sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — För att minska sårbarheten krävs även att skolan bygger upp strukturer och rutiner för denna samverkan. (avsnitt 8.5) De bestämmelser och de riktlinjer som finns om studie- och yrkes- vägledning är generellt formulerade. Jag anser inte att det finns anledning att ytterligare precisera bestämmelserna, trots att åtagandet för gymnasiesärskolans studie- och yrkesvägledning i praktiken är mer långtgående än i gymnasieskolan. föreslås i stället ges i uppdrag att omarbeta de allmänna råden med kommentarer om studie- och yrkesvägledning och därvid belysa de särskilda krav som ställs på denna i grundsärskolan och i gym- nasiesärskolan. Detta är särskilt betydelsefullt med tanke på de kommuner där gymnasiesärskolan har liten omfattning och kun- skap kan saknas om de särskilda krav som ställs på studie- och yrkesvägledningen i just gymnasiesärskolan. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå (kapitel 9) Personer med utvecklingsstörning ska liksom andra ha möjlighet till fortsatt lärande och utveckling i vuxen ålder. Här har den sär- skilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå en roll vid sidan om exempelvis folkhögskolan och kursverksamheten. Behovet av att bygga ut denna utbildning är stort då många vuxna med utveck- lingsstörning inte har tillgång till, eller mycket begränsad tillgång till, fortsatt lärande och utveckling motsvarande den som finns för övriga i befolkningen. För den som har förutsättningar ska det enligt min uppfattning vara möjligt att fullfölja sina studier från gymnasiesärskolan. I stort sett alla ämnen från gymnasiesärskolan och gymnasiesärskole- arbetet, föreslås därför få förekomma i den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. För att öka flexibiliteten i utbild- ningen ska dessutom få förekomma andra kurser på en nivå som motsvarar den utbildning som ges i gymnasiesärskolan, t.ex. i form av orienteringskurser. Det är också angeläget att den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå erbjuder yrkesinriktad utbildning. Det ska vidare vara möjligt att under vissa omstän- digheter ta emot elever på träningsnivå inom den särskilda utbild- ningen för vuxna på grundläggande nivå, trots att eleven har tidiga- re skolbakgrund. Jag föreslår också att den särskilda utbildningen för vuxna på gym- nasial nivå indelas i kurser och poäng, med samma antal gymnasie- särskolepoäng som motsvarande kurs i gymnasiesärskolan. Det ska också vara möjligt att inrätta delkurser inom utbildningen på motsvarande sätt som det är möjligt på grundläggande nivå. Någon särskild examen föreslås inte för den särskilda utbild- ningen för vuxna på gymnasial nivå. Däremot ska det vara möjligt för en elev som genomför eller fullföljer en gymnasiesärskoleut- bildning att få ett examensdokument motsvarande det för gym- nasiesärskolan. Jag föreslår vidare att störst behov tas bort som urvalsgrund inom den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Vid urval till utbildningen ska i stället företräde ges, i den ordning som anges nedan, till en sökande som inte tidigare deltagit i motsva- rande utbildning, önskar fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad individuell studieplan, önskar fullfölja studier som påbörjats inom gymnasiesärskolan, behöver utbild- ningen för pågående yrkesverksamhet, eller behöver utbildningen för planerat eller kommande yrkesval. Behoven av särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå är långt ifrån tillgodosedda. För att stödja utvecklingen av verksam- heten bör ges i uppdrag att ta fram allmänna råd och lärande exempel som riktas såväl till förvaltnings- och ledningsnivå som till den pedagogiska verksamheten inom den särskilda utbild- ningen för vuxna på gymnasial nivå. Jag föreslår dessutom att ett tidsbegränsat stimulansbidrag avsätts för perioden –2014 till kommuner som satsar på att utveckla utbildningen inom den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Implementering samt uppföljning och utvärdering (kapitel 10) föreslås få i uppdrag att genomföra implementerings- insatser som ska nå huvudmän, rektorer, lärare och annan personal i verksamheterna inför reformeringen av gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Imple- menteringen av reformerna ska också följas löpande för att de jus- teringar som eventuellt behövs av insatserna ska kunna göras på det lokala planet. Jag föreslår dessutom att reformerna ska följas upp och utvärde- ras med avseende på om de leder till avsedd utveckling inom gym- nasiesärskolan respektive den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Denna bör inriktas på t.ex. hur väl gymnasiesär- skolan lyckas att ta emot och möta elever med mycket olika förut- sättningar på de nationella programmen. Konsekvenser av utredningens förslag (kapitel 11) De förslag som lämnas till en förändrad programstruktur för gym- nasiesärskolan innebär ingen radikal förändring ur ett jämställd- hetsperspektiv. Liksom i gymnasieskolan finns program som sär- skilt attraherar antingen de unga männen eller de unga kvinnorna. Det behövs dock liksom för gymnasieskolan medvetna strategier för att inte den gymnasiala lärlingsutbildningen ska bli en utbild- ning främst för de unga männen. De förslag som lämnas för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå har inga uppen- bara jämställdhetsperspektiv. Utredningen har medvetet beaktat barnperspektivet i sitt arbete. I mina förslag om den framtida gymnasiesärskolan läggs vikt vid att elever i gymnasiesärskolan ska ha tillgång till fler alternativa utbild- ningsvägar än de har , i form av olika program samt genom att det ska finnas möjlighet till riksrekryterande utbildning och gym- nasial lärlingsutbildning inom gymnasiesärskolan. Stor vikt har även lagts vid att övriga system, som att få söka och bli mottagen på en utbildning, ska stödja elevernas möjlighet att välja utbildning samt att reglerna ska vara likvärdiga med de som gäller för gym- nasieskolan. De kostnadskonsekvenser som har beräknats för kommunerna respektive för staten är relativt begränsade. För kommunerna innebär de direkta konsekvenserna av förslagen fullt genomförda en besparing. Indirekt kan dock kostnaderna för LSS öka med uppskattningsvis . För staten är de stora posterna det tidsbegränsade stimulansbidraget till den särskilda ut- bildningen för vuxna om totalt , eller 10 mil- joner kronor , samt kostnader för implemen- tering på totalt . Den föreslagna utredningen om ett kompletterande system för bidrag till boende och resor till och från studieorten för att elever i gymnasiesärskolan ska kunna göra val av utbildning på likvärdiga grunder som elever i gymnasieskolan kan komma att få kostnadskonsekvenser för kommunerna eller staten. Dessa måste dock beräknas av denna senare utredning. Sammanfattning – Lättläst version Den framtida gymnasiesärskolan – en likvärdig utbildning för ungdomar med utvecklingsstörning har utrett gymnasieutbildningen för ungdomar med utvecklingsstörning. och har skrivit förslag om hur den ska bli bättre. Utredningen har också skrivit om hur särskild utbildning för vuxna (särvux ) ska vara . Många olika människor har hjälpt till för att lära oss om gymnasiesärskolan. Utredningen har talat med experter och forskare. Vi har också varit på studiebesök i skolor, och varit med på möten och konferenser. Samhället har sett på människor med utvecklingsstörning på olika sätt i historien. tyckte man synd om dem och var många rädda för dem. tycker det svenska samhället att personer med utvecklingsstörning ska ha samma rättigheter som alla andra. Sammanfattning – Lättläst version Skollagen säger att alla barn ska ha rätt att gå i skola. Det gäller också barn med utvecklingsstörning. att utbildningen ska vara likadan i hela . Utredaren har tänkt på vad som är bra för barn och unga och på att barn och unga har rättigheter. Utredaren har också tänkt på jämställdhet mellan kvinnor och män. Gymnasiesärskolan ska ge elever med utvecklingsstörning en utbildning som passar varje elev. Eleverna i gymnasiesärskolan ska få kunskaper som är så lika som möjligt de kunskaper som eleverna i gymnasieskolan får. Gymnasiesärskolan har åtta nationella program, specialutformade program och individuella program. har gymnasiesärskolan fått fler elever. har dubbelt så många elever börjat på gymnasiesärskolan. Utredningen vet att personer med inlärningssvårigheter har svårare att få arbete än andra ungdomar. att elever som gått i gymnasiesärskolans nationella program har svårare att få arbete jämfört med hur det var . Sammanfattning – Lättläst version Gymnasiesärskolan ska ge eleverna de kunskaper som de behöver ha för att kunna få arbete, bostad och en bra fritid när de blir vuxna. Eleverna ska också kunna fortsätta att studera. Utbildningen ska ge kunskaper för att eleverna ska kunna arbeta inom ett yrke efter skolan. Gymnasiesärskolan ska ge en utbildning som passar varje elev. Utbildning i gymnasiesärskolan är bara för elever med utvecklingsstörning och inga andra. Lärarna på gymnasiesärskolan behöver därför mycket bra kunskaper om de ämnen de undervisar i. Lärarna ska också ha utbildning i specialpedagogik. Gymnasiesärskolan och gymnasieskolan behöver samarbeta så att lärare och elever kan mötas och lära av varandra. Utredningen föreslår att gymnasiesärskolan ska ha nio nationella program: Administration, handel och varuhantering Fastighet, anläggning och bygg Hotell, restaurang och bageri Hälsa, vård och omsorg Skog, mark och djur Det ska finnas ämnen som alla eleverna ska studera på alla nationella program. Ämnena är: svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik, idrott och hälsa, Sammanfattning – Lättläst version estetisk verksamhet, historia, samhällskunskap, religionskunskap och naturkunskap. På varje program ska finnas olika inriktningar som eleven kan välja. Eleven kommer också att kunna välja andra kurser. Innan eleven gått färdigt sina på gymnasiesärskolan ska eleven ha gjort ett gymnasiesärskolearbete som visar vad eleven har lärt sig i sin utbildning. För elever som inte kan klara av ett nationellt program ska det finnas ett träningsprogram. Träningsprogrammet ska vara istället för det individuella programmet som finns . Gymnasiesärskolans träningsprogram ska ha ämnena: Hem och konsumentkunskap Idrott och hälsa Natur och miljö Individ och samhälle Utredningen vill ta bort uppdelningen i yrkesträning och verksamhetsträning. I många skolor är det svårt att se skillnaden mellan dem och man gör olika i olika delar av . ger gymnasiesärskolans nationella program undervisning i sammanlagt . Så ska det fortsätta att vara och för de nationella programmen. Sammanfattning – Lättläst version har programmen en timplan för de olika ämnena. Utredningen föreslår i stället en poängplan. Ett ämne kan innehålla flera kurser. Varje kurs får ett visst poäng. Eleven får betyg efter varje kurs. När det finns poäng och kurser blir det lättare att veta hur mycket varje elev lär sig. Det är bra om lärare och elever förstår att timmar och poäng inte är samma sak. Det tar olika för olika elever att lära sig. Gymnasiesärskolan ska dessutom inte ha samma slags poäng som gymnasieskolan. Det är viktigt att alla förstår att det är skillnad på utbildningarna i gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. Därför föreslår utredningen att hela utbildningen på ett nationellt program ska vara 3000 poäng. På träningsprogrammet kommer det inte att finnas några kurspoäng. Skollagen säger att varje elev ska ha en individuell studieplan. Det behöver finnas en ny bestämmelse i skollagen som säger att en elev i gymnasiesärskolan ska kunna få anpassad studiegång. Då kan till exempel en elev gå på träningsprogrammet och ändå få läsa kurser på ett nationellt program eller tvärtom. Sammanfattning – Lättläst version Varje elev som går klart gymnasiesärskolans nationella program ska få en noggrann beskrivning av vad eleven har lärt sig. En sådan beskrivning ska kallas för examensdokument. Alla elever på gymnasiesärskolans nationella program ska få ett examensdokument. En elev som gått på träningsprogrammet kan få ett examensdokument om eleven vill. Utredningen vill att myndigheten ska göra regler för hur skolorna ska skriva examensdokumentet. Att lära sig på en arbetsplats För alla elever på gymnasiesärskolan är det viktigt att få vara på en riktig arbetsplats och lära sig hur det går till där. Där kan eleverna få träna på det som de lärt sig i skolan. finns Arbetsplatsförlagd utbildning, APU, men utredningen vill i stället kalla det för Arbetsplatsförlagt lärande, APL. APL ska vara och ska helst vara på en arbetsplats som stämmer med det som eleven studerar. Eleven ska också få lära sig hur man ska vara på arbetsplatsen och förstå hur människor är emot varandra där. Rätten att få gå i gymnasiesärskola Det är mycket viktigt att de elever som verkligen behöver gå i gymnasiesärskola får gå där. Reglerna för vem som ska gå i gymnasiesärskola måste vara tydliga. Sammanfattning – Lättläst version Bara de här eleverna som har gått grundsärskola ska få gå vidare till gymnasiesärskolan: elever med utvecklingsstörning, och elever som fått intellektuell funktionsnedsättning efter en skada i hjärnan, som de också kommer att ha resten av sitt liv. Personal i grundsärskolan och i gymnasiesärskolan ska tala om för skolans rektor om det finns elever på skolan som man tror inte tillhör denna grupp. Då ska rektorn anmäla det till elevens kommun som sedan snabbt ska undersöka frågan. att eleven inte ska vara i särskolan ska eleven få plats i eller gymnasieskolan. Kommunen ska då ge eleven det stöd som eleven behöver. Eleven ska själv få välja skola och program När den nya gymnasiesärskolan får flera olika program ska eleverna också själva kunna välja vilket program som de vill gå på. Eleverna ska också kunna välja vilken skola de vill gå på. Om platserna på skolan är färre än de som söker ska skolan ge platserna till de elever som skolan tror kommer att klara utbildningen bäst. En elev som egentligen ska gå gymnasiesärskola ska ha rätt att i stället gå på gymnasieskolan om eleven vill. Då ska eleven få gå på två av gymnasieskolans introduktionsprogram: Yrkesintroduktion Sammanfattning – Lättläst version Utredningen vill också att gymnasiesärskolans elever ska kunna gå på gymnasieskolans språkintroduktion. som har kommit till från andra länder, så att de ska lära sig det svenska språket. Det kan passa de elever som senare kommer att välja att gå gymnasiesärskolan. Kommunernas ansvar och elevernas frihet så att de kan ge utbildning till elever i gymnasiesärskolan. Eleverna ska själva kunna välja sin utbildning precis som elever kan göra i vanliga gymnasieskolan. Eleverna måste också kunna få söka till fristående gymnasiesärskolor och till skolor i andra kommuner eller landsting. Det ska vara samma regler för gymnasiesärskolorna som för gymnasieskolorna när det gäller att ta emot elever från andra kommuner. Hur mycket pengar ska skolorna få? Olika utbildningar kostar olika mycket . Om det ska finnas många olika utbildningar att välja på måste skolorna också ha pengar till att ordna utbildningarna. Utredningen vill att myndigheten ska skriva en ny lista på hur mycket olika utbildningar på fristående gymnasiesärskolor kostar. Sammanfattning – Lättläst version Ekonomiskt stöd till elever är det olika bidrag till elever i gymnasieskolan och till elever i gymnasiesärskolan. Utredningen vill att alla elever ska ha rätt till samma slags ekonomiska stöd när de studerar. Hemkommunen ska kunna ge ekonomiskt bidrag för en elev som behöver bo i en annan kommun för att studera på samma sätt som för en elev i gymnasieskolan. De ska kunna söka sådant stöd från myndigheten , . Utredningen vill att någon annan ska utreda hur eleverna ska kunna få andra bidrag till sådant som deras funktionsnedsättning kan ge merkostnader för. I gymnasieskolan kan elever välja att gå på så kallade riksrekryterande gymnasieskolor. De skolorna har en specialitet som de lär ut, till exempel idrott eller musik. Elever från hela kan söka till de skolorna. Utredningen vill att det också ska finnas riksrekryterande gymnasiesärskolor. Många personer med utvecklingsstörning håller till exempel på med idrott. En del är så duktiga att de kan vara med på tävlingar både i och i andra länder. att det ska finnas en gymnasiesärskola i kommun Sammanfattning – Lättläst version som ska kunna ta emot elever från hela landet som har utvecklingsstörning och synskada och andra funktionsnedsättningar. finns inga regler om lärlingsutbildningar i gymnasiesärskolan. Utredningen vill att det ska finnas en lärlingsutbildning i gymnasiesärskolan. Lärlingsutbildning ska finnas på de nationella programmen: Administration, handel och varuhantering Fastighet, anläggning och bygg Fordonsvård och transport Hantverk och produktion Hotell, restaurang och , vård och omsorg Skog, mark och djur. Minst hälften av lärlingsutbildningen ska vara på en arbetsplats. Skolan och arbetsplatsen måste samarbeta och eleven ska ha en handledare på arbetsplatsen. Samarbete mellan skola och arbetsliv För att hitta en bra arbetsplats för APL och för att förbereda eleven för ett arbete efter skolan behöver skolan samarbeta med olika personer som kan mycket om olika yrken. finns så kallade programråd där gymnasieskolor och arbetsplatser samarbetar. Gymnasiesärskolorna ska också finnas med i sådana programråd, föreslår utredningen. Sammanfattning – Lättläst version Regler för hur studie- och yrkesvägledarna ska arbeta är viktigt. De regler som finns är otydliga. Utredningen föreslår att myndigheten ska skriva nya regler för vad studie- och yrkesvägledare ska kunna hjälpa elever med. Särskild utbildning för vuxna Personer med utvecklingsstörning ska kunna studera mer även när de blir vuxna. Kommunernas särskilda utbildningar för vuxna är mycket viktiga för dem. Utbildningen kallas ofta för särvux. Att få studera på särvux är ofta den enda möjligheten eftersom vuxna som gått i gymnasiesärskolan inte kan studera på högskola eller universitet. att kommunerna ska få extra pengar för att särvux ska bli bättre och ha flera olika kurser. Kostnader för en ny gymnasiesärskola Utredaren har tänkt på att förslagen inte ska komma att kosta mycket mer än vad gymnasiesärskolan gör . Vad händer med utredningens förslag? När regeringen och har bestämt hur man ska använda förslaget ska myndigheten se till att den blir verklighet. Sammanfattning – Lättläst version Kommuner och rektorer ska lära sig de nya reglerna så att de kan tala om för lärarna hur de ska arbeta i skolan. ska sedan också undersöka om det verkligen blir bättre för eleverna med de här nya förslagen. In the Swedish Government gave me the remit (ToR 2009:84, ToR 2010:27) to conduct an inquiry into the future design of upper secondary education for pupils with learning dis- abilities in Sweden1, which must be adaptable to the individual within the framework of the various study courses. One of the starting-points of the inquiry had to be the reformed upper secon- dary school education system due to be introduced in the autumn of 2011. Furthermore, the inquiry was to examine: the possibility of enhancing a students right to study at another municipalitys or independent upper secondary with learning dis- abilities; certain issues connected to education programmes that recruit nationally; rules on selection and admissions to upper sec- ondary schools for pupils with learning disabilities; and issues regarding subsidies to independent upper secondary schools for pupils with learning disabilities. The inquiry should also examine the consequences of the proposal for education for adults with learning disabilities at upper secondary level and analyse the need for greater diversification in this form of education. This English summary outlines the proposals I hereby submit to the Swedish Government regarding the future design of upper secondary edu- cation with pupils with learning disabilities in . The inquiry has attempted to work as transparently as possible. In addition to the expert group, several reference groups and other groups have therefore been linked to the inquiry, including a group of researchers. Furthermore, the inquiry has performed a large number of study visits, held a public hearing and participated in external seminars and conferences. 1 For an informative overview of the Swedish education system, please visit . Background (Chapter 2) Learning disabilities slow down personal development, diminish intellectual ability and impair adaptive functioning. Adaptive func- tioning is the relative ability of a person to effectively adapt to the surroundings and cope with everyday life, e.g. taking care of a home and managing money. People with learning disabilities per- ceive and understand the world around in a more concrete way than others. They often find it difficult to use and interpret abstract symbols such as numbers and letters and to plan, control and evaluate the way they act in different situations. The signifi- cance of these impairments depends to a large extent on the environment in which they find themselves. Attitudes to children, young people and adults with learning disabilities have varied over time. The trend has gone from the optimistic and compassionate attitude of the 19th century to one of fearful discrimination in the early 20th century and then gradu- ally towards greater openness for everyones right to equal educa- tion and participation in society. Today, societys ambition of ensuring the participation of all citizens and inclusive education for people with disabilities is stipulated in various international declarations and treaties and in national policy documents. The Swedish Education Act (2010:800) makes it clear for example that everyone shall have equal access to education, unless prescribed otherwise in special provisions. Edu- cation shall furthermore be equal in every form of schooling regardless of where in the country it is provided. Current upper secondary education for pupils with learning disabilities (Chapter 3) The current upper secondary education system for pupils with learning disabilities shall provide them with an education that is tailored to each individuals prerequisites and shall, as far as possible, be the same as the education provided in upper secondary school. The Swedish national curriculum (Lpf 94) states that upper secondary education for pupils with learning disabilities shall pre- pare them for a meaningful adult life at work, at home and in lei- sure time. It consists of eight national programmes, specially designed programmes and individual programmes. The proportion of any given cohort attending upper secondary education for pupils with learning disabilities has increased dra- matically since the beginning of the 1990s, from approximately 0.9 percent in the 1992/93 academic year to about 1.8 percent in 2009/10. This increase in students is greater than in compulsory education for pupils with learning disabilities. The high proportion is however already established during the latter years of compul- sory-level education. In other words, the decision to transfer to education for pupils with learning disabilities is often taken before the student starts upper secondary school. There is considerable variation among Swedish municipalities as regards both the pro- portion of young people registered in upper secondary education for pupils with learning disabilities and how this has developed over time. There is no single explanation for the large increase in the pro- portion of students in upper secondary education for pupils with learning disabilities. The current goal-setting and grading system identifies students who are having difficulty up with their school-work, which becomes more abstract and theoretical the older the students get. Changes in attitudes to knowledge and how it is disseminated, with more process orientation, self-study and self-planning, may also play a part.