sou · H0B334d2 · 2012-06-05 00:00:00 — Såvitt avser tiden mellan brotten uttalas i förarbetena till påföljdsreform att inte bara tiden mellan brotten, utan också den tid som förflutit sedan den tidigare domen eller den villkorliga fri- givningen måste beaktas. Därutöver anförs att tidens betydelse beror på vilken form av brottslighet som är aktuell. Vid allvarlig brotts- lighet eller brott som normalt begås med relativt långa intervaller, som bokföringsbrott eller skattebrott, anses tidsaspekten vara av mindre betydelse än vid andra brott.13 Vid bedömningen av huruvida ett förverkande framstår som oskäligt bör enligt förarbetena bl.a. sådana s.k. billighetsskäl som anges i 29 kap. 5 § BrB kunna beaktas.14 Ett annat exempel kan vara att brotten framstår som så olikartade och väsensskilda att ett för- verkande inte ter sig som rimligt.15 I propositionen till påföljdsreform påpekades att för- verkandeinstitutet i praktiken till stor del fungerar som en särskild reglering av återfallets betydelse vid ny brottslighet, men att man måste ha i minnet att förverkandet i princip är en reaktion på att någon har brutit mot de villkor som var förenade med den villkor- liga frigivningen och att det i princip avser ändrade verkställighets- villkor beträffande den första domen. Mot den bakgrunden ansågs det finnas mindre anledning att vara restriktiv beträffande förverk- ande än när det gäller en skärpt straffmätning på grund av återfall (enligt 29 kap. 4 § BrB, se avsnitt 4.3.3 nedan).16 Denna uppfattning delades i förarbetena till reform, där det framhölls att förverkande av villkorligt medgiven frihet är en lämplig åtgärd när det gäller att möta ny brottslighet efter ett tidigare fängelsestraff. Förverkande ansågs ha fördelar i förhållande till den allmänna åter- fallsskärpningen i 29 kap. 4 § BrB, bl.a. då det redan från början är klart både hur mycket den dömde riskerar i återfallsskärpning om han eller hon på nytt begår brott och skärpningen gäller. Mot denna bakgrund gjordes bedömningen att återfall i brott i första hand ska beaktas genom förverkande av villkorligt medgiven frihet.17 1987/88:120 s. 110. billighetsskälen, se avsnitt 4.3.2 nedan och kap. 17. 1997/98:96 s. 138. 1987/88:120 s. 55. 1997/98:96 s. 138. I vad mån villkorligt medgiven frihet ska förklaras förverkad när ett nytt brott begåtts under prövotid för villkorlig frigivning från två olika fängelsestraff ska enligt rättsfallet NJA 1997 s. 842 be- dömas utifrån de kriterier som i allmänhet gäller för prövningen av frågor om förverkande. Att förklara villkorligt medgiven frihet helt förverkad med avseende på båda reststraffen kan enligt inte föranleda någon erinran från principiell synpunkt. Om det uppkommer fråga om att förklara villkorligt medgiven frihet förverkad, att besluta om varning eller övervakning av den dömde efter det att av prövotiden har förflutit eller att vidta åtgärd för att den dömde ska underkasta sig vård eller behandling eller om den dömde har undandragit sig övervakning, får övervakningsnämnden enligt 26 kap. 22 § BrB besluta att den dömde på lämpligt sätt ska omhändertas i avvaktan på vidare för- ordnande. Den som omhändertas får inte hållas kvar längre än . Om det finns synnerliga skäl får det meddelas nytt beslut om att han eller hon ska vara omhändertagen i ytterligare högst . Beslutet om omhändertagande går enligt 37 kap. 10 § BrB i omedelbar verkställighet om inte annat beslutas. Allmänt om villkorlig dom Villkorlig dom innebär att den dömde under en prövotid ska visa skötsamhet samt efter förmåga försöka försörja sig och betala eventuellt skadestånd i anledning av brottet. Prövotiden för den villkorliga domen räknas från den dag då rättens avgörande såvitt avser påföljd för brottet vinner laga kraft mot den dömde, antingen genom att tiden för överklagande löper ut utan att domen överklagas eller genom att den dömde lämnar nöjd- förklaring, dvs. en förklaring om att han eller hon är nöjd med domen såvitt avser påföljden. Om den dömde önskar att prövotiden ska börja löpa direkt, kan han eller hon alltså lämna nöjdförklaring. Formerna för nöjdförklaring regleras i 38 kap. 1 § BrB och 1 kap. 1 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder. Av dessa bestämmelser framgår bl.a. att nöjdförklaringen ska lämnas inför den domstol som har meddelat domen eller inför Kriminal- vården. Villkorlig dom kan förenas med dagsböter, högst 200 stycken. Rätten kan föreskriva att den dömde ska för- söka fullgöra skadeståndsskyldighet som har dömts ut med anled- ning av brottet eller att han eller hon ska biträda den som åsamkats skada genom brottet med arbete som syftar till att avhjälpa eller begränsa skadan eller som annars framstår som lämpligt med hän- syn till brottet och skadan. En föreskrift av sistnämnda slag kräver att den skadelidande samtycker till åtgärden. Föreskrifter av nu nämnda slag torde förekomma mycket sällan.18 Villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst Den villkorliga domens innehåll kan skärpas genom att den förenas med en föreskrift om samhällstjänst. Samhällstjänst innebär skyldig- het för den dömde att utföra oavlönat arbete , lägst 40 och högst . En förutsättning för samhällstjänst är dock att den tilltalade samtycker till en sådan föreskrift och att föreskrif- ten bedöms lämplig med hänsyn till den tilltalades person och öv- riga omständigheter. När rätten meddelar en föreskrift om samhälls- tjänst ska den ange i domslutet hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse hade valts som påföljd. Samhällstjänsten utgör inte någon egen påföljd, utan är en del av den villkorliga domen. Regleringen om samhällstjänst beskrivs närmare i avsnitt 4.2.6. Även om skyldighet att fullgöra samhällstjänst kan utgöra skäl att avstå från att förena en villkorlig dom med dagsböter, finns det inte något formellt hinder mot att kombinera villkorlig dom med såväl böter som en föreskrift om samhällstjänst. Påföljdskombi- nationen är dock mycket ovanlig. Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom eller henne en- ligt den villkorliga domen – dvs. iakttar skötsamhet och fullgör be- slutade föreskrifter – får domstolen enligt 27 kap. 6 § BrB på talan av åklagare 1.besluta att varning ska meddelas den dömde, 2.meddela föreskrift om skadeståndsskyldighet eller biträde åt den skadelidande med arbete, eller 18 anför i boken påföljd för brott, 1 uppl., 2008, s. 87, att bestämmelsen närmast har drag av att vara obsolet. 3.undanröja den villkorliga domen och bestämma annan påföljd för brottet. Ett sådant beslut måste meddelas före prövotidens utgång Om den villkorliga domen undanröjs, ska domstolen när den bestämmer ny påföljd för brottet ta skälig hänsyn till böter som har dömts ut tillsammans med den villkorliga domen och till vad den dömde har undergått till följd av en eventuell föreskrift om sam- hällstjänst. Vid undanröjande av en villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst ska rätten, om påföljden bestäms till fängelse, när fängelsestraffets längd bestäms beakta det alternativa fängelse- straff som angetts i domen. Den som begår nya brott åsidosätter det till villkorlig dom kopplade kravet på skötsamhet. Ovanstående be- stämmelse är därmed formellt tillämplig även vid återfall i brott. I praktiken tillämpas den dock inte då. I återfallssituationer åtalas den dömde normalt för den nya brottsligheten, vilket innebär att de särskilda bestämmelserna om sammanträffande i brott i 34 kap. blir tillämpliga. Denna reglering, som beskrivs närmare i avsnitt 4.5, innebär att rätten kan besluta att den tidigare utdömda villkorliga domen ska omfatta även den nya brottsligheten, döma särskilt till påföljd för den nya brottsligheten eller undanröja den tidigare ut- dömda villkorliga domen och för den samlade brottsligheten döma till påföljd av annan art. I de båda förstnämnda fallen kan rätten även besluta om åtgärder enligt 27 kap. 6 § BrB, se ovan, eller förlänga prövotiden till . Skyddstillsyn innebär kriminalvård i frihet. Påföljden pågår under en prövotid som löper från den dag då domen börjar verk- ställas. En skyddstillsyn ska enligt 28 kap. 5 § BrB vara förenad med övervakning som påbörjas direkt för domen. Rätten kan dock besluta att övervakningen ska anstå till dess att domen har vunnit laga kraft mot den dömde. Om domen överklagas kan högre rätt besluta att vidare verkställighet inte får ske. Som regel pågår övervakningen . Det finns dock möjlighet för övervakningsnämnden att besluta om förlängd över- vakningstid om det behövs för att den dömde ska stå under över- vakning till dess att en föreskrift om samhällstjänst som skydds- tillsynen har förenats med har fullgjorts. Övervakningstiden kan också förlängas om den dömde missköter sina åligganden till följd av domen på skyddstillsyn. Om skyddstillsynen har förenats med en särskild behandlingsplan, s.k. kontraktsvård, får rätten i domen besluta om längre övervakningstid än , dock inte längre än vad som behövs för att behandlingen ska kunna slutföras. Under alla förhållanden får övervakningstiden inte pågå längre än till prövotidens utgång. Rätten får förena en dom på skyddstillsyn med särskilda före- skrifter motsvarande de som övervakningsnämnd kan besluta om efter villkorlig frigivning från ett fängelsestraff (se avsnitt 4.2.3 ovan). Sådana särskilda föreskrifter får enligt 26 kap. 15 § BrB avse 1.vistelseort eller bostad , högst åt gången, 2.arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet eller utbildning, 3.läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling i eller utanför sjukhus eller annan dylik inrättning. Om rätten meddelar föreskrift enligt tredje punkten får den sam- tidigt förskriva att den dömde ska vara skyldig att lämna blod-, urin-, utandnings-, saliv-, svett- eller hårprov för kontroll av att han eller hon inte är påverkad av bl.a. alkohol eller andra beroendefram- kallande medel. På samma sätt som vid villkorlig dom kan rätten föreskriva att den dömde ska försöka fullgöra skadestånds- skyldighet som har dömts ut med anledning av brottet eller att han eller hon ska biträda den som åsamkats skada genom brottet med arbete som syftar till att avhjälpa eller begränsa skadan eller som annars framstår som lämpligt med hänsyn till brottet och skadan. En föreskrift av sistnämnda slag kräver att den skadelidande sam- tycker till åtgärden. Sådana föreskrifter torde förekomma mycket sällan.19 19 anför i boken påföljd för brott, 1 uppl., 2008, s. 87, att bestämmelsen närmast har drag av att vara obsolet. Skyddstillsyn får enligt 28 kap. 2 § BrB förenas med högst 200 dagsböter, oavsett om böter ingår i straffskalan för brottet eller inte, och enligt 28 kap. 3 § BrB med fängelse i lägst och högst . Förutsättningarna för att förena skyddstillsyn med böter eller fängelse redovisas närmare i avsnitt 4.4.2 nedan. Skyddstillsyn med föreskrift om samhällstjänst Innehållet i en skyddstillsyn kan enligt 28 kap. 2 a § BrB skärpas genom att den förenas med en föreskrift om samhällstjänst. Sam- hällstjänst innebär skyldighet att utföra oavlönat arbete , lägst 40 och högst . En förutsättning för samhälls- tjänst är att den tilltalade samtycker till en sådan föreskrift och att föreskriften bedöms lämplig med hänsyn till den tilltalades person och övriga omständigheter. När rätten meddelar en föreskrift om samhällstjänst ska den ange i domslutet hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse hade valts som påföljd. Samhälls- tjänsten utgör inte någon egen påföljd, utan är en del av skyddstill- synen. Regleringen om samhällstjänst beskrivs närmare i avsnitt 4.2.6. Det finns inte något formellt hinder mot att förena en skydds- tillsyn med såväl böter som en föreskrift om samhällstjänst. I praktiken är dock påföljdskombinationen mycket ovanlig. Skyddstillsyn med föreskrift om kontraktsvård En skyddstillsyn kan enligt 30 kap. 9 § andra stycket 3 BrB förenas med en föreskrift om skyldighet att genomgå behandling för miss- bruk av beroendeframkallande medel eller något annat särskilt för- hållande som kräver vård och behandling enligt en för den dömde uppgjord plan, s.k. kontraktsvård. En sådan föreskrift förutsätter att missbruket eller det andra förhållande som kräver behandling i väsentlig grad har bidragit till att brottet har begåtts, att den till- talade förklarar sig villig att genomgå behandling enligt planen och att behandlingen kan anordnas i samband med verkställigheten av skyddstillsynen. Om den planerade behandlingen är av avgörande betydelse för att rätten ska döma till skyddstillsyn, ska det enligt 28 kap. 6 a § BrB i domslutet anges hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse hade valts som påföljd. Man brukar då tala om s.k. äkta kontraktsvård, till skillnad från oäkta kontraktsvård då skydds- tillsynen endast förenas med en föreskrift om att följa behandlings- planen. Det förhållandet att den behandling som en kontraktsvård inne- fattar ska kunna anordnas i direkt anslutning till verkställigheten av skyddstillsynen innebär att den som ansvarar för vården måste ha åtagit sig att ta emot den dömde. Dessutom måste i den tilltalades hemkommun ha åtagit sig att svara för en del av kost- naderna för kontraktsvården. Detta sker genom att lämnar en ansvarsförbindelse för den aktuella tiden. Kostnads- ansvaret för kontraktsvården fördelas mellan Kriminalvården och i den tilltalades hemkommun på så sätt att Kriminal- vården ansvarar för kostnaderna fram till den tidpunkt då den dömde skulle ha blivit villkorligt frigiven om han eller hon hade av- tjänat det alternativa fängelsestraff som angetts i domslutet, medan ansvarar för de kostnader som uppstår därefter. Se närmare om kostnadsansvaret vid kontraktsvård i kapitel 14. Det är formellt möjligt att förena en skyddstillsyn med både böter och kontraktsvård. I praxis är dock påföljdskombinationen mycket ovanlig. har i rättsfallet NJA 1994 s. 106 uttalat att kombinationen kontraktsvård och böter i regel inte fram- står som lämplig. Om det alternativa fängelsestraffet är relativt kort bör påföljdskombinationen enligt över huvud taget inte komma i fråga. Kriminalvården ansvarar för övervakningen av den som dömts till skyddstillsyn. En särskild övervakare utses åt den dömde, antingen i domen eller av Kriminalvården sedan verkställigheten inletts. Övervakaren kan vara en tjänsteman vid eller någon annan för uppdraget lämplig person, s.k. lekmannaövervakare. gäller samma bestämmelser som vid övervakning efter villkorlig frigivning från ett fängelsestraff (se 28 kap. 6 § och 26 kap. 12–17 §§ BrB). Det innebär att den dömde ska hålla över- vakaren underrättad om sin bostad, sin arbetsanställning och andra förhållanden som är av betydelse för övervakningen. Den dömde ska inställa sig hos övervakaren när han eller hon blir kallad dit och även i övrigt hålla kontakt med övervakaren på det sätt som över- vakaren anvisar. Utöver de föreskrifter som meddelas av rätten i brottmålsdomen får övervakningsnämnden meddela särskilda föreskrifter om vad som ska gälla för övervakningen. Sådana föreskrifter får innehålla uppgifter om på vilket sätt och i vilken omfattning den dömde ska hålla kontakt med övervakaren eller Kriminalvården. Vidare får det föreskrivas skyldighet för den frigivne att underrätta övervakaren eller Kriminalvården om att han eller hon har uteblivit från arbets- plats, skola eller annan verksamhet eller inrättning (26 kap. 15 § fjärde stycket BrB). får också, om det finns behov av det, ändra eller upphäva sådana föreskrifter som rätten har meddelat om vistelseort eller bostad, arbetsanställning, annan förvärvsverksam- het eller utbildning, vård eller behandling, skyldighet att lämna prov för kontroll av att den dömde inte är påverkad av bl.a. alkohol eller andra beroendeframkallande medel samt skyldighet att försöka full- göra skadeståndsskyldighet eller att biträda den skadelidande med arbete eller meddela egna sådana föreskrifter (26 kap. 15 § första– tredje styckena och 28 kap. 6 § BrB). Verkställigheten regleras närmare i förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder (FriF). När övervakningen påbörjas ska Kriminalvården enligt 5 kap. 3 § tredje stycket FrivF tillsammans med övervakaren och den dömde upprätta en plan för övervakningen, s.k. verkställighetsplan. De närmare riktlinjerna för upprättandet av verkställighetsplanen fram- går av Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om verk- ställighet av frivårdspåföljder (KVFS 2011:5). Där anges att verk- ställighetsplanen ska vara baserad på en riskbedömning och en behovsbedömning. Vid riskbedömningen ska identifieras vilka risker som finns utifrån en kartläggning av de faktorer som har starkast samband med risken för återfall i brott eller misskötsamhet. Vid behovsbedömningen ska identifieras vilka åtgärder som kan under- lätta den dömdes anpassning i samhället. Verkställighetsinnehållet ska preciseras i konkreta åtgärder i verkställighetsplanen. Åtgärderna ska vid behov planeras och utformas i samverkan med berörda myndigheter. Förutsättningarna att genomföra planerade åtgärder ska beaktas och åtgärderna ska vara tidsatta och uppföljningsbara. ska Kriminalvården enligt 26 kap. 14 § andra stycket BrB genom tillsyn och förmedling av stöd och hjälp verka för att den dömde inte återfaller i brott och för att hans eller hennes anpassning i samhället även i övrigt främjas. I anledning härav ska Kriminalvården enligt 5 kap. 3 § andra stycket FrivF sär- skilt uppmärksamma den dömdes behov av att delta i särskilt anord- nad verksamhet som syftar till att motverka brott eller missbruk, s.k. programverksamhet. Kriminalvården erbjuder ett antal sådana program som riktar sig till olika målgrupper; program för dömda med kriminella värderingar, program för dömda som miss- brukar alkohol eller droger, program för personer som dömts för våldsbrott och program för personer som dömts för sexualbrott. Programmen beskrivs närmare i bilaga 7. Om domstolen eller över- vakningsnämnden har meddelat en föreskrift om vård eller behand- ling, är den dömde skyldig att delta i det program som bedöms vara adekvat för honom eller henne. Om det inte finns någon sådan före- skrift kan den dömde motiveras att delta i sådan verksamhet på fri- villig väg. Om den dömde inte iakttar vad som åligger honom eller henne till följd av domen på skyddstillsyn, har enligt 28 kap. 7 § BrB över- vakningsnämnden möjlighet att besluta om varning eller om att övervakning ska pågå efter det att av prövo- tiden har förflutit, dock längst till prövotidens utgång. Om den dömde allvarligt åsidosätter sina åligganden och det kan antas att de åtgärder som övervakningsnämnden kan vidta blir utan verkan, ska nämnden enligt 28 kap. 8 § BrB vända sig till åklagare och begära att denne ska föra talan vid domstol om att skyddstill- synen ska undanröjas. Om skyddstillsynen har förenats med kon- traktsvård har åklagaren möjlighet att väcka talan om undanröjande även utan sådan begäran från övervakningsnämnden. Om skyddstillsynen undanröjs, ska rätten bestämma annan på- följd för brottet. När den nya påföljden bestäms ska rätten ta skälig hänsyn till vad den dömde har undergått till följd av domen på skyddstillsyn samt till böter eller fängelse som har dömts ut till- sammans med skyddstillsynen. Om påföljden bestäms till fängelse och det i domen har angetts ett alternativt fängelsestraff, vilket ska göras när skyddstillsynen förenas med samhällstjänst eller s.k. äkta kontraktsvård, ska rätten beakta detta när fängelsestraffets längd bestäms. Den som begår nya brott åsidosätter det till skyddstillsyn kopplade kravet på skötsamhet. Ovanstående bestäm- melser är därmed formellt tillämpliga även vid återfall i brott. tiken tillämpas de dock inte då. Om den dömde återfaller i brott för skyddstillsyn och döms för den brottslig- heten blir särskilda bestämmelser om sammanträffande av brott i 34 kap. BrB tillämpliga. Denna reglering, som beskrivs närmare i avsnitt 4.5, innebär att rätten kan besluta att den tidigare utdömda skyddstillsynen ska omfatta även den nya brottsligheten, döma till en särskild påföljd för den nya brottsligheten eller undanröja den tidigare utdömda skyddstillsynen och döma till en påföljd av annan art. Som framgår av avsnitt 4.2.4 och 4.2.5 kan innehållet i en villkorlig dom eller en skyddstillsyn skärpas genom att påföljden förenas med en föreskrift om samhällstjänst. En sådan föreskrift den tilltalade åläggs att utföra oavlönat arbete under minst 40 och högst . När rätten meddelar en föreskrift om samhällstjänst ska den sam- tidigt ange i domslutet hur långt fängelsestraff som skulle ha dömts ut om fängelse i stället hade valts som påföljd. Enligt förarbetena till bestämmelserna om samhällstjänst ska en utgångspunkt vara att en månads fängelse ska leda till 40 timmars samhällstjänst och att varje ytterligare månads fängelse ska föranleda ett påslag med 20 timmars samhällstjänst.20 När dessa uttalanden gjordes var det endast skyddstillsyn som kunde förenas med föreskrift om samhällstjänst. Det förhållandet att villkorlig dom i sig får anses vara en mindre ingripande påföljd än skyddstillsyn har i praxis fått till följd att en månads fängelse har ansetts motsvara villkorlig dom i förening med 50 timmars samhällstjänst.21 Även om lagstiftaren avsett att även andra förhållande skulle kunna få betydelse, så har i praxis antalet timmar samhällstjänst kommit att bestämmas så gott som uteslutande efter det alternativa fängelse- straffets längd. I doktrinen har följande skala angetts som riktlinje för bestämmandet av antalet timmar samhällstjänst:22 1997/98:96 s. 90. 21Se bl.a. rättsfallen NJA 2000 s 116 och 2000 s. 256. 22Borgeke, Att bestämma påföljd för brott, 1uppl., 2008, s. 326 och 365. Gällande rätt SOU 2012:34 En förutsättning för att en villkorlig dom eller en skyddstillsyn ska kunna förenas med en föreskrift om samhällstjänst är att den till- talade samtycker till det. Dessutom ska en sådan föreskrift vara lämp- lig med hänsyn till den tilltalades person och övriga omständigheter. Lämplighetskravet innebär att domstolen måste göra en bedömning av om den tilltalade har möjlighet att utföra samhällstjänstarbete. Enligt förarbetena bör inte det förhållandet att den tilltalade har miss- bruksproblem diskvalificera honom eller henne från att dömas till en påföljd som innefattar samhällstjänst, utan en bedöm- ning ska göras utifrån samtliga relevanta förhållanden i det enskilda fallet. Vid mer allvarligt missbruk anses det dock vara lämpligt att i stället välja ett mer behandlingsinriktat påföljdsalternativ, såsom kontraktsvård, särskilt om missbruket är pågående.23 Av 3 kap. FrivF framgår att Kriminalvården ansvarar för verkstäl- ligheten av en föreskrift om samhällstjänst. Detta gäller oavsett om det är villkorlig dom eller skyddstillsyn som har förenats med sam- hällstjänst. När verkställigheten av den villkorliga domen eller skyddstill- synen inleds upprättar Kriminalvården en arbetsplan för samhälls- tjänsten. Av planen ska framgå var arbetet ska utföras, vilka arbets- 1997/98:96 s. 100. tider som ska gälla, det minsta och högsta antalet timmar som den dömde får tillgodogöra sig eller månad och övriga före- skrifter som är nödvändiga för verkställigheten. Kriminalvården ska genom besök på arbetsplatsen eller på annat lämpligt sätt kon- trollera att arbetsplanen följs. Av Kriminalvårdens föreskrifter och allmänna råd om verk- ställighet av frivårdspåföljder (KVFS 2011:5) framgår att samhälls- tjänst ska påbörjas efter det att domen blivit verkställbar mot den dömde, som huvudregel . När domen är verkställbar kallas den dömde till möte med Kriminal- vården för planering av samhällstjänstarbetet. Samhällstjänsten ska utföras på den dömdes fritid. Den får inte utföras i form av sådana uppgifter som den dömde ändå skulle ha utfört som medlem i en förening eller annan organisation. Avvecklingstiden, dvs. den tid inom vilken samhällstjänsten ska fullgöras, ska normalt vara pro- portionell till det alternativa fängelsestraff som angetts i domen.