sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Det vore därför önskvärt om eleven får söka till tränings- programmet på motsvarande sätt som till de nationella programmen och att elevens önskemål även i detta fall får utgöra grund för placeringen. För en sådan lösning talar att ansökan i de allra flesta fall har föregåtts av noggranna förberedelser och att beslut redan har fattats av eleven eller, i elevens ställe, elevens vårdnadshavare. Mot talar dock att det är av stor betydelse att elever inte tas emot på tränings- programmet om de har förutsättningar att följa undervisningen på 30 18 kap. 9 § skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan ett nationellt program. Eleven har rätt att ges möjlighet att nå så långt som möjligt i sin kunskapsutveckling. Hänsyn till elevens bästa, och de konsekvenser det kan få för elevens hemkommun om en annan huvudman tar emot en elev på ett träningsprogram, gör dock att det är rimligt att hemkommunen ges ett inflytande över detta. Jag anser däremot inte att hemkommunen ska kunna fatta beslut om att ta emot en elev på träningsprogrammet mot elevens önskan. I följande avsnitt föreslås ett utökat inflytande vid val av skolform innebärande att en elev med utvecklingsstörning ska ha rätt att bli mottagen i gymnasieskolan. Det skulle mot denna bakgrund framstå som märkligt att begränsa elevernas möjligheter att välja nationellt program inom gymnasiesärskolan. Jag föreslår därför att grundregeln ska vara att eleven, eller vård- nadshavaren i elevens ställe, ska söka till gymnasiesärskolans tränings- program på samma sätt som till de nationella programmen. Om hemkommunen bedömer att eleven kan följa undervisningen på ett nationellt program ska kommunen dock, efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare, ha möjlighet att ta emot eleven på ett nationellt program. Eleven ska då ges möjlighet att söka till natio- nellt program. Förberedelserna inför att en elev ska ansöka till gymnasiesärskolan måste starta . Det är av största vikt att eleverna får en anpassad studie- och yrkesvägledning som gör det möjligt för dem att i förväg skaffa sig en uppfattning om de olika utbildnings- vägarna i gymnasiesärskolan samt att samråd sker med elevens vårdnadshavare. Frågan om studie- och yrkesvägledning behandlas i avsnitt 8. 5.3Utökat elevinflytande vid val av utbildning Förslag: En elev som tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan ska ha rätt att bli mottagen i gymnasieskolan om eleven inte önskar gå i gymnasiesärskolan. Formuleringen och om kom- munen bedömer att de har förutsättningar att klara utbild- ningen31 ska därför tas bort från den nya skollagens (2010:800) bestämmelse om att hemkommunen ansvarar för att elever från 31 17 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan grundsärskolan ska erbjudas yrkesintroduktion och individuellt alternativ om de önskar sådan utbildning. Enligt direktiven till utredningen ska förslag lämnas för gymnasie- särskolan som innebär en harmonisering med bestämmelserna om föräldra- och elevinflytande vid val av skolform inom den obliga- toriska särskolan. 5.3.1Vad säger regelverket? För den obligatoriska skolan kommer den nya skollagen innebära att, om barnets vårdnadshavare inte lämnar sitt medgivande till att barnet tas emot i grundsärskolan ska barnet fullgöra sin skolplikt enligt vad som gäller för övrigt enligt skollagen32, dvs. i de flesta fall i . Detta innebär att den tidigare försöksverksamheten med ökat föräldrainflytande över skolgången för barn med utveck- lingsstörning permanentas. Ett undantag införs dock som inte funnits under försöksverksamheten. Ett barn kommer att kunna tas emot i grundsärskolan utan sin vårdnadshavares medgivande, om det finns synnerliga skäl med hänsyn till barnets bästa. Ett beslut om barns mottagande i grundsärskolan kan överklagas hos Skolvä- sendets överklagandenämnd33. Att en elev ska kunna tas emot i grundsärskolan utan vårdnads- havarnas medgivande motiveras i propositionen om en ny skollag (prop. 2009/10:165) med att det kan förekomma att vårdnadshavares vilja uppenbart inte överensstämmer med barnets behov och förut- sättningar utifrån den utredning som genomförts. I sådana fall anser regeringen att hänsyn till barnets bästa ska vara styrande vid val av skolform och barnet ska kunna placeras i grundsärskolan utan med- givande om det finns synnerliga skäl för detta. Att det ska krävas synnerliga skäl för en sådan placering innebär att undantaget bara ska användas när det är uppenbart att eleven inte har förutsättningar att klara en utbildning i . Om placeringen som lagen före- skriver34 föregås av en utredning som omfattar pedagogisk, psyko- logisk, medicinsk och social bedömning bör enligt regeringen en bred och saklig grund för beslutet om skolform skapas. 327 kap. 5 § tredje stycket skollagen (2010:800). 3328 kap. 12 § första punkten skollagen (2010:800). 347 kap. 5 § andra stycket skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan För gymnasieskolan och gymnasiesärskolan finns ingen motsvarande bestämmelse. Enligt den nya skollagen (2010:800) ansvarar hem- kommunen för att elever från grundsärskolan erbjuds yrkesintro- duktion och individuellt alternativ, om de önskar sådan utbildning och kommunen bedömer att de har förutsättningar att klara utbild- ningen35. Eleven har således inte möjlighet att själv besluta att han eller hon ska gå i gymnasieskolan. Om kommunen bedömer att eleven har förutsättningar att tas emot är det endast utbildning på yrkes- introduktion och individuellt alternativ som kan komma ifråga. 5.3.2Förslag till utökad möjlighet att välja skolform Vid en harmonisering av bestämmelserna om elev- och föräldrain- flytande vid val av skolform måste vägas in att både gymnasieskolan och gymnasiesärskolan är frivilliga skolformer. Dessutom måste hänsyn tas till att eleven blir myndig under studierna i gymnasie- skolan eller gymnasiesärskolan samt att det kan finnas elever som söker utbildningen efter det att de har blivit myndiga. Hänsyn måste också tas till bestämmelsen36 i den nya skollagen (2010:800) om att den som fyllt ska ha rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt skollagen. Någon motsvarande bestämmelse har inte funnits tidigare. När det gäller ansökan till bl.a. gymnasie- skolan och gymnasiesärskolan och överklagande av sådant beslut om utbildning ska eleven dessutom ha rätt att föra sin egen talan även i de fall den sökande eller den klagande inte har uppnått ens . Sammantaget innebär detta att det inte går att direkt överföra den nya skollagens bestämmelser om val av skolform för och grundsärskolan till gymnasieskolan och gymnasie- särskolan. Bestämmelsen om elevens rätt att föra sin egen talan innebär att inflytandet över val av skolform i första hand blir en fråga om elevens inflytande. Det framgår t.ex. av författningskommentarerna till den nya skollagen att en underårig ska kunna ansöka om utbildning utan vårdnadshavarens underskrift. Det innebär dock inte att vårdnads- havarna helt kommer att sakna inflytande. Många elever som ska söka till gymnasiesärskolan kan knappast fatta beslut om program utan stödet av sina vårdnadshavare. Det framgår också av andra delar av den nya skollagen att placering i gymnasiesärskolan ska ske 3517 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). 3629 kap. 12 § nya skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare37. Det framgår också av författningskommentarerna att både eleven och elevens vårdnadshavare kommer att ha en egen rätt att överklaga beslut även om de sinsemellan har motstridiga uppfattningar. kan således komma att få ta ställning till sådana ärenden. Det är i sammanhanget viktigt att komma ihåg att valet till gymnasiesärskolan ska vara väl förberett. Tillsammans har elev, vårdnadshavare, elevens lärare samt studie- och yrkesvägledare prövat olika alternativ, bl.a. genom att eleven haft möjlighet att praktisera på program i gymnasiesärskolan. De flesta elever har således en uppfattning om vad man väljer till och vad man väljer bort när det gäller gymnasiesärskolan. Kunskapen om vilka möjligheter som ges i gymnasieskolan är dock inte lika stora. När elever ges möjlighet att välja att inte gå i gymnasiesärskolan, trots att de tillhör dess målgrupp, blir det lika viktigt att de ges förutsättningar att skapa sig en uppfattning om den utbildning som gymnasieskolan kan erbjuda som den som gymnasiesärskolan erbjuder. Annars kan de inte göra ett informerat val av skolform. Det undantag som införts för den obligatoriska skolan, och som innebär att ett barn kommer att kunna tas emot i grundsärskolan utan sin vårdnadshavares medgivande om det finns synnerliga skäl med hänsyn till barnets bästa, syftar till att skydda barnet och gäller studier i en obligatorisk skolform. Här föreslås inte något sådant undantag vid valet till gymnasial utbildning. Med tanke på att det här handlar om en frivillig skolform och att eleven själv fattar beslut om vilken utbildning han eller hon vill söka är det svårt att motivera att elevinflytandet ska begränsas på motsvarande sätt. Kommunen kan dessutom knappast tvångsinskriva en elev i gymnasie- särskolan. Att på grund av detta helt neka utbildning på gymnasienivå strider mot kommunens grundläggande ansvar att erbjuda alla ung- domar utbildning. Eftersom en elev enligt förslaget i föregående avsnitt ska söka utbildning i gymnasiesärskolan är det inte möjligt att införa en bestämmelse motsvarande den för den obligatoriska skolan, dvs. att eleven skulle har rätt att neka att bli mottagen. En elev som inte vill gå i gymnasiesärskolan låter helt enkelt bli att söka dit. Det viktiga blir i stället att garantera eleven tillgång till utbildning på gymnasie- skolan. För att eleven ska ha rätt att bli mottagen på de båda 37 18 kap. 8–9 §§ skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan introduktionsprogram som enligt nya skollagen ska kunna ta emot elever från grundsärskolan föreslår jag därför att hemkommunens möjlighet att pröva om eleven har förutsättningar att klara utbild- ningen38 tas bort ur den nya skollagen. Det skulle innebära att hemkommunen ansvarar för att elever från grundsärskolan ska erbjudas yrkesintroduktion eller individuellt alternativ om de önskar sådan utbildning. 5.4Utbildning på gymnasieskolans introduktionsprogram Förslag: Det ska vara möjligt att ta emot elever som tillhör sär- skolans målgrupp även på gymnasieskolans språkintroduktion. Bedömning: Det bör inte finnas några formella hinder för ele- ver från grundsärskolan som tas emot på yrkesintroduktion eller individuellt alternativ att, om de senare uppfyller de krav som ställs, gå vidare till andra delar av gymnasieskolans introduk- tionsprogram eller ytterst även till nationellt program i gym- nasieskolan. När den nya skollagen (2010:800) tillämpas ska det finnas fem olika introduktionsprogram i gymnasieskolan, nämligen -programinriktat individuellt val, -individuellt alternativ, och Som nämnts ovan ansvarar hemkommunen för att elever från grund- särskolan erbjuds yrkesintroduktion och individuellt alternativ, om de önskar sådan utbildning och kommunen bedömer att de har förutsättningar att klara utbildningen40. Att preparandutbildning och programinriktat individuellt val inte bedöms bli aktuella för 3817 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). 3917 kap. 2 § skollagen (2010:800). 4017 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan elever från grundsärskolan beror på att antagningen till dessa pro- gram ställer krav på godkända betyg från , om än inte i samma utsträckning som till nationella program41. Om det visar sig att en elev från grundsärskolan som tas emot på yrkesintroduktion och individuellt alternativ har förutsättningar för det måste eleven senare ha möjlighet att gå vidare till andra introduktionsprogram och ytterst kunna tas emot på ett nationellt program. Gymnasieskolans språkintroduktion riktar sig till nyanlända elever med utländsk bakgrund som saknar kunskap i svenska42. Bland nyanlända elever finns också elever med utvecklingsstörning. Deras behov av språkintroduktion måste också mötas, vilket kan ske på olika sätt. Det ska enligt min uppfattning inte finnas några hinder för att ta emot elever som tillhör gymnasiesärskolans målgrupp på gymnasieskolans språkintroduktion. En elev kan exempelvis vara inställd på att efter språkintroduk- tionen gå över till yrkesintroduktion eller individuellt alternativ i gymnasieskolan. I så fall är det naturligt att eleven tas emot redan på gymnasieskolans språkintroduktion. Även för elever som senare väljer gymnasiesärskolan kan utbildningen på gymnasieskolans språkintroduktion vara en lämplig början. Det beror på hur under- visningsgrupperna är sammansatta. Nyanlända elever i gymnasie- skolan kan ju ha vitt skilda förutsättningar. Vissa kan ha en god skolbakgrund med tidigare språkstudier, medan andra helt kan sakna skolbakgrund. 4117 kap. 9–10 §§ skollagen (2010:800). 4217 kap. 12 § skollagen (2010:800). 6Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola I detta kapitel lämnas förslag som syftar till att elever ska tas emot i gymnasiesärskolan på så likvärdiga grunder som möjligt jämfört med elever som tas emot i gymnasieskolan. Elevernas möjlighet att söka utbildning på program och inriktning som föreslagits i före- gående kapitel riskerar annars att bli ett slag i luften. Förslagen om mottagande får konsekvenser för ersättningen mellan huvudmän. För att likvärdiga villkor ska kunna uppnås behövs dessutom för- ändringar av de olika stöd och ersättningssystem som unga med utvecklingsstörning omfattas av. 6.1Hemkommunens ansvar att anordna utbildning Förslag: Skyldigheten för hemkommunen att erbjuda utbildning inom gymnasiesärskolan ska fullgöras genom att hemkommu- nen anordnar utbildningen eller genom utbildning som anord- nas av en annan kommun eller ett landsting enligt samverkans- avtal. Kommuner som har ingått ett samverkansavtal ska bilda ett samverkansområde. Behovet av samverkan mellan kommuner är minst lika stort för gymnasiesärskolan som för gymnasieskolan. Genom den nya skol- lagen (2010:800) framgår att varje kommun ska erbjuda de elever som ska gå på ett nationellt program i gymnasiesärskolan ett urval av olika program samt att kommunen ska sträva efter att urvalet av nationella program ska vara allsidigt1. Detta innebär en skärpning jämfört med nuvarande bestämmelser. Vidare framgår att antalet platser på de olika programmen ska anpassas med hänsyn till elev- 1 19 kap. 16 § första stycket skollagen (2010:800). Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola Med tanke på att gymnasiesärskolan omfattar så få elever jämfört med gymnasieskolan blir det svårt för merparten av kommunerna att i den egna kommunen erbjuda den framtida gymnasiesärskolans samtliga nationella program. Samverkan blir därför en nödvändighet. Bestämmelserna om samverkan mellan kommuner skiljer sig mellan gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. För gymnasieskolan framgår att varje kommun ska ansvara för att ungdomarna i kom- munen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet. Kommunen kan erbjuda utbildning som den själv anordnar eller utbildning som anordnas av en annan kommun eller ett landsting enligt samver- kansavtal med kommunen eller . Kommuner som har ingått ett samverkansavtal bildar ett samverkansområde för utbild- ningen.3 För gymnasiesärskolan gäller att hemkommunen ska svara för att utbildning kommer till stånd för var och en som har rätt att gå i gymnasiesärskolan. Denna skyldighet ska fullgöras genom att hem- kommunen anordnar gymnasiesärskola i den omfattning som krävs för att alla i kommunen som har rätt till det ska få en sådan utbild- ning. Hemkommunen får även komma överens med en annan kommun eller med ett landsting om att någon av dessa ska ta emot elever vars gymnasiesärskoleutbildning hemkommunen ansvarar för.4 Det är inte helt klart varför bestämmelserna för gymnasiesärskolan skiljer från gymnasieskolans bestämmelser på detta sätt. Troligen har det att göra med att det historiskt lagts mindre vikt vid att eleverna ska kunna välja nationellt program. Formuleringen om att komma överens är också mer öppen, det kan handla om enstaka lösningar för en enskild elev. Formuleringarna för gymnasieskolan pekar mer mot en organiserad samverkan. När elever som söker till gymnasiesärskolan ska ges motsvarande valmöjligheter som de som söker till gymnasieskolan att välja utbildning ökar behovet av en organiserad samverkan även för gymnasiesärskolan. Kravet på en tydlighet om vilka nationella program kommunen erbjuder inom sin egen gymnasiesärskola eller i samverkan med andra kommuner ökar. Ett brett utbud av program och inriktningar åstadkoms bäst genom samverkan inom samverkansområden. 219 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). 315 kap. 30 § första och andra styckena skollagen (2010:800). 419 kap. 12 § skollagen (2010:800). Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola Jag föreslår därför att det av bestämmelsen om hemkommunens ansvar för gymnasiesärskolan ska framgå att hemkommunen kan erbjuda utbildning som den själv anordnar eller utbildning som anordnas av en annan kommun eller ett landsting enligt samver- kansavtal samt att kommuner som har ingått ett samverkansavtal bildar ett samverkansområde. Organiseringen i samverkansområ- den är minst lika viktig för att kommunerna ska klara att erbjuda ett allsidigt urval av olika program inom gymnasiesärskolan som för gymnasieskolan. 6.2Mottagande av elev i gymnasiesärskolan I föregående kapitel har förslag lämnats om att elever som tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan ska kunna göra informerade val av program och inriktning i gymnasiesärskolan, på motsvarande sätt som elever kan välja utbildning i gymnasieskolan. En sådan ordning måste motsvaras av bestämmelser som gör det möjligt för en elev som ska söka till gymnasiesärskolan att bli mottagen i en annan kommuns gymnasiesärskola, om utbildningen inte erbjuds i hemkommunen eller inom samverkansområdet. Om det inte finns vägande skäl för något annat bör detta ske på motsvarande sätt som för gymnasieskolan. Eleven måste också ha möjlighet att söka sig till och bli mottagen i en fristående gymnasiesärskola. 6.2.1Mottagande i gymnasiesärskola med offentlig huvudman Förslag: Reglerna om mottagande till en offentlig huvudmans gymnasie- särskola ska motsvara dem för gymnasieskolan. En offentlig huvudman ska i första hand ta emot de sökande som tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan, och som är hemma- hörande i kommunen eller inom samverkansområdet för utbild- ningen, till ett nationellt program eller till en sådan nationell inrikt- ning, särskild variant eller gymnasial lärlingsutbildning som börjar första läsåret. Därutöver ska sökande tas emot i första hand om eleven -med hänsyn till sina personliga förhållanden har särskilda skäl för detta5, 5 Detta gäller redan enligt 19. kap 13 § skollagen (2010:800). Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola -sökt ett nationellt program eller en nationell inriktning som börjar det första läsåret och är hemmahörande i en kommun som inte erbjuder den sökta utbildningen, -sökt gymnasial lärlingsutbildning inom gymnasiesärskolan som börjar det första läsåret och är hemmahörande i en kommun som inte erbjuder någon utbildning på det aktuella programmet, -sökt ett nationellt program och åberopat att huvudmannen inom det sökta programmet anordnar en nationell inriktning som börjar senare än första läsåret och som hemkommunen inte erbjuder, samt -sökt en riksrekryterande utbildning. Andra sökande till ett nationellt program, en nationell inriktning, särskild variant, gymnasial lärlingsutbildning eller riksrekryterande utbildning i gymnasiesärskolan än de som ska tas emot i första hand ska få tas emot i andra hand till platser som återstår sedan alla de som ska tas emot i första hand har antagits. För gymnasiesärskolans träningsprogram ska skollagens bestäm- melser om mottagande i gymnasiesärskolan ersättas med bestäm- melsen att en huvudman får ta emot en elev från en annan kommun på träningsprogram i sin gymnasiesärskola, förutsatt att hemkom- munen bedömt att eleven inte kan följa undervisningen på ett nati- onellt program och att kommunerna är överens om ersättningen för utbildningen. En kommuns eller landstings beslut om mottagande i gymnasie- särskolan ska kunna överklagas till vad gäller mottagande i första hand. Utredningen ska bland annat analysera konsekvenserna av om en utökad rätt för elever att studera vid en gymnasiesärskola i en annan kommun än hemkommunen införs. Dagens regler och den nya skollagens (2010:800) regler om mottagande i gymnasiesärskolan innebär jämfört med gymnasie- skolan begränsningar för elever som vill studera på ett program eller en inriktning som inte erbjuds av elevens hemkommun. För att det i reell mening ska finnas en valfrihet behövs också bestäm- melser som stödjer val av skola. Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola Vad säger regelverket? För gymnasieskolan finns bestämmelser om mottagande i första hand och i andra hand6. Av de behöriga till ett nationellt program eller en nationell inriktning ska huvudmannen i första hand ta emot de som är hemmahörande i den anordnande kommunen eller inom samverkansområdet för utbildningen. Utöver detta ska även andra behöriga sökande tas emot i första hand. Detta gäller t.ex. om det med hänsyn till en elevs personliga förhållanden finns särskilda skäl, om eleven är hemmahörande i en kommun som inte erbjuder den sökta utbildningen eller om det är en utbildning där det har fattats beslut om riksrekrytering samt under vissa omständigheter för gymnasial lärlingsutbildning. Andra behöriga sökande än de som tas emot i första hand får tas emot i andra hand till platser som återstår sedan alla de som ska tas emot i första hand har antagits till utbildningen7. Det gäller för elever som sökt en utbildning i en annan kommun eller landsting trots att utbildningen erbjuds av hemkommunen och som inte med hänsyn till sina personliga förhållanden kan åberopa särskilda skäl. Av förarbetena8 till bestämmelsen framgår att sådana särskilda skäl kan handla om att eleven har blivit utsatt för mobbning i hem- kommunens skola. Enligt den praxis som har utvecklats genom beslut i kan även en lång resväg utgöra en grund för rätten att tas emot i en annan kommuns gymnasie- skola. För de introduktionsprogram som genom gymnasiereformen kommer att ersätta gymnasieskolans individuella program finns sär- skilda regler för mottagande9. En kommun eller ett landsting som anordnar programinriktat individuellt val eller yrkesintroduktion som har utformats för en grupp elever ska ta emot alla behöriga sökande till utbildningen som hör hemma i kommunen eller sam- verkansområdet. Kommunen eller får ta emot andra behöriga sökande till utbildningen om det finns platser över sedan alla de som ska ha rätt att tas emot har antagits. För övriga utbild- ningar på introduktionsprogram, dvs. sådana som inte anordnas för en grupp elever, får kommuner och landsting ta emot elever obe- roende av vilken kommun de kommer ifrån. 616 kap. 43–44 §§ skollagen (2010:800). 716 kap. 47 § skollagen (2010:800). 8Växa med kunskaper – om gymnasieskolan och vuxenutbildningen (prop. 1990/91:85). 917 kap. 14 och 19 §§ skollagen (2010:800). Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola Om en elev tas emot i första hand eller i andra hand kan det få ekonomiska konsekvenser för de berörda huvudmännen respektive för eleven (se avsnitt 6.3 respektive 6.5). Beslut får överklagas hos vad gäller behörighet till gymnasieskolan samt vad gäller mottagande i första hand och mottagande till programinriktat individuellt val eller till yrkesintroduktion som utformats för en grupp elever10.