sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Den senaste tidpunkten att söka tillstånd bör dock vara för first closing. Det bör vara upp till AIF-förvaltaren att själv avgöra när inom denna tidsram som ansökan ska göras. Vad gäller begränsningarna av vilka övriga verksamheter en AIF- förvaltare får ägna sig åt regleras detta i svensk rätt beträffande spe- cialfonder i 1 kap. 4 § LIF. Paragrafen är också det svenska genom- förandet av artikel 5 i UCITS-direktivet. Den artikeln är konstruerad på samma sätt som artikel 6.2 i AIFM-direktivet, dvs. den säger att fondbolag enbart får ägna sig åt förvaltning av fonder och de verksam- heter av administrativ natur som framgår av en bilaga till direktivet. Vid det svenska genomförandet angavs i förarbetena att det inte var nödvändigt att räkna upp de administrativa verksamheterna som an- sågs vara ett förtydligande av vad som ingår i ett fondbolags verk- samhet.1 På samma sätt bör man resonera vid genomförandet av motsvarande regel för AIF-förvaltare. Uppräkningen i punkt 2 i bi- laga 1 till direktivet får, i stället för att föras in i lagtexten, utgöra tolkningsunderlag för vad som får anses ingå i förvaltningen av en AIF-fond. Uppräkningen i AIFM-direktivet är dock, till skillnad från motsvarande uppräkning i UCITS-direktivet, uttömmande.2 En AIF-förvaltare får alltså inte, förutom externa förvaltare som även får förvalta UCITS-fonder, ägna sig åt någon annan verksamhet än den som framgår av bilaga 1 till AIFM-direktivet. När det gäller punkt 1 i bilagan bör det dock framgå av lagtexten att en förvaltare måste ägna sig åt både portföljförvaltning och riskhantering, så att detta framgår av definitionen av förvaltning av en AIF-fond (se avsnitt 4.2.1). En bestämmelse motsvarande artikel 6.2 och artikel 6.3 bör föras in i den nya lagen och definitionen av förvaltning av en AIF-fond bör utformas så att den täcker in kraven i artikel 6.5.d. 2002/03:150 s. 143. 2I artikel 5 i UCITS-direktivet anges uttryckligen att det inte var fråga om en uttömmande uppräkning. Motsvarande skrivning saknas i AIFM-direktivet. Enligt artikel 6.4 i AIFM-direktivet får tillstånd ges för vissa sido- verksamheter. De verksamheter det kan bli fråga om är förvaltning av investeringsportföljer, investeringsrådgivning, förvaring och admi- nistration av fondandelar samt mottagande och vidarebefordran av order avseende finansiella instrument. På dessa verksamheter ska, enligt artikel 6.6, artiklarna 12, 13 och 19 i MiFID tillämpas. Att det är fråga om sidoverksamheter framgår av artikel 6.5.a i AIFM- direktivet där det stadgas att ett företag inte kan få tillstånd för att bedriva enbart dessa verksamheter. Vidare är det en förutsättning för tillstånd för övriga sidoverksamheter att förvaltaren har tillstånd för sidoverksamheten förvaltning av investeringsportföljer (arti- kel 6.5.b). En förvaltare måste alltså ha tillstånd för förvaltning av investeringsportföljer för att få tillstånd för någon av verksam- heterna rådgivning, förvaring eller mottagande och vidarebefordran av order. Slutligen sägs i artikel 6.5.c att tillstånd enligt AIFM- direktivet, inte får ges enbart för de administrativa verksamheterna enligt punkt 2 i bilaga 1 till direktivet. Genomförande i svensk rätt Förslag: En AIF-förvaltare ska kunna få tillstånd för förvaltning av investeringsportföljer. En AIF-förvaltare med sådant tillstånd ska också kunna få tillstånd för investeringsrådgivning, förvaring och administration av fondandelar, mottagande av medel med redovisningsskyldig- het samt mottagande och vidarebefordran av order avseende finan- siella instrument. En AIF-förvaltare som utför förvaltning av investeringsport- följer ska i denna förvaltning och övrig verksamhet enligt ovan tillämpa bestämmelserna i 8 kap. 1, 9–12, 14, 21–23, 26, 27 och 34 §§ samt 35 § första stycket lagen (2007:528) om värdepappers- marknaden. Bestämmelser som reglerar möjligheterna att få tillstånd till sido- verksamheter i enlighet med artikel 6.4–6.6 bör tas in i den nya lagen. Genom den i avsnitt 4.2.1 föreslagna definitionen av för- valtning, och eftersom tillstånd för förvaltning är en förutsättning för att någon ska kunna få tillstånd för sidoverksamheter behövs inte någon uttrycklig reglering av att en förvaltare inte kan få tillstånd för att enbart ägna sig åt sådana administrativa åtgärder som anges i punkt 2 i bilaga 1 till direktivet. Det faktum att vissa artiklar i MiFID ska tillämpas på sidoverksamheterna innebär för svensk del att hänvisning ska ske till de regler i lagen om värdepappersmarknaden som har införts för att genomföra de aktuella artiklarna.3 När det gäller verksamheten förvaltning av investeringsportföljer finns det ingen definition av denna verksamhet i AIFM-direktivet. Med stöd av direktivets krav på att regler i MiFID ska tillämpas på verksamheten kan man anta att verksamheten motsvarar investerings- tjänsten diskretionär portföljförvaltning avseende finansiella instru- ment, 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden, dock med den skillnaden att förvaltningen inte måste avse endast finansiella in- strument. En AIF-förvaltare kan förvalta AIF-fonder som investerar i helt andra tillgångar än finansiella instrument. Det är därför logiskt att en AIF-förvaltare med tillstånd att förvalta fonder med en viss typ av tillgångar också kan ägna sig åt individuell portföljförvalt- ning avseende samma typ av tillgångar. När det gäller sidotjänsten förvaring och administration anges i den svenska versionen av direktivet förvaring och administration av aktier eller andelar i företag för kollektiva investeringar (arti- kel 6.4.b ii) medan det i den engelska versionen heter safe-keeping and administration in relation to shares or units of collective invest- ment undertakings. En mer direktivnära översättning hade således varit förvaring och administration i samband med andelar i företag för kollektiva investeringar. Så har motsvarande bestämmelse i UCITS-direktivet översatts till svenska (artikel 6.3.b ii i UCITS- direktivet). Av den ordalydelsen framgår att det inte är enbart för- av fondandelar det är fråga om utan även förvaring av annan egendom, t.ex. pengar, som har samband med förvaltningen och för- varingen. En AIF-förvaltare som förvaltar investeringsportföljer kan i sin förvaltning komma att ha hand om medel vid köp eller för- säljning av tillgångar i portföljen. Tillståndet bör därför, liksom är fallet i LIF,4 kunna omfatta att ta emot medel med redovisnings- skyldighet. 2006/07:115 s. 674 beträffande motsvarande bestämmelse i UCITS-direktivet. 4Se 7 kap. 1 § 2 LIF. 5.1.3Särskilda bestämmelser för värdepappersinstitut Bestämmelserna i artikel 6.2 och artikel 6.3 om att en AIF-förval- tare inte får ägna sig åt annat än vissa i AIFM-direktivet utpekade verksamheter innebär att andra tillståndspliktiga företag (än förvaltare av UCITS-fonder) inte får vara AIF-förvaltare. Ett värdepappers- institut, dvs. i ett värdepappersbolag eller ett kreditinstitut med tillstånd enligt lagen om värdepappersmarknaden, ägnar sig t.ex. åt en rad verksamheter som faller utanför dem som räknas upp i AIFM-direktivet. Ett sådant företag kan därför, enligt huvudregeln, inte få tillstånd enligt direktivet. I artikel 6.8 finns dock en något svårtolkad regel som tar sikte på just värdepappersinstitut. I artikeln anges att ett värdepappersinstitut ska inte behöva auktoriseras enligt detta direktiv för att erbjuda investeringstjänster såsom individuell portföljförvaltning avseende AIF-fonder. Detta kan vid första påseendet te sig som ett undantag från kravet på till- stånd, dvs. ett värdepappersinstitut skulle kunna förvalta en AIF- fond utan tillstånd enligt AIFM-direktivet. Med en sådan tolkning skulle resten av artikel 6.8, att ett värdepappersinstitut endast får erbjuda eller placera, direkt eller indirekt, andelar eller aktier i fonder till eller hos investerare i unionen i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med detta direktiv förstås som att ett värdepappersinstitut måste uppfylla de övriga kraven i AIFM- direktivet om det ska tillhandahålla andelar i en AIF-fond till kun- der. Så kan dock artikel 6.8 inte tolkas. Ett värdepappersinstitut kan inte med stöd av enbart sina tillstånd enligt MiFID förvalta en AIF- fond. Den verksamhet som över huvud taget skulle kunna komma i fråga är portföljförvaltning, bilaga 1, avsnitt A, p. 4 i MiFID (i diskretionär portföljförvaltning, 2 kap. 1 § 4 lagen om värdepappersmarknaden). Den verksamheten är dock i MiFID defi- nierad som förvaltning av värdepapper på skönsmässig grund enligt uppdrag från enskilda kunder, se artikel 4.1.9 i MiFID. Förvalt- ningen av en AIF-fond sker inte på uppdrag av enskilda kunder, utan för ett investerarkollektiv. För att ett värdepappersinstitut ska få ett uppdrag från en enskild kund måste investerarkollektivet före- trädas av någon; i detta fall en AIF-förvaltare, antingen en extern förvaltare enligt artikel 5.1.a i AIFM-direktivet, eller, i de fall för- valtaren och fonden är delar av samma juridiska person, fonden/för- valtaren själv, artikel 5.1.b i direktivet. Observera dock att även i de fall förvaltare och fond är delar av samma juridiska person krävs det enligt artikel 5.1.b tillstånd som AIF-förvaltare. institut kan därför inte med stöd av sitt tillstånd för diskretionär portföljförvaltning direkt förvalta en AIF-fond. Artikel 6.8 får i stället tolkas så att ett värdepappersinstitut kan förvalta en AIF-fond på uppdrag av en AIF-förvaltare, dvs. på uppdrag av någon som har till- stånd enligt AIFM-direktivet. En AIF-förvaltare kan ju enligt arti- kel 20.1.c delegera förvaltningen till någon som har erforderliga tillstånd för förvaltning. Denne någon skulle kunna vara ett värde- pappersinstitut med tillstånd till portföljförvaltning. Artikel 6.8 inne- bär i det fallet att ett värdepappersinstitut som åtar sig ett sådant uppdrag inte behöver något särskilt tillstånd enligt AIFM-direktivet. Något som ytterligare talar för denna tolkning är utformningen av artikel 6.2. Där anges att den enda verksamhet som en AIF-förval- tare får ägna sig åt, förutom dem som är uppräknade i bilaga 1 till direktivet, är förvaltning av UCITS-fonder. Om avsikten hade varit att en AIF-förvaltare också skulle kunna ägna sig åt investerings- tjänster och ha tillstånd enligt MiFID borde detta ha angetts på samma sätt. När det gäller slutledet i artikel 6.8 om att ett värdepappers- institut endast får tillhandahålla AIF-fonder till investerare i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med detta direktiv får detta förstås som en begränsning av i vilken utsträck- ning ett värdepappersinstitut kan erbjuda investeringstjänster av- seende AIF-fonder. Ett värdepappersinstitut får bara erbjuda inve- sterare sådana fonder inom ramen för verksamheterna mottagande och vidarebefordran av order (2 kap. 1 § 1 lagen om värdepappers- marknaden) och utföra order (2 kap. 1 § 2 samma lag) eller placera investerares medel i sådana fonder inom ramen för diskretionär portföljförvaltning (2 kap. 1 § 4 samma lag) under förutsättning att AIF-förvaltaren har erforderliga tillstånd och, i förekommande fall, att inanmälning till den aktuella medlemsstaten har skett, se kapitel 13 om gränsöverskridande verksamhet. Genomförande i svensk rätt Förslag: Ett värdepappersinstitut ska inte kunna få tillstånd att förvalta AIF-fonder. Ett värdepappersinstitut kan dock utan tillstånd enligt lagen om AIF-förvaltare förvalta en AIF-fond på uppdrag av en AIF-förvaltare. Ett värdepappersinstitut får, direkt eller indirekt, erbjuda eller placera andelar eller aktier i till eller hos investerare inom EES i den mån andelarna eller aktierna får marknadsföras i enlighet med AIFM-direktivet. En bestämmelse som motsvarar första ledet i artikel 6.8 bör tas in i den nya lagen. Bestämmelsen bör dock utformas så att det tydligt framgår att det är förvaltningsuppdrag från en AIF-förvaltare som ett värdepappersinstitut kan åta sig utan särskilt tillstånd. Det andra ledet i artikel 6.8, som begränsar värdepappersinstitutens agerande beträffande AIF-fonder, bör genomföras med en bestämmelse under avsnittet om uppföranderegler i 8 kap. lagen om värdepappersmark- naden. Där finns redan specialbestämmelser om institutens hantering av värdepappersfonder (8 kap. 22 a och 22 b §§). 5.2Ansökan om tillstånd och anmälan om ändringar i verksamheten m.m. För att få tillstånd att förvalta AIF-fonder krävs en ansökan till den behöriga myndigheten, artikel 7.1 i AIFM-direktivet. Förvaltaren ska vid ansökan tillhandahålla viss information, t.ex. information om ägare, ledande befattningshavare, verksamhetsplan m.m., se arti- kel 7.2. Förvaltaren ska också tillhandahålla information om de fonder som ska förvaltas, t.ex. om investeringsstrategier och förvarings- institut m.m., se artikel 7.3. Reglerna om vilken information som ska tillhandahållas är redan i direktivet relativt detaljerade. Där- utöver kommer informationskraven avseende både innehåll och form att preciseras ytterligare i form av tekniska standarder, utvecklade av och antagna av kommissionen, se artikel 7.6 och arti- kel 7.7. Enligt artikel 7.4 ska en förvaltare som redan har tillstånd enligt UCITS-direktivet inte avkrävas information och dokument som denne redan har lämnat vid ansökan om tillstånd enligt det direktivet, förutsatt att informationen är aktuell. Slut- ligen ska den behöriga myndigheten kvartalsvis underrätta om givna eller återkallade tillstånd. i sin tur ska föra ett offent- ligt register över alla AIF-förvaltare, AIF-fonder och vilken be- hörig myndighet som utövar tillsyn över respektive förvaltare. I svensk rätt finns regler om tillståndsplikt för att förvalta AIF-fonder endast för den som ska förvalta en specialfond. Enligt 1 kap. 4 § LIF kan ett svenskt aktiebolag av få tillstånd att bedriva fondverksamhet. Begreppet fondverksamhet är definierat som förvaltning av investeringsfonder, dvs. både värde- pappersfonder och specialfonder. Bestämmelser om ansökan om till- stånd finns i 2 kap. 6 § LIF och närmare bestämmelser om ansökans innehåll finns i 2 och 2 a kap. föreskrifter (FFFS 2008:11) om investeringsfonder. Genomförande i svensk rätt Förslag: Den som ansöker om tillstånd att vara AIF-förvaltare ska tillhandahålla följande uppgifter till : 1.Information om de personer som faktiskt leder förvaltarens verksamhet. 2.Identitetsuppgifter för fysiska eller juridiska personer som direkt eller indirekt är aktieägare eller medlemmar i förvaltaren och har kvalificerade innehav samt beloppen för dessa inne- hav. 3.En verksamhetsplan med förvaltarens organisationsstruktur som bland annat innehåller uppgifter om hur den avser att uppfylla sina skyldigheter enligt lagen. 4.Information om ersättningspolicy och ersättningspraxis. 5.Information om arrangemangen för att till tredje part dele- gera och vidaredelegera funktioner. Den som ansöker om tillstånd ska även lämna följande uppgifter om varje AIF-fond som denne avser att förvalta: 1.Information om investeringsstrategier, bl.a. om typen av under- liggande fonder, om AIF-fonden är en fond-i-fond, förvaltarens policy vad avser användning av finansiell hävstång, riskprofiler och uppgifter om andra karakteristika avseende de fonder som denne förvaltar eller avser att förvalta, inklusive uppgifter om de medlemsstater eller tredjeländer där sådana fonder är etable- rade eller förväntas bli etablerade. 2.Information om var mottagar-AIF-fonden är etablerad, om AIF-fonden är en matar-AIF-fond. 3.Fondbestämmelser, bolagsordning eller motsvarande handlingar för de fonder som förvaltaren avser att förvalta. 4.Information om arrangemang för att utse fonder som förvaltaren avser att förvalta. 5.Informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §. I nationell svensk rätt har bestämmelser om ansökningar om till- stånd på finansmarknadsområdet ofta utformats så att själva kravet på ansökan anges i lagen medan de närmare bestämmelserna om vad ansökan ska innehålla anges i myndighetsföreskrifter, se t.ex. 2 kap. 6 § LIF och 3 kap. 8 § lagen om värdepappersmarknaden. I båda dessa lagar finns ett tillägg om att en verksamhetsplan ska bi- fogas ansökan (2 kap. 6 § LIF och 3 kap. 11 § lagen om värde- pappersmarknaden). Vid genomförandet av AIFM-direktivet bör dock, i linje med ambitionen att genomförandet ska vara så direktiv- nära som möjligt, både direktivets krav på ansökan och vilken information som enligt artikel 7.2 och artikel 7.3 ska lämnas, anges i lagen. Ytterligare ett skäl för att uppräkningen av vilken infor- mation som ska lämnas bör finnas i lagtexten är att tidsfristerna för när förvaltaren får inleda sin verksamhet är kopplade till vilken information som har kommit in, se avsnitt 5.2.4. De preciseringar som ska ske enligt artikel 7.6 och artikel 7.7 i direktivet bör däremot ske i form av föreskrifter från . Något särskilt bemyndigande behövs dock inte för sådana rena verkställighets- föreskrifter, se 8 kap. 7 § regeringsformen.5 Bestämmelserna om vilken information om AIF-fonderna som ska lämnas enligt arti- kel 7.3.b är någorlunda konkret utformade vad avser information om underliggande fonder i en fond-i-fond, policy för användning av finansiell hävstång och riskprofil. I den svenska versionen av artikeln nämns också att informationen ska inkludera andra upp- gifter om fonderna. I den engelska versionen heter det other 5 8 kap. 13 § regeringsformen, se även prop. 2006/07:115 s. 349. characteristics vilket är något mindre vagt. I den mån annat inte klargörs i tekniska standarder får detta anses innebära information om specifika egenskaper hos fonden, t.ex. om placeringarna följer ett visst index, eller sker i viss valuta eller vissa tillgångar. Bestämmelsen om ansökan om tillstånd bör utformas så att den som redan har tillstånd som förvaltare av värdepappersfonder inte behöver tillhandahålla sådan information som redan har skickats in till . Genomförandet av reglerna om att den behöriga myndigheten ska informera om tillstånd som getts eller återkallats behandlas i avsnittet om tillsynsmyndighetens uppgifter, se avsnitt 14.5. Enligt artikel 8.1 ska en behörig myndighet ge företag tillstånd enligt direktivet bara om myndigheten har förvissat sig om att AIF-förvaltaren kommer att uppfylla direktivets krav, AIF-förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapital- bas, de personer som i praktiken leder AIF-förvaltarens verksamhet har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet, förvaltarens ägare är lämpliga med tanke på behovet av att säker- ställa en sund och ansvarsfull ledning, och förvaltaren har huvudkontor och sitt stadgeenliga säte i samma medlemsstat. Enligt artikel 8.2 ska de behöriga myndigheterna i andra medlems- stater konsulteras om den förvaltare som ansöker om tillstånd är ett dotterföretag till en AIF-förvaltare, till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värdepappersföretag, till ett kreditinsti- tut eller till ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, ett dotterföretag till moderföretaget, till en annan AIF-förvaltare, till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värdepappers- företag, till ett kreditinstitut eller till ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat, eller ett företag som kontrolleras av samma fysiska eller juridiska per- soner som de som har kontroll över en annan AIF-förvaltare, ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappersföretag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med auktorisation i en annan medlemsstat. Den behöriga myndigheten ska, enligt artikel 8.3, inte bevilja till- stånd om myndigheten är förhindrad att på ett effektivt sätt utöva sina tillsynsfunktioner på grund av nära förbindelser mellan AIF-förvaltaren och andra fysiska eller juridiska personer, lagar eller andra författningar i ett tredjeland som gäller för fysiska eller juridiska personer med vilka AIF-förvaltaren har nära för- bindelser, eller svårigheter vid tillämpningen av dessa lagar och andra författ- ningar. Några krav på att förvaltaren ska vara en viss typ av företag ställs inte i AIFM-direktivet, dock framgår av definitionen i artikel 4.1.b att förvaltaren måste vara en juridisk person. Genomförande i svensk rätt Förslag: Tillstånd att vara AIF-förvaltare får ges bara om 1.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas enligt bestämmelserna i lagen om AIF-förvaltare och andra författningar som reglerar AIF-förvaltarens verk- samhet, 2.AIF-förvaltaren har tillräckligt startkapital och tillräcklig kapitalbas, 3.de personer som i praktiken leder AIF-förvaltarens verksam- het har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet, 4.förvaltarens ägare är lämpliga med tanke på behovet av att säkerställa en sund och ansvarsfull ledning, och 5.förvaltaren är en juridisk person som har huvudkontor och sitt stadgeenliga säte i . För att en AIF-förvaltare som ska förvalta specialfonder ska få tillstånd krävs också att fondbestämmelserna för fonderna är godkända av . ska innan den beslutar om tillstånd sam- råda med behörig myndighet i ett annat land inom EES om AIF- förvaltaren är 1.ett dotterföretag till en AIF-förvaltare, till ett förvaltnings- bolag för fondföretag, till ett värdepappersföretag, till ett kredit- institut eller till ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet, 2.ett dotterföretag till moderföretaget, till en annan AIF-för- valtare, till ett förvaltningsbolag för fondföretag, till ett värde- pappersföretag, till ett kreditinstitut eller till ett försäkrings- företag med tillstånd i det landet, eller 3.ett företag som kontrolleras av samma fysiska eller juridiska personer som de som har kontroll över en annan AIF-för- valtare, ett förvaltningsbolag för fondföretag, ett värdepappers- företag, ett kreditinstitut eller ett försäkringsföretag med tillstånd i det landet. Om AIF-förvaltaren har eller kan förväntas komma att få nära förbindelser med någon annan, får tillstånd ges bara om för- bindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av AIF-förvaltaren. Reglerna i artikel 8.1 motsvarar i stort sett 2 kap. 1 § LIF, med ett viktigt undantag, se nästa stycke. Artikel 8.2 motsvarar 2 kap. 5 § LIF och artikel 8.3 har sin motsvarighet i 2 kap. 2 § tredje stycket samma lag. Dessa tre bestämmelser bör därför föras över i stort sett ordagrant till den nya lagen. Dock bör dagens bestämmelse om godkända fondbestämmelser endast gälla för förvaltare av special- fonder. Den ägarprövning som ska göras i samband med ansökan om tillstånd bör göras enligt samma principer som den ägarpröv- ning som ska göras för vissa AIF-förvaltare vid ägarbyten, se av- snitt 5.3. För sådana AIF-förvaltare som inte omfattas av de formella reglerna om ägarprövning vid ägarförändringar bör en förändring av ägandet oftast anses innebära en sådan väsentlig förändring som ska anmälas enligt artikel 10 i AIFM-direktivet, se avsnitt 5.2.5. Enligt 2 kap. 1 § 5 LIF är det en förutsättning för tillstånd att fondbestämmelserna för den eller de fonder som fondbolaget ska förvalta har godkänts av enligt 4 kap. 9 § LIF. För specialfonder innebär det dels att fondbestämmelserna ska ha det innehåll som lagen kräver, se 4 kap. 8 § LIF, dels att eventuella avvikelser från placeringsbestämmelserna i 5 kap. LIF har godkänts av inspektionen. Ett moment i tillståndsförfarandet som innebär att fondbestämmelserna för varje enskild fond godkänns är en förut- sättning för att inspektionen ska kunna avgöra om fonden har en lämplig fördelning av placeringar med hänsyn till de krav som bör uppställas på riskspridning.6 För att bibehålla detta kundskydd för specialfonder som riktar sig till icke-professionella investerare bör, utöver förutsättningarna i artikel 8.1–8.3 i direktivet, införas ett krav på godkända fondbestämmelser för de specialfonder som för- valtas. Dagens begränsning för specialfonder i 1 kap. 4 § LIF, att enbart aktiebolag kan få tillstånd, bör ersättas med ett krav på att för- valtaren måste vara en juridisk person.