sou · H0B334d2 · 2012-06-05 00:00:00 — Det förhållandet att den dömde för ett villkorligt fängelsestraff gör sig skyldig till ett brott som bör föranleda ett bötesstraff bör därför inte rimligen i någon situation kunna leda till att det villkorliga fängelsestraffet får verkställas i anstalt. Frågan blir då hur rätten i den senare domen ska förhålla sig till det villkorliga fängelse- straffet. Ett alternativ är att undanröja det villkorliga fängelse- straffet och döma ut ett nytt, något längre, villkorligt fängelsestraff med nya, mer ingripande tilläggssanktioner, som får omfatta även den nya (eller nyupptäckta) brottsligheten. Det andra alternativet som står till buds är att låta det villkorliga fängelsestraffet stå kvar oförändrat och döma ut ett särskilt bötesstraff för den nya (eller nyupptäckta) brottsligheten. I avsnitt 10.7.3.4 och 10.7.3.5 har vi gjort bedömningen att tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff inte bör kunna undan- röjas om även den nya eller nyupptäckta brottsligheten bör för- anleda ett fängelsestraff, oavsett om detta ska vara villkorligt eller ovillkorligt. De skäl som där anförts mot ett undanröjande gör sig gällande även när den tillkommande brottsligheten är på bötesnivå. Skälen mot undanröjande kan t.o.m. sägas vara ännu starkare i denna situation, då det knappast är processekonomiskt motiverat att domstolen i mål av så ringa karaktär ska göra överväganden kring tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff. Vi gör därför bedöm- ningen att det i de fall där det inte finns förutsättningar att låta det villkorliga fängelsestraffet omfatta även den tillkommande brottslig- heten, bör dömas ut ett särskilt bötesstraff. Om det döms ut ett särskilt bötesstraff för ny eller nyupptäckt brottslighet, bör det inte finnas möjlighet att göra några förord- nanden såvitt avser det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet. För det fall den dömde inte fullgör den tilläggssanktion som det villkorliga fängelsestraffet har förenats med, får den frågan prövas i en särskild process i enlighet med vad vi föreslår i kapitel 12. Beaktande av återfall i brott 10.7.3.7Hanteringen av ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff när påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten bestäms till överlämnande till särskild vård Vår bedömning och vårt förslag: Överlämnande till vård enligt LVM ska enligt vad vi föreslår i kapitel 13 inte längre utgöra en särskild påföljd för brott. Därmed blir det inte aktuellt för oss att ta ställning till hur ett tidigare utdömt villkorligt fängelse- straff som inte är helt verkställt ska hanteras om rätten beslutar om överlämnande till vård enligt LVM för nyupptäckt eller ny brottslighet. Överlämnande till rättspsykiatrisk vård ska enligt vad och föreslagit inte längre utgöra en särskild påföljd för brott. Då vi utgår från att dessa förslag kommer att genomföras blir det inte aktuellt för oss att ta ställning till frågan om hur ett tidigare utdömt vill- korligt fängelsestraff som inte är helt verkställt ska hanteras om rätten beslutar om sådant överlämnande för nyupptäckt eller ny brottslighet. Det bör mycket sällan bli aktuellt att döma ut en ungdoms- påföljd efter en dom på villkorligt fängelse. För det fall att så sker ska rätten döma särskilt till ungdomspåföljden och låta det villkorliga fängelsestraffet stå kvar oförändrat. Enligt nuvarande lagstiftning kan den som gjort sig skyldig till brott under vissa förutsättningar överlämnas till särskild vård. Förutsätt- ningarna för sådant överlämnande regleras i 31 kap. BrB. Av 31 kap. 2 § framgår att rätten, om den tilltalade kan bli före- mål för vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), får överlämna åt socialnämnden, eller den som förestår ett för hem för missbruksvård som den tilltalade redan är intagen i, att föranstalta om behövlig vård. Om det för brottet är föreskrivet strängare straff än fängelse , får sådant överlämnande ske endast om det föreligger särskilda skäl. Enligt 31 kap. 3 § får rätten, om den som har begått ett brott för vilket påföljden inte bedöms kunna stanna vid böter lider av en all- varlig psykisk störning, överlämna honom eller henne till rätts- Beaktande av återfall i brott psykiatrisk vård, om det med hänsyn till hans eller hennes psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång. Om brottet har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning, får rätten besluta att särskild utskrivningsprövning enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård ska äga rum vid vården, om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att den tilltalade återfaller i brottslighet, som är av allvarligt slag. Om det med hänsyn till den tilltalades tidigare brottslighet eller av andra särskilda skäl är på- kallat, får rätten i samband med överlämnande till rättspsykiatrisk vård döma till annan påföljd, dock inte fängelse eller överlämnande till annan särskild vård. Utöver dessa överlämnandeformer finns i 32 kap. BrB bestäm- melser om överlämnande till särskild vård för unga, de s.k. ungdoms- påföljderna. I detta avsnitt övervägs hur ett tidigare utdömt villkorligt fängelse- straff bör hanteras om det blir aktuellt att besluta om överlämnande till särskild vård för nyupptäckt eller ny brottslighet. Överlämnande till vård för missbrukare Som framgår av våra överväganden i kapitel 13 föreslår vi att över- lämnande till vård enligt LVM inte längre ska utgöra en särskild påföljd för brott och att de personer som faller inom tillämp- ningsområdet för sådant överlämnande ska dömas till böter eller fängelse, där fängelsestraffet kan dömas ut villkorligt eller ovillkor- ligt. Därmed blir det inte aktuellt för oss att ta ställning till frågan om hur ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff som inte är verkställt ska hanteras om rätten beslutar om överlämnande till vård enligt LVM för nyupptäckt eller ny brottslighet. Överlämnande till rättspsykiatrisk vård I våra direktiv anges att den översyn av påföljdssystemet som vi ska göra inte ska avse allvarligt psykiskt störda lagöverträdare. Vidare uttalas att en reform av straffansvaret för denna grupp med ut- gångspunkt i betänkande (SOU 2002:3) har utlovats och kompletterande beredningsunderlag ska lämnas. Som anges i avsnitt 2.4.1 har vi vid våra överväganden utgått från Beaktande av återfall i brott att en reform med utgångspunkt i betänk- ande och det kompletterande beredningsunderlag som Psykiatri- lagsutredningen lämnat i betänkandet Psykiatrin och lagen – tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd (SOU 2012:17) kommer att genomföras. Vi har därför valt att anpassa våra förslag efter förslagen i dessa båda betänkanden. föreslår i sitt betänkande att överläm- nande till rättspsykiatrisk vård ska avskaffas som särskild påföljd samt att psykiskt störda lagöverträdare som döms till fängelse och som har behov av psykiatrisk vård ska ges sådan vård under verk- ställigheten av fängelsestraffet, antingen i frivillig form enligt hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) eller i form av tvångsvård enligt lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård. Psykiatrilagsutred- ningen ansluter i sitt betänkande till detta förslag. Utredningen föreslår emellertid också att det av ett rättspsykiatrisk utlåtande (i fråga om gärningsmannens tillräknelighet) ska framgå om den misstänkte uppfyller förutsättningarna för psykiatrisk tvångsvård. Om det bedöms finnas sådana förutsättningar ska frågan om intag- ning för sluten psykiatrisk tvångsvård prövas vid en sjukvårds- inrättning. Ett beslut om intagning för sådan vård ska då inte be- höva föregås av ett vårdintyg. Vidare föreslår Psykiatrilagsutred- ningen att det av lagstiftningen uttryckligen ska framgå att den som döms till fängelse inte får tas in i en ställighet av straffet om han eller hon är föremål för sluten psyki- atrisk tvångsvård. Domen på fängelse ska i stället verkställas genom att den dömde genomgår sådan vård. Är den som döms till fängelse föremål för sluten psykiatrisk tvångsvård, ska rätten i domen upp- lysa om att verkställigheten av fängelsestraffet ska ske genom sådan vård så länge det finns förutsättningar för den. Ett genomförande av och Psykiatrilags- utredningens förslag skulle således innebära att det inte längre finns möjlighet att överlämna den som begått brott till rättspsykiatrisk vård. Därmed blir det inte aktuellt att ta ställning till frågan om hur ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff som inte är verkställt ska hanteras om rätten beslutar om sådant överlämnande för ny- upptäckt eller ny brottslighet. För det fall och förslag inte genomförs krävs det för ett genomförande av våra för- slag att det övervägs hur tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff som inte är verkställda ska hanteras om den dömde överlämnas till rättspsykiatrisk vård. I sådana fall kan det finnas anledning att ge Beaktande av återfall i brott möjlighet att undanröja det villkorliga fängelsestraffet och låta över- lämnadepåföljden omfatta den samlade brottsligheten. Med hänsyn till utformningen av våra direktiv väljer vi dock att inte överväga den frågan vidare. Överlämnande till särskild vård för unga Som anförts inledningsvis finns det i 32 kap. BrB bestämmelser om överlämnande till särskild vård för unga. I kapitlet regleras de sär- skilda påföljder som kan dömas ut för unga lagöverträdare, dvs. ung- domsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård. Som framgår av våra överväganden i kap. 23 föreslår vi att lag- överträdare under som utgångspunkt alltid ska dömas till en ungdomspåföljd. Vidare föreslår vi i kap. 25 och 27 att påföljds- systemet för unga lagöverträdare ska kompletteras med tre nya påföljder; varningsstraff, kontaktskyldighet för unga och ungdoms- övervakning. Av vårt författningsförslag och författningskommen- taren, avsnitt 1.2, framgår att vi föreslår att rubriken till 32 kap. BrB ska ändras till Om ungdomspåföljder. Frågan om hur tidigare utdömda ungdomspåföljder ska hanteras om den dömde på nytt döms för brott före det att ungdoms- påföljden är helt verkställd övervägs i kapitel 28. Den fråga som behandlas här är hur ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff ska hanteras om den dömde döms till en ungdomspåföljd för ny eller nyupptäckt brottslighet. Det bör mycket sällan bli aktuellt att döma ut en ungdoms- påföljd efter en dom på villkorligt fängelse, särskilt som det enligt vad vi föreslår närmast uteslutande kommer att väljas en ungdoms- påföljd för lagöverträdare som inte fyllt för domen. Att det skulle finnas skäl att frångå den huvudregeln för att sedan döma ut en ungdomspåföljd , framstår som högst osannolikt. För det fall att det trots allt skulle bli aktuellt att döma ut en ungdomspåföljd efter ett villkorligt fängelsestraff som inte har verk- ställts fullt ut, bör den huvudprincip som enligt vad vi har föreslagit i det föregående i övrigt ska gälla vid ny dom efter ett tidigare villkorligt fängelsestraff tillämpas, dvs. att rätten ska döma särskilt till ny påföljd och att det villkorliga fängelsestraffet ska kvarstå oförändrat. Det skulle kunna hävdas att rätten bör ha möjlighet att undan- röja det villkorliga fängelsestraffet och i stället döma ut en gemen- Beaktande av återfall i brott sam ungdomspåföljd för den samlade brottsligheten. En sådan ordning skulle stå i överensstämmelse med vår ambition att unga lagöverträdare så långt möjligt ska hållas utanför det påföljdssystem som gäller för vuxna. Om rätten i den rättegång i vilken den till- kommande brottsligheten prövas gör bedömningen att en ungdoms- påföljd kan bli aktuell, skulle det med ett sådant resonemang vara logiskt och följdriktigt att undanröja det villkorliga fängelsestraffet. Vi har dock stannat för att inte föreslå en sådan möjlighet. Som anförts i det föregående är vi av uppfattningen att varje utdömt fängelsestraff ska stå på egna ben och verkställas fullt ut – i första hand på det sätt som beslutades när det dömdes ut. Mot bakgrund därav har vi gjort bedömningen att villkorliga fängelsestraff inte i något annat sammanhang ska kunna undanröjas och ersättas av någon annan påföljd. Av samma skäl bör det inte finnas möjlighet att besluta om ett undanröjande om det, högst undantagsvis, blir aktu- ellt att döma ut en ungdomspåföljd för nyupptäckt eller ny brotts- lighet. Om det döms ut en ungdomspåföljd för ny eller nyupptäckt brottslighet, bör det inte finnas möjlighet att göra några förord- nanden såvitt avser det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet. För det fall den dömde inte fullgör den tilläggssanktion som det villkorliga fängelsestraffet har förenats med, får den frågan prövas i en särskild process i enlighet med vad vi föreslår i kapitel 12. 10.7.3.8 En sammanfattning av beslutsgången Nedanstående schema kan användas vid påföljdsbestämningen om den tilltalade har dömts till villkorligt fängelse och det villkorliga fängelsestraffet inte är helt verkställt för den dom som avser den nya eller nyupptäckta brottsligheten. Först prövas om det finns förutsättningar att besluta att det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet ska omfatta även den tillkommande brottsligheten enligt 1. Om det inte finns förutsätt- ningar för en sådan s.k. konsumtionsdom fortsätter beslutsschemat i punkterna 2, 3 eller 4, beroende på om påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten bör bestämmas till villkorligt fängelse, ovillkorligt fängelse eller böter. Beaktande av återfall i brott 1.Det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet får omfatta även ny eller nyupptäckt brottslighet Förutsättningar för att låta ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff omfatta tillkommande brottslighet -Brottsligheten är med hänsyn till påföljden utan nämnvärd be- tydelse jämfört med den brottslighet som omfattas av det tidi- gare villkorliga fängelsestraffet - Förutsättningar för konsumtionsdom saknas Hantering av det tidigare villkorliga fängelsestraffet om detta får omfatta ytterligare brottslighet -Prövotiden för det villkorliga fängelsestraffet kan inte förlängas och det är inte möjligt att förena det villkorliga fängelsestraffet med en mer ingripande tilläggssanktion med anledning av den tillkommande brottsligheten. Det kvarstår med andra ord alltid oförändrat. 2.Det finns förutsättningar att döma ut ett villkorligt fängelsestraff även för den nya eller nyupptäckta brottsligheten Påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten -Det döms ut ett särskilt villkorligt fängelsestraff för den nya eller nyupptäckta brottsligheten. -Om det är fråga om nyupptäckt brottslighet, får inte det nya vill- korliga fängelsestraffet tillsammans med det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet vara längre än det villkorliga fängelse- straff som skulle ha dömts ut om samtliga brott hade prövats i samma rättegång. -Det nya villkorliga fängelsestraffet förenas med en ny tilläggs- sanktion, vars ingripandegrad beslutas med beaktande av det fängelsestraffets längd och den tilltalades tidigare brottslighet. Beaktande av återfall i brott Hantering av tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff -utdömda villkorliga fängelsestraff står kvar oförändrade. -Som utgångspunkt ska den dömde fortsätta att fullgöra tidigare beslutade tilläggssanktioner jämte den tilläggssanktion som be- slutas för det nya villkorliga fängelsestraffet. -Om det har framkommit omständigheter som innebär att det kan antas att den tilltalade inte kommer att fullgöra en tilläggs- sanktion som det tidigare utdömda villkorliga fängelsestraffet har förenats med, får sanktionen undanröjas och en gemensam tilläggssanktion beslutas för båda de villkorliga fängelsestraffen. 3.Det bör dömas ut ett ovillkorligt fängelsestraff för den nya eller nyupptäckta brottsligheten Påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten -Det döms ut ett särskilt ovillkorligt fängelsestraff för den nya eller nyupptäckta brottsligheten. Hanteringen av tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff -Som utgångspunkt ska tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff kvarstå oförändrade. Den dömde ska då fortsätta att fullgöra beslutade tilläggssanktioner. -Om brottet är begånget för ett eller flera tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff som har vunnit laga kraft och återfallet inte kan anses tillräckligt beaktat genom att det döms ut ett ovillkorligt fängelsestraff för den nya brottslig- heten, ska det senast utdömda villkorliga fängelsestraffet verk- ställas i anstalt. Om det är uppenbart att den tidigare brottslig- heten annars inte beaktas tillräckligt, får det beslutas att även tidigare villkorliga fängelsestraff som har vunnit laga kraft ska verkställas i anstalt. -Om brottet är begånget för ett tidigare ut- dömt villkorligt fängelsestraff som har vunnit laga kraft och det med hänsyn till verkställigheten av det ovillkorliga fängelse- straffet kan antas att den tilltalade inte inom prövotiden kommer Beaktande av återfall i brott att fullgöra den tilläggssanktion som det villkorliga fängelse- straffet har förenats med, får det beslutas att det senast utdömda villkorliga fängelsestraffet ska verkställas i anstalt. Om det finns särskilda skäl, får det beslutas att även tidigare villkorliga fängelse- straff som har vunnit laga kraft ska verkställas i anstalt. -Vid beslut om verkställighet i anstalt ska avräkning ske för den del av det villkorliga fängelsestraffet som är verkställt genom förfluten prövotid och fullgjorda tilläggssanktioner. -Genom beslutet om verkställighet i anstalt är den dömde inte längre skyldig att fullgöra den tilläggssanktion som det villkor- liga fängelsestraffet har förenats med. 4.Det bör dömas ut ett bötesstraff för den nya eller nyupptäckta brottsligheten Påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten -Det döms ut ett särskilt bötesstraff för den nya eller nyupptäckta brottsligheten. Hanteringen av tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff -utdömda villkorliga fängelsestraff står kvar oförändrade. -Den dömde ska fortsätta att fullgöra tidigare beslutade tilläggs- sanktioner. 5.Det bör dömas ut en ungdomspåföljd för den nya eller nyupptäckta brottsligheten Påföljden för den nya eller nyupptäckta brottsligheten -Det döms ut en ungdomspåföljd för den nya eller nyupptäckta brottsligheten. Hanteringen av tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff - utdömda villkorliga fängelsestraff står kvar oförändrade. Beaktande av återfall i brott -Den dömde ska fortsätta att fullgöra tidigare beslutade tilläggs- sanktioner. 10.7.4Den tidigare påföljden är ovillkorligt fängelse Hanteringen av den tidigare utdömda påföljden när den dömde döms för nyupptäckt eller ny brottslighet före det att ett ovillkor- ligt fängelsestraff är helt verkställt regleras i 34 kap. 3 § BrB. I detta avsnitt övervägs förändringar vad gäller den regle- ringen. 10.7.4.2Förutsättningarna för att låta ett tidigare utdömt ovillkorligt fängelsestraff omfatta även brottslighet som prövas i en senare dom Vårt förslag: Rätten får besluta att ett tidigare utdömt ovillkor- ligt fängelsestraff ska omfatta även brottslighet som prövas i en senare dom, endast om det är fråga om nyupptäckt brottslighet som jämfört med den tidigare brottsligheten med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse. Som redogjorts för i avsnitt 10.7.3.3 får rätten enligt vad som före- skrivs i 34 kap. 3 § första stycket BrB besluta att ett tidigare ut- dömt fängelsestraff ska omfatta även brottslighet som prövas i en senare dom, om det är uppenbart att det nya brottet i jämförelse med det tidigare med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse eller om det annars finns synnerliga skäl. För en närmare beskrivning av innebörden av bestämmelsen hänvisas till det avsnittet. Beaktande av återfall i brott Som anförts i avsnitt 10.7.2.2 ovan bör det enligt vår bedömning göras en principiell skillnad mellan nyupptäckt och ny brottslighet. Ett brott som är begånget efter det att en tidigare påföljd dömts ut, och således är att beteckna som ny brottslighet, utgör återfall i brott och bör därmed bedömas strängare än om den tilltalade varit tidigare ostraffad. Den som döms för ett nyupptäckt brott, vilket hade blivit föremål för gemensam straffmätning med den brotts- lighet som omfattades av den ursprungliga domen om brotten hade prövats i samma rättegång, bör däremot inte rimligen komma i ett sämre läge för att brottet prövas i en senare rättegång. Av de nu anförda skälen har vi i avsnitt 10.7.3.3 föreslagit att ett villkorligt fängelsestraff ska kunna omfatta tillkommande brottslig- het som prövas i en senare rättegång, endast om det är fråga om ny- upptäckt brottslighet som med hänsyn till påföljden är utan nämn- värd betydelse i jämförelse med den brottslighet som omfattas av den ursprungliga domen. Förslaget innebär att det inte ska finnas möjlighet att meddela s.k. konsumtionsdom beträffande ny brotts- lighet om den tidigare påföljden är ett villkorligt fängelsestraff. Ny brottslighet ska i stället alltid behandlas som återfall i brott och leda till en mer ingripande påföljd än om den tilltalade varit tidigare ostraffad. Enligt vår bedömning bör motsvarande reglering gälla såvitt av- ser tidigare utdömda ovillkorliga fängelsestraff. Ett ovillkorligt fängelsestraff bör således inte kunna omfatta ytterligare brottslig- het, om den tillkommande brottsligheten är begången efter den tidi- gare domen. Ytterligare en förutsättning för att meddela konsum- tionsdom bör – på samma sätt som när det gäller tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff – vara att den nyupptäckta brottsligheten saknar nämnvärd betydelse jämfört med den brottslighet som omfattas av den ursprungliga domen. Genom att förutsättningarna för konsumtionsdom begränsas till att avse endast nyupptäckt brottslighet saknas det dock skäl att kräva att det ska vara uppenbart att det nyupptäckta brottet saknar nämnvärd betydelse i jämförelse med den tidigare brottsligheten. Vi föreslår således att rätten ska ha möjlighet att besluta att ett tidigare utdömt ovillkorligt fängelsestraff ska omfatta även brottslighet som prövas i en senare dom, om det är fråga om nyupptäckt brottslighet som jämfört med den tidigare brottslig- heten med hänsyn till påföljden är utan nämnvärd betydelse. Beaktande av återfall i brott Även när det gäller den nuvarande möjligheten att låta ett tidi- gare utdömt ovillkorligt fängelsestraff omfatta tillkommande brotts- lighet på grund av det finns synnerliga skäl gör vi samma bedöm- ning som vi gjort i avsnitt 10.7.3.3 avseende tidigare utdömda villkorliga fängelsestraff. Om det i det enskilda fallet finns särskilda ömmande omständigheter som enligt nuvarande reglering hade kunnat utgöra synnerliga skäl för en konsumtionsdom, bör de kunna utgöra skäl för att ett nytt fängelsestraff ska vara villkorligt och – om det beslutas att straffet ska vara villkorligt – även kunna beaktas vid valet av tilläggssanktion. Vi har därför funnit att det inte bör finnas någon möjlighet till konsumtionsdom på grund av synnerliga skäl, motsvarande den ventil som finns i nuvarande 34 kap. 3 § BrB. Det skulle kunna invändas att den nu föreslagna begränsningen av möjligheten till konsumtionsdom vid tillkommande brottslighet efter ett ovillkorligt fängelsestraff innebär att åklagarnas möjlighet att besluta om åtalsunderlåtelse och förundersökningsbegränsning inskränks på ett sätt som inte är önskvärt av processekonomiska skäl. Enligt 20 kap. 7 § 3 (RB) får åklagare, under förutsättning att något väsentligt allmänt eller enskilt intresse inte åsidosätts, meddela åtalsunderlåtelse för brott bl.a. om den miss- tänkte har begått annat brott och det utöver påföljden för det brottet inte krävs påföljd med anledning av det föreliggande brottet.