sou · H0B33 · 2012-01-30 00:00:00 — Det större real- kapitalet i de företag som direkt berörs av reformen kan i viss utsträckning leda till mindre realkapital i andra företag. Netto- effekten bedöms ändå vara en ökning av det totala realkapitalet, särskilt med hänsyn till att skattelättnaden är riktad till nya kapital- tillskott och inte till det totala egna kapitalet. Denna på lång sikt något större kapitalstock leder till högre produktivitet och högre BNP. Den högre produktiviteten leder till en högre reallön. Syssel- sättningen ökar i den mån den högre reallönen leder till ett högre Utöver dessa effekter på totalt realkapital och BNP sker en omfördelning genom att en förhållandevis större andel av realkapitalet och BNP kommer att finnas i företag som omfattas av skattelättnaden. Hur stora effekterna blir på BNP, löner och före- tagssammansättning är inte möjligt att kvantifiera. Ökade satsningar i mindre företag kan förutses som en följd av riskkapitalavdraget. Det kommer till en del att motsvaras av att ägarna satsar mindre i andra finansiella tillgångar, som börsnoterade aktier eller banksparande. Dessa tillgångar handlas på marknader som är integrerade med den internationella kapitalmarknaden. Minskat svenskt ägande av dessa tillgångar kommer att motsvaras av ökat utländskt ägande av dessa tillgångar. I BNI, bruttonational- inkomsten, räknas svenskars finansiella inkomster in. Minskat svenskt ägande av tillgångar som handlas på den internationella kapitalmarknaden kommer att leda till lägre BNI. Dock räknas även avkastningen på de investeringar i mindre företag som görs som en följd av riskkapitalavdraget med i BNI. Den för relevanta samhällsekonomiska avkastningen på de extra invester- ingarna som görs i som en följd av riskkapitalavdraget är sannolikt högre än avkastningen på de tillgångar som svenskar avyttrar för att finansiera de högre investeringarna i mindre företag, vilket indikerar att även BNI ökar som en följd av riskkapital- avdraget. 10.2.4Effekter på jämställdhet mellan män och kvinnor Riskkapitalavdraget bedöms till tillfalla män och till tillfalla kvinnor. Bedömningen baseras på statistik från databasen över nyemissioner och tillskott vid bildande av företag. Hur riskkapitalavdragets effekter på invester- ingar och företagsstruktur slår för män och kvinnor har inte varit möjligt att kvantifiera. 10.2.5Effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Förslaget om riskkapitalavdrag kommer att ge upphov till ökade kostnader för . Kommittén uppskattar kostnaderna enligt följande. Det IT-system som behövs för att hantera riskkapitalavdraget uppskattas kosta , varav huvuddelen beräknas hamna på . I denna summa ingår förutom själva IT- systemet även framtagande av blanketter, information samt rutiner för handläggning och kontroll. Underhållskostnaderna för IT- systemet beräknas uppgå till och kost- naderna för granskning och handläggning av yrkade avdrag m.m. kommer uppskattningsvis uppgå till . Utöver detta kan också beräknas tillkomma kostnader för interna utbildningsinsatser på . Externa informations- insatser torde också krävas och uppskattas till . Sammantaget bedömer utredningen att får ett ökat resursbehov med . I detta sammanhang kan också nämnas att om riskkapital- avdraget bedöms som ett statligt stöd enligt , kan det också falla på att lämna årliga rapporter till EU- kommissionen. Enligt de kontrollkrav som gäller ska nämligen myn- digheter som beviljar statligt stöd lämna årliga rapporter över de riskkapitalåtgärder som vidtagits och vilka företag som berörs. För de allmänna förvaltningsdomstolarna gäller att det är mycket svårt att uppskatta den ökade arbetsbelastning som förslaget kommer att medföra. Det är dock ingen tvekan om att riskkapitalavdraget kommer att innebära en ökad måltillströmning och därmed en ökad arbetsbelastning. Som framgår av avsnitt 10.2.2 är det kommitténs uppskattning att riskkapitalavdraget kommer att sökas av cirka 27 000 personer . Frågan är hur många av dessa som kommer att bli föremål för omprövning och överklagande till domstol. Det finns ingen närmare motsvarighet till riskkapitalavdraget i befintligt skatte- system som kan tjäna som vägledning vid en uppskattning av detta. I brist på detta anser kommittén att ledning kan hämtas från de uppgifter som låg till grund för motsvarande beräkningar i Skatte- incitamentsutredningens betänkande (SOU 2009:33). Där gjordes vad gäller skattereduktion på aktieförvärv en jämförelse med andelen överklagade ärenden om skattereduktion (bredband, miljö, ROT-avdrag och hushållsarbete) –2008. Den genom- snittliga andelen överklaganden var för dessa ärenden. Därefter justerade utredningen upp andelen överklaganden till med hänvisning till att förslaget om skattereduktion på aktieförvärv bedömdes vara mer komplext. När det gäller föreliggande förslag om riskkapitalavdrag måste beaktas att också detta på många sätt kräver mer komplicerade avvägningar och bedömningar än de skattereduktioner som Skatte- incitamentsutredningen jämförde med. Förslaget innehåller också villkor om att den enskilde ska vara skattskyldig i för kapitalvinst på andelarna och att vinsten inte får vara undantagen från beskattning i på grund av skatteavtal. Dessa villkor ska vara uppfyllda även efter det att den enskilde har fått riskkapitalavdraget. Ändrade omständigheter i detta avseende ger möjlighet att besluta om att återföra avdraget. En sådan återföring, som sker utan att aktierna har avyttrats, ska förenas med ett anstånd med betalning av den skatt som återför- ingen medför. Antalet sådana fall bedöms dock som litet. Mot bak- grund av de komplicerade reglerna är det rimligt att uppskatta att också riskkapitalavdraget skulle få en överklagandefrekvens på i vart fall . Kommitténs antagande blir därför att av 27 000 ärenden, det vill säga 270 ärenden , blir överklagade till förvaltningsrätt. Styckkostnaden för ett genomsnittligt skattemål i förvaltnings- rätt är , vilket med en ökad måltillströmning om 270 mål innebär en kostnadsökning på cirka 2,8 miljoner kro- nor . För skattemål i förvaltningsrätt är överklagandefrek- till kammarrätt och från kammarrätt överklagas av skattemålen vidare till . Detta innebär en ökning med cirka 105 mål i kammarrätt och med cirka 35 mål i . Styckkostnaden för ett genomsnittligt skattemål i kammarrätt är och i 13 500 kronor.3 Sammanlagt blir de ökade kostnaderna för de allmänna förvalt- ningsdomstolarna . Emissionskrediten är räntebelagd och medför därmed ingen offent- ligfinansiell kostnad under förutsättning att den återbetalas. Kost- nader uppstår först då emissionskrediten inte kan återbetalas, det 3 Se årsredovisning 2010. vill säga vid konkurs, eller, i undantagsfall, vid företagsrekonstruk- tioner. Liksom för riskkapitalavdraget baseras beräkningarna på data från databasen , se avsnitt 10.2.1 för en kort beskrivning av . Det går att koppla ihop data över konkurser med data över nyemissioner, bildandet av företag och arbetsgivaravgifter. Det går att utifrån dessa data se hur stora emissionskrediter företag är berättigade till och hur mycket av emissionskrediterna som inte återbetalas på grund av konkurs. Liksom för riskkapitalavdraget kan en övergång från ovillkorade tillskott och i viss mån villkorade tillskott och lån förutses, se avsnitt 10.2.1. Utifrån data för företag som gick i konkurs 2010 bedöms att emissionskrediter till ett värde av ej kommer att kunna återbetalas. Beräkningarna baseras enbart på tillskott till aktiebolag. Även tillskott till ekonomiska föreningar kan berättiga till emissionskredit. Ekonomiska föreningar bedöms dock inte komma att använda emissionskrediten i någon större omfattning. För att beräkna den offentligfinansiella effekten behöver ovan- stående siffra skrivas upp för att beakta den ovannämnda över- gången från ovillkorade tillskott och i viss mån villkorade tillskott och lån. Slutligen skrivs siffrorna upp års ekono- miska miljö. Sammantaget bedöms emissionskrediter som inte återbetalas uppgå till på lång sikt. Detta utgör också den offentligfinansiella försvagning som för- slaget medför. Den offentligfinansiella effekten bestäms av hur stora anstånd som inte återbetalas. efter att åtgärden införs kommer enbart anstånd som beviljats till företag som också går i konkurs detta år att medföra offentligfinansiella kostnader. kommer det bland de företag som går i konkurs att finnas företag som beviljades anstånd både det första och efter åtgärdens införande. Den offentligfinansiella effekten ökar därför i storlek . Även det tredje året och de närmast följande åren ökar den offentligfinansiella effekten i stor- lek. Den maximala tiden för vilken någon del av anståndet löper är . Vid konkurs förloras därför inga anstånd som är äldre än . stabiliseras därför den offentligfinansiella effekten. De offentligfinansiella effekterna av att införa emissionskrediten redovisas i tabell 10.2. Offentligfinansiell effekt av emissionskrediten, Statens ökade lånebehov till följd av emissionskrediten bestäms av mängden utestående anstånd. Det är svårt att bedöma storleken av denna mängd. I allmänhet har företag som genomför nyemissioner, liksom nybildade företag, ett kapitalbehov. Den relativt förmånliga räntan på anstånden talar därför för att många företag som är berättigade till en emissionskredit skulle vilja utnyttja denna möj- lighet. Å andra sidan är anstånden omgärdade med ett antal villkor, som att företaget inte får lämna utdelning . Detta talar emot att använda anstånden. Som en medelväg kan man tänka sig att företag med stort kapitalbehov i en given situation väljer att utnyttja anståndsmöjligheten, men att betala tillbaka anståndet än för att inte vara bunden av de villkor som omger anstånden. Utifrån tillgängliga data upp- skattats mängden beviljade anstånd till . Som nämnts ovan ökar mängden utestående anstånd efter införandet av åtgärden. Räknat på en genom- snittlig löptid så skulle statens lånebehov öka med när systemet har varit i kraft . Denna skattning rymmer dock en betydande osäkerhet. 10.3.2Effekter för företagen och enskilda Per år genomför knappt 4 000 företag kontanta nyemissioner. Alla nyemissioner berättigar dock inte till emissionskredit, till exempel då nyemissionen tecknas av företag inom samma koncern. Emissions- krediten är förknippad med ett antal villkor som gör att främst företag med kapitalbehov bedöms utnyttja den. Att ett företag genomför en nyemission är en indikation på att företaget har ett kapitalbehov. En del nyemissioner är dock mycket små och kan till exempel bero på att nya ägare köper in sig i företaget via nyemis- sion snarare än att företaget har ett kapitalbehov. Dessa företag är sannolikt inte intresserade av att ta på sig de villkor som gäller för emissionskrediten. En viss övergång från ovillkorade och villkorade tillskott och lån till nyemissioner kan förutses, vilket ökar antal företag som bedöms utnyttja emissionskrediten. Per år bedöms sammantaget 1 000 aktiebolag utnyttja emissionskrediten efter nybildas cirka 45 000 aktiebolag . Dessa företag är också berättigade till emissionskredit, på samma villkor som vid nyemissioner. För att kunna utnyttja emissionskrediten krävs att företaget betalar arbetsgivaravgifter, vilket långtifrån alla nybildade företag gör. Vidare bildas de flesta företag med lägsta möjliga aktiekapital, det vill säga , och skulle därmed vara berättigade till en emissionskredit på maximalt . Många nybildade företag har inget större kapitalbehov och för dessa är ett räntebelagt anstånd inte intressant. Av de nybildade företag med lägsta möjliga aktiekapital som har ett kapitalbehov bedöms de flesta inte söka emissionskrediten. Denna bedömning beror på att emissionskrediten för ett företag med minsta möjliga aktiekapital skulle innebära en så pass liten kredit att det inte bedöms uppväga nackdelarna med de villkor som emissions- krediten är förknippad med. Sammantaget bedöms 3 000 nybildade företag ansöka om emissionskredit . De uppgifter om nyemis- sioner eller tillskjutet kapital vid nybildning som företagen måste lämna i samband med en ansökan om anstånd måste företagen ändå ta fram i andra sammanhang. Att sammanställa en ansökan bedöms ta . Om företaget anlitar en bokförings- och redovisningsbyrå uppgår timkostnaden till enligt Tillväxt- verkets databas . Företagens administrativa kostnader bedöms därför öka med (= 4 000 x 0,5 x 335) till följd av emissionskrediten. Det uppstår i övrigt inga nya uppgiftsskyldigheter för företag och enskilda. 10.3.3Effekter på investeringar, BNP, reallön och sysselsättning Emissionskrediten innebär att den skattemässiga snedvridningen som särskilt drabbar riskfyllda investeringar minskar. Investerarnas privatekonomiska avkastning kommer att i högre grad överens- stämma med den samhällsekonomiska avkastningen. Investeringar med hög samhällsekonomisk avkastning kommer därför att väljas i större utsträckning. Detta innebär att produktiviteten ökar genom en samhällsekonomiskt mera effektiv sammansättning av invester- ingarna. Emissionskrediten innebär därtill en förmån för invester- ingar som finansieras med nytt eget kapital, särskilt i mindre företag. Därmed tenderar emissionskrediten att öka realkapital- stocken, reallönen, BNP och BNI på lång sikt, enligt samma resone- mang som förts om riskkapitalavdraget i avsnitt 10.2.3. Eftersom förmånen även omfattar utländska ägare tenderar effekterna att bli förhållandevis starkare. Sammantaget leder emissionskrediten på lång sikt till både ett effektivare urval av investeringar och en högre kapitalstock i och därmed högre produktivitet, BNP och reallön. Sysselsättningen ökar i den mån den högre reallönen leder till ett högre arbetsutbud. Hur stora effekterna blir på produktivitet, BNP och löner är inte möjligt att kvantifiera. 10.3.4Effekter på jämställdhet mellan män och kvinnor Emissionskrediten ges till företag. Det är därför inte möjligt att ta fram statistik på hur den påverkar mäns och kvinnors ekonomi. 10.3.5Effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Förslaget om emissionskredit kommer att ge upphov till ökade kostnader för . Kommittén uppskattar kostnaderna enligt följande. Det IT-system som måste utvecklas för att hantera emissions- krediten uppskattas kosta . Under- hållskostnaderna för IT-systemet beräknas uppgå till och kostnaderna för granskning och handläggning av yrkade avdrag m.m. kommer uppskattningsvis uppgå till . Utöver detta kan också beräknas tillkomma kostnader för interna utbildningsinsatser på . Externa informationsinsatser torde också krävas och upp- skattas till . Sammantaget bedömer kommittén att får ett ökat resursbehov med 6,2 mil- joner kronor . För de allmänna förvaltningsdomstolarna gäller, precis som för riskkapitalavdraget, att det är mycket svårt att uppskatta den ökade arbetsbelastning som förslaget kommer att medföra. Att förslaget kommer att innebära en viss ökad arbetsbelastning i form av ökad måltillströmning kan man dock utgå ifrån. Kommittén har i avsnitt 10.3.2 gjort uppskattningen att emissions- krediten kommer att sökas av sammanlagt cirka 4 000 företag per Hur många av dessa ansökningar som kommer att bli föremål för omprövning och överklagande är oklart. Eftersom det inte heller här finns någon närmare motsvarighet i befintligt skatte- system som kan tjäna som vägledning vid en uppskattning, utgår kommittén från samma underlag som för riskkapitalavdraget, se avsnitt 10.2.5. För riskkapitalavdraget uppskattas att av ärendena överklagas till förvaltningsrätt. Emissionskrediten skiljer sig från riskkapitalavdraget eftersom den vid prövningen inte innehåller lika stort mått av avvägningar och bedömningar. Emellertid kan också emissionskrediten bli föremål för omprövning och återkallas av om hinder mot anstånd uppkommer. Förslaget har även i ett par fall lämnat utrymme för skönsmässig bedömning i form av rekvisitet speciella skäl och synnerliga skäl. Kommittén har sammantaget stannat för att inte uppskatta överklagandena till lägre andel än för riskkapitalavdraget. Av 4 000 ärenden skulle då , det vill säga 40 ärenden, bli överklagade till för- valtningsrätt. I avsnitt 10.2.5 har styckkostnaden för ett genomsnittligt skattemål i de olika instanserna redovisats, liksom överklagandefrekvensen. Dessa siffror utgör underlag också här och kommittén uppskattar utifrån underlaget att de sammanlagda ökade kostnaderna för de all- männa förvaltningsdomstolarna blir . 10.4Konsekvenser av slopat representationsavdrag Representation är avdragsgill för måltider m.m. och till för övrig representation. Senast tillgängliga data över avdragsgill representation är , då den avdragsgilla representationen uppgick till . var dock taket för avdragsgilla måltider m.m. . När taket 1997 sänktes till beräknades det minska de avdragsgilla utgifterna med . Därmed återstår i avdragsgilla utgifter. Hur mycket den avdragsgilla representationen har ökat är inte lätt att bedöma. Det är rimligt att tänka sig att representationen i kronor räknat utvecklas i ungefär samma takt som nominell BNP. Hur den avdragsgilla representationen utveck- las är däremot svårare att bedöma på grund av taken på 90 respek- tive . Om till exempel all representation slog i taket skulle den avdragsgilla representationen inte öka alls, om antalet representationstillfällen är . Den avdragsgilla representationen kommer därför att öka långsammare än nominell BNP. beräknas nominell BNP öka med . Om ökningen i avdragsgill representation antas vara en fjärdedel så stor som ökningen i BNP så ökar den avdragsgilla representationen . En del av representationen sker i statligt ägda bolag. De minskade representationsavdragen i statliga bolag ökar i och för sig bolagsskatteintäkterna. De höjda bolagsskatteintäkterna från statliga bolag motsvaras dock av lägre vinster i dessa bolag. Eftersom staten äger bolagen motsvarar den lägre vinsten i statliga bolag ett offentlig- finansiellt bortfall för staten. Detta offentligfinansiella bortfall är lika stort som de ökade bolagsskatteintäkterna från statliga bolag. Därför tas enbart ökade bolagsskatteintäkter från icke-statliga bolag med i beräkningarna nedan. Med hänsyn till gjorda justeringar enligt ovan bedöms sammantaget underlaget bli räknat ekonomiska miljö. På underlaget utgår bolagsskatt . Vidare utgår mervärdesskatt. Mervärdesskattesatsen antas vara för restaurangbesök, vilket förmodligen utgör en stor del av representa- tionen. Annan typ av representation, som olika evenemang, är ofta belagd mervärdesskatt, men ibland , till exempel för kulturevenemang. Den genomsnittliga mervärdes- skattesatsen bedöms vara . Skatteeffekten för bolagsskatt och mervärdesskatt beräknas till (= [0,263 + 0,15] x 3,9). De offentliga finanserna bedöms därmed stärkas med till följd av slopat representationsavdrag. Detta gäller såväl införande- året som samtliga följande år. Offentligfinansiell effekt av slopat representationsavdrag, 10.4.2Effekter för företagen och enskilda De administrativa kostnaderna för deklarationsposten Bokförda kostnader som inte ska dras av (vari representationskostnader ingår) uppskattas av till 340 miljoner kronor.4 Den klart största delen av de administrativa kostnaderna för denna post avser representation. Vissa andra kostnader som inte får dras av ingår också i denna post, som gåvor och parkeringsböter. Dessa andra kostnader är dock ickeavdragsgilla i sin helhet. Hanteringen är därför mycket lättare än för representation, där kostnaderna måste delas upp i en del som får dras av och en del som inte får dras av. I de i administrativa kostnader ingår inte kostnaderna för mervärdesskattehantering av representation. Kost- naden kan ställas i relation till de totala administrativa kostnaderna på skatteområdet på . Representationsavdraget utgör således av näringslivets totala administrativa kostnader på skatteområdet, effekterna på mervärdesskatte- hanteringen oräknade. 10.4.3Effekter på investeringar, BNP, reallön och sysselsättning Slopat representationsavdrag leder till en icke försumbar minskning av företagens administrativa kostnader. Sänkta administrativa kost- nader innebär, allt annat lika, att produktiviteten i ekonomin ökar. Ökad produktivitet leder till ökad BNP. Enkelt uttryckt kan sägas att de arbetstimmar som ägnas åt administration i stället kommer att ägnas åt värdeskapande arbete, vilket höjer produktivi- tet och BNP. Höjd produktivitet kommer att leda till högre reallöner. Slopandet av representationsavdraget leder även till något högre skatt för näringsverksamhet, vilket tenderar att minska kapitalstocken, produktiviteten och BNP. Slopat representations- avdrag har alltså två motverkande effekter på BNP, en positiv som följer av minskade administrativa kostnader och en negativ som följer av högre skatt. Det är svårt att bedöma hur stor effekten av högre skatt är och om den är större eller mindre än effekten av lägre administrativa kostnader. 4 Uppgiften är hämtad från databas . Slopat representationsavdrag kommer att minska efterfrågan på restaurangtjänster. Om restaurangnäringen i större utsträckning än andra branscher sysselsätter personer som annars skulle vara arbets- lösa, så kan sysselsättningen påverkas negativt även på lång sikt. Slopat representationsavdrag bedöms dock ha en relativt begränsad effekt på restaurangmarknaden som helhet. Representation utgör endast en mindre del av efterfrågan på restaurangtjänster och huvud- delen av representationen bedöms finnas kvar även efter ett slopat representationsavdrag. 10.4.4Effekter på jämställdhet mellan män och kvinnor Representationsavdraget görs i företag. Det är därför inte möjligt att ta fram statistik på hur det påverkar mäns och kvinnors ekonomi. 10.4.5Effekter för och de allmänna förvaltningsdomstolarna Kommitténs bedömning är att avskaffandet av representations- avdraget inte i någon avgörande omfattning kommer att påverka kostnaderna och arbetsbelastningen för och de all- männa förvaltningsdomstolarna. Några yrkanden om representations- avdrag kommer visserligen inte längre att göras och de kommer därmed inte heller att behöva granskas. Däremot kommer gräns- dragningen mellan vad som utgör andra kostnader i närings- verksamheten och representation fortfarande vara relevant. Om någon förändring i resursbehovet kan förväntas så rör det sig om en minskning. Minskningen bedöms dock som försumbar och har inte varit möjlig att beräkna. 11Författningskommentar till förslaget om riskkapitalavdrag 11.1Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) En ny punkt 14 har lagts till i första stycket. Ändringen innebär att begränsat skattskyldiga är skattskyldiga i inkomstslaget kapital för återförda riskkapitalavdrag. Paragrafen innehåller hänvisningar till bestämmelser om beskatt- ning av ägaren i det överlåtande företaget vid en partiell fission. En ny strecksats har lagts till med anledning av de nya bestämmelserna om riskkapitalavdrag. En ny punkt 8 har lagts till. Av bestämmelsen framgår att riskkapital- avdrag och återföring av sådana avdrag ska räknas till inkomstslaget kapital. Hela 43 kap. är nytt. Kapitlet innehåller bestämmelser om risk- kapitalavdrag. Bestämmelserna har placerats i den allmänna delen om inkomstslaget kapital, efter de grundläggande bestämmelserna (41 kap.) och bestämmelser om vad som ska tas upp och dras av i inkomstslaget (42 kap.). Riskkapitalavdraget kan inte betraktas som en kapitalvinst eller en kapitalförlust, även om det ska anses vara ett Författningskommentar till förslaget om riskkapitalavdrag förtida avdrag för anskaffningsutgiften för andelarna. Det är därför mer lämpligt att bestämmelserna om riskkapitalavdrag finns i lagens avdelning VI, Inkomstslaget kapital, än i avdelning VII, Kapital- vinster och kapitalförluster. I 43 kap. fanns tidigare lättnadsregler i beskattningen av utdel- ning och kapitalvinst på onoterade aktier. Reglerna avskaffades i samband med att reglerna om utdelning och kapitalvinst på andelar i fåmansföretag (se 57 kap.) reformerades 2005.1 Hela 43 kap. upp- hörde då att gälla.