sou · H0B374 · 2012-11-09 00:00:00 — Det sistnämnda uppdraget resulterade i Uppdrag: Demokrati, ett omfattande webbaserat metodpaket som riktar sig till årskurs nio och gymnasiet. teman – demokrati, tolerans och mänskliga rättigheter – problema- tiseras utifrån historiska händelser och levnadsöden. har FLH ett fortsatt regeringsuppdrag att sprida metodpaketet i hela landet, främst inom skolan men även till andra aktörer som genomför demokratifrämjande verksamhet. har gjort en uppföljning och utvärdering av verksamheten vid FLH –2011. Uppföljningen, som redovisas i Budgetpropositionen , visar att FLH:s verksamhet präglats av stabilitet. Myndigheten etablerade tidigt ett arbetssätt och en inriktning på verksamheten som därefter har upprätthållits. Utifrån den genomförda upp- följningen och utvärderingen har regeringen gjort den samlade bedömningen att verksamheten vid FLH väl uppfyller inten- tionerna med myndigheten. är central förvaltnings- myndighet för ungdomspolitiken och sorterar under Utbildnings- departementet. I och med att den nya myndigheten bildades för- tydligades rollen som expertmyndighet med ett sektors- övergripande ansvar för ungdomspolitiken.4 Enligt instruktion har myndigheten ett övergripande ansvar för att de nationella ungdomspolitiska målen ska få genomslag inom olika samhällssektorer. Inom ramen för ungdomspolitiken ska myndigheten bland annat ansvara för att det finns samlad kunskap om ungas levnadsvillkor och för att sprida den nationellt och lokalt. Vidare ska myndigheten genomföra samordnade uppföljningar av statliga insatser och verka för att ungdomsperspektivet utvecklas i de statliga myndigheternas verk- samheter. När det gäller det civila samhällets organisationer har Ungdoms- styrelsen ansvar för att det finns en samlad kunskap om dess villkor, sammansättning och utveckling samt för att den kunskapen sprids. Den ska även analysera och följa upp insatser inom området och bilda nätverk för samverkan med andra berörda myndigheter och organisationer. har också i uppdrag att 4 Målgruppen för ungdomspolitiken är ungdomar i åldrarna 13–. fördela statsbidrag enligt en rad förordningar. Stödet betalas ut i form av organisationsbidrag, projektbidrag och verksamhetsbidrag. När lades ner fick överta en del av de uppgifter som verket tidigare hade ansvarat för, främst fördelning av bidrag till organisa- tioner inom det civila samhället, bland annat till organisationer som arbetar för att främja integration, förebygga och motverka diskriminering eller stödja personer som vill lämna rasistiska och liknande organisationer. Av regleringsbrevet för myndigheten för framgår att myndigheten har 18 särskilda regeringsuppdrag (sex nya och tolv tidigare uppdrag).5 Uppdragen rör många olika områden: förebyggande arbete, främjande arbete, uppföljningar, stödinsatser och attitydundersökningar. I Årsredovisningen för skriver att antalet ansökningar för projektbidrag har ökat, bland annat från organisationer som arbetar med att motverka rasism och intolerans. beviljades var fjärde projektansökan. Statskontoret genomförde en myndighetsanalys som visar att myndigheten fått uppdrag av regeringen som ligger utanför ramen för myndighetens instruktion. På grund av avsaknad av mål för verksamheten anser Statskontoret att det är svårt att värdera den (Statskontoret 2010). Datainspektionen (DI) ska genom sin tillsynsverksamhet bidra till att behandling av personuppgifter inte leder till otillbörligt intrång i enskilda individers personliga integritet. DI arbetar genom både tillsyn och upplysningstjänst till enskilda. DI utför tillsyn genom platsbesök, brev, telefon eller e-post. Den tar även emot klagomål/anmälningar från individer som upplever att de har blivit kränkta på Internet, vilken är den uppgift som i detta sammanhang bör lyftas fram. DI har inte resurser att utreda alla klagomål och hjälper därför till med vägledning/hjälp till självhjälp. Man har även tagit fram en webbsida som beskriver vad den kan göra som upplever sig har blivit kränkt på Internet (). DI sorterar under . 5 I en ändring av regleringsbrevet tillkom ytterligare ett uppdrag. (Brå) är en myndighet som sorterar under . Till Brå:s uppdrag hör att bidra till kunskapsutvecklingen inom det kriminalpolitiska området samt att främja brottsförebyggande arbete. Brå ska initiera och bedriva forsknings- och utvecklingsarbete för att bistå regeringen och myndigheterna i rättsväsendet med underlag för deras arbete med åtgärder och prioriteringar. Brå ska även bistå regeringen i kriminalpolitiska frågor. Brå är statistikansvarig myndighet för kriminalstatistiken. Brå fördelar bidrag till lokalt brottsförebyggande arbete. uppgick detta bidrag till . Bidrag delas ut till brottsförebyggande projekt, i första hand inom ramen för samverkan mellan polis och kommun samt till utvecklingsstöd för nätverksträffar, kartläggningar och andra aktiviteter för att utveckla det lokala brottsförebyggande arbetet. Brå genomför, som har redovisats, den Nationella Trygghetsundersökningen (NTU) och publicerar hatbrotts- statistik (se även avsnitt 3.3.1). Polisen och åklagarväsendet arbetar allmänt sett med brotts- bekämpning. Det här är inte platsen för att beskriva det arbetet. Däremot kan det vara på sin plats att kort redovisa det arbete som sker mot hatbrott. Jag följer här i huvudsak den redogörelse som regeringen har lämnat till för avskaffande av rasdiskriminering (2012). Det är viktigt att tidigt identifiera hatmotiv bakom ett brott, bland annat för att kunna bemöta brottsoffer. Polisen gör därför rutinmässigt en undersökning av anmälda brott för att klarlägga eventuella hatmotiv. Flera lokala polismyndigheter har särskilda hatbrottsutredare och regionala myndigheter utbildar kontinuerligt sin personal i frågor om hatbrott. Vid i samordnas arbetet mot hatbrott av en hatbrottsgrupp. är den en permanent del av verksamhet. Gruppens huvudsakliga uppdrag är att samordna arbetet mot hatbrott i länet och utveckla metoder för arbetet mot hatbrott. följaktligen både förebyggande och med utredning/lagföring. I uppgifterna ingår även att samordna arbetet med externa kontakter. I gruppen arbetar sex polisanställda. Gruppen utreder de hat- brottsanmälningar som sker i City polismästardistrikt, men samverkar med myndighetens övriga delar och distrikt och har till uppgift att utgöra ett stöd till hela länet (). I en artikel i framhåller , chef för , att de skulle kunna användas mer än vad som görs . De arbetar därför med att sprida information om gruppens verksamhet och om vad enskilda poliser kan göra för att öka antalet fällande domar och få fler att anmäla hatbrott (111017). Hatbrottgruppen har även omfattande samarbete med olika organisationer (bland andra och Diskrimi- neringsbyrån ), intresseföreningar, forskare och myndig- heter för att öka kunskaperna hos dem som berörs av hatbrott och bidra till att minska mörkertalen (). Polismyndigheterna i samt Västra Götalands- och Skåneregionerna har inrättat särskilda så kallade dialogpoliser som en länk mellan polisledningen och dem som arrangerar olika opinionsyttringar, främst demonstrationer. Syftet med dialog- poliser är att undvika missförstånd vid opinionsyttringar. har fortsatt prioriterat bekämpningen av hatbrott. Grundutbildningen för åklagare, vilken är obligatorisk för alla nya åklagare, innehåller ett avsnitt om tolv lektioner om mänskliga rättigheter i vilket hatbrott tas upp. Hos särskilda utvecklingscentrum med ansvar för bland annat hatbrott och frågor om mänskliga rättigheter med anknytning till straffrätten, pågår ett projekt som syftar till att skapa verktyg för att kunna identifiera hatbrotts- ärenden i myndighetens system på ett bättre sätt. Avsikten är därefter att använda verktyget för att kunna granska hanteringen samt identifiera bristerna och var i rättskedjan de uppstår. Åklagar- myndigheten önskar bland annat kunna svara på frågor som exempelvis vad som händer med ett hatbrottsärende senare i rätts- kedjan och i vilken utsträckning straffskärpningsgrunden tillämpas. Härigenom kan bättre förutsättningar och underlag skapas för vidare uppföljning och granskning av polis och åklagares hantering av hatbrotten. deltog utvecklingscentrum i ett projekt inom /ODIHR med målsättning att utforma nya riktlinjer för åklagarna avseende hatbrott. Riktlinjerna har ännu inte publicerats (2012). Justitiekanslern, som är ensam åklagare när det gäller tryck- och yttrandefrihetsbrott, inledde förundersökningar om hets mot folkgrupp i tre ärenden. Förundersökning pågår och åtal har väckts i ett fall. Antalet inledda förundersökningar avseende hets mot folkgrupp har minskat. Länsstyrelserna är 21 fristående statliga myndigheter som sam- verkar. Enligt instruktionen 5 § punkt 5 ska integrera de mänskliga rättigheterna i sin verksamhet. Detta ska ske genom att belysa, analysera och beakta rättigheterna i den egna verksam- heten. Det gäller särskilt skyddet mot diskriminering. För att uppfylla kraven i instruktionen har länsstyrelserna arbetat gemensamt utifrån en handlingsplan för lika rättigheter och möjligheter. Handlingsplanen omfattar ett trettiotal åtgärder med fokus på att åstadkomma förändringar på både organisations- och verksamhetsnivå samt på att förändra myndighetens interna och externa kommunikation. , länsråd vid i , har för utredningens räkning gjort en sammanställning av läns- styrelsernas arbete med koppling till främlingsfientlighet och rasism. Nedan redovisas detta översiktligt. i arbetar aktivt tillsammans med Anti- diskrimineringsbyrån i . Den är med och finansierar Förintelsens minnesdag och deltar i flera nätverk, bland annat . Tillsammans med läns- styrelserna i och har man startat ett projekt med fokus på förskolorna i syfte att motverka bland annat främlingsfientlighet. i har ett nära samarbete med Forum för levande historia och planerar en utbildningsinsats kopplad till Forums utbildningsmaterial Uppdrag: Demokrati. Landshövdingen i träffar ett nätverk som fokuserar på frågor om mänskliga rättigheter. I nätverket ingår även bland annat representanter för kommuner, skolor och frivilligorganisationer. I finns mångfaldsråd där bland annat , , och Svenska Röda Korset ingår tillsammans med representanter från kom- munerna. planerar tillsammans med en gemensam konferens mot främlingsfientlighet och rasism. i ingår i ett nätverk med repre- sentanter från kommuner, andra myndigheter, universitet och högskolor samt frivilligorganisationer (bland andra lokala Anti- diskrimineringsbyråer). Nätverket har en årlig konferens på temat rasism. håller även i ett nätverk för romer i . Frågor om främlingsfientlighet, diskriminering och rasism är nära relaterade till uppdrag om integration, jämställdhet, folkhälsa och våld i nära relationer. Länsstyrelserna har i regleringsbrevet fått i uppdrag att prioritera genomförandet av reformen för etablering av vissa nyanlända invandrare. Länsstyrelserna har även i uppdrag att säker- ställa bättre efterlevnad av minoritetskonventioner och följa upp de åtgärder som vidtas. Detta arbete omfattar bland annat att motverka diskriminering och utsatthet för de nationella minoriteterna. Under de senaste 20–25 åren har ett stort antal utredningar haft uppdrag som åtminstone delvis berör de frågor som behandlas i denna utredning. Här ska några av de förslag beröras som fram- kommit i dessa utredningar. De behandlas under fyra teman. överlämnade Delegationen för mänskliga rättigheter sitt slutbetänkande Ny struktur för skydd av mänskliga rättigheter (SOU 2010:70) till regeringen. Delegationen föreslår bland annat att ny myndighet, Kommissionen för mänskliga rättigheter, ska tillsättas under för att bevaka MR-frågornas efterlevnad i . Delegationen föreslog därutöver en rad åtgärder, bland andra dessa. Att de mänskliga rättigheterna på ett tydligare sätt ska lyftas fram i lagstiftningsprocessen och i rättstillämpningen. Att bestämmelser som uttryckligen hänvisar till de överens- kommelser om mänskliga rättigheter som har åtagit sig att följa ska föras in i flera befintliga författningar, till exempel polislagen och utlänningslagen. Att sådana bestämmelser också förs in i förvaltningslagen och myndighetsförordningen som på ett övergripande sätt reglerar styrningen och tillsynen av offentlig verksamhet och att motsvarande bestämmelse införs i kommunallagen. Att beskrivningar för högskoleexamina där de mänskliga rättigheterna är av särskild relevans för studenternas framtida yrkesutövning, och där krav på kunskaper om de mänskliga rättigheterna ännu inte ingår, ska kompletteras med ett sådant krav. Att en strategi utarbetas för hur statsanställda långsiktigt och systematiskt ska ges utbildning om de mänskliga rättigheterna och att regeringen ska inbjuda Kommuner och Lands- ting till en aktiv dialog om hur man ska kunna säkerställa att förtroendevalda och anställda i kommuner och landsting kan erbjudas motsvarande kompetensutveckling. Förslagen bereds, enligt vad jag erfarit, fortfarande inom . tillkallade regeringen en särskild utredare med uppdrag att utvärdera den nationella handlingsplanen för de mänskliga rättigheterna 2006–2009. Med utgångspunkt i ut- värderingen skulle utredaren lämna rekommendationer inför det fortsatta arbetet med mänskliga rättigheter (MR) på nationell nivå. Utredaren lämnade en rad rekommendationer, bland annat om en förbättrad styrning och samordning av MR-arbetet på både central och lokal nivå. Betydelsen av ett systematiskt arbete poängterades. Utredaren lämnade också förslag på hur MR-arbetet och situationen för de mänskliga rättigheterna skulle kunna följas upp (SOU 2011:29). har fått kritik av för avskaffande av rasdiskriminering för att inte ha infört en lag med förbud mot rasistiska organisationer. Frågan har utretts i flera omgångar och kommenteras senast i regeringens rapport till kommittén. Regeringen konstaterar där att regeringen och har uttryckt uppfattningen att svensk lagstiftning på ett effektivt sätt förbjuder varje form av uttryck för rasism och att lagstiftningen därför i praktiken omöjliggör för sammanslutningar som främjar rasdiskriminering att arbeta och för medlemmar i sådana sammanslutningar att ta del i spridningen av rasistisk propaganda (2012). Jag har för egen del ingen annan uppfattning är regeringen på denna punkt. Flera utredningar har berört skolans ansvar för att medverka i arbetet mot främlingsfientlighet. Förslag har lagts fram om att detta ansvar ska förtydligas i skollag och läroplaner, om att frågorna ska få större utrymme i lärarutbildningarna, att stöd material till lärarna ska tas fram, om ett intensifierat arbete med likabehandlingsplaner etc. Jag återkommer till dessa frågor i nästa kapitel men kan redan här konstatera att den nya skollagen och de nya läroplanerna ger ett starkt stöd för det arbete som skolorna förutsätts bedriva inom området. Den grupp som fått mest uppmärksamhet är den romska. Delegationen för romska frågor inrättades . Uppdraget var att med utgångspunkt i inter- nationella åtaganden på MR-området driva på arbetet att förbättra romernas situation i . I sitt slutbetänkande föreslog delega- tionen en strategi för att säkerställa romers rättigheter i . De övergripande målen skulle vara att sluta välfärdsgapet mellan romer och andra grupper, att hävda romernas maktunderläge och att bygga upp romernas tillit till majoritetssamhället. Delegationen bedömde att målen skulle nås (SOU 2010:55). Regeringen beslutade om en strategi för romsk inkludering –2032 (Skr 2011/12:56). Det över- gripande målet är att den rom som fyller 2032 ska ha samma möjligheter i livet som den som är icke-rom. Målgruppen för strategin är framför allt de romer som befinner sig i ett socialt och ekonomiskt utanförskap och är utsatta för diskriminering. Kvinnor och barn är särskilt prioriterade. Strategin utgår från de mänskliga rättigheterna med särskild betoning på principen om icke- diskriminering. Strategin innehåller mål och åtgärder inom sex verksamhetsområden: utbildning, arbete, bostad, hälsa och social omsorg och trygghet, kultur och språk samt civilsamhällets organisering. Professor har konstaterat att främlingsfientlighet ofta har sina rötter i lokala traditioner, lokal folkopinion och lokala fästen, vilket talar för att arbetet mot främlingsfientlighet måste ta hänsyn till de lokala förhållandena och ske på lokal nivå (2007). Det innebär att de lärdomar som kan dras från arbetet i en kommun inte självklart är tillämpliga i en annan. Utifrån dessa resonemang är det arbete som bedrivs på lokal nivå viktigt, men det kan se väldigt olika ut. Det har inte varit möjligt att få någon heltäckande eller ens översiktlig bild av arbetet i kommunerna, men jag har för att få någon glimt av detta arbete dels träffat deltagare i ett par nätverk med anknytning till Kommuner och Landsting (SKL), dels bett deltagarna i dessa nätverk att besvara en enkät om det arbete som pågår i deras kommuner. De två nätverken är Svenskt nätverk mot rasism och diskriminering och Det nationella nätverket för mångfald och mänskliga rättigheter i . Enkäten skickades utöver till deltagarna i nätverken även till två stadsdelar i . Totalt skickades 28 enkäter ut och svar inkom från 17 mottagare, 16 kommuner och en stadsdel. Bland de 17 svaren finns såväl små som stora kommuner och kommuner med olika stora andelar av befolkning född i utlandet. Genom att de kommuner som fått enkäten är kommuner som är engagerade i nätverken kan man utgå ifrån att de har särskilt intresse att driva de aktuella frågorna. De är därför knappast representativa för alla kommuner när det gäller arbete mot främlingsfientlighet. I redovisningen nedan har svaren från stadsdelen i räknats in i svaren från kommunerna och ingår när jag fort- sättningsvis talar om kommunerna. Det ska understrykas att enkäten har besvarats av de personer som ingår i nätverken. om jag fortsättningsvis talar om dem som kommuner är svaren således inte förankrade på högre nivå. Det är svårt att översiktligt beskriva det arbete som bedrivs även i de 17 kommuner som har besvarat enkäten. Många av dem har ingen helhetsbild av arbetet då det bedrivs i flera olika delar av den kommunala förvaltningen. Mycket av arbetet sker inom ramen för den ordinarie verksamheten och registreras inte särskilt. Nästan hälften av kommunerna uppger att det har förekommit episoder som haft sin grund i främlings- fientlighet eller rasism. De incidenter som nämns är bland annat händelser i anslutning till ett moskébygge, händelser i samband med en demonstration och motdemonstration, trakasserier, skade- görelse, hatbrott och allmänna oroligheter. Huvuddelen av kommunerna har program mot främlingsfientlighet. Alla har visserligen inte program specifikt för arbetet mot främlings- fientlighet men frågan finns i så fall med i till exempel lika- behandlingsplaner eller mångfaldsstrategier. Ett par av kom- munerna är anslutna till ECCAR (Europeiska koalitionen av städer mot rasism) och ytterligare någon anger att den arbetar enligt ECCAR:s tiopunktsprogram.6 Endast i några kommuner finns en ansvarig tjänsteman eller arbetsgrupp på central nivå för de här diskuterade frågorna. Det är dock ovanligt att någon arbetar med frågorna på heltid. Två kommuner uppger att de arbetar tillsammans med den lokala antidiskrimineringsbyrån. Eftersom arbetet i regel sker ute i de olika förvaltningarna har flertalet kommuner inte heller några särskilda budgetmedel avsatta för arbetet. Några kommuner har dock särskilda medel för till exempel arbetet med ECCAR, mångfaldsarbetet eller lika- behandlingsarbetet. De flesta av kommunerna utnyttjar inte externa projektmedel i arbetet, men det förekommer att medel söks från i första hand Allmänna arvsfonden, EU eller . Eftersom finansiering med externa projektmedel är ovanligt finns få exempel på vad som händer när externfinansierade projekt 6 2004 bildades en europeisk koalition av städer mot rasism (ECCAR). Syftet var att förbättra de deltagande städernas arbete mot rasism, främlingsfientlighet och diskriminering. En åtgärdsplan i form av ett tiopunktsprogram har tagits fram för koalitionens arbete. De tio punkterna är; involvera, mäta, stödja, informera, främja, säkerställa, boende, utbildning, kultur samt konflikthantering. De svenska städer som är anslutna till ECCAR är , , , , , , , , , samt kommunerna i län (). Det finns dock exempel på projekt som har varit framgångsrika och som har permanentats sedan projekt- finansieringen upphört. Ett av dessa är Antirasistiska Filmdagarna (se avsnitt 6.9). Viktiga framgångsfaktorer för projekt inom området bedöms vara ett gott samarbete med det civila samhället och andra kommuner samt politisk förankring. En kommun bedömer dock att vägen till framgång är att undvika projekt. I den mån utvärdering/uppföljning av arbetet mot främlings- fientlighet och rasism förekommer görs det vanligen genom redovisning i delårsrapporter och årsredovisningar. Det före- kommer att verksamheten utvärderas av externa konsulter eller i samarbete med universitet, men det är sällsynt. Flera kommuner uppger att det inte sker någon särskild utvärdering/uppföljning. Många av kommunerna deltar i andra nätverk än de här nämnda. ECCAR är ett exempel. Andra har samarbete med det civila samhället, med andra kommuner utanför de formella nätverken eller med länsstyrelserna. Vad gäller skolorna så uppger de flesta kommunerna att inget samordnat arbete förekommer, medan man i några kommuner har tagit ett visst samordnande grepp, till exempel genom gemensamma aktiviteter på Förintelsens minnesdag eller gemensamma demokratidagar. Ett antal satsningar i skolor lyfts fram: i bedrivs inom ramen för Dialogforum ett arbete mot hatbrott på kommunens gymnasieskolor, i sker bland annat lärar- utbildning i samarbete med Forum för levande historia, i pågår om kärlek i samarbete med Rädda barnen och Polisen där fokus ligger på mänskliga rättigheter, i genomfördes tidigare ett projekt, Social oro, som vände sig till ungdomar i riskzonen och med deras familjer, och i har en särskild person rekryterats för att arbeta med värdegrunds- och mångfaldsarbetet i skolorna. Kommunerna ombads även att svara på frågan om vad de ansåg vara den största utmaningen i det framtida arbetet mot främlings- fientlighet och rasism. Vad gäller yttre förutsättningar är segrega- tion på bostads- och arbetsmarknaden, utanförskap och arbetslös- het utmaningar som nämns. Ett par kommuner framhåller även etableringen av partier med främlingsfientliga åsikter som en sådan. I det kommunala arbetet handlar det om prioritera dessa frågor, om att öka kunskaperna om olika kulturer och om att se till att arbetet blir en naturlig del av det dagliga arbetet i kommunen. Flera kommuner efterlyser öronmärkta statliga resurser till arbetet mot främlingsfientlighet och rasism. Det bör kunna ställas större krav på resultat och återrapportering från kommunernas sida. Från flera håll efterlyser man också bättre nationell sam- ordning. Mångkulturellt centrum (MKC) är en stiftelse i som grundades . Bakom beslutet låg ett kulturhistoriskt engagemang och en övertygelse om att det är lika angeläget att i forskning, dokumenta- tion, utställningar och arkiv följa samtida invandring som historisk utvandring. Tanken var att genom stiftelsen aktivt verka för ett gott samhällsklimat och öka kunskapen om de nya förutsättningar för svenska institutioner som följer i spåren av migration och globalisering. kan på grund av sin stora andel utrikes födda, av befolkningen, liknas vid en seismograf som tidigt känner av sådana samhällsförändringar som i ett senare skede kan bli aktuella även på nationell nivå. De frågor om kulturell mångfald som var relativt Botkyrka- och storstads- specifika är på allas läppar. MKC har tre verksamhetsområden: forskning, kunskaps- spridning och specialbibliotek.