sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — Utredarens förslag på åtgärder redogörs för i avsnitten nedan. Förbud mot avel som medför lidande flyttas till djurskyddslagen Utredaren föreslår att bestämmelsen gällande förbud mot att bedriva avel som medför lidande ska flyttas från djurskyddsförord- ningen till en egen paragraf i djurskyddslagen. Utredaren föreslår även att några tillägg görs till paragrafen. I paragrafen ska anges att djur ska avlas på ett sådant sätt att de naturligt kan föda fram sina ungar. Det ska också anges att avel ska ha en sådan inriktning att den ger avkomman normala kroppsfunktioner såsom att kunna andas och röra sig obehindrat och kunna använda sina sinnen utan att det medför lidande. Utredaren föreslår även att paragrafen ska straffsanktioneras. Genom detta tydliggörs vikten av bestämmelsen och för kontroll- myndigheterna ökar möjligheten att ingripa när bestämmelsen inte följs. Att paragrafen straffsanktioneras innebär dock inte någon skillnad i sak eftersom avelsföreskrifter är straffsanktionerade enligt 36 § punkten 2 djurskyddslagen. Utredaren anser vidare att lagens paragraf måste specificeras och understödjas av bestämmelser i myndighetens djurskyddsföre- skrifter. har ett bemyndigande att meddela närmare föreskrifter gällande avel och detta bemyndigande föreslås finnas kvar. Föreskrifterna på området måste dock enligt utredaren bli ännu tydligare för att kontrollmyndigheterna ska ingripa i dessa ärenden. sker få ingripanden gällande avel som medför lidande och utredaren anser att det måste var tydligt att juridiska åtgärder kan vidtas mot uppfödare som medvetet avlar på t.ex. exteriör som riskerar att utsätta djur för lidande. Utredaren föreslår att det i regelverket specificeras vilka sjukdomar, defekter eller egenskaper som det ska vara förbjudet att avla på. finns en lista på defekter för lantbruksdjur i avelsföreskrifterna (DFS som medför lidande för djur 2004:22) men en motsvarande lista borde även finnas för sällskaps- djur för att tydliggöra vilka egenskaper och riktningar inom aveln som inte är önskvärda. Utredaren anser att ska utarbeta sådana föreskrifter utifrån vetenskaplig forskning och beprövad erfarenhet. Arbetet ska ske i samråd med berörda myn- digheter, bransch- och intresseorganisationer. Vidare måste kontrollmyndigheterna öka sin kompetens beträffande de djurskyddsproblem som förekommer vid avel inom olika raser och djurslag. Utredaren bedömer att för att kunna bedriva en ändamålsenlig och likartad kontroll av avelsverksamhet i hela landet krävs en ökad kunskap på detta område. Utredaren föreslår därför att kurser anordnas för att stärka kontrollpersona- lens kompetens gällande avel. Utredaren anser också att de djurskyddsproblem som före- kommer vid avel inom olika raser och djurslag ska vägas in i kon- trollmyndigheternas riskbedömning. Raser där det finns stor risk för djurlidande bör ha en högre kontrollfrekvens än raser med liten risk för djurlidande. Rapportering av defekter och framtagande av statistik Utredaren föreslår också att veterinärer ska ha skyldighet att rap- portera in olika ingrepp till som har samband med avelsdefekter gällande sällskapsdjur (inklusive hund och katt) samt häst. Detta bör gälla såväl förlossningssvårigheter som medicinska defekter, exempelvis benproblem, andningsproblem eller andra lik- nande defekter. ska tillhandahålla detta till länssty- relserna som ska använda det till riskvärdering i sin kontrollverk- samhet inom avelsområdet. Länsstyrelserna har både uppfödare och avelsföreningar som kontrollobjekt. Det är även lämpligt att olika djurarters rasföreningar får del av detta så att de kan agera utifrån denna information. ska också ta fram offentlig statistik på dessa defekter så att det blir lättillgängligt för allmän- heten. Verket ska också ges bemyndigande att föreskriva vilka defekter som ska rapporteras. som medför lidande för djur Enligt vissa forskare har samhället och delar av veterinärkåren blivit så avtrubbade inför t.ex. vissa av djurskyddsproblemen inom hund- aveln att anatomiskt deformerade hundar inte längre ses som onormala (2007). Utredaren kan konstatera att det t.ex. avlas regelbundet på hundar vars huvuden är för stora för att val- parna ska kunna födas naturligt och vars ansikten är så platta att de inte kan andas normalt. Utredaren anser att detta är oacceptabelt och att de individuella hundarnas lidande är ett stort etiskt pro- blem. I är de flesta hundar renrasiga och registrerade i hundre- gistret. Detta har bidragit till att det i princip inte finns några pro- blem med herrelösa hundar till skillnad från katter. Den stora andelen registrerade hundar ger också en god möjlighet att kunna påverka aveln i en gynnsam riktning. Inom hundaveln har också förbättringar påbörjats och från sida angriper man problemet bl.a. genom att utbilda exteriördomare och ha rasspeci- fika domaranvisningar. En svårighet är dock att avelsproblemet sträcker sig över landets gränser och SKK enbart ansvarar för stan- darden för svenska raser. Den internationella hundorganisationen () har regeln att varje hemland ansvarar för hur rasstandarden skrivs och FCI fastställer sedan denna standard. Många svenska hundar tävlar även utom- lands och erhåller de utmärkelser där blir de attraktiva som avels- djur även i . SKK bedriver ett internationellt samarbete för att påverka hur rasstandarderna ska utformas så att inte en extrem avel premieras i utställningssammanhang, men alla länder priorite- rar inte denna fråga lika högt som . Vissa instanser har föreslagit att ett totalförbud borde införas för de raser där de rasspecifika standarderna anses strida mot djur- skyddslagens portalparagrafer. Utredaren anser dock att det är svårt att motivera ett totalförbud mot vissa raser eftersom det finns stor variation i t.ex. exteriör inom raserna. I stället bör hårdare kompetenskrav ställas på domare vid hundtävlingar, rasklubbar och hunduppfödare. Domare vid utställningar ska enligt utredarens mening, ha kompetens gällande djurs fysiologi och vilka djur- skyddsmässiga risker som olika exteriöra överdrifter utgör. Domarnas beslut är avgörande för vilka djur som det avlas på och som medför lidande för djur deras beslut kan alltså få mycket stora djurskyddskonsekvenser. Utredaren anser därför att rasklubbar och ska se till att endast domare med rätt kompetens får döma vid tävlingar. Domarnas beslut bör också kontinuerligt utvärderas utifrån vilka konsekvenser som de får för hundarnas välfärd. Utredaren anser även att utifrån den lagförändring som har gjorts bör rasklubbar och använda avelsindex i sitt arbete och låta egenskaper som möjliggör för hunden att utöva normala beteenden, röra sig, andas normalt osv. En maximalt tillåten inavelsprocent och maximalt antal avkommor för enstaka avelsdjur borde också införas. Utredaren finner också att högre krav bör ställas på hunduppfö- darna. En ansvarsfull hunduppfödning kräver insikt både i genetik och i hur djuret fungerar fysiologiskt och mentalt. Utbildningskrav på uppfödarna är en väg att gå. finns frivillig utbildning i SKK:s regi. Utredaren anser dock att utbildning för hunduppfödare bör vara obligatorisk. Vad utbildningen exakt bör innehålla bör uppdras åt att undersöka och föreskriva om. Utredaren anser även att hundköparnas kompetens måste höjas. Många oerfarna hundköpare förlitar sig på uppfödaren och har inte kunskap nog att ifrågasätta eller känna till konsekvenserna av t.ex. en viss ras utseende. Som utredaren ser det är detta både ett djurskyddsproblem och ett konsumentproblem. Köparen förväntar sig inte att djuret ska bära på defekter som leder till djurlidande, höga veterinärkostnader och i vissa fall en alltför tidig död hos dju- ret. I en studie gjord av SLU tillfrågades djurvårdare om hur djur- ägarna såg på de defekter och sjukdomar som hundarna har fått som konsekvens av aveln. Djurägare svarade då att dessa defekter var helt normala eftersom det var den bild som uppfödarna hade gett dem. Enligt denna studie verkade hundägarna tro att det är helt normalt att hunden t.ex. svimmar vid upphetsning, varmt klimat eller ansträngning. Djurägare uttryckte även att de ansåg att det var gulligt att hunden snarkade och var inte medveten om att hunden hade svårigheter att andas (2010). Utredaren anser att informationsinsatser måste sättas in för att djurägarna dels ska ha kunskap nog att välja friskare djur, dels minska djurägarnas utsatthet gentemot uppfödarna. På grund av de emotionella band som en djurägare snabbt etablerar till sina djur är de också särskilt utsatta om djuret sedan visar sig vara defekt. Vid köp av många andra varor är problematiken kring att byta ut en defekt vara relativt okomplicerad men när det handlar om ett djur som medför lidande för djur så går dessa inte lika lätt att ersätta. Risken är då stor att vissa djur- ägare inte bara tvingas lägga mycket pengar på veterinärvård utan också vill hålla djur vid liv trots att djuret egentligen borde avlivas av djurskyddsskäl. Utredaren skulle därför vilja se ett bättre skydd för dem som köper t.ex. en hund och ställa krav på att köparna vet vad de ger sig in i. Därför vill utredaren införa att informationskrav som motsvarar det som finns för zoohandlare, som innehåller in- formation om djuret och skötselråd samt gällande lagstiftning. Kravet ska gälla för alla som säljer hund, katt, övriga sällskapsdjur samt hästar. Informationen ska dessutom kompletteras med avels- information som, när det gäller hund, tas fram ur SKK:s rasspeci- fika avelsstrategier och särskilda rasspecifika domaranvisningar. I dessa framgår t.ex. om det finns en ökad risk för sjukdom eller skada på grund av den specifika hundrasens exteriör och de upp- satta avelsmålen. bör i föreskrifter reglera närmare vad som informationskravet ska innehålla. När det gäller katter uppfattar utredaren att avelsproblemen är något mindre omfattande. Det finns dock en negativ trend som hotar att leda till liknande avelsproblem som hos hund och vissa åtgärder bör därför vidtas. Utredaren anser därför att SVERAK bör genomföra en liknande kartläggning av riskraser som SKK har utfört. Särskild utbildning för domare och särskilda domaranvis- ningar bör även finnas för katt. Även här anser utredaren att kom- petenskrav kan ställas på dem som dömer vid utställningar gällande djurs fysiologi och vilka djurskyddsmässiga risker som olika exteri- öra överdrifter har. Utredaren skulle också vilja se ett bättre skydd för dem som köper en katt och ställa krav på att de vet vad de ger sig in i. Därför vill utredaren införa informationskrav som motsvarar det som finns för zoohandlare, som innehåller information om djuret och skötselråd samt gällande lagstiftning, för alla som säljer katter. Detta ska dessutom kompletteras med information från SVERAK där det framgår om det finns en ökad risk för sjukdom eller skada på grund av den specifika kattrasens exteriör och de uppsatta avelsmålen. bör i föreskrifter reglera närmare vad som informationskravet ska innehålla. som medför lidande för djur Åtgärder gällande övriga sällskapsdjur När det gäller övriga sällskapsdjur uppfattar utredaren att avelspro- blemen är mindre omfattande men att det finns enstaka avarter. Utredaren anser att de krav som finns i sällskaps- djursföreskrifter är tydliga men att kontrollen av efterlevnaden oftast är knapp. Som utredaren ser det måste här de olika ras- eller artklubbarna göra en insats och ta avelsproblematiken på allvar. Om inte avar- terna inom t.ex. viss sällskapsdjursfiskuppfödning försvinner kan obligatoriska kunskapskrav behöva införas även här. vill dock utredaren se ett bättre skydd för dem som köper ett säll- skapsdjur och att det ställs krav på att köparna vet vad de ger sig in i. finns informationskrav för dem som köper djur i zoobutiker och detta anser utredaren ska gälla vid all försäljning eller allt överlåtande av sällskapsdjur. I denna information ska också framgå om djuret har en ökad risk för sjukdom eller skada på grund av den specifika rasen eller exteriör och de uppsatta avelsmålen. Informationen ska tas fram av de olika ras och artklub- barna och bör få förskriva om vad som informa- tionskravet ska innehålla. När det gäller häst bedömer utredaren att lagstiftningen inte är harmoniserad (dvs. samma lagstiftning ska gälla inom hela EU) på djurskyddsområdet. Grunden för detta är att de flesta hästar inte hålls för animalieproduktion och animalieproduktionsdirektivet därför inte är tillämpligt. De nationella reglerna behöver därför endast uppfylla de allmänna EU-bestämmelserna om fri rörlighet. På detta område har den svenska lagstiftningen ändrats för att så långt som möjligt skydda djuren mot lidande som den ska ligga inom ramen för den övergripande EU-lagstiftningen. I avelsföreskrifter (DFS 2004:22) tillåts därför avel på individer som man vet bär på anlag som kan innebära ärftliga defekter för avkomman. Detta är tillåtet så länge den specifika avkomma som blir resultatet av parningen inte får defekten utan endast blir anlagsbärare. På grund av EU-lagstiftningen kan man alltså inte hindra att anlag för defekter och sjukdomar sprids genom avel. Däremot kan individuella rasföreningar motverka som medför lidande för djur denna avel på olika sätt genom egna regler. Utredaren anser att så bör göras eftersom det ligger i rasklubbarnas intresse att frekven- sen av dessa sjukdomsanlag inte ökar i hästpopulationen. saknas uppgifter om hur utbredda dessa sjukdomar och defekter är hos svenska hästar av olika raser. Enligt utredaren bör detta undersökas t.ex. som forskningsprojekt vid SLU. bedrivs det på SLU genetisk forskning och ett stort antal hästar härstamningsanalyseras, vilket ger möjligheter till ytterligare analy- ser rörande sjukdomar och defekter. Utredaren anser även att den bilaga som finns i Jordbruksver- kets avelsföreskrifter och som anger vilka anlag för defekter och sjukdomar som är förbjudna bör uppdateras. Vidare anser utredaren att informationsinsatser bör sättas in även på hästsidan för att stärka djurägarnas kompetens. Kunskapen om hästar och hästhållning varierar och för att nya hästägare ska ha kunskap nog för att välja friskare djur och minska deras utsatthet gentemot uppfödarna eller säljarna bör de ha ett större kunnande. Utredaren vill se ett bättre skydd för dem som köper t.ex. en häst och att det ställs krav på att köparna vet vad de ger sig in i. Därför anser utredaren att det bör införas informationskrav även för den som säljer hästar. Detta bör innehålla information om dju- ret och skötselråd gällande lagstiftning osv. Informationen bör också kompletteras med avelsinformation som när det gäller häst bör tas fram av avelsföreningarna. I detta bör det framgå om det finns en ökad risk för sjukdom eller skada på grund av den speci- fika hästrasens exteriör och de uppsatta avelsmålen. Jordbruksver- ket bör i föreskrifter reglera närmare vad som informationskravet ska innehålla. EFSA har pekat på vikten av att använda välfärdskriterier i avelsse- lektionen inom mjölkproduktionen. Enligt EFSA bör detta resul- tera i lägre frekvens av hälta, mindre mastit, reproduktiva sjukdo- mar och metabolismsjukdomar. I har sådana kriterier inkluderats och det pågår ett kontinuerligt avelsarbete där även kriterier som är viktiga för kors välfärd finns med. Utredaren anser att det är viktigt att detta fortsätter och att välfärden för kor följs och utvärderas kontinuerligt. som medför lidande för djur Utredaren anser inte att avelsproblemen på mjölkkosidan är så stora att särskilda åtgärder behöver sättas in men anser att myndig- heterna med jämna mellanrum bör utvärdera avelsmålen och de konsekvenser som de får. Utredaren anser också att det bör utvär- deras vilken roll som avel spelar gällande de nyckeltal för djurväl- färden som har en svagt negativ trend. För gris anser utredaren att branschen måste ansvara för att mins- kad förekomst av bogsår och smågrisdödlighet prioriteras i avelsur- valet. Smågrisdödligheten är bl.a. kopplad till antalet födda smågri- sar per kull, antalet funktionsdugliga spenar, suggans modersegen- skaper och smågrisarnas födelsevikt och tillväxtförmåga. Utredaren anser också att det behövs mer forskning på dessa områden. Utre- daren anser att branschen och ska utreda om sådan forskning kan vara en framkomlig väg i denna fråga. registre- ras förekomsten av missbildade smågrisar i avels- och hybridbe- sättningar men det har påpekats till utredaren att denna informa- tion kan användas effektivare i avelsurvalet än vad som görs . När det gäller den ekologiska grisuppfödningens problem anser utredaren att det är av stor vikt att dessa löses. Forskning på detta område pågår dock och utredaren anser att bransch och myndig- heter bör följa utvecklingen på detta område. Åtgärder gällande slaktkyckling, värphöns och kalkon Utredaren kan konstatera att det finns tydliga avelsproblem för slaktkyckling, värphöns och kalkon. Gällande slaktkyckling uppger EFSA (2010 a) att det är allmänt accepterat att det mesta av väl- färdsproblem är orsakade av genetiska faktorer. Enligt EFSA är det bl.a. ärftliga faktorer bakom ett antal problem hos slaktkyck- lingar, t.ex. benproblem, hudinflammationer, bukvattusot och plötslig död-syndrom. Förekomsten av dessa problem anses dock ha minskat eftersom hälsoaspekter har vägts in i selektionsprocessen men EFSA framför i sin rapport att förekomsten bör övervakas och ges stor vikt i avelsselektionen. EFSA påtalar att detta är ett område som slaktkycklingsproduktio- nen måste fokusera på och ha en strategi som medför lidande för djur så att andelen slaktkycklingar med framför allt benproblem mini- meras. Detta ska göras även om det skulle krävas att slaktkyckling- arnas tillväxthastighet saktas ner jämfört med . EFSA påtalar också att djurens förmåga att röra sig bör kontrolleras på gårdarna på ett standardiserat sätt och att slaktkycklingar som har svårt att gå, eller inte kan gå, ska avlivas. Det senare görs i . Utredaren delar EFSA:s syn. Som påtalats av näringen så bedrivs dock denna avel inte i utan djurmaterialet köps in från internationella avelsföretag. Till utredaren har näringen framfört att dessa är svåra att påverka. Utredaren anser dock att framsteg inom aveln på slaktkycklingar måste ske så att t.ex. frekvensen av ben- problem blir lägre. Svensk slaktkyckling har ett mycket gott smitt- skyddsläge men utredaren anser att den frekvens av benfel som man fann i studien är för hög. Utredaren anser att en ny stu- die av benfel liknande den som gjordes 2007 bör göras på slakt- kyckling. Dessutom bör förekomsten av övriga ärftliga defekter hos djuren studeras. bör därefter utvärdera om t.ex. frekvensen av benproblem blivit lägre. Utredaren är också oroad över de beteendestörningar som finns hos föräldradjuren till de slaktkycklingar, värphöns och kalkoner som produceras. Utredaren delar EFSA:s syn (2010 b) gällande att om det krävs att mer långsamväxande djur används eller att avel genomförs som gör att hönorna tolerera varandra bättre, så måste det göras. Mer långsamväxande djur behöver också användas i den ekologiska produktionen. Att detta är möjligt finns det exempel på i t.ex. där det avlas på vissa andra kalkonraser som är minde snabbväxande och kan reproducera sig naturligt. Priset för dessa kalkoner är högre men utredaren bedömer att om det finns en marknad för det i så skulle det också kunna finnas en marknad för detta i . Utredaren anser även att förbättringar måste ske inom värp- hönsaveln. När det gäller värphönsen är fjäderplockning ett stort djurskyddsproblem med en stark ärftlig komponent. Som utreda- ren ser det är det viktigt att genom aveln angripa detta problem i stället för att minimera problemet genom t.ex. näbbtrimning. Näbbtrimning är förbjudet i och utredaren anser att det är viktigt att detta förbud bibehålls eftersom det medför lidande för djuren. som medför lidande för djur När det gäller nötkreatur för köttproduktion så konstaterar utreda- ren att den avelsproblematik som finns främst består av att gene- tiskt material från rasen blå blandas in i andra nötraser. Här har slakteribranschen gjort en branschöverenskommelse om att inte slakta djur av rasen blå eller deras avkomma. Ett pro- blem är dock att alla korsningsdjur registreras under samma kod i slakterierna. Detta innebär att man inte kan se om korsningsdjur härstammar från Belgisk blå vid leverans till slakt. Utredarens för- slag till lösning på detta problem är att ändrar koderna för korsningsdjur så att föräldradjurens ras kan utläsas av koden. som medför lidande för djur A new direction for club regulations and breed standards. 48, 953–965. Barkema, H.W., Westrik, J.D., van Keulen, K.A.S., Schukken, Y.H. & Brand, A. The effects of lameness on reproductive performance, milkproduction and culling in Dutch herds. Pre- ventitive Veterinary Medicine. 20: 149–259 & Bassler, A. Benhälsa hos slaktkycklingar av kon- ventionell respektive långsamväxande typ. Konferens logiskt Lantbruk, CUL, , ., p. 342–343. , C., & Sanotra, G.S., 2001a. Kartläggning av förekomsten av benfel hos svenska slaktkycklingar – en pilotsudie. vol 53, 1: 5–13. & Sanotra, G.S. 2001b. A survey of leg weakness in Swe- dish broiler chickens – a pilot study. in Farm Animals. Copen- hagen, . Ed: Agger, J.F. & , N., p 182. Beror KRAV- grisars ledanmärkningar på miljöfak- torer? Examensarbete inom veterinärprogrammet, 2009. Fakulteten för Veterinärmedicin och husdjursvetenskap. , C., , S. & , K. Djurhälso-och djur- skyddsaspekter på inhysning av avelskalkoner, SLU, , Specialarbete 20. Bernoco, D. & Bailey, E. Frequency of the SCID gene among Arabian horses in the . 29, 41–42. , A., Nodtvedt, A., , A.S., & Egenvall, A. 2006 a. Incidence and breed predilection for dystocia and risk factors for cesarean section in a Swedish population of insured dogs. Veterinary Surgery Volume: 35 Issue: 8 Pages: 786–791 Publi- shed: . Bessei, W. 2006. Welfare of broilers: a review. Worlds Poultry Sci- ence Journal. 62, 455–466. som medför lidande för djur Bogbladssår hos suggor – är höjden på tuber spina scapulae en riskfaktor för utveckling av bogbladssår (Sow shoulder lesions – is the height of the tuber spina scapulae a risk factor for development of decubital ulcers?). Master´s thesis, . Fakulteten för veterinärmedicin och husdjursvetenskap. Boettcher, P.J., Dekkers, J.C., Warnick, L.D. & , S.J. Genetic analysis of clinical lameness in dairy cattle. 81: 1148–1156. , M., Rousing, T., Badsberg, J. & Sørensen J.T. Associations between lying-down behaviour problems and body condition, limb disorders and skin lesions of lactating sows hou- sed in farrowing crates in commercial sow herds. Livestock Pro- duction Science. 87 (2004) 179–187. Bowling, A.T., Byrns, G., Spier, S., 1996. Evidence for a single pedigree source of the hyperkalemic periodic paralysis suscepti- bility gene in quarter horses. 27, 279–281. Brault, L.S. & Pendo, M.C.T. The frequency of the equine cerebellar abiotrophy mutation in non-Arabian horse breeds. 43: no. doi: 10.1111/j.2042- 3306.2010.00349.x Brianza, S.Z., , M. , F.M., DAmelio, P., & , P. Cross-sectional geometrical properties of distal radius and ulna in large, medium and toy breed dogs. & Kunzel, W. 2004. A morphometric investigation om breed-specific features affecting sagital rotational and lateral bending mobility in the canine cervical spine (c3–c7). Anatomia, Histologia, Embryologia. Veterinary Medicine Series. C33: 244- 50. , S., Künzel, W. & Oppel, M. The course of the nasolacrimal duct in brachycephalic cats. 2003; 32: 224–27. Broom, D.M. 1995. Measuring the effects of management methods, systems, high production efficiency and biotechno- logy on farm animal welfare. In: Mepham TB, and som medför lidande för djur Wiseman J (eds) Issues in Agricultural Bioethics pp 319–334. : Nottingham, UK. Burbridge, , D.U. & Blair H.T. Canine wobbler syndrome: a study of the pinscher in . 42 (6): 221-8. Bruchim, Y., , E., Saragusty, J., Finkeilstein, E., , P., & Aroch, I.