sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — VT- lärarna säger att det finns elever som ligger i gränslandet mellan nuvarande VT och YT. Indelningarna är för tuffa och två nivåer anses vara otillräckligt. Ett dilemma är att grundsärskolan inte är insatt i vad som utgör skillnaden mellan verksamhetsträning och yrkesträning. Därigenom uppstår problem i valet och det framförs att föräldrar övertalas av avlämnande skola att välja YT för sitt barn. Man kan ju gå verksamhetsträning och läsa vissa kurser inom YT, alltså det finns ju den där man går mitt emellan. kan jag uppleva det som att då eller grundsärskolan, där eleverna kommer ifrån, inte riktigt är insatta i vad det innebär, skillnaden mellan verksamhetsträning och yrkesträning, och rekommenderar och tycker lite fritt. Framför du det här till föräldrar: Det är klart han ska yrkesträningen. Då är man ju duktig va och så blir det inte så bra. Vissa tycker att det är finare att gå uppe på stora gymnasiet, än att gå här nere då. Blivande elever gör besök i gymnasiesärskolan under sitt avslutande år i grundsärskolan, men också längre praktikperioder som sträcker sig över . Därefter lämnar personalen sin bedömning av lämplig placering i yrkesträningens grupper. Då har ju vi sett eleverna och känner igen dem, så då tänker vi den eleven passar där och den passar där. Så nu har vi delat så YT A ligger mycket högre presteringsmässigt. YT B ligger lägre. gjordes klassificeringen efter den fördjupning som ele- verna valde och enligt lärarna resulterade detta i stora nivåskillnader inom grupperna, från låg- till högpresterande. Lärarna lyfter fram iakttagelser de gjort i mötet med andra skolor och dess IV-elever. Det råder en enighet kring att det vid en jämförelse med den egna yrkesträningen finns skillnader som pekar på att det inom YT finns elever som borde tillhöra VT. Då kan man fundera över om det är fel här eller på andra ställen? är en fråga som ställs. Kursmålen för YT framstår som en omöjlighet för många elever, eller åtminstone når man inte särskilt långt, i synnerhet när det gäller de teoretiska ämnena. Det sägs även att den lokala gymnasienämnden har haft synpunkter på fördelningen av eleverna inom IV. Det konstateras vidare att det finns ett begränsat antal och saknas platser så förs eleverna till YT. Ungefär hälften av nuvarande YT-elever anses vara rätt placerade utifrån sina förutsättningar. Strukturella förutsättningar – styrdokument och resurser Flera av lärarna anser att styrdokumenten inte alltid är ett stöd för verksamheten men ser att de är viktiga. Utan dessa skulle det bli väldigt diffust. Strävansmålen är vida men måste konkretiseras i Det är detta som är svårt och lärarna menar att det inte är enkelt att kunna bedöma elevernas behov och förut- sättningar. Det är ett stort tolkningsutrymme inom det individuella programmet. kan vi se att en elev inte når målen. Men vi försöker få in dem rätt. Det finns inga hinder för att gå över från t.ex. IV till NP. De kan börja ett program och sluta på ett annat, det är inte ovanligt. När det gäller verksamhetsträningens fem ämnesområden beskr- ivna i kursplanerna är särskilt lärarna på verksamhetsträningen ambivalenta. Å ena sidan menar de att de är otydliga och föråld- rade. Å andra sidan måste de kanske finnas uttryckta som de görs för att synliggöra elevgruppen. är verksamhetsträning något annat än det var och vi har också andra elever, säger lärarna. Verksamhetsträningen ser ut på ett annat sätt. Det framkommer vid samtalet att lärarna på verksamhetsträningen lägger stor vikt vid kommunikation. Kommunikation är där man lägger krutet. Och så är det det där med begreppen. Vad innebär egentligen omvärldsuppfattning, verklighets- uppfattning, skillnaden mellan dessa? Det är lite luddigt. Det skulle kunna vara beskrivet i ämnen såsom svenska, geografi etc. men kanske det skulle osynliggöra elevgruppen. Det finns kanske risker med detta? Och kanske det kan upplevas som en teoretisering av det hela. Lärarna anser att de har goda resurser och att personaltätheten är hög. De lyfter särskilt fram den samlade kompetensen som finns inom lärarlagen, både på yrkesträningen och i verksamhets- träningen. Skolledaren är en nyckelperson för att stödja lärarnas kompetensutveckling. Lärarna beskriver att det finns uttalade långsiktiga och kortsiktiga handlingsplaner för denna. När det gäller hjälpmedel och läromedel verkar det inte finnas några begränsningar utan lärarna får det de behöver. Men mycket av de material vi använder får vi göra själva då det är svårt att hitta rätt nivå med hänsyn tagen till ålder och intresse, säger de. Vi ser tillsammans elevernas behov och förutsättningar och stödjer varandra i arbetet. Det vi saknar är mer kompetens kring IT, AKK (alternativa och kompletterande kommunikation) samt fler grupprum. Styrdokumentens målbeskrivningar anses vara mycket svåra att bryta ner och följa. Behovet av mer lättfattliga mål som inte ger så stora tolkningsutrymmen vore önskvärt, enligt YT-lärarna. Alla kursplaner är ju rätt flummiga faktiskt kan jag tycka [] Du kan alltid få in det du gjort nå´nstans, säger en av lärarna. Å andra sidan ses den mindre styrande skrivningen som en fördelaktig frihet. Möjligheterna till tolkningsvariationer ställer till problem när en elev byter skola och det råder enighet om att resultatet kan bli högst varierande utbildningar beroende på vem eleven har som lärare. Syftet med betyg ifrågasätts och YT-lärarna är mycket kritiska, eftersom strävansmålen utgör utgångspunkten vid betygs- sättning till skillnad från skolformer med formulerade uppnå- endemål. Enligt VT-lärarna fungerar målen på det sätt som de nu är utformade, så länge man inte behöver bedöma eleverna mot varann eller tvingas sätta betyg, vilket uttrycks som en stor farhåga. Målen anses utgöra ett stöd i arbetet med den individuella studieplanen. VT-personalen på den mindre enheten har dessutom gjort vad de kallar en sammanfattning av kursmålen i fem övergripande mål som finns tydligt anslagna. Problemet med nuvarande målformuleringar är svårigheten att konkretisera dem för eleverna och det är inte heller enkelt att göra bedömningar eftersom processerna sträcker sig . Resursmässigt föreligger inte några hinder för att målen ska nås, enligt lärarna, även om en anpassad utomhusmiljö, pekskärmar för datorer, smartboards och andra investeringar står på önskelistan. Bland önskemålen för IV-eleverna finns också tillgången på åldersadekvata läromedel som är språkligt anpassade till elevernas förmåga. Egen tillverkning av material tar tid. Lärarna är i stort sett helt nöjda med den personalresurs som finns inom IV. Till undantagen hör en kärnämneslärare som efterlyser assistenthjälp under sina lektioner. Det finns flera lärare inom YT som tycker att det blir alltför personaltätt och man påpekar vikten av att man som ansvarig pedagog måste avgöra när t.ex. assistenterna inte behöver närvara i undervisningen. För många vuxna kan bidra till att eleverna inte tränas i förmågan att kunna vänta eller att de inte tillåts att göra fel, eftersom vuxen- stödet finns så nära till hands. Av säkerhetsskäl är däremot kraven på vuxnas närvaro större under vissa lektioner (risk för skador vid maskiner och liknande). Behovet av vuxenstöd växlar således Situationen beskrivs annorlunda inom VT där elev- grupperna kräver en större personaltäthet. Även här är man nöjd med nuvarande resurstilldelning och ur elevsynpunkt är de små grupperna en stor fördel, enligt lärarna. Tillgången på LSS- assistenter i vissa grupper har bidragit till att lärarna delvis har frigjorts från omvårdnadsuppgifter och kan därigenom koncentrera sig på det pedagogiska arbetet i större utsträckning. Kompetensutvecklingen är begränsad och man får själv söka med ljus och lykta för att hitta nå´nting. Ingen som kommer och erbjuder nå´nting. Om lärarna däremot hittar något intressant tillåts de ofta ta del av sådan fortbildning, främst kortare kurser eller enstaka dagar. Deltagande i lärarlyftskurser har avslagits för några som sökt sådan utbildning, vilket man beklagar. Lärare med längre erfarenhet inom gymnasiesärskolan menar att en försämring har skett . betonas värdet av att man själv kan påverka sin kompetensutveckling. Kontinuerliga nätverksträffar saknas, även om visst utbyte sker med andra skolor. Likaså ges uttryck för att lider man brist på bekräftelse och feedback i det dagliga arbetet, vilket skulle kunna uppnås genom pedagogisk handledning. Rektorsrotationer inom kommunen minskar kontinuiteten för verksamheten. Ett tydligt pedagogiskt ledarskap med en närvarande rektor efterfrågas, som lärarna betonar vikten av det förtroende som visas dem och den självständighet som blir följden av eget ansvarstagande. Samverkan mellan och inom program Det råder stor samverkan mellan yrkesträningen och verksamhets- träningen på skola A. Genom den flexibilitet som skolan arbetar efter innebär det för en elev att läsa kurser på såväl yrkesträning som verksamhetsträning. Här handlar det om både social och pedagogisk samverkan. under de besök som gjordes på skolan samlades eleverna från olika grupper inom YT och VT till dramaövningar, kabaréträning etc. men det fanns också undervisningstillfällen med mer kognitiva mål i fokus. Lärarna menar att de genom denna samverkan ger eleverna möjlig- heter till mer utmaningar. Vi blandar våra grupper en hel del. Vi har någon som läser enligt YT programmet. Vi vill också arbeta mer inkluderande. låser man sig kring rent tekniska problem. Det finns sådana, schema, utrymme. Mkt arbete med detta. Men en större flexibilitet är bra, att gå emellan grupper, samverka och samläsa. Mindre uppdelat vore bra, alltså inte VT och YT. Även en viss samverkan sker mellan individuella programmet och nationella program. Lärarna ger exempel på elever som läser kurser på ett nationellt program men har sin bas på yrkesträningen. Det finns också elever som går på ett nationellt program, som deltar i sammanhang med yrkesträningselever. Det framgår av samtalen att samarbetet mellan yrkesträning och verksamhetsträning skulle underlättas om det fanns gemensamma kursplaner med samma ämnen eller kunskapsområde. Att samverkan behövs för att ge eleverna förebilder lyfts fram då integreringssträvanden förs på tal. Det framförs synpunkter på att YT-eleverna borde ges chansen att få vara på andra ställen i huset, utöver den lokalisering man nu har i en avgränsad del. Att läsa kurser inom det nationella programmet tror man däremot inte många av eleverna skulle klara. Det sägs att man haft elever som läst kurser på andra program, men det har varit svårt att få det att fungera schemamässigt. Det tycks således falla på själva organi- seringen. Dessutom poängteras att det ställer andra krav på lärarna som är verksamma i dessa program och det uttrycks viss tvek- samhet om beredskapen att möta gymnasiesärskolans IV-elever. Sen är ju frågan, vill dom lärarna ta våra elever? Ett exempel ges där ett elevärende förhalades beroende på elevens etikett som skapade rädsla hos mottagande lärare. Först när personalen övertygats om elevens kapacitet kunde tiden utökas och eleven avslutade sin utbildning inom ett av gymnasieskolans program. Ytterligare ett hinder som lyfts är att teknisk utrustning för IV-eleverna försvinner om den placeras ut i andra lokaler. Lärarnas upplevelse är att elever inom gymnasiesärskolans övriga program håller sig för sig själva och väljer att inte umgås med IV-elever. Däremot fungerar samspelet mellan elever från det specialutformade programmet och elever i en fördjupning inom YT då man jobbar praktiskt. Det anses därför som en grogrund för Vid resor där man befinner sig i en annan miljö märks också vissa närmanden mellan elevgrupperna. Ett mycket begränsat elever söker kompisar bland IV-eleverna. finns endast ett fåtal elever som går mellan VT och YT. Lärarna på VT bekräftar att något större samarbete har man inte heller haft. Den VT-grupp som redan nu finns under samma tak som YT tycks vara relativt isolerad. Att VT-elever placeras tillsammans med YT-elever anses vara bra för de svagare eleverna, men inte för de starkare, enligt YT-lärarna. En kommande lokalmässig integrering av all VT-verksamhet minskar avstånden till övriga IV-grupper. Lärarna på den mindre skolenheten ser peda- gogiska vinster genom att det skapas möjligheter för deras elever att delta i lektioner med YT och därmed kan de erbjudas större utmaningar. Tillgången till ett gemensamt rastutrymme för IV- eleverna förväntas också bidra till en ökad social integrering mellan YT- och VT-elever. Där borde det ju också bli lättare att man kan gå verksamhetsträning och så läsa några enstaka kurser på yrkesträningen. [---] Man kan ju också tänka när man bygger nya lokaler att man har ett utrymme som är rastutrymme för dom som inte då behöver ligga och vila, där man då kan träffas och det händer en massa saker. Och lite olika personal som har olika idéer Då kan det hända ännu mer. Det finns dock vissa orostankar kring bytet av lokaler, bl.a. en rädsla för att elevernas nuvarande frihet ska begränsas. Pedagogerna är måna om att den lugna miljön ska bibehållas och man betonar att man vill förbli en liten skola i den stora. Helheten, allt ifrån att ha en egen ingång till att det ska finnas små rum och en egen matsal, är viktig och ska prioriteras enligt lärarna. Lokalerna ska erbjuda flexibla lösningar, när behoven växlar. Möjligheter till viss samverkan mellan skolformerna finns, men det betonas att det inte enbart får ske på de övrigas villkor, vare sig det gäller samverkan med gymnasiesärskolan i övrigt eller med gymnasieskolans program. På gymnasienivå skiljer det ju oerhört mycket mellan vår verksamhet och övriga gymnasiet. Det är svårt att se beröringspunkterna. [---] Sen finns det ju viss samverkan De har Barn- och Fritidsutbildning där uppe med kurser som läser det här med barn i behov av särskilt stöd och det. Då händer det att det finns elever där som har som projekt att ordna till fest eller bal har det varit ibland för våra elever... Dom ordnade ju ett julpyssel som vi blev uppbjudna till och det var jättekul. Det finns ju möjligheter, men sen är det också viktigt att tänka på att den här verksamheten får inte vara någon form av försöksverksamhet för andra utbildningar. För om man då gör ett projekt med en bjudfest, så kan den bli total misslyckad och ja Vad blir det för upplevelse för våra elever då? Även inom VT sker en inbördes gruppering där elever med diagnos inom autismspektrat utgör en grupp. I en annan grupp finns elever med begränsad rörelseförmåga. Bland personalen kan man som observatör lägga märke till en skillnad i synen på heterogena respektive homogena grupper. Pedagogerna ser främst fördelar med homogena grupper eftersom det erbjuder andra möjligheter för den pedagogiska planeringen av undervisningens innehåll och genomförande. Jag tycker nog personligen att det är lättare att jobba som vi gör . [] det är lättare när man kan jobba på samma sätt med allihopa På samma sätt jobbar man ju inte men Ett rum har iordningställts där grupperna kan delta i gemensamma aktiviteter, som exempelvis samlingar och estetisk verksamhet. Lärarna är dock självkritiska och konstaterar att det inte har fått den omfattning som man planerat. blir det ju inte så mycket som vi hade trott. Vi har färg och form tillsammans därinne musik karaoke Det är alltid roligt när man hittar de här formerna som fungerar där det blir ett samspel, inte bara mellan vuxen och elev utan elever emellan. Lärarna på båda skolorna menar att det är svårt att göra en optimal uppdelning av eleverna inom individuella programmet. På skola A gör skolledare och lärare tillsammans bedömningen av en elevs placering, medan det bland lärarna på skola B råder olika uppfattningar och tveksamhet om hur valet sker och om vem som fattar avgörande beslut om elevens placering i YT Övergripande samordnare/samordnarteam i kommunen uppges ha en nyckelroll. Information från avlämnande skola, elevers besök och praktik i gymnasiesärskolan under det avslutande året i grundsärskolan samt utredningar och pedagogisk dokumentation utgör grund för bedömning. Enligt lärarna på skola A är föräldrars och elevers delaktighet i valet mellan YT och VT liten men däremot större vid val av kurser. Lärarna på skola B anser att föräldrarnas inflytande är betydande främst vad gäller val till YT, vilket framstår som ett mera attraktivt alternativ. Strukturella förutsättningar – styrdokument och resurser Lärarna på båda skolorna menar att styrdokumenten inte ger tillräckligt stöd för verksamheten, målbeskrivningarna är vida och ger stort tolkningsutrymme. De måste brytas ner i indivi- duella mål, vilket ses både som för- och nackdel. Lärarna på skola A menar att indelningen av VT i fem verksam- hetsområden i kursplanerna är föråldrad och ej helt relevant. Lärarna på skola B anser att strävansmålen utgör ett stöd för arbetet med individuella studieplaner. Målen fungerar så länge inte elever behöver bedömas mot varandra, men de är svåra att konkretisera för eleverna. Lärarna är kritiska till betygsättning av elever inom gymnasiesärskolan då inga uppnåendemål finns. Lärarna på båda skolorna är nöjda med resurstilldelningen och personaltätheten är hög. I skola B anser flera lärare att tillgången på vuxna i vissa sammanhang är för hög, vilket kan bli ett hinder för elevers självständighet. På båda skolorna framhåller lärarna svårigheter att få tag på individuellt anpassade hjälpmedel och läromedel. Skolledaren på skola A är drivande vad gäller lärarnas kompe- tensutveckling utifrån en långsiktig plan, medan kompetens- utveckling på skola B sker mer ad hoc utifrån förslag från enskilda lärare. Samverkan mellan och inom program På skola A finns en stor flexibilitet vad gäller både social och pedagogisk samverkan mellan programmen, medan samverkan i skola B förekommer sparsamt. Flexibiliteten inom skola A innebär att en elev kan läsa kurser på såväl yrkesträning som verksamhetsträning eller läsa kurser på ett nationellt program men ha sin bas på yrkesträningen eller tvärtom. Organisatoriska hinder samt lärares tveksamhet inför att blanda elever med olika begåvningsmässiga förutsättningar eller olika typer av funktionsnedsättningar anges av lärarna på skola B som orsaker till att samverkan inte förekommer i större grad. Utbildningens innehåll och genomförande Här redogörs för vad informanterna på skola A och skola B ger uttryck för när det gäller innehåll i undervisningen i relation till elevernas behov och förutsättningar. Vad som framkommit som gemensamma drag och olikheter i informanters uttalanden vid skolorna synliggörs i den avslutande sammanfattningen. Elevernas behov och förutsättningar Lärarna anser att det inte alltid är enkelt att ta reda på elevernas behov och förutsättningar. De är självkritiska och menar att för en del elever hade man kunnat göra annat. De lyfter fram att undervisningen ibland är för lik den de fått i åttan och nian. Detta relaterar de till styrdokumenten och de ämnen som finns. Det borde vara något nytt då de eleverna kommer till gymnasie- särskolan, nya ämnen t.ex. och att progressionen mellan högstadiet och IV måste vara större. På så vis gör det individuella programmet mindre skillnad än de nationella programmen. På frågan hur de mer konkret tar reda på elevernas behov och förutsättningar ger lärarna exempel på hur de kontinuerligt följer kunskapsutvecklingen genom att göra observationer framför allt genom filmning. Men även pedagogiska diagnoser och prov används. Lärarna ser också att de besök de gör på avlämnande skola ger information om elevernas förmågor. En individuell utvecklings- plan utarbetas för varje elev, även om detta inte är ett krav enligt förordningstext (individuell studieplan ska utarbetas). Lärarna använder också portfoliomodellen som en del i IUP:n. Det här är ett arbete som särskilt betonats under innevarande läsår. En lärare har gått utbildning kring kunskapsbedömningar inom lärarlyftet. Vi håller hög kvalitet och har höga ambitioner. Vi anser nog att vi tillgodoser elevernas behov. De sociala och mer kognitiva målen är integrerade. De går hand i hand. Svårt att skilja på ämnena. De går så i varandra. Ta t.ex. kommunikation. Det måste ju tränas i ett socialt sammanhang och då blir det sociala också viktigt. Allt går hand i hand. Det händer saker som man inte räknat med. Vi gör IUP. Vilka steg som kommer efter varandra. Att kunna göra med flera personer och i flera sammanhang. Vi filmar mycket och reflekterar över detta. Det handlar då om sociala situationer, kognitiva mål. Men det är svårt att lösgöra oss för filmning. Det finns en ambition att filma just vår nya elever för att få en bild av deras lärande. Genom den flytt gymnasiesärskolan ska göra till gymnasieskolans lokaler ser några av lärarna som en möjlighet till utmaningar för eleverna och till att kunna läsa nya ämnen. Detta öppnar upp för mer samverkan och sociala möten med bland annat gymnasieskolans nationella program. Här kan vi också samutnyttja lokaler och kanske också lärarkompetens, menar lärarna. Enligt VT-lärarna kräver man en relativt omfattande kartläggning av elevens behov från avlämnande grundsärskola. Där ska framgå vad som behövs avseende omvårdnad, men beskrivningen omfattar även elevens nivå vad gäller kunskaper och färdigheter. Trots detta går mycket information till spillo, enligt lärarna. Ett samverkansproblem som upplevs gälla alla övergångar mellan olika verksamheter (skolformer, skolor, program, byte av boenden etc) Lärarna talar om utmaningar och att alla elever ska få ut så mycket som möjligt av undervisningen. Den tid som krävs för att man ska hitta rätt för en enskild elev kan ibland sträcka sig , men att låta dem pröva och testa anses vara viktigt. Strävansmålen för VT ger utrymme för att skapa en verksamhet utifrån elevernas förutsättningar. Observationer av det dagliga arbetet visar också hur målen omsätts och hur de utgör grunden för arbetet (kommunikation, socialt samspel, tids- och rums- uppfattning etc.). Den individuella studieplanen synliggör målen och utgör ett stöd för dokumentation av elevens utveckling. Så kallade matriser som åskådliggör aktuellt läge inom ett visst område, vad som utgör nästa steg o.s.v. har införts på initiativ av skolledningen. Det medför dock ett tidskrävande arbete, enligt lärarna. finns fem olika fördjupningar inom YT. De är lokalt utformade, har en praktisk karaktär (t.ex. hantverk) och utgör fria val. Lärarna uppger att det därför blir stor spridning i dessa grupper. poängteras fördelarna med den hetero- gena sammansättningen. Man har en del duktiga elever och då klarar de sig själv och då kan man kanske hjälpa dem som behöver lite mer hjälp, om man säger så. Så jag tycker det kan vara en fördel faktiskt, att det är stor spridning på dem där. En del kan jobba själva och då kan man hjälpa de här som är lite svagare [] men teoretiska ämnen är det naturligtvis bra att ha, alltså de ligger ju ungefär på samma nivå. Det är ju svårt annars. En del elever klarar sig mer självständigt, medan andra behöver hjälp i större utsträckning. Däremot anses spridningen vara proble- matisk i teoretiska ämnen. Behovet av ökade krav och utmaningar för de elever som klarar mer på egen hand betonas. Sen får man ju inte glömma inom fördjupningsämnena eller fördjupningarna att de duktiga, så att säga, de som presterar mest, de behöver ju hjälp också på sin nivå för att komma vidare. Varierande synsätt framträder bland lärarna när det gäller pla- ceringen. Några hävdar att vissa elever helt enkelt inte platsar inom fördjupningarna , vilket har sin grund i att eleverna inte motsvarar de förväntningar som finns på en YT-elev. Alltså de ska inte gå där. De har kommit fel. Andra menar att det handlar om att hitta ett arbete som passar den enskilde eleven och som därmed ökar självständigheten. Elevens fria val påpekas liksom peda- gogernas skyldighet att anpassa sig efter individernas skiftande förmågor. Som lärare kan man inte välja bort någon.