad mot hela grupper. Främlingsfientligheten kan således avse såväl rasism i biologisk eller kulturell mening som religiös intolerans. Den kan med Feins definition ta sig uttryck i attityder, kulturella föreställningar och handlingar, där handlingarna kan vara såväl diskriminering som våld. Jag tolkar direktiven så att det är en sådan bred definition av främlingsfientlighet och liknande former av intolerans som avses. Främlingsfientlighet är således generell intolerans mot grupper som betraktas som främlingar snarare än mot individer. konstaterar att det visserligen ofta är en individ, a, som diskriminerar en annan individ, b. Men när a diskriminerar b är det inte nödvändigtvis mot den enskilde individen b som handlingen främst är riktad. Den är snarare riktad mot individen b som före- trädare för den etniska gruppen B. Och a handlar inte bara som enskild individ utan som företrädare för den etniska gruppen A, inte bara i sina egna ögon utan också i b:s. Konflikten mellan A och B utspelar sig till stor del mellan individerna a och b, men inte som en personlig konflikt dem emellan utan på ett symboliskt plan där a och b är symboler för A och B (1981:426). Främlingsfientlighet används i direktiven till utredningen och jag kommer att använda det genomgående i denna utredning. Det måste framhållas att begreppet främling inte är oproblematiskt. Det förutsätter att sådana existerar och är annorlunda än oss, som inte är främlingar. Användningen av begreppet kan bidra till att låsa fast relationerna mellan grupperna. I själva verket – som kommer att utvecklas i det följande – är det främmande något i hög grad rörligt. Det upprättas genom aktiv handling och är inget naturligt. 2.2Vad är inte (nödvändigtvis) främlingsfientlighet? Som jag strax ska utveckla är själva grunden för främlingsfientlighet indelningen av individer i kategorier. Främlingsfientlighet är när en grupp tillskriver en annan grupp, som betraktas som främlingar, vissa kollektiva negativa egenskaper. Innebörden kan tyckas klar, men likväl råder ibland osäkerhet om vad som är tillåtet att tycka om främlingar eller främmande kulturer utan att det kan anses vara främlingsfientlighet. Låt mig ge några exempel på sådana frågor som kan komma upp. Det förekommer naturligtvis att sådana som uppfattas som främlingar, till exempel personer med bakgrund i ett annat land, begår kriminella handlingar. Att anse att dessa personer bör åtalas, dömas och straffas, precis som svenskar som begår motsvarande brott, har naturligtvis ingenting att göra med främlingsfientlighet. Däremot är det främlingsfientlighet om man därför att en individ med ett visst ursprung beter sig kriminellt dömer alla andra med samma ursprung. Ett sådant synsätt kan till exempel leda till slutsatsen att alla i den etniska gruppen ska utvisas ur , eller att alla ur gruppen som söker asyl i ska få avslag. Det är en främlingsfientlig ståndpunkt. Jag ska återkomma till hur kulturer formas och förändras, men det finns kulturyttringar som kan vara specifika för en kulturkrets. Författaren har i något sammanhang konstaterat att midsommarstången är en import från och att var ett sicilianskt , men att det bara är vi i som dansar små grodorna runt stången och låter skrida fram med ljus i hår. Det kan ses som exempel på sådana specifika svenska kultur- yttringar. Vi tvingas ibland värdera kulturyttringar som kommer till uttryck i andra länder eller inom grupper i som har utländsk bakgrund. Så länge det handlar om motsvarigheter till små grodorna och ljuskrona är det naturligtvis inget problem, men det kan vara allvarligare än så. När man ska värdera företeelser i olika kulturer, den egna och andras, är det alltid en fördel om man kan luta sig mot normsystem om vilka världssamfundet kunnat enas, till exempel FN:s mänskliga Brott mot dessa kan vi utan vidare fördöma. Men detta internationella regelverk ger oss inte alltid den ledning vi kan behöva. När vi ska värdera kulturföreteelser är det ofrånkomligt att vi anlägger vad som brukar kallas ett etnocentriskt perspektiv, det vill säga att våra egna värderingar blir måttstock. Självklart ska vi försöka komplettera detta perspektiv med att se saken även ur andras, men ibland uppstår en konflikt mellan perspektiven och vi tvingas välja. Dödsstraffet kan ses som ett exempel på en kulturyttring där FN:s mänskliga rättigheter inte hjälper oss att ta ställning. Det har helt enkelt inte varit möjligt att internationellt enas om hur man ska se på dödsstraff. Majoriteten av jordens befolkning lever i länder där man tillämpar dödsstraff, till exempel i , och . I EU-länderna har dödsstraffet avskaffats. I av- skaffades dödsstraffet 1921 och 1973. De flesta invånare i fördömer dödsstraff. Det kan av andra uppfattas som uttryck för ett etnocentriskt perspektiv, men är med de värderingar som är förhärskande i ett rimligt ställnings- tagande. Vi tillåter oss också fördöma att dödsstraff fortfarande tillämpas i andra länder. Hedersvåld och barns rättigheter Med invandringen har vissa kulturyttringar kommit till , som har varit tämligen okända här, till exempel hedersvåld, könsstympning och användning av slöjor. Företeelserna väcker betydande uppmärksamhet även om de är ovanliga bland grupper och individer som invandrat till . Eftersom de syns i debatten finns det dock skäl att kommentera dem. Den hederskultur som inte är ovanlig i , Nord- och på är ett exempel ().6 Vi har haft flera uppmärksammade fall av hedersvåld i och under- sökningar visar att ett stort antal unga människor lever under vad som brukar kallas hedersförtryck (2009). Heder som motiv för våldshandlingar ses i inte som någon förmildrande omständighet, i motsats till vad som gäller i 6 (red) och medförfattare analyserar i Hedersmord – av hederskulturer på ett intresseväckande sätt vilken roll hedern har spelat i den svenska historien och jämför med den speciella ställning hedern har i så kallade hederskulturer. vissa länder i till exempel (2009).7 Detta förhållningssätt träffar i praktiken i första hand vissa individer med bakgrund i de nämnda geografiska regionerna. Det kan naturligtvis uppfattas som ett uttryck för institutionell diskriminering och främlingsfientlighet. Men är det ett rimligt synsätt? Jag anser inte det. Här står olika principer mot varandra. Utgångspunkten i är att människor har rätt att leva sitt eget liv så länge de inte inskränker andras frihet att leva sitt. I hederskulturen däremot begränsas individens frihet av gruppens, familjens, vilja. De fall som uppmärksammas handlar om konflikter inom familjer eller grupper. Gruppens intressen står i strid med enskilda individers, ofta unga flickors och pojkars. Att motarbeta hedersvåld är att ta ställning för dessa individers rättigheter på bekostnad av gruppens, inte för svenskars intressen på bekostnad av vissa främlingars. Min slutsats är att det måste vara möjligt att diskutera lagar och regler i som i högre grad berör personer med utländsk bakgrund än med svensk utan att det nödvändigtvis ses som ett uttryck för institutionell diskriminering eller främlingsfientlighet. har en statlig utredning föreslagit ett skärpt förbud mot barnäktenskap i (SOU 2012:35). Det kan inte rimligen ses som ett uttryck för främlingsfientlighet. En viktig utgångspunkt när lagar och regler som rör barn ska läggas fast är för svensk del och dess uppmaning: Vid alla åtgärder som rör barn, vare sig de vidtas av offentliga eller privata sociala välfärdsinstitutioner, domstolar, administrativa myndigheter eller lagstiftande organ, skall barnets bästa komma i främsta rummet. (2011). Men ytterst blir det även här en fråga om tolkningar. Vad är barnets bästa? Vi har i med utgångspunkt i bland annat denna princip förbjudit könsstympning av småflickor. Men de föräldrar som initierar detta ingrepp på sina döttrar gör det inte därför att de vill dem illa, utan just därför att de vill sina barns bästa. Det är alltså inte grundprincipen som konflikten gäller utan tolkningen av vad som är flickornas bästa. Vi tillåter oss i detta fall sätta oss över föräldrarnas tolkning och tillämpa den vi anser vara mest rimlig. Inte heller det kan ses som främlingsfientlighet. 7 är jordansk journalist, feminist och MR-aktivist. Hennes bok name of honour handlar om det förslag som hon och andra, med stöd av bland annat kungahuset i , lagt fram om en förändring av strafflindringsreglerna i lagstiftningen då våld begås för att rädda hedern på förövaren eller dennas familj. En livlig diskussion pågår i och delvis också i om kvinnors användning av huvudduk och slöja. Den princip som gäller i är att alla har rätt att klä sig som de vill om inte annat krävs av arbetsskyddsskäl eller liknande. I och vissa andra europeiska länder har man gått längre än så och förbjudit inte bara heltäckande slöja utan också huvudduk i bland annat offentliga skolor. fanns ett liknande förbud också i , men det har numera hävts. Även i har mer restriktiva regler diskuterats. Så länge det rör sig om objektiva skäl, till exempel säkerheten på arbetsplatser, borde restriktioner kunna accepteras utan att det kan ses som uttryck för främlingsfientlighet. Om man går därutöver hamnar man snabbt i en gråzon. Att det har funnits inslag av främlings- fientlighet i den franska debatten och beslutet råder det knappast någon tvekan om (Wallach 2007). Restriktiv invandringspolitik och ambitiös integrationspolitik ? Att vara tveksam till invandring generellt behöver inte nöd- vändigtvis vara ett uttryck för främlingsfientlighet. Om man bedömer att invandring är negativt för landets ekonomi eller för miljön kan skälen vara andra än främlingsfientlighet. Miljövänner kanske stödjer gränskontroller därför att de tror att fler invandrare skulle innebära en påfrestning på miljön. Fackföreningar kan känna oro för effekterna på medlemmarnas jobb, svarta och vita. Andra kan oroas för att invandring skulle underminera den finansiella basen för traditionella välfärdssystem, som garanterar fria eller subven- tionerade förmåner och tjänster till människor på basis av boendeland snarare än av inbetalda skatter och avgifter. De som har dessa upp- fattningar kan vara främlingsfientliga eller inte, men uppfattningarna i sig är det inte. (Legrain 2006:247) Det är möjligt att förespråka en restriktiv invandrings- politik och en ambitiös integrationspolitik. Statsvetarna , professor, , forskare, bägge vid , och , lektor vid University of , , har i en artikel beskrivit hur svensk social- demokrati (SAP) har drivit en sådan politisk linje: Trots att SAP har varit generöst när det gäller stöd till dem som har fått uppehållstillstånd har dess politik med avseende på öppna gränser genomgående varit restriktiv. (et al ) Huruvida en restriktiv inställning till invandring är kopplad till främlingsfientlighet eller inte beror således på motiven. I till exempel opinionsundersökningar är de sällan explicita. Därför är komplexa och problematiserande undersökningar av attityder, värderingar och agerande det närmaste vi kommer sanningen (mer om det i nästa kapitel). Det kan dock konstateras av den kombination av åsikter som socialdemokraterna enligt forskarna ger uttryck åt är mindre vanlig på individplanet. I regel finns ett samband mellan att vara negativ till invandring och att se människor med utländsk bakgrund som ett hot mot svensk ekonomi, kultur och samhälle (2012). Det kan ses som ett uttryck för främlingsfientlighet. Med denna utblick hoppas jag att jag gett en bild av hur man kan se på främlingsfientlighet i förhållande till några aktuella debatt- frågor. 2.3Vem är främling? I en klassisk artikel diskuterar begreppet främling.8 Han är inte intresserad av främlingar i betydelsen de som kommer och går , utan den som kommer och stannar (Simmel 1981:149). Han skriver vidare: Främlingen är nära och fjärran; det följer av att relationen grundas bara på en allmänmänsklig likhet. Men mellan de båda elementen uppstår en speciell spänning, då medvetandet om, att bara ha det överhuvudtaget allmänna gemensamt, ger en speciell betoning åt det, som inte är gemensamt. Vad beträffar den som kommer från ett främmande land eller en främmande stad eller tillhör en främmande ras, är detta återigen inga individuella egenskaper, utan det rör sig om en främmande härkomst, som är, eller kunde vara, gemensam för många främlingar. 8 (1858–1918), tysk filosof och sociolog, verksam i och . Hans text Främlingen är klassisk inom samhällsvetenskap. Det återfinns på svenska i boken Hur är samhället möjligt? egentligen inte heller som individer, utan som främlingar av en bestämd typ. (Simmel 1981:154) Främlingsfientlighet förutsätter att några ur betraktarens – den fientliges – perspektiv definieras som avvikande. Det förutsätter med andra ord en kategorisering av människor baserad på denna avvikelse. Den kan handla om sådana saker som härkomst, utseende, beteende, språk eller trosuppfattning. Främlingen finns mitt ibland oss, men sticker ut på något sätt. Förhållningssättet till det som betraktas som annorlunda kan variera. Det kan väcka vår nyfikenhet och sympati, men också skapa osäkerhet och rädsla. Många menar att det är en naturlig reaktion att känna en viss spänning eller oro inför det okända. Om främlingen väcker vår nyfikenhet vill vi ta reda på mer. Men om vi har en förhandsuppfattning om hurudana alla individer är från främlingens land, kultur eller religiösa grupp kanske vi inte tycker det mödan värt att göra det. Vi kan, som Simmel skriver, uppfatta främlingen mer som en bestämd typ än som en individ. Många förknippar främlingar med personer med ursprung i andra länder. Men främlingen kan också vara en person som är född mitt ibland oss, till och med vara en av oss.