sou · H0B356 · 2012-08-29 00:00:00 — Det införs en ny paragraf i 74 a § avfallsförordningen som anger att kommunen får meddela föreskrifter om att fastighetsinnehavare ska avsätta och utrusta utrymmen för avfallshantering. Förslag rörande verksamheters avfall (6) I utredningsuppdraget ingår att överväga hur ansvaret för insamling och omhändertagande av verksamheternas avfall, särskilt hushållsavfall, förpackningar och returpapper, bör vara organiserat. Verksamhetsutövaren ansvarar enligt nu gällande regelverk för att det inom verksamheten uppkomna avfallet, undantaget verksamhetens hushållsavfall som ligger inom kommunens ansvar, och i viss mån avfall som är belagt med producentansvar, hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. Ansvaret för insamling och omhändertagande av avfall som uppstår inom verksamheten delas således mellan verksamhetsutövaren, kommunen och producenter. Dagens reglering har skapat en oklar ansvarsfördelning mellan verksamhetsutövare och kommuner. har diskussioner pågått om vilken typ av avfall som ingår respektive inte omfattas av definitionen av verksamheternas hushållsavfall. En tydligare ansvarsfördelning mellan kommuner och verksamhetsutövare (6.2) Definitionen av hushållsavfall i 15 kap. 2 § begränsas till att enbart omfatta avfall från bostäder. Avfallsförordningen kompletteras med krav på att verksamheter ska sortera ut matavfall från annat avfall samt se till att hantera det på det sätt som anges i 15 kap. 1 § . Förslaget innebär att en verksamhetsutövare får ansvar för hanteringen av allt sitt avfall. Alternativ handlingsväg (6.2.5) I det alternativa förslaget får kommunerna, utöver ansvaret för insamling av avfall från bostäder, också ansvaret för insamling av matavfall från vissa särskilt utpekade verksamheter. Kommunen får genom förslaget också ansvaret för hanteringen hos de utpekade verksamheterna av sådant matavfall som är sammanblandat med annat avfall, medan de särskilt utpekade verksamhetsutövarna får ansvar för övrigt avfall. Hur ett sådant avfallsflöde skulle kunna specificeras och avgränsas utan att skapa nya tolknings- och gränsdragningsproblem måste dock analyseras vidare. Verksamheternas ansvar för insamling av förpackningsavfall och returpapper (6.3) Den som bedriver ett godkänt insamlingssystem får ansvar för att samla in statistik på insamlade mängder förpackningsavfall och returpapper från verksamheter samt att ge den som transporterar förpackningsavfall och returpapper från verksamheter möjlighet att lämna avfallet till en avlämningsplats. Förslag rörande utformning av förpackningar och förebyggande av förpackningsavfall (7) I uppdraget ingår att undersöka om producentansvaret för förpackningar har medfört att de negativa effekterna på miljön från förpackningar och förpackningsavfall har minskat. Vidare ska, med utgångspunkt i kraven i EU-direktivet 1994/62 om förpackningar och förpackningsavfall, åtgärder och styrmedel för att producenterna ska utveckla förpackningar som är mer resurseffektiva föreslås. Bedömning avseende förpackningars påverkan på miljön (7.2) En jämförelse av om förpackningar och förpackningsavfallets belastning på miljön har förändrats sedan producentansvaret infördes är inte möjlig att genomföra eftersom det, vad jag erfarit, inte finns tillgängliga mätdata. Mycket tyder dock på att det sker en utveckling av förpackningarnas utformning. Bl.a. har globala standarder för förpackningar tagits fram. Standarderna behandlar t.ex. förpackningsoptimering, återanvändning och återvinning och syftar till att få fram mer resurseffektiva förpackningar som är lätta att återvinna. Skärpt tillsyn (7.3) Ansvaret för tillsynen över producentansvaret för förpackningars utformning läggs på en nationell myndighet. För att underlätta myndighetens arbete för tillsyn likställs tilllämpning av de harmoniserade standarderna eller liknande standard med att första punkten i 1 och 4 §§ i förpackningsförordningen uppfylls. Förslag rörande en samlad och effektiv målstruktur, uppföljning och tillsyn (8) Inom avfallsområdet finns en mängd olika miljömål, bestämmelser och andra styrmedel som alla som är verksamma inom området bör eller måste känna till. För att målen och bestämmelserna ska kunna omsättas i praktiken måste emellertid uppföljningen av dem vara effektiv. Därtill måste tillsynen över de verksamma aktörerna vara väl fungerande. Förslag ges till hur avfallsrelaterade miljömål kan samlas i en struktur samt hur uppföljningen av dem kan förbättras. I kapitlet presenteras även hur den operativa tillsynen och tillsynsvägledningen kan förbättras. Därtill presenteras de nya myndighetsuppgifterna som hör samman med de presenterade förslagen om en ny ordning för insamling av förpackningsavfall och returpapper samt för förpackningars utformning. En samlad målstruktur (8.2) Det avfallsförebyggande programmet integreras med den nationella avfallsplanen. Beslut om den nationella avfallsplanen, som föreslås gälla för en fyraårsperiod, fattas av regeringen. Den myndighet som regeringen bestämmer ansvarar för att bereda planen. Återvinningsmålen i förordning (2006:1273) om producentansvar för förpackningar, förordning (1994:1205) om producentansvar för returpapper samt övriga författningar som anger återvinningsmål samlas i och framgår enbart av den nationella avfallsplanen. En effektiv uppföljning (8.3) Den nationella avfallsplanen ska följas upp . Av uppföljningen ska framgå om de antagna målen i planen har nåtts samt hur pass effektiva eventuella införda styrmedel har varit. Den som omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 36 § respektive 42 § avfallsförordningen ska lämna en avfallsrapport till . Rapporten ska innehålla uppgift om mängd och typ av avfall som verksamhetsutövaren transporterar samt uppgift om vart avfallet transporteras och om de metoder som används för hantering i enlighet med 15 kap. 1 § . Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter som kompletterar bestämmelsen om det behövs för att myndigheten ska kunna följa upp avfallsmängder och avfallsflöden på nationell nivå. får i uppgift att sammanställa avfallsrapporterna inom länet. Sammanställningen ska överlämnas till den myndighet som regeringen bestämmer. Underlaget ska användas för att följa upp avfallsmängderna och avfallsflödena på nationell nivå. En effektiv tillsyn (8.4) Tillsynen över tillstånds- och anmälningspliktiga verksamheter enligt 36 §, 42 §, 46 § och 47 § avfallsförordningen övertas av . ligger den operativa tillsynen över hanteringen av avfall främst på kommunerna. Omfattningen av ansvaret förväntas öka till följd av de föreslagna ändringarna om bl.a. införande av avfallshierarkin och begränsning av definitionen av hushållsavfall. Enligt avfallsförordningen prövas frågor om tillstånd för yrkesmässig transport av avfall och transport av avfall som uppkommit i yrkesmässig verksamhet av . Enligt förslaget bör det därför vara lämpligt att övertar tillsynen över de verksamheter som omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 36 §, 42 §, 46 § och 47 § avfallsförordningen. Vidare måste bli mer aktivt i sin roll som vägledande tillsynsmyndighet och hantera de övergripande samordningsfrågorna på nationell nivå på ett mer offensivt sätt om samordning och tillsynsvägledning för avfallsfrågorna fortsättningsvis ska skötas av myndigheten. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 15 kap. 1 § ska betecknas 15 kap. 2 §, dels att 15 kap. 2, 4, 5 §§ ska betecknas 15 kap. 5 §, dels att 15 kap. 3 § ska betecknas 15 kap. 4 §, dels att de nya 15 kap. 1, 2, 3, 4, 5 §§ samt 2 kap. 5 §, 15 kap. 5 a, 8 och 9 §§, 27 kap. 4 och 7 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i balken införs en ny paragraf 15 kap. 3 a § av följande lydelse, dels att rubriken närmast före 1 § ska ha följande lydelse. Alla som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd skall hushålla med råvaror och energi samt utnyttja möjligheterna till återanvändning och återvinning. I första hand skall förnybara energikällor användas. Alla som bedriver en verksamhet eller vidtar en åtgärd ska hushålla med råvaror och energi. I detta ingår att använda förnybara energikällor samt utnyttja möjligheterna att förebygga avfall. Bestämmelser om hur avfall som ändå uppkommer ska hanteras finns i 15 kap. denna balk. Bestämmelserna i detta kapitel syftar till att förebygga avfall samt att hantera det avfall som upp- kommer på ett hälso- och miljö- mässigt godtagbart sätt genom att 1. förbereds för återanvändning, 2. materialåtervinns, endast om detta är lämpligare än 3. återvinns på annat men endast om detta är lämpligare än 1 och 2, eller 4. bortskaffas, men endast om detta är lämpligare än 1, 2 och 3. Vid en tillämpning av första stycket ska den hantering av avfall som ger det bästa resultatet för människors hälsa och miljön bedömas som lämpligast om en sådan hantering inte kan anses orimlig i enlighet med 2 kap. 7 § Med avfall avses varje föremål eller ämne som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med. Ett ämne eller föremål ska anses vara en biprodukt i stället för avfall, om ämnet eller föremålet 1. har uppkommit i en tillverkningsprocess där huvudsyftet Med avfall avses i detta kapitel varje föremål eller ämne som innehavaren gör sig av med eller avser eller är skyldig att göra sig av med. Ett ämne eller föremål ska anses vara en biprodukt i stället för avfall, om ämnet eller föremålet 1. har uppkommit i en inte är att producera ämnet eller syftet inte är att producera 2. kan användas ämnet eller föremålet, någon annan bearbetning än den 2. kan användas bearbetning som är normal i någon annan bearbetning än den industriell praxis, och bearbetning som är normal i 3. kommer att industriell praxis, och användas på ett sätt som är hälso- 3. kommer att och miljömässigt godtagbart och användas på ett sätt som är hälso- som inte strider mot lag eller och miljömässigt godtagbart och som inte strider mot lag eller Ett ämne eller föremål som blivit avfall upphör att vara avfall, om det har hanterats på ett sätt som innebär återvinning och uppfyller krav i fråga om fortsatt användning enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 9 eller 28 §. Med att förebygga avfall avses i detta kapitel åtgärder som vidtas innan ett ämne, ett material eller en produkt blivit avfall och innebär en minskning av 1.mängden avfall, inbegripet åtgärder som innebär återanvändning av produkter eller förlängning av produkters livslängd, 2.den negativa påverkan av miljön och människors hälsa genom det genererade avfallet, eller 3.halten skadliga ämnen i material och produkter. I detta kapitel avses med återanvändning: en åtgärd som innebär att en produkt eller komponent som inte är avfall används igen för att fylla samma funktion som den ursprungligen var avsedd för, förberedelse för återanvändning: en åtgärd som avser kontroll, rengöring eller reparation, genom vilken produkter eller komponenter av produkter som har blivit till avfall bereds för att användas igen utan någon annan förbehandling, återvinning: ett förfarande som innebär att avfallet förbereds för återanvändning, kommer till nytta som ersättning för annat material eller förbereds för att komma till sådan nytta eller en avfallshantering som innebär förberedelse för återanvändning, materialåtervinning: varje form av återvinningsförfarande genom vilket avfallsmaterial upparbetas till produkter, material eller ämnen, antingen för det ursprungliga ändamålet eller för andra ändamål; det omfattar upparbetning av organiskt material men inte energiutvinning och upparbetning av material som ska användas som bränsle eller fyllmaterial, och bortskaffande: varje förfarande som inte utgör återvinning, även om förfarandet sekundärt leder till regenerering av ämnen eller utvinning av energi. Med hantering av avfall avses Med att hantera avfall avses i 1. insamling, transport, 1. samla in, transportera, vinna, bortskaffa eller på annan fysisk befattning med avfall, eller 2. åtgärder som inte innebär fysisk befattning med avfall men som syftar till att avfall samlas in, transporteras, återvinns, bortskaffas eller byter ägare eller innehavare. sätt fysiskt befatta sig med avfall, eller 2. vidta åtgärder som inte innebär fysisk befattning med avfall men som syftar till att avfall samlas in, transporteras, återvinns, bortskaffas eller byter ägare eller innehavare. 2 §, 4 §, 5 § Med hushållsavfall avses avfall I detta kapitel avses med som kommer från hushåll samt hushållsavfall: avfall som därmed jämförligt avfall från kommer från bostäder, Med en uttjänt bil avses en personbil, buss eller lastbil vars totalvikt inte överstiger och som är avfall. 1.den som yrkesmässigt tillverkar, för in till eller säljer en vara eller en förpackning, eller 2.den som i sin yrkesmässiga verksamhet frambringar avfall som kräver särskilda åtgärder av renhållnings- eller miljöskäl. Med fastighetsinnehavare avses i detta kapitel den som äger fastigheten eller den som enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxerings- lagen (1979:1152) skall anses som fastighetsägare. Den som innehar avfall skall se till att avfallet hanteras på ett hälso- och miljömässigt godtagbart sätt. uttjänt bil: en personbil, buss eller lastbil vars totalvikt inte överstiger och som är avfall, till eller säljer en vara eller en förpackning eller den som i sin yrkesmässiga verksamhet frambringar avfall som kräver särskilda åtgärder av renhållnings- eller miljöskäl, fastighetsinnehavare: den som äger fastigheten eller den som (1979:1152) ska anses som fastighetsägare, av avfall för vidare transport. Den som innehar avfall ska se till att avfallet hanteras på det sätt som anges i 1 §. En bestämmelse om att producenter kan åläggas skyldighet att ta hand om avfall finns i 6 §. Bestämmelser om att kommuner har och kan åläggas skyldighet att ta hand om avfall finns i 8, 10 och 17 §§. Varje kommun skall, om inte annat föreskrivs med stöd av 6 §, svara för att 1.hushållsavfall inom kommunen transporteras till en behandlingsanläggning, om det behövs för att tillgodose såväl skyddet för människors hälsa och miljön som enskilda intressen, och 2.hushållsavfall från kommunen återvinns eller bortskaffas. När kommunen planlägger och beslutar hur denna skyldighet skall fullgöras, skall hänsyn tas till fastighetsinnehavares och nyttjanderättshavares möjligheter att själva ta hand om hushållsavfallet på ett sätt som är godtagbart med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. Kommunen skall i sin planering och i sina beslut vidare beakta att borttransporten anpassas till de behov som finns hos olika slag av bebyggelse. I sådana planer och beslut skall anges under vilka förutsättningar fastighetsinnehavare och nyttjanderättshavare själva får ta hand om hushållsavfall och, när föreskrifter enligt 10 § gäller, annat avfall som uppkommit hos dem. Varje kommun ska, om inte annat föreskrivs med stöd av 6 §, svara för att 1.hushållsavfall inom kommunen transporteras till en behandlingsanläggning, om det behövs för att tillgodose såväl skyddet för människors hälsa och miljön som enskilda intressen, och 2.hushållsavfall från kommunen hanteras på det sätt som anges i 1 §. När kommunen planlägger och beslutar hur denna skyldighet ska fullgöras, ska hänsyn tas till fastighetsinnehavares och nytt- janderättshavares möjligheter att själva ta hand om hushållsavfallet på ett sätt som är godtagbart med hänsyn till skyddet för människors hälsa och miljön. Kommunen ska i sin planering och i sina beslut vidare beakta att borttransporten anpassas till de behov som finns hos olika slag av bebyggelse. I sådana planer och beslut ska anges under vilka förutsättningar fastighetsinnehavare och nyttjanderättshavare själva får ta hand om hushållsavfall och, när föreskrifter enligt 10 § gäller, annat avfall som uppkommit hos dem. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hanteringen av avfall. Regeringen får överlåta åt kommunerna att meddela sådana föreskrifter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för kommunerna att lämna information om hanteringen av avfall och om innehållet i avfallsplanerna. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från att hantera avfall enligt 1 §. Föreskrifter om undantag enligt andra stycket får endast meddelas för specifika avfallsflöden. Kommuner får meddela föreskrifter om att avgift skall betalas för insamling, transport, återvinning och bortskaffande av avfall som enligt denna balk eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken utförs genom deras försorg. Kommuner får meddela föreskrifter om att avgift ska betalas för kommunens hantering av avfall som enligt denna balk eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av balken utförs genom deras försorg. Föreskrifter om att avgift ska betalas enligt första stycket får inte avse hantering som innebär rengöring eller reparation av Avgiften skall enligt kom- Avgiften ska enligt kom- munens bestämmande betalas till munens bestämmande betalas till kommunen eller till den som kommunen eller till den som Särskilda bestämmelser om avgift för hantering av avfall från fartyg finns i lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg. Regeringen, de kommuner eller Regeringen eller den myndighet den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om att producenter skall producenter eller den som före- producenter ska betala avgift för avfall som utförs genom kom- insamling, transport och bort- skaffande av avfall som utförs skrifter får meddelas om avfall för vilket producentansvar gäller Sådana föreskrifter får meddelas om avfall för vilket producent- meddelats med stöd av 15 kap. som har meddelats med stöd av 15 kap. 6 §. Avgiften får avse även kostnader för information om hanteringen. Avgiften skall betalas till de kommuner eller till den myndighet som regeringen bestämmer. Denna lag träder i kraft den 1 januari 20XX. i avfallsförordningen (2011:927) Härigenom föreskrivs ifråga om avfallsförordningen (2011:927) dels att 74 och 83 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas sju nya paragrafer 11 b §, 14 a §, 34 a §, 34 b § 62 a §, 62 b § och 62 c § samt närmast före 11 b, 14 a, 34 a, 62 a, 62 b §§ fem nya rubriker av följande lydelse, dels att 4 § ska upphöra att gälla. När kommunen hanterar hushållsavfall enligt 15 kap. 8 § punkten 2 , kan kommunen se till att avfall som lämpar sig för förberedelse för återanvändning sorteras ut från sådant avfall som från hälso- och miljösynpunkt bättre lämpar sig för återvinning eller bortskaffande. Innan kommunen får hantera det utsorterade hushållsavfallet ska frivilligorganisationer och andra aktörer beredas tillfälle att hämta avfallet på en av kommunen anvisad plats. Varje kommun ska ge den som ger upphov till hushållsavfall möjlighet att sortera ut matavfall från annat hushållsavfall. Kommunen ska därutöver tillhandahålla ett system för insamling av det utsorterade matavfallet samt se till att det hanteras på det sätt som anges i 15 kap. 1 § . Den som ger upphov till annat avfall än hushållsavfall ska sortera ut matavfall från annat avfall samt se till att det hanteras på det sätt som anges i 15 kap. 1 § . Kravet på utsortering i första och andra stycket gäller i den utsträckning det utifrån ett samhällsekonomiskt eller insamlingstekniskt perspektiv inte kan anses orimligt att uppfylla det. Omhändertagande av skrymmande hushållsavfall och annat hushållsavfall som inte är brännbart Skrymmande hushållsavfall och annat hushållsavfall som inte är brännbart får samlas in och omhändertas av den som godkänts av den myndighet som regeringen bestämmer. En ansökan om godkännande ska innehålla en beskrivning av hur sökanden avser uppfylla skyldigheten i 15 kap. 5 a § i . Den myndighet som regeringen bestämmer ska godkänna den som har ansökt om godkännande enligt 34 a § om denne 1.uppfyller kraven för tillstånd för transport av avfall enligt denna förordning, samt 2.på ett godtagbart sätt har visat hur kraven som anges i 15 kap. 5 a § första stycket kommer att uppfyllas. Varje kommun ska på lämpligt sätt göra känt för hushållen i kommunen om möjligheten att lämna icke brännbart eller skrymmande hushållsavfall till den som godkänts enligt första stycket. Den som enligt 34 a § omhändertar skrymmande hushållsavfall och annat hushållsavfall som inte är brännbart ska föra anteckningar om 1.varifrån avfallet kommer, 2.mängd och slag av avfall som transporteras, 3.vart avfallet transporteras, 4.hur avfallet hanteras. Anteckningarna ska bevaras i Skyldighet att lämna avfallsrapport Om en verksamhet omfattas av tillstånds- eller anmälningsplikt enligt 36 och 42 §§ denna förordning ska den som utövar verksamheten lämna en avfallsrapport till . I avfallsrapporten ska mängd och typ av avfall som hanteras samt de metoder som används för hantering redovisas. Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om innehållet i en sådan rapport. ska göra en sammanställning över de avfallsrapporter som har lämnats till i enlighet med 62 b §. Sammanställningen ska överlämnas till den myndighet som regeringen bestämmer. Den myndighet som regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om utformningen av sådana sammanställningar. Kommunen får meddela föreskrifter om 1.hur utrymmen, behållare och andra anordningar för hantering av avfall ska vara beskaffade och skötas, 2.att vissa slag av avfall ska förvaras och transporteras skilt från annat avfall, 3.skyldighet att i fråga om förvaring och transport av avfall vidta andra åtgärder som är nödvändiga av återanvändnings- Kommunen får meddela föreskrifter om 1. att fastighetsinnehavare ska avsätta och utrusta utrymmen för avfallshantering, 2. hur utrymmen, behållare och andra anordningar för hantering av avfall ska vara beskaffade och skötas, 3. att vissa slag av avfall ska förvaras och transporteras skilt från annat avfall, 4. skyldighet att i fråga om förvaring och transport av avfall vidta andra åtgärder som är nödvändiga av återanvändnings- eller återvinningsskäl eller av andra hälso- eller miljöskäl, 4.att den som bedriver en yrkesmässig verksamhet inom kommunen som ger upphov till annat avfall än hushållsavfall ska lämna de uppgifter om arten, sammansättningen, mängden eller hanteringen av avfallet som behövs som underlag för kommunens renhållningsordning, och 5.hur en anmälan enligt 45 § ska göras. ska se till att det finns en nationell avfallsplan och ett program för att förebygga uppkomsten av avfall som uppfyller kraven i artiklarna 28– 30 i direktiv /98/EG. ska fortlöpande göra de uppdateringar av planen och programmet som behövs för att hålla dem aktuella. När planen och programmet tas fram eller ändras ska 1.på lämpligt sätt ge företrädare för länsstyrelserna, kommunerna och näringslivet tillfälle att lämna synpunkter, 2.följa direktivets krav i artikel 31 i fråga om allmänhetens medverkan, 3.följa direktivets krav i artikel 32 i fråga om samarbete med övriga berörda medlemsstater och med Europeiska kommissionen, och eller återvinningsskäl eller av andra hälso- eller miljöskäl, 5. att den som bedriver en yrkesmässig verksamhet inom kommunen som ger upphov till avfall ska lämna de uppgifter om arten, sammansättningen, mängden eller hanteringen av avfallet som behövs som underlag för kommunens renhållningsordning, och 6. hur en anmälan enligt 45 § ska göras. Regeringen ska besluta om en nationell avfallsplan innefattande ett program för att förebygga avfall som uppfyller kraven i artiklarna 28–30 i direktiv /98/EG. Den myndighet regeringen bestämmer ska se till att avfallsplanen upprättas. Planen ska därefter utvärderas och revideras minst . När planen tas fram eller ändras ska myndigheten 1.på lämpligt sätt ge företrädare för länsstyrelserna, kommunerna och näringslivet tillfälle att lämna synpunkter, 2.följa direktivets krav i artikel 31 i fråga om allmänhetens medverkan,