sou · H0B346 · 2012-06-19 00:00:00 — I riktlinjerna relateras krav på dammsäkerhet till 3RIDAS Kraftindustrins riktlinjer för dammsäkerhet, , 2008 och 2012. 4GruvRIDAS Gruvindustrins riktlinjer för dammsäkerhet, SveMin, 2010. Dammar och dammsäkerhet i Motsvarande system är vanligt före- kommande också i andra länder. Klassificeringssystemet består av följande fyra konsekvensklasser i RIDAS 2008 och GruvRIDAS 2010. 1A och 1B – ett dammbrott skulle kunna leda till förlust av människoliv eller allvarlig skada på viktiga samhällsanläggningar, förlust av betydande miljövärde eller stor ekonomisk skade- görelse. Kategorin 1A avser dammar med hög sannolikhet för förlust av många liv, mycket allvarliga skador osv. 2 – ett dammbrott skulle kunna leda till beaktansvärda skador på samhällsanläggningar, miljövärde eller beaktansvärd ekonomisk skadegörelse, men sannolikheten för förlust av människoliv är försumbar. 3 – ett dammbrott skulle inte leda till skadeutfall enligt ovan I RIDAS 2012 har klassificeringen ändrats, se vidare om detta i kapitel 6. beslutar om verksamheten vid dammanläggningar är farlig verksamhet enligt 2 kap. 4 § LSO. Verksamheten vid drygt 100 av dammanläggningarna i landet omfattas av bestämmelserna om farlig verksamhet enligt beslut av . Detta avser nästan uteslutande anläggningar med dammar i konsekvensklass 1A och 1B. Se vidare om farlig verksamhet i avsnitt 12.2. Ett nationellt dammregister för arbete med dammsäkerhet skapa- des vid baserat på länsstyrelsernas damminventering som genomfördes . Damm- registret förvaltas inom Svenskt Vattenarkiv och innehåller upp- gifter om cirka 5 000 dammbyggnader. inleddes ett omfattande arbete med att strukturera om och uppdatera damm- registret för att det bättre ska svara mot samhällsbehoven. Damm- registret avses innehålla uppgifter om dammarnas läge, verksamhet, egenskaper, m.m. Dammar och dammsäkerhet i Länsstyrelserna ska hålla register över sina tillsynsobjekt, se avsnitt 3.5.2. Länsstyrelsernas dammregister ses över i samband med pågående utvecklingsarbete. Vidare har kraftindustrin och gruvindustrin upprättat egna damm- register över medlemmarnas dammar. sammanställer regelbundet uppgifter om det svenska dammbeståndet5. Sammanställningen utgår ifrån en årlig rapportering om dammsäkerhet från dammägare till . Verkets senaste sammanställning, som grundades på rapportering avseende , omfattar 219 dammanläggningar i konsekvens- klass 1A och 1B samt 293 dammanläggningar i konsekvensklass 2. Dammanläggningarna i sammanställningen består av en eller flera dammar, totalt sett utgör sammanställningen cirka 700 dammar i 1A, 1B eller 2. 2.3Dammsäkerhet – vad är det? Dammsäkerhet är inte definierat i någon reglering och det finns inte heller någon entydig definition av dammsäkerhet. har i sin översynsrapport6 definierat dammsäkerhet som dels förebyggande av dammbrott, felaktig drift och andra händelser som kan resultera i okontrollerad och hastig utströmning av upp- dämt vatten, dels åtgärder för att begränsa skador till följd av sådana händelser (beredskap för dammbrott). defini- erar i RIDAS dammsäkerhet som säkerhet mot uppkomst av okontrollerad utströmning från magasinet (dammbrott) som kan medföra skador. Kortfattat kan sägas att tre viktiga faktorer för god damm- säkerhet är: Säkert handhavande (drift och tillståndskontroll) Beredskap för dammbrott och allvarliga problem Utredningen har utarbetat en definition av dammsäkerhet, se vidare i avsnitt 8.1.4. 5Sammanställning av rapportering avseende dammsäkerhet , , dnr. 2011/78. 6Översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet, , dnr. 2010/877. Dammar och dammsäkerhet i 2.4Dammbrott – orsaker och konsekvenser Internationell statistik över inträffade dammbrott för stora dammar visar att sannolikheten för dammbrott är i storleksordningen 10-4/år. Den allmänna bedömningen är att denna siffra är minskande p.g.a. att kunskapen utvecklas och förstärkning av befintliga dammar görs. I världen finns totalt ca 50 000 stora dammar, vilket betyder att i genomsnitt någon eller några få av dessa rasar . De två huvudsakliga orsakerna till inträffade dammbrott är bristande avbördningsförmåga vid höga flöden respektive läckage- problem i dammkroppen eller i grundläggningen. En stor andel av dammbrotten har inträffat , dämningsupptag- ningen eller efter idrifttagningen. Indirekta orsaker till dammbrott kan vara t.ex. brister i underhåll, avsaknad av reservkraft, igensättning av utskov med drivgods eller otill- räcklig bemanning. Risken för dammbrott på grund av skadegörelse och sabotage går inte heller att utesluta. Konsekvenser av dammbrott beror på faktorer som uppdämd vatten- volym, dammhöjd och -längd, samt skadeobjekt i översvämnings- området. Ett dammbrott leder till okontrollerad utströmning från magasinet. Förutom översvämningsskador kan det uppkomma ras och skred i slänter upp- och nedströms dammen, andra ero- sionsskador samt brott på nedströmsliggande dammar. Fenomenet att dammbrott i en damm förorsakar haveri i nedströmsliggande dammanläggningar, s.k. sekundärdammbrott, benämns domino- effekt. Ett dammbrott i en damm belägen högt upp i ett vattendrag med stor indämd volym kan orsaka stora konsekvenser och översvämningsområdet kan sträcka sig ända ner till havet. Under olyckliga omständigheter får man räkna med att hundratals personer kan omkomma och att materiella skador för kan uppstå. De allvarligaste konsekvenserna av ett dammbrott är förlust av människoliv eller allvarliga personskador. Dessa konsekvenser kan uppkomma direkt av det utströmmande vattnet eller som en följd av andra skador, såsom ras och skred, omfattande skador på bygg- Dammar och dammsäkerhet i nader där människor uppehåller sig, samt skador på vägar och järnvägar. Viktiga samhällsfunktioner kan slås ut eller allvarligt störas av ett dammbrott. Det kan röra sig om förstörelse av samhällsviktig infrastruktur eller störningar på samhällsviktiga funktioner såsom elförsörjningen, dammanläggningar, vatten- och avloppsanlägg- ningar, broar, vägar, järnvägar och telekommunikation. I vissa fall kan ett dammbrott leda till att infrastrukturen längs en älvdal slås ut på ett långvarigt och omfattande sätt. Miljöskador av olika slag kan uppkomma. Det kan vara dels miljöskador till följd av att vattnet orsakar utströmning eller urlakning av miljöfarliga ämnen, dels direkta skador på värdefull naturmiljö. Om ett magasin innehåller annat än vatten, såsom är fallet med gruvdammar för anrikningssand, uppkommer vid damm- brott, förutom översvämning, ibland även andra skador. Om det deponerade materialet kommer ut i vattendrag eller sedimenterar i nedanförliggande terräng kan skador uppkomma genom t.ex. grumling, försurning och annan kemisk påverkan på vatten, mark och levande organismer. Konsekvenserna beror på det deponerade materialets egenskaper som i sin tur beror på vilken sorts malm som brutits och vilken process som använts. Egendomsskador kan bli svårartade vid ett dammbrott. Både enskild och allmän egendom kan skadas och omfattningen beror på de lokala förhållandena och dammbrottets karaktär. Även värde- fulla kulturmiljöer kan skadas av ett dammbrott. För majoriteten av cirka 10 000 dammar skulle ett dammbrott enbart medföra mindre lokala konsekvenser. För drygt 200 dammanläggningar skulle ett dammbrott medföra betydande konsekvenser för samhället och fara för förlust av människoliv. För några tiotal dammar skulle ett dammbrott innebära en svår påfrest- ning för samhället. Ett flertal dammbrott har inträffat i men inga med katastrofala följder. Några av dammbrotten som inträffat beskrivs nedan: överströmmades en liten damm, endast , i Näckån, i , , vilket medförde att cirka Dammar och dammsäkerhet i SOU 2012:46 De materiella skadorna blev små men en person omkom. I samband med den extremt höga nederbörden i och steg vattenytan över dammen vid Noppikoski i Oreälv till följd av att en utskovslucka inte kunde öppnas. Ett parti av dammen spolades bort och cirka 1 miljon m3 vatten strömmade ut. Ingen människa skadades vid dammbrottet. Flera mindre dammbrott inträffade i samband med de höga flödena. inträffade ett dammbrott i en gruvdamm för deponering av anrikningssand vid anläggning i i . Följderna kunde ha blivit omfattande, men blev av lyckliga omständigheter relativt begränsade p.g.a. att klarnings- magasinets damm belägen nedströms inte gick till brott. inträffade ett dammbrott vid kraft- verk i i . Dammbrottet skedde i en fyllningsdamm med träspont i anslutningen till en betong- konstruktion vid intaget till kraftverket. Utöver uppföljning av händelsen utredde E.ON dammbrottet och åter- uppbygger dammen. Konsekvenserna av dammbrottet blev lokala. skedde ett dammbrott vid Hästberga kraftverk i i län. Konsekvenserna av dammbrottet blev lokala. Cirka en miljon m3 vatten strömmade ut från magasinet, en bro nedströms rasade, en närliggande väg och några fastig- heter nedströms översvämmades. Utöver upp- följning av händelsen har dammbrottet utretts av ägaren, polisen och . utred- ning pekar på brister hos såväl dammen, som egenkontrollen och tillsynen. 2.4.4Dammbrott i andra länder Dammbrott med stora konsekvenser har inträffat i ett flertal länder. En sammanställning över några större dammbrott ges nedan. 7 , Dammbrott, Hästberga, , län, , Dnr O-12/10, , 2011. Dammar och dammsäkerhet i 2.5Dammanläggningar med konsekvenser för samhället i händelse av dammbrott Den geografiska fördelningen av dammanläggningar samt fördel- ningen av dammanläggningar på ägare och verksamhet som redo- görs för i detta avsnitt utgår från Svenska kraftnäts samman- ställning av årsrapportering 20108. 8 Sammanställning av rapportering avseende dammsäkerhet , , dnr. 2011/78. Dammar och dammsäkerhet i Såsom redan berörts finns det uppskattningsvis drygt 500 damm- anläggningar i landet där en eller flera dammar i konsekvensklass 1A, 1B eller 2 enligt RIDAS ingår. Förutom vattenkraftdammar och dammar som används inom gruvproduktionen ingår här även några kanaldammar, som används för sjöfart, samt ett antal dammar som används till skydd för översvämningar. Majoriteten av damm- anläggningar tillhör företag inom vattenkraft- och gruvindustrin. 2.5.1Geografisk fördelning av dammanläggningar De flesta dammanläggningarna i konsekvensklasserna 1A, 1B och 2 finns i , , , , , , och . Även har relativt många dammar i dessa konsekvensklasser. 138 av totalt 219 dammanläggningar i de högsta konsekvens- klasserna (1A och 1B) är belägna längs de tio stora reglerade älvarna i landet; , , , Indals- älven, , , Ljusnan, , och . Dammanläggningar i konsekvensklass 2 är relativt jämt för- delade mellan de stora älvarna och ett flertal mindre vattendrag i landet. Gruvindustrins dammar motsvarar bara några procent av dammbeståndet. Anläggningarnas fördelning över landet framgår av Diagram 2.4 och 2.5. Dammar och dammsäkerhet i Dammar och dammsäkerhet i Dammar och dammsäkerhet i 2.5.2Dammanläggningar fördelade på ägare och verksamhet Totalt sett ägs dammanläggningarna i konsekvensklass 1A, 1B och 2 av 70 företag, privatpersoner och kommuner. Av dessa rappor- terar 28 dammägare att de har dammar i konsekvensklass 1A och/eller 1B. Ägarna är främst företag inom vattenkraftindustrin men även gruvindustrin äger ett antal dammar, se tabell 2.3. inom vattenkraftindustrin äger flertalet av de större dammanläggningarna i konsekvensklass 1A, 1B och 2. Dessa ägare är Fortum, , Vattenregleringsföretagen, Statkraft, E.ON och Kraft. Tillsammans äger de (351 av 510) av anläggningarna som är med i sammanställningen. Tittar man på fördelningen av dammanläggningar i konsekvensklass 1A och 1B kan noteras att motsvarande företag äger av anlägg- ningarna. Utöver dessa större dammägare finns det 56 mindre ägare inom vattenkraftindustrin och vattenreglering med färre antal dammar per ägare. Totalt rör det sig om 132 dammanläggningar varav 23 stycken är i konsekvensklass 1A eller 1B. Ägarna är främst privata företag men även kommunalägda företag och privatpersoner. Dammar och dammsäkerhet i största av de mindre företagen är Mälarenergi, Tekniska Verken i , Energiservice, och Jämtkraft. Inom gruvindustrin är det sex dammägare som är med i sam- manställningen med totalt 24 dammanläggningar i konsekvensklass 1A, 1B och 2, vilket motsvarar av dammbeståndet. är den största ägaren av gruvdammar och den enda med dammar i konsekvensklass 1A. Övriga dammar för invallning, slussar och kanaler omfattar endast en bråkdel av dammarna. Dammar och dammsäkerhet i 2.5.3Dammar där dammbrott skulle innebära stor påfrestning på samhället För ett antal av dammarna inom konsekvensklass 1A skulle ett dammbrott få särskilt svåra konsekvenser. Det skulle kunna leda till extraordinära händelser och kris i samhället t.ex. genom all- varliga störningar i elförsörjningen. Sammantaget skulle ett damm- brott kunna medföra en svår påfrestning på samhället, dvs. ge sådana konsekvenser som kan äventyra människors liv och hälsa, samhällets funktionalitet och grundläggande värden. Det kan vara fråga om att den sammanlagda effekten av alla skadorna längs en älv eller att någon eller några enstaka skador åstadkommer svåra påfrestningar som följdverkan. Dessa dammar skiljer sig från övriga dammar i den högsta konsekvensklassen 1A genom den stora utbredningen på skadeområdet längs nedströms och de följder detta skulle få för regionen och landet. Det är i flera fall fråga om vattenkraft- eller regleringsdammar belägna i den övre delen av någon av de tio stora kraftverksälvarna och för vilka ett dammbrott skulle leda till dammbrott även i nedströms liggande dammar. Den okontrollerade utströmningen av uppdämt vatten skulle då medföra översvämningar längs större delen av älvens lopp med risk för förlust av många människoliv, förstörelse av många människors hem och egendom, kulturmiljö och arbetsplatser, omfattande störningar i landets elförsörjning p.g.a. skador på elnätet och förstörda vattenkraftstationer, omfattande störningar av transporter till följd av förstörda broar på älvsträckan och skador i övrigt på vägar och järnvägar, förstörelse av infrastruktur och omfattande störningar i andra samhällsviktiga verksamheter, t.ex. anläggningar för vattenförsörjning, radio- och telekommunikationer, allvarliga miljöskador som för lång framtid inte kan återställas samt mycket stor ekonomisk skada. Flertalet av dammanläggningarna där dammbrott skulle innebära stor påfrestning på samhället finns i , , Dammar och dammsäkerhet i Men även i Värm- lands och finns dammar med stora potentiella konsekvenser av dammbrott. I detta avsnitt lämnas en kortfattad redogörelse över viktiga skeenden för dammsäkerhetsutvecklingen i landet. Den tidsperiod då många av landets stora vattenkraftverk och regleringsmagasin tillkom brukar betecknas som utbyggnads- epoken. Den började vid tiden efter och kulmi- nerade, som nämnts i avsnitt 2.2.2, . fanns regler om byggande i vatten, t.ex. uppförande av dammbyggnader, i vattenlagen (1918:523) som började gälla . Några särskilda regler om damm- säkerhet fanns inte vattenlag. Det var dammägaren som i huvudsak avgjorde hur dammen skulle konstrueras och övervakas. () utarbetade dock tidigt olika anvisningar för utformning och byggande av dammar vilka även nyttiggjordes av andra företag. Svenska ingenjörer var tidigt aktiva i internationell kommittéverksamhet inom dammområdet, och blev medlem i ICOLD9 . Under utbyggnads- epoken fanns även teknisk expertis och hydrauliskt laboratorium vid . Efter vattenkraftutbyggnadens kulmen och har inte nybyggnation av vattenkraft skett i någon större omfattning. 2.6.2Skydd av dammar i händelse av krig Staten har uppmärksammat behovet av åtgärder för att minska sårbarheten i elförsörjningen i krig. Under stiftades lagen (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar (den s.k. krigsskyddslagen), som senare ersatts av elberedskapslagen (1997:288). 9 International Commission on Large Dams. Dammar och dammsäkerhet i försågs bl.a. kraftverk och regleringsdammar med bombskydd. Bombningen av en damm i i slutskede ledde till en flodvåg som slog ut viktig industri för och tog många människoliv. Händelsen fick stor upp- märksamhet och visade att dammar i sig utgör ett potentiellt hot som kan utlösas genom t.ex. krigshandlingar. 2.6.3Kraftindustrins gemensamma anvisningar, forskning och utveckling Sedermera har man allt mer uppmärksammat att dammar även kan haverera p.g.a. väderlaster, brister i konstruktion och handhavande etc, och dammsäkerhetsarbete har utvecklats till en egen disciplin. För kraftindustrin branschgemensamma anvisningar för damm- säkerhet började utarbetas . för tekniskt utvecklingsarbete, VAST, gav 1968 ut anvis- ningar om tillståndskontroll av dammbyggnaders underhåll och säkerhet. Dessa anvisningar följdes av flera uppdateringar . VAST initierade och finansierade även olika forsknings- och utvecklingsprojekt om bl.a. avbördningssäkerhet som redovisades i en rapportserie. 1993 övergick VAST i , som ägs av () och (). stödjer även valda FoU-projekt inom älv- och dammsäkerhetsområdet, i huvudsak genom delfinansiering tillsam- mans med medlemsföretagen i via Elforsk. 2.6.4Dammbrott och förtydligat tillsynsansvar för länsstyrelser var förskonat från dammolyckor med allvarligare konsekvenser. 1973 vid som orsakade ett dödsfall (se avsnitt 2.4.3) uppmärksammades frågan om säkerheten vid dammar och kom att behandlas av regering och riksdag. Länsstyrelserna gavs, genom en ny bestäm- melse vattenlag, laglig möjlighet att ingripa vid eftersatt underhåll mot försumliga dammägare. Vidare fick den pågående att lägga fram förslag om tillsyn av vattenanläggningar, bl.a. dammbyggnader. Detta ledde fram till att den nya vattenlagen (1983:291, VL), som trädde i kraft den Dammar och dammsäkerhet i , innehöll bestämmelser om att länsstyrelserna skulle vara tillsynsmyndigheter för vattenföretag och vattenanläggningar vari tillsyn av dammsäkerhet ingår som en del. och inrättade 1978 en särskild nämnd, , vars uppgift skulle vara att som expertorgan för rådgivning i ärenden om tillsyns- och säkerhets- frågor beträffande dammar lämna skriftliga rekommendationer för dammsäkerhetskontroll. Efter gemensam framställning från initia- tivtagarna 1982 förordnade regeringen ledamöterna i nämnden. gav bl.a. ut riktlinjer för länsstyrelsernas tillsyn över medelstora och mindre dammar. Nämnden tillhanda- höll också en förteckning över personer med kompetens inom dammsäkerhetsområdet vilka kunde anlitas av länsstyrelserna t.ex. för besiktning. förekom höga flöden och översvämningar på olika håll i landet. Dammbrott vid Noppikoski kraftverk (se avsnitt 2.4.3), medförde skador på skog, vägar och ett nedströms liggande kraftverk, men inga personskador. Regeringen tillsatte en utredning som antog namnet Dammsäkerhet och skydd mot översvämningar. I sitt betänkande (SOU 1987:64) konsta- terade utredningen att dammsäkerheten i landet är i stort sett god och att den är på väg att ytterligare förbättras. Dock lämnades förslag om bl.a. ändring av vattenlagen så att säkerhetsaspekter skulle ges ökad tyngd vid tillståndsprövning (se avsnitt 3.4.1) och att regeringen skulle uppdra åt vissa länsstyrelser att genomföra damminventeringar. Utredaren ansåg vidare att länsstyrelserna borde utnyttja kompetens mera än vad som skett. Dammar och dammsäkerhet i 2.6.7Dimensionerande flöden för dammanläggningar bildades den så kallade . var ett samarbete mellan kraftindustrin och för att utarbeta riktlinjer för dimensionerande flöden för damm- anläggningar. Resultatet av kommitténs arbete presenterades i en slutrapport10 och var resultat av ett omfattande forsknings- och utvecklingsarbete, se avsnitt 6.2.3. Regeringen informerades om kraftindustrins ställningstagande att ta ett aktivt ansvar för tillämpningen av de nya riktlinjerna. Genom samråd mellan riktlinjernas huvudmän inom ramen för vad som kallas sker uppföljning av riktlinjernas relevans och hur dammägarnas anpassningsarbete fortskrider. har en nyutgåva av riktlinjerna11 getts ut. Innebörden är i huvudsak oförändrad och det har inte funnits anledning att revidera metoderna med hänsyn till förväntade framtida klimat- förändringar, men frågan om riktlinjernas tillämpning i ett föränderligt klimat behandlas i nyutgåvan. Huvudmannaskapet för nyutgåvan delas av , och SveMin. 2.6.8Höga flöden, utredningar och Även var förekomsten av höga flöden frekvent och omfattande översvämningar drabbade olika delar av landet. tillsatte regeringen en särskild utredare med uppdrag att utreda frågor om dammsäkerhet och skydd mot översvämningar. Utredningen redovisade sina resultat i betänkandet Älv- säkerhet.12 Utredningen konstaterade att samhället saknar en sam- manhållande styrning och kontroll över dammsäkerhet och åtgärder mot översvämningar. Utredningen föreslog därför bl.a. att det som komplement till skulle inrättas ett centralt organ för myndighetsuppgifter, kallat Damm- säkerhetsdelegationen. Vidare konstaterade utredningen att för att vidmakthålla och utveckla kunskaper och kompetens inom områ- det behövs en långsiktigt bedriven forskning och att staten på ett målmedvetet sätt bör se till att sådan forskning kommer till stånd. 10Riktlinjer för bestämning av dimensionerande flöden för dammanläggningar. , , (1990). 11Riktlinjer för bestämning av dimensionerande flöden för dammanläggningar, , , , 2007. 12Älvsäkerhet, SOU 1995:40. Dammar och dammsäkerhet i Efter att frågan om ersättning för översvämningsskador på grund av dammbrott hade aktualiserats av svenska försäkringsbolag tillfördes vattenlagen en ny paragraf om att dammägare har strikt ansvar för skada vid dammhaveri. Tillsammans med ungefär hälften av vattenlagens övriga bestäm- melser överfördes denna skadeståndspräglade paragraf till (MB). MB:s generellt gällande allmänna hänsynsregler och bestämmelserna om egenkontroll jämte den tidigare vatten- lagens bestämmelser om bl.a. underhållskyldighet för vatten- anläggningar utgör det huvudsakliga regelverket för dammsäkerhet, se vidare i kapitel 3. 2.6.9Ny myndighet och kraftindustrins riktlinjer för dammsäkerhet Med utgångspunkt från förslaget i betänkandet Älvsäkerhet om ett centralt organ för myndighetsuppgifter gav regeringen från en central myndighetsroll inom dammsäkerhetsområdet med uppgift att främja dammsäkerheten i landet. Tillsynsvägledning, stimulerad utveckling av samordnad beredskap för dammbrott samt stöd för kunskapsutveckling och kompetensförsörjning är viktiga områden för Svenska kraftnäts dammsäkerhetsverksamhet. Ett rådgivande organ, Dammsäkerhets- rådet, med uppgift att biträda i arbetet med dammsäkerhetsfrågor finns i enlighet med regeringens instruktion för affärsverket. Inom kraftindustrin uppmärksammades dammsäkerhetsfrågan alltmer och man kom till insikt om behovet av gemensamma dammsäkerhetsriktlinjer. Ett omfattande utrednings- och utvecklingsarbete ledde fram till att kraftindustrin antog Kraftföretagens riktlinjer för dammsäkerhet, benämnda Riktlinjerna beskriver bland annat rutiner för damm- ägarnas egenkontroll inom området. Riktlinjerna uppdateras vid behov med hänsyn till fortlöpande utvecklingsarbete och för till- lämpningen av riktlinjerna finns särskilda tilllämpningsvägled- ningar. ordnar bland annat årliga tvåveckorskurser om dammar och dammsäkerhet. 13 RIDAS – Kraftföretagens riktlinjer för dammsäkerhet. (1997, reviderad 2002, 2008 och 2012). Dammar och dammsäkerhet i vänder sig i första hand till ingenjörer verksamma inom kraft- industrin och hos konsultföretag. 2.6.10Dammbrott i gruvdamm och riktlinjer för säkerhet vid gruvdammar Följderna av dammbrottet i Aitik (se avsnitt 2.4.3) kunde ha blivit omfattande, men blev av lyckliga omständigheter relativt begränsade. Gruvnäringens branschorganisation tog 2002 beslut om att med RIDAS som utgångspunkt utveckla särskilda riktlinjer för gruvdammar, GruvRIDAS14. En gemensam damm- säkerhetspolicy antogs 2005 och GruvRIDAS färdigställdes .