sou · H0B312 · 2012-05-30 00:00:00 — d) den som efter brottet förvärvat egendomen genom bodelning eller på grund av arv eller testamente eller genom gåva eller som efter brottet förvärvat egendomen på annat sätt och därvid haft vet- skap om eller skälig anledning till antagande om egendomens sam- band med brottet. Tillhörde egendomen vid brottet inte någon av dem som anges i första stycket a–c, får den inte förklaras förverkad. Förverkande enligt 10 § första stycket 1 får dock ske hos gärningsmannen eller annan som medverkat vid brottet, även om egendomen tillhörde annan. Egendom som enligt 36 kap. 1 c § ska anses som utbyte får förklaras förverkad om den egendom, som den förverka- de egendomen trätt i stället för, vid brottet tillhörde någon av dem som anges i första stycket a–c. 13 § Egendom som har varit föremål för brott som avses i 6 § eller 8 § andra stycket 1 ska tas i förvar, om det inte är uppenbart oskäligt. Avser beslutet om förvar en fordran eller en annan rättig- het, ska gäldenären eller annan förpliktad meddelas förbud att full- göra sin förpliktelse till borgenären eller annan behörig. 14 § Beslut om att egendom ska tas i förvar enligt 13 § meddelas av allmän domstol utom i fall som anges i tredje stycket. I avvaktan på rättens prövning får åklagare besluta om åtgärden. Åklagare för talan om egendoms tagande i förvar mot den som frågan angår, om denne har känt hemvist här i landet och kan delges på sätt som är föreskrivet om stämning i brottmål. Talan behöver dock inte föras mot den som förklarat att han eller hon inte gör anspråk på egendomen. Om talan inte ska föras mot någon, får åklagaren besluta att egen- domen ska tas i förvar. Den som inte är nöjd med åklagarens beslut får, innan egendomen försålts eller förstörts, hos åklagaren anmäla missnöje med beslutet. Anmäls missnöje ska åklagaren, om han eller hon vill att beslutet ska bestå, väcka talan om det inom efter det att anmälan gjordes. Väcks inte talan, ska åklagaren häva beslutet om egendomens tagande i förvar. Väcker åklagaren åtal för brott, som föranlett att egendom tagits i förvar, innan egendomen försålts eller förstörts, ska domstolen i samband med åtalet pröva om egendomen fortfarande ska hållas i förvar. Åklagaren ska underrätta polisstyrelsen i det distrikt där egendomen förvaras om missnöjesanmälan enligt tredje stycket och om talan enligt fjärde stycket. I avvaktan på att saken slutligt prövas får vidare åtgärd med egendomen inte vidtas, om den kan vårdas utan fara för förstörelse. 15 § I lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. finns bestämmelser om förfarandet med egen- dom som har tagits i förvar enligt 13 § och om rätt för ägare som senare blir känd eller annan som har rätt till egendomen att få egen- domen utlämnad till sig eller att få ersättning. Avser ett beslut om förvarstagande av egendom enligt 13 § en fordran eller annan rättig- het ska i stället bestämmelserna i andra – fjärde styckena tillämpas. Har det förflutit efter beslutet om tagande i förvar inte kunnat utredas vem som har rätt till egen- domen, ska åklagaren på lämpligt sätt låta kungöra förhållandet med uppgift om egendomen och om de omständigheter under vilka den anträffats. I kungörelsen ska även anges inom vilken den som vill göra anspråk på egendomen ska ge sig till känna. Framställs inte anspråk eller avstår den som har rätt till egendomen från denna, ska egendomen tillfalla staten. Sex- månadersfristen ska i fall som avses i 14 § tredje stycket räknas för åklagarens beslut, även om detta prövats av domstol, och i övriga fall räknas från den dag då beslutet om att egendomen ska vara tagen i förvar vann laga kraft. Gör ägaren eller annan rättsinnehavare anspråk på egendomen ska hans eller hennes rätt till egendomen återställas efter beslut av åklagare. Om egendomen har tillfallit staten enligt andra stycket har ägaren eller annan rättsinnehavare rätt till ersättning med ett belopp som motsvarar egendomens värde vid beslutet om tagande i förvar. Frågan om ersättning prövas av åklagare. Åklagarens beslut enligt tredje stycket får överklagas hos allmän domstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till hovrätten. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i (1962:700) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 6 a och 7 a §§ ska upphöra att gälla . Denna lag träder i kraft . Denna lag gäller, om inte annat följer av lag eller annan författning, egendom som1. tillfallit staten på grund av förverkande,2. tillfallit staten enligt lagen (1938:121) om hittegods,3. tagits i förvar enligt lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m.,4. omhändertagits med stöd av 24 a § polislagen (1984:387),5. omfattas av 27 kap. 8 a § andra stycket ,eller6. tagits i förvar med stöd av13 § lagen (2013:000) om pen- ningtvättsbrott. lag om ändring i lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. Härigenom föreskrivs att 1–3, 7 och 8 §§ lagen (1974:1066) om förfarande med förverkad egendom och hittegods m.m. ska ha följande lydelse. 1 §1 Denna lag gäller, om inte annat följer av lag eller annan författning, egendom som 1. tillfallit staten på grund av förverkande, 2. tillfallit staten enligt lagen (1938:121) om hittegods, 3. tagits i förvar enligt lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m., 4. omhändertagits med stöd av 24 a § polislagen (1984:387), 5. omfattas av 27 kap. 8 a § andra stycket . Egendom som tagits i förvar Egendom som tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m. skall om visst stöldgods m.m. samt förvaras hos polismyndigheten i egendom som tagits i förvar med stöd av 13 § lagen (2013:000) om beslut meddelats om att egen- 1 Senaste lydelse 2009:1172. domen skall vara tagen i förvar. Denna frist skall i fall som avses i 2 § tredje stycket nämnda lag räknas för åklagarens beslut, även om detta prövats av domstol, och i övriga fall räknas från den dag då lagakraftägande avgörande föreligger om att egen- domen skall vara tagen i förvar. Vad som sagts i första stycket gäller ej i fall som avses i 3 och 4 §§. Har det under den i första stycket angivna tiden icke kun- nat utredas vem som har rätt till egendomen, skall polismyndig- heten på lämpligt sätt låta kun- göra förhållandet med uppgift om egendomen och om de omständigheter under vilka den anträffats. I kungörelsen anges även , ej understigande en månad, inom vilken den som vill göra anspråk på egendomen skall ge sig till känna. Framställes icke anspråk eller avstår den som har rätt till egen- domen från denna, skall med egendomen förfaras på sätt som anges i denna lag. hos polismyndigheten efter det att beslut meddelats om att egendomen ska vara tagen i förvar. Denna frist ska i fall som avses i 2 § tredje stycket lagen om visst stöldgods m.m. respektive 14 § tredje stycket lagen om penningtvätts- brott räknas för åklagarens beslut, även om detta prövats av domstol, och i övriga fall räknas från den dag då be- slutet om att egendomen ska vara tagen i förvar vann laga kraft. Vad som sagts i första stycket gäller inte i fall som avses i 3 och 4 §§. Har det under den i första stycket angivna tiden inte kun- nat utredas vem som har rätt till egendomen, ska polismyndig- heten på lämpligt sätt låta kun- göra förhållandet med uppgift om egendomen och om de omständigheter under vilka den anträffats. I kungörelsen anges även , inte understigande en månad, inom vilken den som vill göra anspråk på egendomen ska ge sig till känna. Framställs inte anspråk eller avstår den som har rätt till egendomen från denna, ska med egendomen förfaras på sätt som anges i denna lag. Har egendom tagits i förvar Har egendom tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöldgods m.m., därför om visst stöldgods m.m., därför att ägaren eller annan som har att ägaren eller annan som har rätt till egendomen ej gör an- språk på den, skall med egen- domen förfaras på sätt som anges i denna lag. rätt till egendomen inte gör an- språk på den, ska med egen- domen förfaras på sätt som anges i denna lag. Detsamma gäller egen- dom som har tagits i förvar med stöd av 13 § lagen (2013:000) om penningtvättsbrott då ägaren eller annan som har rätt till egen- domen inte gör anspråk på den. Gör ägaren eller annan rätts- Gör ägaren eller annan rätts- innehavare anspråk på egendom innehavare anspråk på egendom som tagits i förvar med stöd av som tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöld- lagen (1974:1065) om visst stöld- gods m.m., egendom som om- gods m.m., egendom som om- händertagits med stöd av 24 a § händertagits med stöd av 24 a § polislagen (1984:387) eller egen- polislagen (1984:387), egendom av 27 kap. 8 a § balken ska den lämnas ut till eller egendom som tagits i förvar rättsinnehavaren efter beslut av med stöd av 13 § lagen (2013:000) om penningtvättsbrott ska den egendomen, om egendomen inte redan har sålts eller förstörts. efter beslut av den myndighet egendomen inte redan har sålts Har egendomen reparerats eller på annat sätt förbättrats, är den som gör anspråk på egendomen enligt första stycket skyldig att betala kostnaden för förbättringen innan egendomen lämnas ut. Betalas inte förbättringskostnaden inom efter det att särskild uppmaning delgivits rättsinnehavaren, får egendomen säljas i den ordning som anges i denna lag. Försäljning av egendom som Försäljning av egendom som tagits i förvar med stöd av lagen tagits i förvar med stöd av lagen (1974:1065) om visst stöldgods (1974:1065) om visst stöldgods 2Senaste lydelse 2009:1172. 3Senaste lydelse 2009:1172. m.m., egendom som omhänder- m.m., egendom som omhänder- tagits med stöd av 24 a § polis- tagits med stöd av 24 a § polis- lagen (1984:387) eller egendom lagen (1984:387), egendom som av 27 kap. 8 a § omfattas av 27 kap. 8 a § andra sker för statens räkning. egendom som tagits i förvar med stöd av 13 § lagen (2013:000) om penningtvättsbrott sker för statens räkning. Har egendomen sålts, har ägaren eller annan rättsinnehavare rätt till ersättning. Denna utgår dock inte med högre belopp än som har influtit vid försäljningen. I de fall som avses i 7 § andra stycket ska kostnaden för förbättringen avräknas från ersättningen. Ansökan om ersättning prövas av om en polismyndighet fattat beslutet om försäljning. I annat fall prövas ersättningsfrågan av den myndighet som beslutat om försäljningen. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism dels att 3 kap. 1 § ska ha följande lydelse, dels att det ska införas tre nya paragrafer, 3 kap. 8–10 §§, samt närmast före 3 kap. 8 § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse En verksamhetsutövare ska granska transaktioner för att kunna upptäcka sådana som den misstänker eller har skälig grund att miss- tänka utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Om misstanke efter närmare Om misstanke efter närmare analys kvarstår, ska uppgifter om analys kvarstår, ska uppgifter om alla omständigheter som kan tyda alla omständigheter som kan tyda på penningtvätt eller finansi- på penningtvätt eller finansi- ering av terrorism utan dröjsmål ering av terrorism utan dröjsmål Om den egendom som den eller de misstänkta transaktionerna av- ser finns hos verksamhetsutövaren ska detta särskilt anges, liksom i uppgifter om mottagaren av trans- aktionen och om vilka tillgångar kunden har hos verksamhetsut- En verksamhetsutövare ska avstå från att utföra transaktioner som den misstänker eller har skälig grund att misstänka utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Om det inte är möjligt att låta bli att utföra en misstänkt transaktion, eller om den vidare utredningen annars skulle kunna försvåras, får transaktioner utföras och uppgifter lämnas i efterhand. På begäran av ska verksamhetsutövaren eller den som yrkesmässigt driver lotteri- och spelverksamhet utan dröjs- mål lämna alla uppgifter som behövs för en utredning om penning- tvätt eller finansiering av terrorism. När uppgifter har lämnats enligt andra stycket, ska även andra fysiska eller juridiska personer som avses i 1 kap. 2–4 §§ lämna de uppgifter för utredningen om penningtvätt eller finansiering av ter- rorism som myndigheten begär. Bestämmelser om uppgiftsskyldighet finns även i 14 a § kasino- lagen (1999:355). Om det finns skäl att miss- tänka att egendom som finns hos en verksamhetsutövare är föremål för penningtvätt eller avsedd för finansiering av terrorism får Riks- polisstyrelsen besluta att egen- domen eller ett motsvarande värde tills vidare inte får flyttas eller disponeras på annat sätt (disposi- tionsförbud). Sådant beslut får meddelas endast om det skäligen kan be- faras att egendomen annars kom- mer att undanskaffas och skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som den inne- bär. Om förutsättningarna enligt första och andra styckena är upp- fyllda får fatta beslut om dispositionsförbud även på begäran av en utländsk finans- underrättelseenhet. När en verksamhetsutövare har lämnat uppgifter enligt 1 § till efter att ha av- stått från att genomföra en begärd transaktion som avser egendom som finns hos verksamhetsutöva- ren, får den egendom som den begärda transaktionen avsåg, eller dess värde, inte disponeras av kunden från det att anmälan gjordes (automa- tisk dispositionsspärr). Vad som sagts gäller inte om Rikspolis- styrelsen förklarar att beslut enligt 8 § inte kommer att meddelas. Ett beslut om dispositionsför- bud ska an- mälas till åklagare som skyndsamt ska pröva om skälen för åtgärden består. Åklagarens beslut får inte överklagas. Finns det inte längre skäl för åtgärden ska den hävas. En sådan åtgärd får aldrig bestå längre än från Riks- polisstyrelsens beslut. Verksamhetsutövaren ska ome- delbart underrättas om att en åtgärd har beslutats eller hävts. Den vars egendom blivit före- mål för ett beslut om dispositions- förbud ska underrättas om beslutet när det kan antas att syftet med beslutad eller förutsedd åtgärd inte motverkas och den framtida utredningen inte skadas om upp- giften röjs. rättelse meddelas av åklagare. En underrättelse behöver inte lämnas, om den med hänsyn till omstän- digheterna uppenbart är utan betydelse. Denna lag träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Med penningtvätt förstås åtgärder som syftar till att dölja eller omsätta av brottslig verksamhet. För att bekämpa penning- tvätt finns dels administrativa regelverk (främst lagen [2009:62] om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism), dels bestämmelser som kriminaliserar penningtvätt. Penningtvätt är kriminaliserad i första hand genom brotten pen- ninghäleri och penninghäleriförseelse i 9 kap. 6 a respektive 7 a § . Penningtvätt kan emellertid också, beroende på om- ständigheterna, vara straffbar som häleri enligt 9 kap. 6 § första stycket 1 och 2 eller som häleriförseelse enligt 9 kap. 7 § . Den huvudsakliga drivkraften bakom såväl organiserad som ekonomisk brottslighet är möjligheten att tjäna pengar. Penning- tvätt är ofta ett nödvändigt led för att dölja brottsvinsters olagliga ursprung så att brottslingarna ska kunna utnyttja vinsterna på ett effektivt sätt. En ändamålsenlig kriminalisering av penningtvätt är därför ett viktigt redskap i arbetet med att motverka organiserad och ekonomisk brottslighet. Bestämmelserna om penninghäleri och penninghäleriförseelse, som varit i kraft , har dock tillämpats i begränsad omfattning. Utredningen har mot denna bakgrund fått i uppdrag att se över kriminaliseringen av penningtvätt och vissa därmed samman- hängande frågor. Vidare har vi att överväga om ska tillträda förverkandekonvention. Våra direktiv finns bifogade som bilaga 1. Nedan anges de områden som vi enligt direktiven ska ägna särskild uppmärksamhet. Utredningens uppdrag och arbete 1.1.2Översyn av kriminaliseringen av penningtvätt Utredningens uppdrag är att göra en översyn av kriminaliseringen av penningtvätt och överväga om det är möjligt att åstadkomma en mer ändamålsenlig och lättillgänglig reglering med tydliga kriterier för straffansvar, som man upprätthåller kraven på rätts- säkerhet och förutsägbarhet. Straffansvaret för penningtvätt ska enligt direktiven på ett tydligt sätt ta sikte på det som är själva slutmålet med brottsligheten, nämligen att kunna använda brotts- vinsterna. Av utredningens direktiv kan utkristalliseras några särskilda problemområden med den nuvarande straffrättsliga regleringen. För det första har det framkommit att straffbestämmelserna upp- levs som svårtillgängliga, delvis på grund av att straffansvaret för penningtvätt inte är tydligt avgränsat. För det andra framhålls att det finns skäl att överväga hur stark kopplingen ska vara mellan den egendom som är föremål för penninghäleri och det brott som egen- domen härrör från. Det har för det tredje ifrågasatts om det är en ändamålsenlig ordning att den som har deltagit i utförandet av för- brottet inte därutöver kan dömas för penninghäleri avseende åtgär- der som han eller hon vidtar för att tvätta vinningen av det egna brottet, s.k. självtvätt. För det fjärde uppmärksammas i direktiven att det har förts fram synpunkter på att även penninghäleri av normal- graden borde vara straffbart på försöks-, förberedelse- och stämp- lingsstadiet. Vi redovisar våra överväganden i denna del av uppdraget i kapitel 5. I vårt uppdrag ingår vidare att, under förutsättning att våra förslag innebär ändringar i kriminaliseringen av penningtvätt, bedöma om dessa ändringar medför behov av att utöka möjligheterna att för- verka egendom som varit föremål för penningtvätt. Vi behandlar frågorna om förverkande i kapitel 6. Utredningens uppdrag och arbete 1.1.4Möjlighet att tillfälligt stoppa misstänkta transaktioner För att kunna beröva kriminella deras brottsvinster och förhindra att av brott omsätts inom den legala ekonomin krävs att det finns goda möjligheter att säkra egendom som misstänks vara olag- ligt åtkommen och att utreda eventuella brottsmisstankar. Vi har mot den bakgrunden att ta ställning till om det finns behov av och om det är lämpligt att göra ändringar i systemet för att tillfälligt stoppa misstänkta transaktioner. I uppdraget ingår att analysera vilka konsekvenser sådana ändringar kan få för det allmänna, för enskilda och för verksamhetsutövare; inte minst följderna av felaktiga beslut. Dessa konsekvenser ska vägas mot intresset av att effektivt kunna bekämpa penningtvätt. Vi har också haft att överväga formerna för en sådan eventuell åtgärd, varvid sedvanliga krav på rättssäkerhet och förutsägbarhet ska beaktas. Våra överväganden i denna del redovisar vi i kapitel 7, som har rubriken . har ratificerat konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott (ETS 141). Denna har 2005 uppdaterats och kompletterats genom konvention om penningtvätt, efterforskning, beslag och förverkande av av brott och om finansiering av terrorism (CETS 198). har undertecknat denna senare konvention men ännu inte tillträtt den. Utredningsuppdraget innefattar att ta ställning till om ska tillträda förverkandekonven- tion, samt att analysera vilka lagändringar som i så fall krävs. Denna del av uppdraget behandlar vi i kapitel 8. Den engelska konven- tionstexten finns bifogad som bilaga 2. En svensk översättning finns i bilaga 3. Utredningsarbetet påbörjades och har bedrivits på sedvanligt sätt med regelbundna sammanträden. Utred- ningen har sammanträtt vid sammanlagt tio tillfällen, varav ett i form av ett tvådagars internatsammanträde. Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakter med experterna. Utredningens uppdrag och arbete I våra direktiv har angetts att utredningen ska samråda med berörda myndigheter och organisationer. Detta samråd har till övervägande del skett genom att de närmast berörda myndigheter- na och organisationerna funnits representerade i expertgruppen. Sålunda har och deltagit med experter i utredningen. Vidare har , Ekobrotts- myndigheten och (Finanspolisen) varit represen- terade i expertgruppen. Därutöver har experter från Finansinspek- tionen och allmän domstol deltagit i utredningens arbete. På detta sätt har kunskaper, erfarenheter och synpunkter under arbetets gång inhämtats som underlag för utredningens analyser och över- väganden. Utredningen har samrått med och i de delar vi bedömer att våra överväganden och förslag kan beröra respektive myndighets verksamhetsområde. Vare sig eller har haft några invändningar mot förslag eller be- dömningar i dessa delar. Information om lagstiftning från andra länder har inhämtats dels genom sökningar i databaser, dels genom kontakter med före- trädare från olika utländska departement, myndigheter och univer- sitet. Den särskilde utredaren, sekreteraren och tre av experterna har deltagit vid en konferens om penningtvätt arrangerad av , , , den 3–. I detta kapitel ger vi en kortfattad bakgrund till den fortsatta redo- görelsen och våra överväganden. Vi behandlar här vad begreppet penningtvätt innebär, vad som är syftet med penningtvätt, några vanliga tillvägagångssätt vid penningtvätt samt slutligen en kort- fattad beskrivning av vad finansiering av terrorism innebär. Fylligare beskrivningar av vad penningtvätt är och hur den tar sig uttryck finns bland annat i Brottsförebyggande rådets rapport . Rapportering och hantering av misstänkta transaktioner (2011:4) och Åtgärder mot penningtvätt m.m. En praktisk vägledning och kommentar (m.fl. 2010). Penningtvättsbrottet behandlas även i bland annat departementspromemorian Internationella ekobrott (Ds 1997:51) och i Penningtvätt. Ett urvattnat begrepp? (1998). Framväxten av regelverket för bekämpande av penningtvätt fram- går i väsentliga delar av kap. 3 och behandlas därför inte här. 2.2Vad är penningtvätt? Det finns egentligen inte någon vedertagen definition av penning- tvätt. Inom forskningen råder delade meningar om vad begreppet innebär (Brå 2011:4 s. 21). Enligt våra direktiv förstås med pen- ningtvätt i allmänhet åtgärder som syftar till att dölja eller omsätta av brottslig verksamhet (se även m.fl. s. 21). På anges att Penningtvätt är när pengar från brottslig verksamhet, genom olika transaktioner, förvandlas till tillgångar som kan redovisas öppet. Tvätten döljer pengarnas brottsliga ursprung. I lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism (penningtvättslagen) definieras penningtvätt som sådana åtgärder (a) med brottsligt förvärvad egendom, som kan medföra att egendomens samband med brott döljs, att den brottslige får möjlighet att undandra sig rättsliga påföljder eller att återanskaffan- det av egendomen försvåras, samt sådana åtgärder som innefattar förfogande över och förvärv, innehav eller brukande av egendomen, (b) med annan egendom än som avses i (a), om åtgärderna är ägnade att dölja att någon har berikat sig genom brottslig gärning. Denna definition är utformad i enlighet med de EU-rättsliga be- stämmelser som reglerar administrativa åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Det finns inte någon straffrättslig definition av penningtvätt. Att det inte finns någon brottsrubricering som innehåller begrep- pet penningtvätt innebär emellertid inte att penningtvätt skulle vara straffritt i . Penningtvättsåtgärder bestraffas nämligen som penninghäleri och penninghäleriförseelse (9 kap. 6 a respektive 7 a § ). Dessa straffbestämmelser tar, åtminstone i huvud- sak, sikte på åtgärder för att tvätta egendom som någon annan har förvärvat eller på annat sätt tillgodogjort sig genom brott. Penning- tvättsåtgärder kan emellanåt också vara möjliga att bestraffa enligt andra straffbestämmelser, t.ex. som häleri eller skyddande av brottsling. I Brottsförebyggande rådets rapport . Rapportering och hantering av misstänkta transaktioner (Brå 2011:4) anges att innebörden av begreppet penningtvätt varierar beroende på i vilket sammanhang och i vilket syfte det används.