sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Sammanfattningsvis anser utredningen att den samlade effekten av lämnade förslag om överskottshantering och bolagsstyrning är tillräckliga för att det inte ska anses finnas anledning att genomföra en tvingande ombildning av hybridbolag till ett livförsäkringsaktie- bolag som får dela ut vinst eller ett ömsesidigt livförsäkringsbolag eller en livförsäkringsförening. För att avstå från en sådan tving- ande ombildning bör alltså huvudförslag om överskottshanteringen genomföras som försäkringstagarna och försäkrade med anspråk på hybridbolagets överskott ges de föreslagna insyns- och inflytandemöjligheterna. Dessa motsvarar i allt väsentligt de som delägare eller medlemmar som huvudregel har i ömsesidiga livför- säkringsbolag och livförsäkringsföreningar. En förutsättning för att avstå från en tvångsombildning är dock att försäkringsföretagen och kan leva upp till de nya krav som ställs så att bestämmelserna också får ett genomslag i praktiken. Genom en ändring i skattelagstiftningens regler om återköp är det möjligt att utan skattekonsekvenser flytta värdet av en pensionsförsäkring till en annan pensionsförsäkring meddelad av samma eller någon annan försäkringsgivare. Denna rätt till flytt är till sin karaktär frivillig eftersom den förutsätter att parterna avtalat om en sådan möjlighet. Först infördes en civilrättslig reglering som ger försäkringstagaren en ovillkorlig rätt att återköpa en individuell livförsäkring, om inte annat följer av försäkringens art eller av Hänvisningen till försäkringens art innebär att regeln är tillämplig på försäkringar med sparande i traditionell liv- försäkring och fondförsäkring som har ett positivt återköpsvärde och där återköp är möjligt av försäkringstekniska skäl. Hänvisningen till skattelagstiftningen medför att endast en mycket begränsad del av pensionsförsäkringarna kan återköpas. I princip är det fråga om försäkringar med mycket små återköpsvärden. Denna lagstadgade rätt till återköp av en individuell livförsäkring omfattar försäkringar tecknade och därefter. För att öka möjligheterna till flytt av vissa individuella livförsäk- ringar och för att säkerställa en god konkurrens på försäkrings- marknaden genomfördes ytterligare lagändringar 2007. Genom dessa utvidgades rätten till återköp till att även omfatta en lagstad- gad rätt till överföring av hela försäkringens värde till en annan försäkring, förutsatt att en sådan rätt inte saknas enligt IL. I det sammanhanget infördes även kompletterande regler av näringsrätts- lig art. Det är fråga om regler bl.a. om flyttvärde och flyttkostna- der. Dessa ändringar gäller endast försäkringar tecknade efter . När det gäller tjänstepensionsförsäkringar omfattar den lagstad- gade flytträtten endast individuella sådana och således inte i någon del kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar. Sistnämnda försäkringar omfattas i stället av den frivilliga flytträtten – en rätt som kompletterar den lagstadgade flytträtten, men som även är en förutsättning för denna. Enligt resultatet från den kartläggning som utredningen gjort saknas i princip flytträtt inom kategorin förmånsbestämd tjänstepension. Inom kategorierna individuella livförsäkringar som inte är tjänste- pensionsförsäkringar (privata pensioner) och premiebestämda tjänste- pensionsförsäkringar omfattas av pen- sionskapitalet av flytträtt. Detta innebär att det i vart fall inte har skett någon betydande ökning av det kapital som om- fattas av flytträtt. Eftersom en mycket stor del av det förvaltade kapitalet består av kollektivavtalsgrundad tjänstepension har kollektivavtalsparternas agerande en stor betydelse för omfattningen av flytträtt. Det finns en avsevärd skillnad mellan försäkringsföretagen när det gäller omfattningen av flytträtten. För vissa företag omfattas allt förvaltat pensionskapital, medan omfattningen för andra under- stiger av kapitalet. När det gäller den volym som har flyttats – 2010 så motsvarar den av flyttbart kapital. Den största delen som har flyttats – – avser tjänste- pensionskapital. täcker sina kostnader vid en flytt med att ta ut avgifter. Dessa varierar mellan olika produktområden och för vissa områden tas inte ut någon flyttavgift. Flyttavgifterna kan vara fasta, i vissa fall med en fastlagd minimiavgift, eller rörliga relaterade till pensionskapitalets storlek. Endast ett fåtal företag tar ut rörliga avgifter för att täcka kostnaderna för att hantera en flytt. Bland dem finns dock företag som tar ut både fasta och rörliga avgifter. I vissa fall tillämpas nedtrappning i uttaget av avgifter, t.ex. . Det kan konstateras att vissa försäk- ringsföretag som har en omfattande flytträtt har valt att ta ut höga avgifter vid flytt, vilket i praktiken kan utgöra ett hinder för att flytta. Generellt kan sägas att kollektivavtalsgrundade tjänstepensions- försäkringar där man har avtalat om flytträtt har en lägre kostnads- nivå jämfört med övriga områden. Att en del av hanteringen sköts av valcentralerna innebär en viss minskning av hanteringskostnaden för försäkringsföretagen. Valcentralernas kostnader för att hantera flytt av pensionskapital ska finansieras av den premieavgift som de tar ut. De tar inte ut någon särskild flyttavgift. Föreslaget om en lagstadgad flytträtt för individuell livförsäkring Ett viktigt bidrag för att uppnå ett gott konsumentskydd är konsu- menternas möjlighet att agera. Genom att utvärdera olika produkter och erbjudanden, ställa krav på kvalitet och, om försäkrings- företaget inte handlar i enlighet med deras önskemål och preferen- ser, ha rätt att ta sitt sparkapital och gå till ett annat försäkrings- företag, kan konsumenterna själva ge försäkringsföretagen incita- ment att agera utifrån kundernas bästa. Trycket på företagen som konsumenterna själva kan utöva bidrar därmed till att öka hand- lingsfriheten och stärka deras ställning på marknaden. En flytträtt för kunderna har således en disciplinerande effekt på försäkrings- företagen. Utvecklingen på försäkringsmarknaden har inneburit en allt större valfrihet för individen – en valfrihet som har inneburit att individen tar en allt högre risk i pensionssparandet. Ett exempel på detta är utvecklingen på tjänstepensionsområdet där premie- bestämda lösningar ersätter förmånsbestämda pensioner och där individen bär den finansiella risken för sparandet. Utvecklingen mot sparande i fondförsäkring innebär också att individen måste kunna hantera en större finansiell risk. Med en ökad valfrihet måste vikten av välinformerade konsumenter betonas. Felaktiga val kan innebära att pensionsförmåner utarmas och att individen får en otillräcklig pension. I förlängningen har detta också en samhälls- påverkan, då samhället kan tvingas att ta ansvar för de individer som inte klarar sin försörjning. En förutsättning för att konsu- mentintresset i flytträtt ska sammanfalla med samhällsintresset på området är att den information som individen grundar sina val på är tillräcklig och rättvisande. Informationen ska förenkla den jäm- förelse som individen själv behöver göra i samband med en flytt. Konsumentintresset av flytträtt sammanfaller således med ett sam- hällsintresse, under förutsättning att individen gör välgrundade val i kombination med att det finns en tillsyn av hur flytträtten utveck- las och hanteras av försäkringsföretag och rådgivare. Mot bakgrund av vad som sagts föreslår utredningen när det gäller individuella livförsäkringar som inte är tjänstepensionsförsäk- ringar (privata försäkringar) att dessa även fortsättningsvis ska omfattas av lagstadgad flytträtt. För att underlätta för försäkrings- tagaren att sammanföra sina privata pensionsförsäkringar förtyd- ligas skatteflyttsbestämmelsen i IL så att det ska vara möjligt att i ett sammanhang kunna flytta två eller flera pensionsförsäkringar till en nytecknad mottagande sådan försäkring. Detta är angeläget främst för att individen ska kunna få en bättre överblick över sitt totala försäkringssparande, men även för att den totala kostnaden för sparandet ska minska eftersom det kan finnas fasta avgifter som belastar varje försäkring. När det gäller individuella tjänstepensionsförsäkringar begränsas utredningens förslag om flytträtt till premiebestämda sådana. I en förmånsbestämd lösning bär arbetsgivaren en stor del av risken för att försäkringsföretaget ska kunna uppfylla åtagandet. En flytträtt för den försäkrade skulle således innebära att annan än den risk- bärande parten skulle ges en sådan rätt. I denna del innebär utred- ningens förslag en viss inskränkning från . Däremot utvidgas flytträtten av individuella premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar för den försäkrade i viss utsträckning jämfört med . Detta sker genom ändring av såväl civilrättsliga- som skatterättsliga regler. Den lagstadgade flytträtten utvidgas till överföring av premie- bestämd tjänstepensionsförsäkring där premiebetalningen har upp- hört till följd av att anställningen har avslutats eller där försäk- ringstagaren har upphört att existera eller har avlidit. I sådana situationer har den försäkrade rätt till överföring av pensions- kapitalet till en ny mottagande försäkring som den försäkrade kan teckna. Föreslagna ändringar av skatteregleringen innebär att det överförda tjänstepensionskapitalet ska placeras i en ny tjänste- pensionsförsäkring. nämnda regler innebär även att den försäk- rade genom flytt har möjlighet att sammanföra pensionskapital från flera tjänstepensionsförsäkringar som har tecknats av olika arbets- givare. De skäl som redovisas ovan för en lagstadgad, framåtverkande flytträtt avseende privata försäkringar och premiebestämda tjänste- pensionsförsäkringar får anses vara gällande även för en retroaktiv tillämpning, dvs. reglerna tillämpas även på gällande försäkringar som har tecknats tidigare. Det finns emellertid restriktioner som begränsar möjligheterna att införa retroaktiva regler på förmögen- hetsrättens område, bl.a. måste beaktas båda parternas intresse av att förutsättningarna för ingångna avtal inte rubbas. Mot den bak- grunden konstateras att en retroaktiv flytträtt som i sin omfattning och utformning tar hänsyn till såväl den flyttande försäkringstaga- ren som till kollektivet av försäkringstagare i avgivande och mot- tagande försäkringsföretag kan anses ligga i alla försäkringstagares intresse och att en flytträttsreglering som innehåller ett sådant neutralitetselement inte heller innebär att rättsskyddet för försäk- ringsföretaget rubbas. De regler om flyttvärde och flyttkostnader som föreslås får anses uppfylla dessa krav. Det finns således över- vägande skäl för att föreslagna obligatoriska flytträttsregler för privata pensionsförsäkringar bör gälla retroaktivt. När det gäller premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar måste reglerna om den obligatoriska flytträtten beakta att arbetsgivarens åtagande i pensionsutfästelsen ska kunna fullgöras. ligen så att det är den försäkrade som bär risken för utfallet av pensionen och som därför enligt tidigare redovisade principer bör ha rätten att flytta värdet i försäkringen. Det torde dock strida mot såväl allmänna avtalsrättsliga principer som mot syftet bakom arbetsgivarägda tjänstepensionsförsäkringar att införa en lagstadgad flytträtt för den försäkrade så länge arbetsgivarens huvudsakliga åtagande enligt pensionsutfästelsen kvarstår. När däremot premie- betalningen upphört till följd av att den anställde slutat sin anställ- ning eller när försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit bör flytträtten för den försäkrade gälla retroaktivt. föreslagna civilrättsliga och skatterättsliga regler är dock inte nog. En väl fungerande flytträtt förutsätter även väl avvägda näringsrättsliga regler om flyttvärde och flyttkostnader samt effek- tiva informationsregler. Det föreslås därför att flyttvärdet av vad försäkringstagaren eller den försäkrade har rätt till enligt avtal (försäkringsfordran) ska bestämmas neutralt. I värdet på försäkringsfordran ska beaktas värdet av avtalade garantier och liknande utfästelser och hur dessa betalas och förbrukas. Vidare ska anspråk på överskott i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag beaktas enligt företagets överskotts- regler som i sin tur ska utformas mot bakgrund av de principer företaget tillämpar i överskottshanteringen. När det gäller avgifter vid överföring får dessa högst uppgå till belopp som motsvarar direkta kostnader för den administrativa hanteringen och de obetalda anskaffningskostnader som direkt hänför sig till försäkringen. reglering är viktig för att motverka att avgifterna sätts så höga att den lagstadgade flytträtten sätts ur spel. Som nämnts förutsätter en väl fungerande flytträtt effektiva informationsregler. Utredningen kan konstatera att det finns ett behov av att revidera reglerna om information i samband med en flytt för att uppnå en ökad standardisering av informationsinne- hållet. Utredningen föreslår att detta bör uppnås genom att Finans- inspektionen i föreskrifter och allmänna råd ålägger försäkrings- företagen att upprätta och till försäkringstagaren eller den försäk- rade tillhandahålla särskilt utformade faktablad för flyttsituationen samt lämnar uppgifter om flyttvärde och flyttkostnader i de årliga värdebeskeden. Föreslagen lagstadgad flytträtt för kollektivavtalsområdet Av skäl som har anförts i föregående avsnitt har utredningen valt att helt undanta förmånsbestämda tjänstepensionsförsäkringar från obligatoriska regler om flytträtt. När det gäller frågan om kollektivavtalsgrundade premie- bestämda tjänstepensionsförsäkringar bör omfattas av lagstadgade flytträttsregler har en avvägning gjorts mellan dessa försäkringars särart och de konsumentskyddsaspekter som finns. Det kan inled- ningsvis konstateras att lagstiftaren vid ett flertal tillfällen betonat arbetsmarknadens parters förhandlingsfrihet och att lagstiftningen varken ska störa de avtalslösningar som redan har uppnåtts eller hindra uppkomsten av avtalslösningar på andra områden. Det har således ansetts att avtalslösningar för många frågor på området är att föredra framför lagstiftning. Det kan därmed hävdas att lag- stiftaren i många fall har ifrågasatt värdet av lagbestämmelser för frågor rörande förhållanden på arbetsmarknaden. Till resonemanget hör att denne visserligen identifierat behov av ett starkt och tydligt nationellt regelverk inom vilket arbetsmarknadens parter kan agera, men att dess betydelse har framhållits framför allt när det gäller att reglera områden där avtalslösningar inte har kunnat nås. Att par- terna på tjänstepensionsområdet inom vissa avtalsområden har utvecklat modeller med flytträtt för den försäkrade talar emot införandet av en generell, lagstadgad flytträtt på kollektivavtals- området. visar avsaknaden av en likartad flytträtt inom samtliga avtalsområden på att det kan finnas behov av att lagstifta för att säkerställa att försäkringstagare har rätt till samma konsu- mentskydd oavsett vilket avtalsområde som man arbetar inom. Utredningen anser det således vara svårt att motivera generella, bindande lagregler som skulle innebära en störning i de avtalslös- ningar som redan har uppnåtts på arbetsmarknaden. Visserligen finns ingen absolut regel som anger att retroaktiva regler inte får införas på området, men de aspekter som har lyfts fram såväl i lag- stiftningen som i andra sammanhang bör ges en sådan vikt att det krävs särskilda skäl kopplat till att det finns ett samhällsintresse av att obligatoriska regler införs. Vid en sådan avvägning kan följande sägas. Det kan å ena sidan hävdas att det finns ett stort konsument- intresse i att införa lagstadgad flytträtt för kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar. Det kan även hävdas att det i sådana fall finns en koppling mellan konsumentintresset och ett samhälls- intresse av att detta möjliggörs, och att olika former av konsument- skydd, såsom flytträtt, inte brukar begränsas till att omfatta anställda inom vissa avtalsområden, utan omfatta merparten av de berörda konsumenterna. Flytträtten har nämligen betydelse för individens möjlighet att anpassa sitt försäkringssparande till de egna förutsättningarna även i de fall som pension har tjänats in inom flera olika avtalsområden. Detta gäller naturligtvis under för- utsättning att individen är välinformerad och gör välgrundade val. Att flytträtt även kan ha en påverkan på produktutbudet är också positivt ur ett samhällsperspektiv. Det kan å andra sidan hävdas att vissa av arbetsmarknadens parter inom några avtalsområden infört en flytträtt, om än begrän- sad till en upphandlad grupp av försäkringsföretag och produkter. Av kartläggningen framgår emellertid att en mycket stor andel av det förvaltade pensionskapitalet består av kollektivavtalad tjänste- pension. Flytträttens omfattning påverkas därför i hög utsträck- ning av att det inom vissa kollektivavtalsområden finns en kollek- tivavtalad sådan rätt för premiebestämda pensioner. En sådan finns inom avtalspension SAF-LO och ITP-planen. De andra två stora avtalsområdena – kommun och landsting (KAP-KL) samt det stat- liga området (PA 03) – saknar däremot flytträtt. Inom KAP-KL kommer kollektivavtalad flytträtt att införas . bakgrund kan det inte anses finnas ett tillräck- ligt starkt behov av att införa en generell, lagstadgad flytträtt för kollektivavtalade premiebestämda tjänstepensionslösningar. Det får anses särskilt svårt att motivera bindande lagregler som skulle innebära alltför stora ingrepp i de avtalslösningar som redan har uppnåtts på arbetsmarknaden. Framåtverkande regler om flytträtt skulle däremot inte på samma sätt störa redan uppnådda avtalslösningar. Det kan hävdas att samhällsintresset av att möjliggöra en omfångsrik rätt till flytt av försäkringssparande är så stort att kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar bör omfattas av någon form av framåt- verkande flytträttsregler. Utredningen har stannat för att föreslå semidispositiva, framåtverkande regler om flytträtt för premie- bestämda premiedragande kollektivavtalade tjänstepensionsförsäk- ringar. Det innebär i praktiken att kollektivavtalsparterna ges möj- lighet att genom bestämmelser i kollektivavtal avstå från att låta lagregler om flytträtt gälla för avtalsområdet, alternativt utforma en annan form av flytträtt än den som läggs fast i lagstiftningen. En sådan reglering tvingar fram förhandlingar om flytträtts- frågan mellan arbetstagar- och arbetsgivarsidan på respektive avtals- område. I det fall parterna skulle vilja avvika från lagreglerna skulle det därmed tydligt framgå i kollektivavtalet att avsteg görs, och hur. Detta kan med tiden tänkas bidra till en utveckling på området. De näringsrättsliga regler som är aktuella i detta samman- hang är bestämmelser om flyttvärde och flyttkostnader samt att de närmare villkoren för överföringen ska framgå av avtalet och att avgivande försäkringsföretag ska överföra värdet och de uppgifter om försäkringen som behövs till det mot- tagande försäkringsföretaget. På skäl som anförts ovan har utredningen funnit att det inte föreligger tillräckliga konsumentskyddsskäl för att föreslå en generell lagstadgad flytträtt för kollektivavtalade premiebestämda tjänstepensionslösningar. Frågan är då om det är motiverat att införa en mer begränsad sådan flytträtt inom det området. Mer allmänt kan sägas att frågan om flytträtt för kollektiv- avtalade tjänstepensioner berör många svenskar och är därmed av ett stort samhällsintresse, särskilt när man beaktar att den ökade rörligheten på arbetsmarknaden och behovet av en rörlig pensions- ålder. Till skillnad från omfattas även tjänstepensions- området i många andra länder av det sociala trygghetssystemet. Den svenska modellen ger parterna på arbetsmarknaden en avse- värd handlingsfrihet att träffa överenskommelser, som det medför ett betydande ansvar. I det sammanhanget bör särskilt uppmärksammas att en naturlig konsekvens av att kollektivavtals- parternas roll är att tillvarata det egna kollektivets intressen är att en övergripande flytträtt oberoende av kollektivavtalsområde saknas. När det gäller premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar där premiebetalningen upphört till följd av att anställningen avslutats – förenklat uttryckt, fribrev – ställer detta till särskilda problem. I vissa planer har inträdesåldern för ålderspensionsdelen sänkts – något som innebär att fler yngre arbetstagare berörs. De yngre och medelålders arbetstagarna är rörligare . När det gäller fribrev får denna utveckling till följd att dessa ökar i omfatt- ning och att allt fler arbetstagare har sin tjänstepension spridd inom flera kollektivavtalsområden. Att kunna flytta ihop pensionskapital som ligger inom flera sådana områden är en viktig fråga för dessa försäkrade. Den kommer dock sannolikt att ytterligare öka i betydelse eftersom det finns en trend bland yngre arbets- tagare att arbeta kortare perioder hos olika arbetsgivare, i många fall verksamma inom skilda kollektivavtalsområden. Detta är en fråga av stor vikt eftersom andelen fribrev utgör en avsevärd del av antalet tecknade premiebestämda tjänstepensions- försäkringar. Att ha fribrev i olika försäkringsföretag kan innebära högre kostnader i form av fasta kostnader än om dessa fanns samlade i en försäkring. I dessa situationer är det därför av särskild vikt att den försäkrade får möjlighet att påverka placeringen av pensions- kapitalet på ett för individen optimalt sätt. Som nämnts bör det vid en analys av om det är motiverat att införa lagstadgade flytträttsregler på tjänstepensionsområdet göras en avvägning mellan kollektivavtalade försäkringars särart och behovet av konsumentskydd. I det sammanhanget bör beaktas hur stark koppling försäkringsavtalet har till pensionsutfästelsen enligt kollektivavtalet, dvs. i vilken utsträckning arbetsgivaren bär ansvar för pensionsförmånerna. En svag koppling ökar utrymmet för tvingande lagstiftning. När det gäller fribrev har arbetsgivaren i huvudsak fullgjort sitt åtagande enligt pensionsutfästelsen. Vissa regler i kollektivavtal om uttag och försäkringsform gäller dock alltjämt. I sammanhanget bör även beaktas att den försäkrade regelmässigt och även fortsätt- ningsvis tar all risk för pensionens storlek, något som dock balans- eras av kollektivt framförhandlade lösningar som gynnar arbets- tagarkollektivet. Mot denna bakgrund finns det anledning att se även en begrän- sad lagstadgad flytträtt för kollektivavtalade premiebestämda tjänste- pensionsförsäkringar ur två helt skilda perspektiv. En flytträtt kan ur ett konsumentperspektiv motiveras av att den försäkrade – vare sig han eller hon valt att byta arbetsgivare inom kollektivavtalsområdet eller inleda en ny anställning hos en arbets- givare utanför detta område – bör få möjlighet att flytta sitt pensionskapital efter att anställningen och premiebetalningen har upphört (fribrev). Utredningen anser – av skäl som anförs ovan – att det är av särskild vikt att den försäkrade i dessa situationer får möjlighet att påverka placeringen av pensionskapitalet och samla detta på bästa möjliga sätt. Av vikt är att han eller hon även kan planera och anpassa sin pensionslösning inför utbetalningen av pensionen. Den svaga kopplingen mellan pensionsutfästelsen och försäkringsavtalet möjliggör införandet av en framåtverkande – men även en retroaktiv – flytträttsregel i dessa fall. En sådan regel motiveras utifrån behovet av att säkerställa ett gott konsument- skydd som är oberoende av vilket avtalsområde som man är eller har varit anställd inom och är därmed kopplat till det stora sam- hällsintresse som får anses finnas för att införa en lagstadgad flytt- rätt för fribrev. Detta förutsätter att de av utredningen föreslagna utvidgade informationsreglerna införs så att den försäkrade kan fatta välgrundade beslut. Förslaget kan sägas balansera individens intresse mot kollek- tivets – eller snarare ett samhällsintresse mot specifika kollektiva intressen.