sou · H0B361 · 2012-10-02 00:00:00 — Ett av tillstånden är förenat med ett krav att täcka de stadigvarande bostäder och fasta verksamhetsställen som PTS identifierar. De privata mobiloperatörernas nät beskrivs närmare i avsnitt 13.3.4. Utöver ovannämnda nät finns nät som tillhör bl.a. Svenska kraft- nät, E.ON och Fortum. Dessa aktörer använder näten för tjänster 50Ledningsrätt för elektroniska kommunikationsnät, SOU 2002:83 s. 25. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst för den egna verksamheten, för elektroniska kommunikationstjänster som de själva tillhandahåller på marknaden till slutkunder samt för att tillhandahålla kapacitet eller ledningar utan aktiv utrustning (s.k. svart fiber) till operatörer på grossistmarknaden. samt elnätsföretagen och har dessutom upplåtit plats för led- ningar eller antenner till operatörer. Utöver detta har ett antal privata aktörer också rikstäckande nät för elektronisk kommunikation. I många fall har dessa slutit avtal med andra infrastrukturägare för att kunna dra fram ledningar så kostnadseffektivt som möjligt. Företag, universitet och högskolor, myndigheter, landsting m.fl. har skapat företagsinterna nät för elektronisk kommunikation. Även kommunerna har utvecklat egna nät för elektronisk kommunikation för att tillgodose kommunmedborgarnas behov av IT-infrastruktur, s.k. stadsnät, se avsnitt 7.6.3. Det statligt ägda svarar för det svenska marknätet för radio och TV. Enligt ett beslut från PTS har ett be- tydande inflytande på marknaden för utsändning av radio via marknät, jfr avsnitt 7.6.4.51 PTS har därför infört ett antal skyldigheter för att förhindra ett beteende som hämmar konkurrensen. har omkring 700 torn och . Höjden på dessa varierar . Det förekommer också maströr på byggnader. Markupplåtelser grundar sig vanligen på arrende, tomträtt eller servitut. Även ledningsrätt förekommer i stor utsträckning. Samlokalisering med andra aktörer är mycket vanligt. äger själv marken för ett 20-tal anläggningar. Vid arrenden används vanligen en årlig ersättning. I begränsad utsträckning förekommer även engångsersättning. Arrendena löper på 10–beroende på anläggningens storlek. Utbyggnad krävs när nya tjänster fordrar att nya anläggningar byggs. Då rör det sig dock om mindre anläggningar. I vissa fall förekommer det att nya s.k. slavstationer behöver byggas eller att anläggningar flyttas. Sammantaget innebär utvecklingen att antalet innehavare av nät för elektronisk kommunikation har mångfaldigats sedan lednings- rättslagens tillkomst. Ökningen av överföringskapaciteten gör att flera aktörer kan utnyttja kapacitet i samma ledning, t.ex. en fiberkabel. har behovet av kapacitet och täckning ökat. Antalet nät för elektronisk kommunikation i landet kan förväntas öka med ut- byggnad av nya mobilnät och bredbandsnät. 51 Beslut , dnr 09-969723. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst 7.6.3Särskilt om några offentliga aktörer för Försvarsmaktens kommunikationsanläggningar förvaltas av . är ägarföreträdare för mastfundament, medan Försvarsmakten äger och dess instal- lationer. Det innebär att det är Försvarsmakten som tecknar inplace- ringsavtal med aktuella operatörer. av radarinstallationerna står på privat mark. Nytt- janderättsform är i huvudsak arrende. Arrendetiderna varierar mycket. Ofta avtalas tider om fyra–med förlängningstider med sam- ma antal år. tecknades ofta avtal . Denna typ av avtal är dock under upphörande. Nya avtal tecknas ofta med av och förlängning samt möjlig- het för arrendatorn att säga upp avtalet vart fjärde–från avtalstidens början. Ersättningsbelopp betalas vanligen periodiskt. Ersättningsnivåer- na har stigit något . var ersättningarna ringa. Anledningen till höjningarna är det mer betydande intrång av de korridorer som behövs för en störningsfri kommunikation mellan anläggningar. Intrånget består i huvudsak i att Försvarsmakten av- styrker att störningskällor såsom andra eller vindkraftverk etableras i korridoren. Ledningsrätt har inte använts sedan övertog avtalsförvaltningen . Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har i uppgift att införa, förvalta och utveckla radiokommunikationssystemet för skydd och säkerhet (Rakelsystemet). Det statsägda Rakelsystemet är nationella kommunikationssystem för samverkan och ledning. Det var ursprungligen tänkt att användas främst av skydds- och säkerhetsmyndigheter, men kan numera användas av statliga och kommunala aktörer samt landsting och kommersiella aktörer med verksamhet inom allmän ordning, säkerhet eller hälsa. ersätter omkring 200 olika analoga system. Rakelsystemet är färdigbyggt och täcker i princip hela landets bebodda yta. Totalt omfattar systemet ca 1 700 basstationer, varav 70–80 är myndighetens egna. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst Myndigheten har inte behövt ansöka om ledningsrätt, utan har i stället ingått avtal för att få tillgång till mark. Marken är vanligen upplåten med arrende. Arrendeavtalen löper ofta men ibland även , exempelvis . Betalning har då skett med ett engångsbelopp. Vid periodisk ersättning uppgår den normala ersättningsnivån till ca , alternativt för mindre anordningar. Utgångspunkten är att använda sig av befintlig infrastruktur. Till stor del används samlokalisering i andra aktörers , varav hos privata aktörer. är andra aktörer inplacerade i myndighetens anordningar. kommer viss förtätning genom nya basstationer att ske. I samband därmed kan nya arrendeavtal komma att behöva tecknas. Inom svarar enheten för drift, för- valtning och investering i verkets telekomanläggningar samt drift, förvaltning och support av IT-infrastruktur, IT-applikationer och IT-arbetsplatser. Enheten har en kommersiell inriktning och be- driver sin verksamhet under så företagsliknande former som möjligt. Det innebär bl.a. att upprättar egen resultat- och balansräkning och att verket i styrningen ställer krav på nyckeltal och avkastning som är i paritet med branschen. är i sin externa verksamhet en operatörsoberoende kapacitetsleverantör. av ICT:s försäljning går till verkets övriga enheter. Andra kunder är telekomföretag, järnvägsföretag och andra större företag. Verksamheten bedrivs inom affärsområ- dena järnvägs- och transportnära tjänster, kontorsnära tjänster samt nät- och driftstjänster.52 system (GSM-R) för kommunikation i trafik och banhållning är mobilnätet MobiSIR. Detta nät började byggas ut . Utbyggnaden är nästa klar, men komplette- ringar återstår. Kommunikationsnätet består dels av egna torn (s.k. SIR-torn) inklusive teknikbodar (siteplatser), dels etableringar av egna teknikbodar invid andra aktörers siteplatser. 52 Utredningen om överlämnade betänkandet Trafik- verket ICT, SOU 2010:82. Utredningen föreslår att den del av ICT:s verk- samhet som avser tillhandahållandet av kapacitet i fiberoptiska kabel samt transportnära tjänster överförs till ett affärsdrivande verk. Detsamma gäller för den kanali- sering som finns längs vissa vägar. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst huvudsakligen torn (max ), men även enstaka (närmare ). används för att få bättre täckning, medan de lägre tornen används för att öka kapaciteten. En mast kos- tar uppskattningsvis att bygga. Nätet omfattar ca 1 200 siteplatser. (f.d. ) har ca 900 egna /torn och har inplaceringar på andras /torn på ca 300 ställen. Inplaceringar innebär etablering i inhyrda utrym- men vid en mast/torn som ägs av annan. Teknikboden ägs då vanligen av . På /torn är omkring 500 andra aktörers anordningar inplacerade, fördelade på ca 200 platser. I omkring 700 av trafikverkets finns enbart egen verksamhet, eftersom det inte finns något intresse bland andra aktörer för otill- gängliga platser. av de egna siteplatserna finns på mark som inte ägs av . Rättigheten är normalt upplåten med arrende på 15–, vanligen 25–vid nyare upplåtelser. Arrendeområdena är ofta upp emot . Till det kom- mer rätt att dra fram elledningar och att nyttja vägar. Ledningsrätt har använts i ett fåtal fall. Det finns även ett nät för allmänna vägar med egna . Det är under avveckling och ska vara nedlagt . Även kommunerna har utvecklat egna nät för framför allt data- kommunikation för att tillgodose kommunmedborgarnas behov av IT-infrastruktur. I av kommunerna finns lokala s.k. stadsnät. Till stadsnäten hör en stor andel av den befintliga bredbands- strukturen, främst kanalisation och fiber.53 Det största stadsnätet i är det som har byggts upp av AB i med omnejd. Svensk bredbandsutbyggnad ska i första hand ske i mark- nadens regi på kommersiell grund. Flertalet av stadsnäten ägs av kommunerna, antingen i form av eller som kommunalt bolag. sköter det kommunala energibolaget stads- nätsverksamheten i kommunen. av stadsnäten är privatägda.54 Flertalet stadsnät använder affärsmodellen öppet stadsnät, vilket innebär att slutkunderna erbjuds konkurrens mellan 54Svenska , , s. 5 f. och Lokala bredbandsnät i . En översiktlig beskrivning av utredning och verksamheter, SKL, 2006. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst Kommunerna arbetar för ett ökat samarbete mellan stadsnät och övriga infrastrukturägare för att göra det lättare för operatörer att sluta avtal.55 Kommunernas har behov av och liknande anordningar för räddningstjänst och radiolänkslösningar som fiberförlängare för bredbandsnät. Det förekommer en mängd olika upplåtelseformer och villkor för hur mark tas i anspråk. I första hand försöker man samlokalisera sig i andra aktörers och även upplåta egna till andra aktörer. Antenner kan placeras såväl på egna byggnader (vattentorn), som i egna och privata . för området elektronisk kommunikation består av ett antal direktiv som reglerar tillhandahållande av elektroniska kom- munikationsnät och kommunikationstjänster m.m. Detta regelverk har huvudsakligen införlivats i genom lagen om elektronisk kommunikation. I lagen ges möjligheter att besluta om olika for- mer av tillträdesskyldigheter. Många bestämmelser syftar till att främja konkurrensen på marknaden för elektronisk kommunika- tion. Huvudprincipen är att endast företag med betydande inflytande på en fastställd marknad får åläggas särskilda skyldigheter enligt lagen. Det avser bl.a. tillträdesskyldigheter. PTS har till uppgift att bedöma huruvida en viss marknad för elektronisk kommunikation är sådan att skyldigheter enligt lagen om elektronisk kommunikation kan åläggas. Sedan reglerna om ersättning vid expropriation fick sin utformning har samhället genomgått betydande föränd- ringar.56 Bostadsförsörjningen och bostadsbyggandet har avreglerats och är i hög grad marknadsstyrda. Subventionerna för bostads- byggande har upphört. Därigenom har enskilda exploatörer och 55Bredbandsstrategi för , s. 30 f., N2009/8317/ITP, och Principer för kommunala insatser på bredbadsområdet, SKL, PTS och , 2010. 2009/10:162 s. 46 f. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst byggentreprenörer fått ett starkare inflytande över bebyggelse- utvecklingen. Vissa grundläggande samhällsfunktioner, exempelvis energi- och telesektorn samt annan infrastruktur, har avreglerats och är utsatta för konkurrens. -I vissa fall har förändringarna inneburit att en uppdelning av verksamheterna har gjorts så att det allmänna fortfarande äger och ansvarar för infrastrukturen som sådan, medan pro- duktionen har avskilts i särskilda bolag som verkar i konkur- rens på marknaden. Exempelvis är och Affärs- verket fortfarande statliga verk, som ansvarar för utbyggnad och förvaltning av den allmänna infrastruk- turen, medan järnvägstrafik och elproduktion sker i särskilda bolag, som får konkurrera med andra aktörer. -I vissa fall har avregleringen inneburit att tillsynsmyndig- heter har inrättats för verksamheter som i allt väsent- ligt bedrivs av privata aktörer. Ett sådant exempel är om- rådet för elektronisk kommunikation, där verksamheterna i huvudsak bedrivs av privata aktörer, medan Post- och tele- styrelsen är tillsynsmyndighet. -Ett flertal statliga och kommunala verksamheter har också bolagiserats eller privatiserats. En långtgående teknisk utveckling har ägt rum, särskilt såvitt gäller området för elektronisk kommunikation. Digitaliseringen och en förfinad datorteknik har medfört utveckling av fiberoptik för elektronisk kommunikation samt en ökad användning av radio för dataöverföring. Olika nät för elektronisk kommuni- kation, t.ex. bredbands- och mobilnät, har vuxit fram och är all- tjämt under utbyggnad. I allt väsentligt domineras marknaden på området av privata vinstdrivande aktörer. Samhällsutvecklingen präglas av ökade krav på miljöhänsyn. Ambi- tionsnivån såvitt avser förnybar energiproduktion har höjts, och satsningar görs på alternativa energikällor som t.ex. vindkraft, bioeldad kraftvärme, solenergi och vattenkraft. De nu beskrivna exemplen på områden där samhället har förändrats är sådana där ianspråktagande av mark är en förutsättning för olika verksamheters bedrivande. Kartläggning av olika områden som kan aktualisera markåtkomst Nämnda utveckling avspeglar sig när det gäller partssammansätt- ningen i tvister om tvångsförvärv. Enligt Utredningen om expro- priationsersättning, som undersökte ersättningsmål i fastighetsdom- stolarna, hade andelen offentliga aktörer minskat väsentligt under senare år.57 var av de ianspråktagande parterna offentliga rättssubjekt. var de flesta parter – – i stället privata rättssubjekt. Även undersökningen av förrättningar enligt ledningsrättslagen visade att andelen privata aktörer hade ökat. Slutsatsen att samhällsutvecklingen har lett till att antalet tvångs- förfoganden över mark som genomförs av privata aktörer vars verksamhet bedrivs med vinstsyfte har ökat, kan emellertid behöva nyanseras i två hänseenden. För det första bygger den uppdelning av parterna i offentliga respektive privata rättssubjekt som undersökningen utgått från på att statliga myndigheter, kommuner och landsting räknas till offent- liga subjekt. Övriga juridiska personer av skilda slag liksom en- skilda personer räknas följaktligen till privata rättssubjekt. I den senare kategorin ingår alltså även juridiska personer som helt eller delvis är offentligt ägda. För det andra har privata vinstintressen även tidigare spelat en viktig roll i kommunernas markpolitik. Under 1960- och 1970- talen bedrev således många kommuner en aktiv markpolitik, som resulterade i markreserver som med kommunerna som mellanhand sedan har förmedlats vidare till privata aktörer. 57 Hur tillämpas expropriationslagens bestämmelser? SOU 2007:29 s. 137 f. Vilka fall bör omfattas av en ordning för vinstfördelning? Utredningen om expropriationsersättning hade bl.a. i uppdrag att överväga om det borde ske någon form av vinstfördelning mellan den exproprierande och den vars egendom tas i anspråk.1 Den här aktuella utredningen ska däremot föreslå en ordning för vinstför- delning. Även om uppdraget nu består i att föreslå en sådan reform, är det ändamålsenligt att först diskutera för- och nackdelarna härmed och avgöra vilka de rättsekonomiska utgångspunkterna bör vara. Med en ordning för vinstfördelning avser utredningen i fortsätt- ningen, i överensstämmelse med förarbetena till lagstift- ning, en ersättningsprincip som skulle gälla i stället för den regel om 25-procentigt påslag som föreskrivs i expropria- tionslagen och i allmänhet skulle leda till högre ersättning än den nuvarande regeln. De skäl som har anförts för och mot vinstfördelning kan, något förenklat, hänföras till följande punkter. Ett stärkande av äganderätten Möjligheter till frivilliga uppgörelser Nedan följer utredningens överväganden när det gäller vilka kon- sekvenser en ordning för vinstfördelning får utifrån dessa tre aspekter.2 2När det gäller vinstfördelning i vid bemärkelse kan därutöver anföras ytterligare en punkt, nämligen incitament för delaktighet i effektivitetssyfte. Härmed avses att delaktighet i vinst medför ett intresse att maximera vinsten i verksamheten. En förutsättning för ett sådant incitament bör vara att vinstfördelning sker genom periodiska ersättningar beräknade utifrån den reella vinsten. Med hänsyn till att det inte är aktuellt att införa någon sådan typ av vinst- Redan inledningsvis bör framhållas att expropriation är relativt ovanligt. Betydelsen av expropriationsinstitutet är i stället i första hand indirekt på så sätt att det fungerar som handlingsdirigerande spelregler som ligger till grund för frivilliga överenskommelser, se kapitel 13. 8.2Kommersialisering och äganderätt – några näraliggande områden Som framgått finns exempel på vinstfördelning i svensk rätt i bl.a. fastighetsbildningslagen och anläggningslagen. Såvitt framkommit förekommer inte vinstfördelning i utländsk expropriationslagstift- ning. Här kan dock nämnas att det även i andra sammanhang har före- kommit en diskussion om vad som kan betecknas som vinstfördel- ning i vid mening. Ett sådant exempel rör allemansrätten. I det s.k. forsrännings- målet uttalade att det inte föreligger något hinder mot att utnyttja allemansrätten kommersiellt.3 LRF har påtalat att det har märkts ett alltmer påtagligt missbruk av allemansrätten. Enligt LRF handlar det om olika former av närings- verksamhet med tillgång till någon annans mark, vatten eller råvaror som bas, exempelvis organiserad kommersiell bär- och svamplock- ning, ridning, natur- och vildmarksturism, forsränning och terräng- cykling.4 LRF har därför föreslagit att organiserad kommersiell verksamhet inte ska ingå i allemansrätten. har – bl.a. mot bakgrund av LRF:s synpunkter – finansierat en översyn av allemansrätten med syfte att utvärdera hur det kommer- siella respektive det icke-kommersiella organiserade friluftslivet ska förhålla sig till allemansrätten. I rapporten och dess framtid gör utredarna emellertid bedömningen att kommersiella aktörer inte ska avskiljas från allemansrätten.5 har ännu inte tagit ställning till förslagen i rapporten men har, främst med hänvisning till avgränsningsproblematiken, aviserat att verket inte tror på att utestänga kommersiella aktörer från fördelning, kommer detta argument inte att diskuteras vidare i detta kapitel, se dock av- snitt 12.5.2. 3Jfr NJA 1996 s. 495 om arrangerad forsränning. 4Se t.ex. H. och F. , Markägarens samtycke borde vara självklart, SvD , 2011. 5Naturvårdsverket, Rapport 6470, se bl.a. s. 200. allemansrätten.6 Grundtanken i LRF:s resonemang är densamma som ligger bakom argumentation för vinstfördelning vid expropriation och liknande förfaranden, nämligen att en kommersiell aktör, vars verksamhet förutsätter någon form av medverkan eller insats av någon annan, bör dela med sig av vinsten till denne. I båda fallen består insatsen i en inskränkning i äganderätten till mark, antingen genom ett tvångsförfarande eller genom allemansrätten.7 Ett internationellt exempel på vad som kan hänföras till vinstför- delning i vid mening är s.k. bioprospektering (eng. bioprospecting). Härmed avses undersökningar av naturen i syfte att finna värdefulla genetiska och biokemiska resurser. Skolexemplet är när ett läke- medelsföretag hittar, patenterar och utnyttjar biologiskt material som visat sig ha värdefulla medicinska egenskaper. Sådana fynd görs inte sällan i fattiga, mindre utvecklade länder, medan de tillgodogörs av företag i rika länder. FN har därför genom Konventionen om bio- logisk mångfald (1992) sökt säkerställa en rättvis fördelning av den vinst som uppkommer, vilket innebär att en del av vinsten ska kom- ma ursprungslandet till del. Även när det gäller bioprospektering är grundtanken således att den som tjänar pengar på en verksamhet som förutsätter en insats eller medverkan av någon annan ska dela med sig av vinsten till denne. Bedömning: Ett införande av en ordning för vinstfördelning vid expropriation och andra sådana förfoganden fördyrar markför- värv och stärker äganderätten. Skyldigheten att utge ersättning skiljer expropriation från konfiska- tion. Vid sidan av flera andra faktorer utgör den ersättning som lämnas för tvångsingrepp en värdemätare på hur starkt skyddet för äganderätten är. Som framgått av den historiska tillbakablicken i av- 6http:///sv/Start/Friluftsliv/Allemansratten/Arbete-med- Allemansratten/Allemansratten-och-dess-framtid/ 7 Allemansrätten kan motiveras med behovet att undvika transaktionskostnader, eftersom det skulle vara kostsamt och opraktiskt om alla som önskade tillträde till marken skulle vara tvungna att sluta överenskommelser härom med markägarna. En strävan att minska trans- aktionskostnaderna kan även motivera markåtkomst med tvång, se avsnitt 5.2. snitt 2.2 har ersättningen varierat utifrån politiska svängningar och synen på äganderätten. Expropriationslagens ersättningsregler går delvis års reform av lag. var argumenten för förvärvaren (det offentliga) framträdande. Reformen syftade till att dämpa markvärdestegringen och möjliggöra en aktiv markpolitik. Ersättningen skulle därför hållas tillbaka.8 Det har tidigare funnits en benägenhet att i ersättningsfrågor se mera till expropriatens än till den exproprierandes intressen. Expropriations- rättens ersättningsregler var i ett äldre skede utformade på ett sätt som klart gynnade den förre på den senares bekostnad. Detta torde bottna i att expropriation har betraktats som ett extraordinärt och från rätt- visesynpunkt tvivelaktigt ingrepp i den enskilda äganderätten. Ett sådant betraktelsesätt ter sig numera helt otidsenligt och är främmande för en modern syn på förhållanden mellan enskilda och allmänna intressen när det gäller markanvändningen. Vid skilda tillfällen har också lagänd- ringar genomförts i syfte att motverka sådan tillämpning av ersättnings- reglerna som leder till överkompensation. diskuteras vad som är en skälig ersättning däremot inte sällan utifrån markägarens perspektiv. ersättningsreform syftade således bl.a. till ett stärkt skydd för äganderätten.9 Samma syften ska ligga bakom en ordning för vinstfördelning. Att skyddet för äganderätten är väl avvägt är utomordentligt vik- tigt för en effektiv och optimal resursanvändning. Rätten till ersätt- ning har syftet att identifiera äganderättens innehåll. Det medför att rättighetsinnehavarna utan godtycklig inblandning från det all- männa kan planera sin verksamhet och bedriva handel, vilket leder till att intäkter och kostnader kommer att bäras av de som kan kon- trollera utfallet bäst. Detta bidrar i sin tur till en fungerande och stabil marknadsekonomi och ekonomisk effektivitet. Utebliven eller godtycklig kompensation innebär däremot att äganderätten blir diffus. Om mark genom expropriation kan tas i anspråk för ett pris som understiger dess värde på en fri och öppen marknad, finns det en risk för att tvångsreglerna tillämpas på felaktiga grunder sett ur ett totalekonomiskt perspektiv. är möjligheten till åtkomst av mark av betydelse för planeringen och utvecklingen av samhället. Ersättningsnivåerna bör endast höjas så långt detta är möjligt utan att ersättningsnivåerna ger upphov till beaktansvärda negativa konsekvenser för samhälls- 1971:122 s. 166. 2009/10:162 s. 47 f. Höjda expropriationsersättningar får exempelvis inte motverka önskad energi- eller transportinfrastrukturutbyggnad, se avsnitt 10.2.2. Expropriationsersättningsbestämmelsernas förhållande till egen- domsskyddet i regeringsformen och har varit föremål för rättspolitisk diskussion. Det har framhållits att samhälls- utvecklingen har gått mot ett allt starkare skydd av äganderätten, vilket kommit till uttryck både genom ändringar i regeringsformen och genom inkorporeringen av Europakonventionen.10 Det har också framförts att generösare ersättning i fall då privata vinstintressen ligger bakom tvångsförvärv skulle undanröja varje tvivel om att reg- lerna om expropriationsersättning strider mot nämnda konstitutio- nella regler.11 Utredningen om expropriationsersättning skulle, vid bedömningen om ersättningsreglerna i expropriationslagen ledde till rimliga resultat, beakta reglerna om egendomsskydd i regerings- formen och .