sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Krav på information enligt punkten 6 gäller när det är fråga om AIF-fonder som ska marknadsföras enbart till professionella investerare, och har sin grund i skyldigheten enligt 1 § andra stycket. Exempel på sådana åtgärder anges i avsnitt 6.1. Kravet i punkten 6 omfattar också de fall då förvaltaren använder sig av oberoende enheter för att tillhandahålla investeringstjänster avseende AIF-fonden. Med stöd av sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 § får AIF-förvaltaren även förvalta AIF-fonder som hör hemma i andra länder än , se 6 kap. Om förvaltaren avser att marknadsföra andelar eller aktier i sådana fonder till professionella investerare i förutsätter också detta att en underrättelse först lämnas till . Vid marknadsföring av specialfonder krävs inte någon under- rättelse eftersom andelar i sådana fonder får marknadsföras genom att dess fondbestämmelser godkänns vid tillståndsansökan, se kom- mentaren till 1 §. Paragrafen genomför artikel 31.2 samt bilaga III till AIFM- direktivet. 6 § ska dagar efter mottagandet av en fullständig underrättelse enligt 5 § meddela AIF-förvaltaren om mark- nadsföringen får påbörjas eller inte. Marknadsföringen får hindras bara om förvaltaren eller dess förvaltning av AIF-fonden inte upp- fyller villkoren i denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten. Marknadsföringen får påbörjas från och med dagen för Finans- inspektionens meddelande enligt första stycket att så får ske. Om AIF-fonden har ett annat land inom EES än som hemland, ska lämna information till de behöriga myndigheterna i det landet om att marknadsföring av fondens an- delar eller aktier får påbörjas här i landet. En underrättelse till om att AIF-förvaltaren avser att påbörja marknadsföring av förvaltade AIF-fonder innebär, som tidigare påpekats, inte någon tillståndsprövning. Marknads- föring av andelar eller aktier i en AIF-fond utgör, enligt 3 kap. 1 § andra stycket 3, en sådan verksamhet som kan sägas omfattas av AIF-förvaltarens tillstånd. Av första stycket i förevarande paragraf följer dock att Finans- inspektionen får hindra marknadsföringen om förvaltaren eller dess verksamhet bedöms strida mot bestämmelserna i denna lag eller annan författning som reglerar verksamheten. ska från mottagen under- rättelse meddela AIF-förvaltaren huruvida marknadsföringen får påbörjas. Enligt andra stycket får den påbörjas från och med dagen för ett positivt besked. Paragrafen genomför artikel 31.3. 7 § En AIF-förvaltare som avser att göra väsentliga ändringar av något som har angetts i en underrättelse eller i en ansökan om tillstånd för marknadsföring efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genom- förd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras efter en sådan ändring. Om en planerad ändring innebär att AIF-förvaltaren eller dess förvaltning av en AIF-fond inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren om att ändringen inte får genomföras. I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en AIF-förvaltare som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. Även i samband med marknadsföring föreligger en skyldighet för AIF-förvaltaren att anmäla väsentliga ändringar i förhållande till de uppgifter som har lämnats i en underrättelse om marknadsföring eller en tillståndsansökan enligt detta kapitel, jfr 3 kap. 10 § och kommentaren till den paragrafen. Detaljerade uppgifter om anmälans form kan förväntas när kommissionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 31.5 samt, såvitt avser innehåll, efter eventuella ytterligare föreskrifter meddelande med stöd av bemyndigande enligt 16 kap. 1 §. Som följer av första stycket gäller skyldigheten både vid planerade och oplanerade ändringar. Med en oplanerad ändring avses sådana ändringar som inte kunnat förutses. Av andra och tredje styckena följer att lagstridiga ändringar ska bli föremål för ingripan- den av . Paragrafen genomför artikel 31.4. Utländska AIF-förvaltares verksamhet i Förvaltning av en AIF-fond som hör hemma i 1 § En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare får, utan tillstånd en- ligt denna lag, förvalta en AIF-fond som hör hemma i och inte är en specialfond, om förvaltaren i sitt hemland har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordningarna (EU) nr 1060/2009 och (EU) 1095/20108 och omfattar förvaltning av en AIF-fond av motsvarande slag som den som ska förvaltas här i landet. Verksamheten får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU har lämnats till Av första stycket följer att en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare får, med stöd av sitt tillstånd i hemlandet, förvalta en AIF-fond som hör hemma i (se definition av en AIF-fonds hemland, 1 kap. 5 §). Om förvaltningen avser en specialfond tillämpas dock 2 §. En ytterligare förutsättning är att förvaltarens verksamhetstill- stånd i hemlandet omfattar den kategori av AIF-fond som ska för- valtas här i landet. Det avgörande i detta avseende är vilken kapa- citet och vilka resurser som AIF-förvaltaren har snarare än vilka AIF-fonder som förvaltaren faktiskt förvaltar (se även kommen- taren till 6 kap. 2 §). Denna bedömning görs av AIF-förvaltarens hemlandsmyndighet i samband med det underrättelseförfarande som ska föregå den planerade verksamheten. 8 EUT L 174, , s.1 (Celex 32011L0061). andet innebär inte någon ny tillståndsprövning. Presumtionen är att verksamheten ska få inledas. Verksamheten får hindras bara om AIF-förvaltarens tillstånd i hemlandet inte omfattar den kategori av AIF-fond som ska förvaltas i eller om förvaltaren eller dess förvaltning inte kan antas uppfylla samtliga krav som uppställs i AIFM-direktivet. I sådana fall ska hemlandsmyndigheten inte över- lämna förvaltarens underrättelse till och verk- samheten här i landet får inte inledas. Det kan förutsättas att be- rörda myndigheter kommer att ha underhandskontakter vid under- rättelseförfarandet i tveksamma fall. Om det däremot inte före- ligger något hinder mot verksamheten ska hemlandsmyndigheten överlämna underrättelsen tillsammans med ett skriftligt intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i AIFM-direktivet. Under- rättelseförfarandet för den utländska AIF-förvaltaren, liksom den information och dokumentation som ska ingå i den överlämnade underrättelsen, regleras i lagstiftningen i förvaltarens hemland; den ska dock motsvara innehållet i bilaga IV till AIFM-direktivet (genomförd för svenska AIF-förvaltares verksamhet genom 6 kap. 2 §). Av andra stycket framgår tidpunkten då verksamheten i får inledas. Enligt AIFM-direktivet är hemlandsmyndigheten skyldig att meddela förvaltaren om att en underrättelse har överlämnats till värdlandsmyndigheten (artikel 33.4 tredje stycket, genomförs för svenska AIF-förvaltares verksamhet genom 6 kap. 4 §). Paragrafen genomför artikel 33.1 och artikel 33.4 andra och tredje styckena. Särskilt om förvaltning av en specialfond 2 § En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare, som i sitt hemland har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU, får förvalta en specialfond efter tillstånd av Finans- inspektionen. Tillstånd ges i form av godkännande av fondens fondbestäm- melser. Tillstånd ska ges om från den behöriga myndigheten i förval- tarens hemland har mottagit en underrättelse om den planerade verksamheten samt ett intyg om att förvaltaren har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU, och 2. förvaltarens verksamhetstillstånd omfattar förvaltning av en AIF-fond av motsvarande slag som den specialfond som ska för- valtas här i landet. Vid prövningen enligt andra stycket ska 4 kap. 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder tillämpas. Det som där anges om fondbolag ska i stället avse AIF-förvaltare. Verksamheten får inledas när har meddelat beslut om tillstånd. Specialfonder, som inte omfattas av UCITS-direktivets förvaltar- pass eftersom de inte uppfyller samtliga krav som uppställs i direk- tivet, har tidigare fått förvaltas bara av svenska fondbolag (samt värde- pappersbolag och , se dock avsnitt 5.1.3). Genom paragrafen får nu en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare, efter tillstånd av , förvalta en specialfond. Icke EES-baserade AIF-förvaltare har dock inte någon möjlighet att förvalta AIF-fonder hemmahörande i . Däremot kan en så- dan förvaltare ta emot uppdrag att förvalta en specialfond. Specialfonder utgör ett sådant företag för kollektiva investe- ringar som omfattas av AIFM-direktivet. Det som skiljer dessa fonder från andra AIF-fonder är att specialfonderna omgärdas av en tämligen omfattande nationell reglering som tar sikte bl.a. på fondstrukturen men också på själva förvaltningen, såsom risksprid- ning, tillåtna tillgångar, inlösen och förvärv av andelar. Reglerna är motiverade av kundskyddsskäl och saknar motsvarighet i AIFM- direktivet, som i huvudsak reglerar förvaltare av AIF-fonder och inte fonderna som sådana. AIFM-direktivet tillåter dock att medlems- staterna inför eller behåller bestämmelser som rör fonder (se skäl 10 i AIFM-direktivet). Eftersom specialfonder marknadsförs, och föreslås få fortsätta att marknadsföras, till icke-professionella investerare talar kundskyddsskäl för att regleringen av dessa fonder behålls oförändrade(se avsnitt 7.3). Det är alltså fråga om en nationellt reglerad fond med vissa särskilda villkor avseende fonden som sådan och informationskrav motiverade av konsumentskydds- skäl. För att förvalta en specialfond krävs att de villkor som gäller för denna specifika fondverksamhet är uppfyllda. Detta innebär inte att det uppställs sådana ytterligare krav på en AIF-förvaltare som enligt artikel 33.5 i AIFM-direktivet är otillåtna. Oavsett om det är fråga om en förvaltare som är etablerad i eller i något annat land inom EES är villkoren för tillstånd att förvalta en special- fond desamma. En förutsättning för att ska ge tillstånd för förvaltning av en specialfond är, som följer av första och andra styckena, att AIF-förvaltaren har ett tillstånd som avses i AIFM- direktivet och att detta tillstånd omfattar förvaltning av en AIF- fond av motsvarande slag som den fond som ska förvaltas här i landet (se kommentaren till 1 §). Bestämmelserna om registrerings- förfarande enligt 2 kap. är alltså inte tillämpliga vid förvaltning av specialfonder (2 kap. 1 § andra stycket). Därutöver ska förvaltning av en specialfond föregås av ett underrättelseförfarande som avses i AIFM-direktivet. Tillstånd för förvaltning av en specialfond ges genom att Finans- inspektionen godkänner fondbestämmelserna, dvs. på samma sätt som gäller för förvaltare etablerade här i landet. Denna prövning ska enligt hänvisningen i tredje stycket göras enligt 4 kap. 9 § LIF. Något ytterligare beslut om godkännande av AIF-förvaltaren be- höver därmed inte fattas enligt förevarande lag (jfr prop. 2010/11:135 s. 286). Ett tillstånd att förvalta specialfonder medför också en omedelbar rätt att marknadsföra andelar i fonden. Något särskilt underrättelseförfarande avseende marknadsföring krävs alltså inte (se kommentaren till 4 kap. 1 §). Av tredje stycket framgår också att verksamheten får inledas först när har godkänt fondbestämmelserna för fonden och underrättat förvaltaren om sitt beslut. Av 4 kap. 9 § LIF följer att inspektionen ska meddela sitt beslut efter att en ansökan om tillstånd har lämnats in. Att ska godkänna fondbestämmelserna på- verkar, som nämnts, inte det föreskrivna underrättelseförfarandet. godkännande av fondbestämmelserna innebär att andelar i specialfonden därefter också får marknadsföras i utan ytterligare underrättelse, se kommentaren till 4 kap. 5 §. Verksamhetstillståndet i hemlandet innebär att AIF-förvaltaren är skyldig att uppfylla samtliga skyldigheter som följer av AIFM- direktivet. Enligt 7 § andra stycket ska förvaltaren efterleva de i den paragrafen angivna bestämmelserna, bl.a. bestämmelserna i 12 kap. Bestämmelser om tillståndsansökans form och innehåll bör reg- leras genom föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana före- skrifter finns i 16 kap. 1 §. Paragrafen saknar motsvarighet i AIFM-direktivet. Marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder till professionella investerare i 3 § En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i sitt hemland har ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU får, utan tillstånd enligt denna lag, till professionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av förval- taren förvaltad EES-baserad AIF-fond. Marknadsföring av andelar eller aktier i andra AIF-fonder än specialfonder får inledas den dag då den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland har meddelat förvaltaren att en underrättelse om verksamheten och ett intyg om att förvaltaren har ett tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU har lämnats till . Av paragrafen följer att en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare får marknadsföra andelar eller aktier i till professionella investerare i utan tillstånd enligt denna lag, förutsatt att förvaltaren i sitt hemland har tillstånd som avses i AIFM- direktivet. I 4 § uppställs dessutom ett särskilt krav såvitt avser vissa matar-AIF-fonder. Bestämmelsen gäller marknadsföring av AIF-fonder som förval- taren förvaltar i enligt 1 § och i övriga EES-länder. För marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder tillämpas i stället 5 § och såvitt avser specialfonder får marknadsföring av andelar i sådana fonder ske så snart har meddelat till- stånd, se kommentaren till 2 §. Till skillnad från marknadsföring till icke-professionella investe- rare (6 §) krävs alltså inte något tillstånd enligt denna lag beträff- ande marknadsföring av andra EES-baserade AIF-fonder än special- fonder till professionella investerare i . Marknadsföringen får enligt andra stycket inledas från den dag då förvaltarens hem- landsmyndighet har överlämnat en underrättelse om verksamheten till och meddelat förvaltaren om detta. Paragrafen genomför artikel 32.1 första stycket och artikel 32.4 första stycket. 4 § Om marknadsföringen enligt 3 § avser en matar-AIF-fond ska också mottagar-AIF-fonden höra hemma inom EES och förvaltas av en EES-baserad AIF-förvaltare. Av paragrafen framgår det särskilda villkor som uppställs vid marknadsföring av en matar-AIF-fond. Om villkoret inte är upp- fyllt får en sådan fond marknadsföras bara efter tillstånd enligt 5 §. Marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar- AIF-fonder till professionella investerare i 5 § En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i sitt hemland har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU får, efter tillstånd av , till profes- sionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad 1.icke EES-baserad AIF-fond, eller 2.matar-AIF-fond vars mottagar-AIF-fond, eller dess förval- tare, inte är EES-baserad. Tillstånd ska ges om 1.det finns skäl att anta att AIF-förvaltaren kommer att upp- fylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reg- lerar verksamheten, 2.det mellan och tillsynsmyndigheten i det land där AIF-fonden eller mottagar-AIF-fonden hör hemma finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervakningen av system- risker, och 3.det land där AIF-fonden eller mottagar-AIF-fonden hör hemma, har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Tillstånd får ges även om kraven enligt bestämmelserna om för- varingsinstitut i 9 kap. inte är uppfyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har utsetts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Förvaltaren ska informera Finansinspek- tionen om vem som ansvarar för dessa uppgifter. Verksamheten får inledas när har meddelat beslut om tillstånd. Av första stycket framgår att det krävs tillstånd för att marknadsföra icke EES-baserade AIF-fonder eller matar-AIF-fonder vars mottagar- AIF-fond inte hör hemma i ett land inom EES. I andra stycket anges förutsättningarna för tillstånd. Punkten 1 tillsammans med tredje stycket innebär att förvaltaren är skyldig att följa samtliga krav som uppställs i AIFM-direktivet med undantag för artikel 21, dvs. reglerna om förvaringsinstitut (genomförda genom bestäm- melserna i 9 kap.). Av tredje stycket framgår dock att förvaltaren ska utse en eller flera enheter att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. Motsvarande villkor gäller även svenska AIF-för- valtare, se 4 kap. 3 § och kommentaren till den bestämmelsen. Vad som ska ingå i tillståndsansökan regleras genom föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. I fjärde stycket anges tidpunkten för när verksamheten får inledas. Paragrafen genomför artikel 36.1. Marknadsföring av AIF-fonder till icke-professionella investerare i 6 § En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare, som i sitt hemland har tillstånd som avses i och rådets direktiv /61/EU, får marknadsföra andelar i en av förvaltaren förvaltad specialfond till icke-professionella investerare i . Efter tillstånd av får förvaltaren marknads- föra andelar eller aktier också i andra av förvaltaren förvaltade AIF- fonder till icke-professionella investerare här i landet. Tillstånd ska ges om förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in andelar eller aktier i fonden samt göra utbetalningar till investerarna och 1.i fråga om en AIF-fond som hör hemma i : om fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad enligt 10 kap. 2 §, eller 2.i fråga om en AIF-fond som hör hemma i ett annat land inom EES: om a) fonden i sitt hemland omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller b) fonden är upptagen till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. För tillstånd för marknadsföring till icke-professionella investerare här i landet av andelar eller aktier i en icke EES-baserad AIF-fond eller en matar-AIF-fond vars mottagar-AIF-fond, eller dess förval- tare, inte är EES-baserad ska, utöver vad som anges i andra stycket, även villkoren i 4 § andra och tredje styckena vara uppfyllda. Tillstånd för marknadsföring till icke-professionella investerare i får ges även om villkoren i första–tredje styckena inte är uppfyllda, om det är fråga om andelar eller aktier i en AIF-fond 1.som saknar rätt till inlösen under från den första investeringen, och 2.som enligt sin investeringsstrategi generellt inte investerar i finansiella instrument som kräver depåförvaring eller generellt inve- sterar i emittenter eller onoterade företag för att förvärva kontroll enligt 11 kap. Verksamheten får inledas när har meddelat beslut om tillstånd. Som redogörs för i avsnitt 7.4 och avsnitt 13.2.1 är det av kon- sumentskyddsskäl motiverat att uppställa striktare krav vid mark- nadsföring som riktar sig till icke-professionella investerare. Sådan marknadsföring får i ske avseende andelar i specialfonder. För andra AIF-fonder än specialfonder är marknadsföringen tillåten bara efter tillstånd av . För AIF-förvaltare etable- rade i regleras detta i 4 kap. 4 § och genom villkoren i första stycket i förevarande paragraf gäller detsamma även för en utländsk EES-baserad AIF-förvaltare. Ett tillstånd att förvalta en specialfond medför en skyldighet att bedriva verksamheten i enlighet med det svenska regelverket för denna fondkategori. Genom tillståndet, vilket ges genom att fond- bestämmelserna godkänns, kan förvaltaren genast inleda marknads- föringen och behöver således varken söka tillstånd eller lämna någon underrättelse om marknadsföringen (se även 4 kap. 1 § och kom- mentaren till den paragrafen). För marknadsföring till icke professionella investerare i av andra AIF-fonder än specialfonder krävs däremot tillstånd av . En grundläggande förutsättning är att samtliga krav som ställs på en AIF-förvaltare enligt direktivet ska uppfyllas av förvaltaren. Det följer redan av första stycket genom att för- valtaren ska ha tillstånd som avses i AIFM-direktivet. I likhet med svenska AIF-förvaltare ska tillstånd inte ges om den utländske EES-baserade AIF-förvaltaren enbart har låtit sig registreras i enlig- het med reglerna i artikel 3.2 i AIFM-direktivet. Från detta krav kan dock förvaltare av vissa slutna AIF-fonder undantas, se nedan. I andra stycket anges övriga förutsättningar för tillstånd beroende på om fonden hör hemma i eller i ett annat EES-land. följer av hänvisningen i punkten 1 får marknadsföring av en AIF- fond som inte utgör en specialfond ske till icke-professionella investerare bara om dess aktier eller andelar är upptagna till handel på en reglerad marknad och det för fonden finns ett upprättat faktablad som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. Villkoren i punkten 2 gäller för AIF-fonder som hör hemma i ett annat land inom EES än men gäller, genom hänvisningen i tredje stycket, även i fråga om marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder. Det generella kravet på förvaltaren att tillhandahålla viss finan- siell service kan ställas lägre om det är fråga om andelar eller aktier i en AIF-fond som är upptagen till handel på en reglerad marknad, där den icke-professionella investeraren, t.ex. genom sin bank, på ett enkelt sätt kan lösa in aktierna eller andelarna och ta emot ut- betalningar. Av tredje stycket följer genom hänvisningen till andra stycket att villkoren avseende AIF-fonderna som sådana är desamma oavsett var de hör hemma. För tillstånd till marknadsföring av icke EES- baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder gäller dessutom kraven i 4 § andra och tredje styckena om bl.a. samarbetsarrange- mang mellan och fondens tillsynsmyndighet. Vid marknadsföring till icke-professionella investerare av sådana fonder krävs därmed att förvaltaren uppfyller samtliga krav som uppställs i AIFM-direktivet utom såvitt avser vissa regler om för- varingsinstitut enligt vad som föreskrivs i 4 § tredje stycket. Vid tillståndsprövningen ska göra en kvalitativ bedömning av förvaltaren och dess planerade verksamhet. Grund- tanken är att det ska ställas krav som är likvärdiga oberoende av var förvaltaren eller fonden hör hemma (se även 9 § tredje stycket). Detaljerade bestämmelser om tillståndsansökans form och inne- håll i övrigt bör framgå av föreskrifter. Bemyndigande att meddela sådana föreskrifter finns i 16 kap. 1 §. I fjärde stycket finns undantagsbestämmelsen som gäller för vissa slutna AIF-fonder, se 4 kap. 4 § och kommentaren till den bestäm- melsen. Av femte stycket framgår tidpunkten för när verksamheten får in- ledas. Paragrafen saknar motsvarighet i AIFM-direktivet men är för- enlig med artikel 43. 7 § Verksamhet enligt 1–3, 5 och 6 §§ får drivas genom att AIF- förvaltaren inrättar en filial i eller erbjuder och utför tjänster i från sitt hemland. För AIF-förvaltarens verksamhet i tillämpas 4 kap. 1 § andra stycket och, vid förvaltning av en specialfond, 12 kap. I fråga om verksamhet som bedrivs genom filial här i landet ska även 8 kap. 1, 20–22 och 24 §§ tillämpas. För förvaringsinstitut till AIF- fonder som förvaltas enligt denna paragraf tillämpas 9 kap. Av paragrafen framgår att utländska EES-baserade AIF-förvaltare får driva verksamhet i , inbegripet förvaltning av AIF-fonder som har sitt hemland här i landet och marknadsföring av förvaltade AIF-fonder, genom att inrätta en filial i eller genom att erbjuda och utföra sina tjänster från sitt hemland.