sou · H0B357 · 2012-08-31 00:00:00 — Av 3 kap. 1 § lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap jämförd med 2 § lagen (2009:260) om upphävande av lagen (1994:1117) om registrerat partnerskap framgår att bestämmelser med anknytning till äktenskap och makar tillämpas på motsvarande sätt på registrerat partnerskap och registrerad partner. Att registrerat partnerskap anges i paragrafen är därför överflödigt. I övrigt har bestämmelserna ändrats endast på så sätt att hänvisningarna till andra bestämmelser i lagen har förenklats. Paragraferna behandlas i avsnitt 4.3.2. 5 kap. 18 och 21 §§ 6 kap. 1 och 6 §§ Ändringarna består endast i att hänvisningarna till paragrafer i 2 och 8 kap. utlänningslagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen i de kapitlen. 8 kap. Avvisning och utvisning I detta kapitel finns bestämmelser om avvisning och utvisning. Kapitlet ersätter nuvarande kapitel 8. Utredningens överväganden finns i avsnitt 4.3.4. Kapitlet består av tre huvudavsnitt. I det första avsnittet (29§§) regleras förutsättningarna för avvisning och utvisning av andra ut- länningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Det andra avsnittet (1017 §§) innehåller motsvarande reglering för EES-medborgare och deras familjemedlemmar. I det tredje avsnittet (1834 §§) finns bestämmelser om avvisning och utvisning av i huvudsak processuell karaktär. Bestämmelserna i detta avsnitt gäller med några undantag alla utlänningar. I paragrafens första stycke anges kapitlets innehåll. Andra stycket motsvarar nuvarande 8 kap. 15 §. Förutsättningar för avvisning och utvisning av andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar I detta avsnitt regleras förutsättningarna för avvisning och utvisning av andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Till följd av att bestämmelserna som avser EES-med- borgare och deras familjemedlemmar skilts ut från de gemensamma bestämmelserna och flyttats till ett eget avsnitt, har bestämmelserna i detta avsnitt justerats redaktionellt eller språkligt. Några ändringar i sak är dock inte avsedda. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i nuvarande 8 kap. 1 § första stycket utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelserna endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen motsvarar bestämmelserna i nuvarande 8 kap. 2 § första och andra stycket utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelserna endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen motsvarar bestämmelsen i nuvarande 8 kap. 3 § första stycket första meningen utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelsen endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 5 § utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelsen endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 7 § första meningen utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelsen endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Forumbestämmelsen i nuvarande 8 kap. 7 § andra meningen utlänningslagen finns i 20 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 8 § utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelserna endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 11 § utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelserna endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Bestämmelserna motsvarar bestämmelserna i nuvarande 8 kap. 12 § första stycket första meningen och tredje stycket utlänningslagen, med den ändringen att bestämmelserna endast gäller andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Förutsättningar för avvisning och utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar I detta avsnitt regleras förutsättningarna för avvisning och utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Regleringen i avsnittet har omarbetats både strukturellt och språkligt. De flesta paragrafer har också försetts med förklarande rubriker. Avsnittet är uppbyggt på så sätt att det inleds med grunderna för avvisning, vilka anges i varsin paragraf (10–12 §§). Därefter följer grunderna för utvisning som också anges i varsin paragraf (13 och 14 §§). Slutligen finns ett antal gemensamma bestämmelser om avvisning och utvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Begreppen avvisning och utvisning har fått en ny innebörd. Med avvisning avses i det här sammanhanget avlägsnande som sker i anslutning till inresan eller efter inresan. Begreppet utvisning avser beslut om avlägsnande som sker efter eller, liksom , utvisning pga. brott. Avvisning när föreskrivna handlingar saknas I paragrafen regleras avvisning när en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare saknar föreskrivna handlingar för inresa och vistelse i . Paragrafen har sin grund i artikel 5 och 6 i rörlighetsdirektivet. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 1 § första stycket 1 utlänningslagen jämförd med andra stycket i samma paragraf och, såvitt avser avsaknad av viseringshandling, 8 kap. 1 § första stycket 2 utlänningslagen. Avvisning vid orimlig belastning för biståndssystemet enligt socialtjänstlagen I paragrafen regleras avvisning när en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare utgör en orimlig belastning för biståndssystemet enligt socialtjänstlagen. Paragrafen har sin grund i artikel 14 i rörlighetsdirektivet. Första och tredje stycket motsvarar nuvarande 8 kap. 2 § första stycket 1 utlänningslagen jämförd med tredje stycket i samma paragraf och 8 kap 3 § andra stycket utlänningslagen. Det nuvarande uttrycket belastning har ändrats till orimlig belastning. Tillägget har gjorts för att förtydliga bestämmelsen och innebär ingen ändring i sak, se vidare avsnitt 4.3.4.3. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Bestämmelsen motsvarar artikel 14.3 i rörlighetsdirektivet och har lagts till i tydliggörande syfte. Avvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet I paragrafen regleras avvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Paragrafen har sin grund i artikel 27 i rörlighetsdirektivet. Allmän ordning och säkerhet är ett gemenskapsrättsligt begrepp och ska följaktligen ges den innebörd som följer av gemenskapsrätten. Begreppet förekommer i bl.a. 8 kap. 7 a § utlänningslagen i dess nuvarande lydelse och behandlas i förarbetena till den bestämmelsen, se prop. 2005/06:77 s. 76 f. och 195 f. Andra stycket innehåller en upplysning om att ytterligare bestämmelser om förutsättningarna för avvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet finns i 1517 §§. Utvisning när uppehållsrätt eller tillstånd att vistas i saknas I paragrafen regleras utvisning av en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare som saknar rätt att vistas i . Paragrafen motsvarar i tillämpliga delar 8 kap. 7 § första meningen och 8 kap. 1 § första stycket 2 utlänningslagen. Av dessa bestämmelser följer att en EES-medborgare eller en sådan medborgares familjemedlem som vistats i mer än får avlägsnas om villkoren för uppehållsrätt inte är uppfyllda och utlänningen inte heller har uppehållstillstånd eller visering. Medborgare i de nordiska länderna får dock, som framgår av förslaget till 2 kap. 5 § jämförd med 2 kap. 8 b § 1, liksom vistas i utan krav på uppehållstillstånd. Sådana medborgare får därför inte utvisas enligt denna paragraf. Forumbestämmelsen i nuvarande 8 kap. 7 § andra meningen finns i 20 §. Utvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet I första stycket regleras utvisning på grund av brott, dvs. på den grunden att en utlänning dömts för brott eller att en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen dömts till och dömer till annan påföljd. I bestämmelsen finns en hänvisning till bestämmelserna i 7 § som gäller för andra utlänningar än EES-medborgare och deras familjemedlemmar. För att utvisning ska få ske ska, liksom enligt nu gällande lag (8 kap. 8 §), förutsättningarna i 7 § vara uppfyllda. Dessutom ska domstolen beakta de begränsningar som särskilt gäller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar och som anges i förslaget till 15–17 §§. I andra stycket regleras utvisning i de fall faran för allmän ordning och säkerhet grundar sig på andra omständigheter än att utlänningen dömts för brott eller att en domstol undanröjer en villkorlig dom eller skyddstillsyn som utlänningen dömts till och dömer till annan påföljd. Bestämmelsen motsvarar bestämmelsen i nuvarande 8 kap. 7 a § första stycket första meningen utlänningslagen. Grunderna för utvisning enligt denna bestämmelse är desamma som gäller för avvisning enligt 12 §. Avgörande för huruvida beslut om avvisning eller utvisning fattas, är hur den som ska avlägsnas har vistats i . Avvisning enligt 12 § sker om beslutet fattas i samband med inresan eller efter inresan. Utvisning ska ske om beslutet om avlägsnande fattas efter inresan. Andra bestämmelser om utvisning som kan sägas utgå från hänsynen till allmän ordning och säkerhet finns i lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll. En upplysning om detta finns i förslaget till 8 kap. 1 §. Tredje stycket innehåller en upplysning om att ytterligare bestämmelser om förutsättningarna för utvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet finns i 1517 §§. Gemensamma bestämmelser om avvisning och utvisning av hänsyn till allmän ordning och säkerhet I paragrafen, som är ny, förtydligas förutsättningarna för avvisning och utvisning av EES-medborgare och deras familjemedlemmar av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Paragrafen har sin grund i artikel 27.1 och 27.2 i rörlighetsdirektivet. Utredningens överväganden finns i avsnitt 4.3.4.4. Bestämmelsen innebär ingen ändring i sak. I paragrafen anges ett antal begränsningar av möjligheten att avvisa och utvisa EES-medborgare och deras familjemedlemmar av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Bestämmelserna i första och andra stycket motsvarar regleringen i nuvarande 8 kap. 7 a § utlänningslagen. Eftersom det föreslås att avvisning ska kunna ske av hänsyn till allmän ordning och säkerhet (se förslaget till 12 §), gäller skyddet mot avlägsnande även sådana beslut. Enligt första stycket gäller för den som har permanent uppehållsrätt ett stärkt skydd mot både avvisning och utvisning. Som huvudregel gäller att permanent uppehållsrätt uppkommer först laglig vistelse i . Vid så långa vistelser ska, enligt utredningens förslag, avlägsnande ske genom beslut om utvisning. Arbetstagare och egenföretagare samt deras familjemedlemmar kan dock enligt 3 a kap. 5 och 6 §§ utlänningsförordningen under vissa förutsättningar förvärva permanent uppehållsrätt , i vissa fall redan inom den tremånadersperiod då avlägsnande ska ske genom avvisning. Bestämmelsen i tredje stycket motsvarar regleringen gällande nordiska medborgare i 8 kap. 12 § första stycket sista meningen utlänningslagen. I fjärde stycket föreskrivs att också EES-medborgare och deras familjemedlemmar omfattas av bestämmelserna i 8 § andra stycket och 9 § om skydd mot utvisning. Bestämmelserna motsvarar i tillämpliga delar nuvarande 8 kap. 11 § andra stycket och 8 kap. 12 § första och tredje stycket utlänningslagen. Skyddet mot utvisning i 8 § andra stycket avser flyktingar som behöver en i . Denna skyddsbestämmelse torde ha mycket begränsad praktisk betydelse för unionsmedborgare. Enligt protokollet om asyl för medborgare i Europeiska Unionens medlemsstater, som är fogat till Fördraget om Europeiska Unionen (protokoll nr 24), är nämligen EU-staterna i normalfallet att betrakta som säkra ursprungsländer i förhållande till varandra. I paragrafen regleras de omständigheter som ska beaktas när en fråga uppkommer om avvisning eller utvisning av en EES-medborgare eller en familjemedlem till en EES-medborgare på grund av hänsyn till allmän ordning och säkerhet. Utredningens överväganden finns i avsnitt 4.3.4.5. I första stycket finns en hänvisning till bestämmelserna i 8 § första stycket. I den paragrafen anges vad som ska beaktas när en domstol överväger om en utlänning som inte är EES-medborgare eller familjemedlem till EES-medborgare bör utvisas på grund av brott. Vid bedömningen av om avvisning eller utvisning bör ske ska de omständigheter som anges i 8 § första stycket beaktas (jfr nuvarande 8 kap. 11 § första stycket och 17 a §). Andra stycket har lagts till för att lagtexen mera tydligt ska återspegla vad som följer av motsvarande bestämmelse i rörlighetsdirektivet (artikel 28.1). Tillägget innebär ingen ändring i sak. I detta avsnitt finns allmänna bestämmelser som i huvudsak gäller alla utlänningar. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 4 § utlänningslagen. Hänvisningarna till andra bestämmelser i lagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 6 § utlänningslagen. Hänvisningarna i första stycket till andra bestämmelser i lagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen. I paragrafen regleras vilken myndighet som prövar ärenden om utvisning enligt 6 och 13 §§ och 14 § andra stycket. Reglerna om prövning av ärenden enligt 6 och 13 §§ motsvarar bestämmelserna i nuvarande 8 kap. 7 § andra meningen utlänningslagen. Bestämmelsen om prövning av ärenden enligt 14 § andra stycket saknar direkt motsvarighet i nuvarande lag, men innebär enbart ett förtydligande av gällande rätt och ingen ändring i sak. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 9 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 10 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 13 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 14 § utlänningslagen. Bestämmelser som gäller både avvisning och utvisning Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 16 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 17 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 18 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 18 a § utlänningslagen. Av tredje stycket framgår att det finns särskilda bestämmelser för EES- medborgare och deras familjemedlemmar i 12 kap. 15 §. I den paragrafen anges att verkställighet av beslut om avvisning eller utvisning av en EES-medborgare eller en EES-medborgares familje- medlem som har rest in i får ske tidigast från den dag EES-medborgaren eller familjemedlemmen fick del av beslutet, om det inte finns synnerliga skäl för att verkställa beslutet. Ett beslut om avvisning eller utvisning av en EES-medborgare eller en sådan medborgares familjemedlem ska alltså inte innehålla en tidsfrist för frivillig avresa. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 18 b § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 19 § utlänningslagen. Paragrafhänvisningen i första stycket har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 19 a § utlänningslagen. Hänvisningarna till andra paragrafer i lagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 20 § utlänningslagen. Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 20 a §. I första stycket har de två inledande hänvisningarna till andra paragrafer i lagen ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen. Beslut vid sidan av beslut om avvisning eller utvisning Paragrafen motsvarar nuvarande 8 kap. 21 § utlänningslagen. 10 kap. 1, 2 och 7 §§ 12 kap. 6, 7, 8 a, 10, 17, 20 och 23 §§ 18 kap. 1 § 20 kap. 2 § 21 kap. 9 § 22 kap. 5 § Ändringarna består endast i att hänvisningarna till paragrafer i 2 och 8 kap. har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen i de kapitlen. 6.4Förslaget till förordning om ändring i polisförordningen (1998:1558) Ändringen består endast i att hänvisningen i första stycket punkten 15 till bestämmelser i 8 kap. 4 § utlänningslagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen i det kapitlet. 6.5Förslaget till förordning om ändring i utlänningsförordningen (2006:97) Ändringen består i att första stycket flyttats till 2 kap. 8 § utlänningslagen. I paragrafen regleras undantag från kravet på visering som följer av utlänningslagen. Paragrafen behandlas i avsnitt 4.3.3. I första stycket första meningen har hänvisningarna till paragrafer i utlänningslagen delvis ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen i lagen. Ändringen i första stycket 1 består i att undantaget för medborgare i , British citizens, har flyttats till 2 kap. 8 a § 1 utlänningslagen, enligt vilken samtliga EES-medborgare är undantagna från viseringskravet. Det nuvarande villkoret att medborgaren i ska ha pass eller identitetskort har tagits bort. Att medborgare i , som inte är en Schengenstat, ska ha pass eller identitetskort vid inresa och vistelse i framgår av 2 kap. 1 och 8 §§ utlänningslagen och 2 kap. 17 § första stycket utlänningsförordningen. Utlänningar som har ställning som Overseas (BNO) är inte medborgare i och inte heller EES- medborgare. Undantaget som avser dessa utlänningar finns kvar i förordningen. Ändringen i första stycket 2 består i att undantaget för medborgare i uppräknade EES-stater har flyttats till 2 kap. 8 a § 1 utlänningslagen. Enligt bestämmelsen i lagen är samtliga EES-medborgare undantagna från viseringskravet. Dessutom har undantaget för medborgare i i första stycket 3 flyttats hit. Till följd härav har nuvarande punkterna 414 fått beteckningarna 313. Undantaget i nuvarande första stycket 15 har i sin helhet flyttats till 2 kap. 8 a § 2 utlänningslagen. 4 kap. 9 § 5 kap. 3, 4 och 11 §§ 6 kap. 12 § 7 kap. 2, 3, 7, 8, 10 och 14 §§ Ändringarna består endast i att hänvisningarna till paragrafer i 2 och 8 kap. utlänningslagen har ändrats till följd av den nya paragrafnumreringen i de kapitlen. En särskild utredare ska överväga hur en klarare uppdelning kan åstadkommas mellan de bestämmelser i utlänningslagen (2005:716) respektive utlänningsförordningen (2006:97) som rör EES-medborgare och deras familjemedlemmar och de bestämmelser i lagen respektive förordningen som rör andra utlänningar. Utredaren ska utarbeta nödvändiga författningsförslag. Uppdraget ska redovisas . Utlänningslagen och utlänningsförordningen trädde i kraft . Lagen och förordningen behandlar frågor om utlänningars rätt att resa in, vistas och arbeta i . Bland dem som tillämpar författningarna finns , polismyndigheter, svenska utlandsmyndigheter, migrationsdomstolar och allmänna domstolar. Enligt fördraget om Europeiska unionens funktionssätt ska varje unionsmedborgare ha rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, om inte annat följer av de begränsningar och villkor som föreskrivs i fördragen och i bestämmelserna om genomförande av fördragen. Rätten till fri rörlighet inom EU preciseras närmare i det s.k. rörlighetsdirektivet (och rådets direktiv /38/EG av om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning [EEG] nr 1612/68 och om upphävande av direktiven /221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG). Rörlighetsdirektivet genomfördes i svensk rätt genom bl.a. ändringar i utlänningslagen och utlänningsförordningen som trädde i kraft (prop. 2005/06:77, bet. 2005/06:SfU9 och rskr. 2005/06:191). Ändringarna innebar bl.a. att den tidigare ordningen med uppehållstillstånd för EES-medborgare och deras familjemedlemmar avskaffades. I stället infördes begreppet uppehållsrätt, som innebär en rätt att vistas i landet utan föregående prövning. Uppehållsrätten inträder automatiskt under förutsättning att vissa villkor är uppfyllda. Ändringarna innebar också att personer med uppehållsrätt fick ett utökat skydd mot avvisning och utvisning. Regler som rör EES-medborgare och/eller deras familjemedlemmar finns också i bl.a. och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) och och rådets förordning (EG) nr 810/2009 av om införande av en gemenskapskodex om viseringar (viseringskodex). Behovet av en utredning För EES-medborgare och deras familjemedlemmar gäller i många avseenden andra regler på det migrationsrättsliga området än för övriga utlänningar. Frånsett att utlänningslagen och utlänningsförordningen innehåller en rad specialbestämmelser för EES-med- borgare och deras familjemedlemmar är författningarna i huvudsak generellt utformade så att det som sägs där tar sikte på alla utlänningar. Någon särskild lag som reglerar frågan om fri rörlighet för personer inom EU finns inte. Inte heller har alla bestämmelser som behandlar de migrationsrättsliga förutsättningarna för EES-med- borgare och deras familjemedlemmar samlats i ett särskilt kapitel i lagen respektive förordningen. Den nu beskrivna författningstekniken begränsar tillämparnas förutsättningar att överblicka vilka regler som gäller för EES-medborgare och deras familjemedlemmar. Europeiska kommissionen har granskat samtliga medlemsstaters genomförande av rörlighetsdirektivet. Vid sin granskning av genomförande av direktivet har kommissionen påpekat att distinktionen mellan de bestämmelser som gäller för utlänningar i allmänhet och de bestämmelser som gäller för unionsmedborgare och deras familjemedlemmar inte är helt klar. Särskilt bestämmelserna om avvisning och utvisning i 8 kap. utlänningslagen har i detta avseende varit föremål för kommissionens uppmärksamhet. En särskild utredare ska överväga hur en klarare uppdelning kan åstadkommas mellan de bestämmelser i utlänningslagen respektive utlänningsförordningen som rör EES-medborgare och deras familjemedlemmar och de bestämmelser i lagen respektive förordningen som rör andra utlänningar, ta ställning till om reglerna om EES-medborgare och deras familjemedlemmar ska samlas i ett särskilt kapitel i respektive författning, såsom t.ex. i den finländska utlänningslagen, eller placeras i en särskild lag och en särskild förordning, och med utgångspunkt i sina överväganden och ställningstaganden, utarbeta nödvändiga författningsförslag. () pågår ett arbete med en uppföljning av rörlighetsdirektivets genomförande i svensk rätt. Utredaren ska följa det arbetet och beakta de överväganden och förslag som blir resultatet av arbetet. Uppdraget ska redovisas . Utlänningslagen och utlänningsförordningen och motsvarande bestämmelser i förslaget 8 a § 3 och 4 8 b § 3 Delvis 8 §, 8 a § 1, 8 b § 1 och 2, 8 c § § första stycket 1 jfr med andra stycket § 1, 10 § § första stycket 2 § första stycket 3 och 4 § 3 och 4 § första stycket 5 och 6 § 5 och 6, 12 § Saknar motsvarighet (inaktuell pga. den nya § första stycket 1 jfr med tredje stycket § första stycket 1, 11 § § första stycket 25 § första stycket 25, 12 § § första stycket första meningen § första stycket andra meningen och Saknar motsvarighet (inaktuell pga. den nya §, 13 § 7 a § första stycket första meningen §, 14 § andra stycket 7 a § första stycket andra meningen 7 a § andra stycket §, 14 § första stycket Bilaga 2 SOU 2012:57 § första stycket, delvis 17 § första stycket § andra stycket, 16 § fjärde stycket § första stycket första meningen § första stycket, 16 § fjärde stycket § första stycket andra meningen Delvis 16 § första och tredje stycket Delvis 16 § första och andra stycket § andra stycket, delvis 16 § fjärde stycket SOU 2012:57 Bilaga 2 Förslaget till utlänningslag/förordning 1 § första stycket 2 kap. 8 § UtlL Delvis 1 § första stycket 1 (avser Delvis 2 kap. 8 a § 1 UtlL medborgare i – British Delvis 1 § första stycket 2 (avser Delvis 2 kap. 8 a § 1 UtlL medborgare i uppräknade EES-stater) Delvis 1 § första stycket 3 (avser Delvis 3 kap. 1 § första stycket 2 UtlF Delvis 1 § första stycket 3 (avser EES- Saknar motsvarighet (inaktuell pga. den nya 1 § första stycket 15 2 kap. 8 a § 2 UtlL 1–4 §§ 3 a kap. 5 a–5 d §§ UtlL Förslaget och motsvarande bestämmelser i utlänningslagen och utlänningsförordningen Delvis 2 kap. 8 § UtlL, 2 kap. 1 § första 8 a § 1 Delvis 3 kap. 1 § första stycket 1 och 2 UtlF 8 a § 2 3 kap. 1 § första stycket 15 UtlF 8 a § 3 och 4