sou · H0B327 · 2012-04-16 00:00:00 — Försvarsmakten tillhandahåller den infrastruktur som behövs för att verket ska kunna utöva flyg- trafiktjänst för militär luftfart.7 Försvarsmakten har för sin verksamhet under grundberedskap behov av ett antal flygplatser utöver dem som myndigheten driver. Dessa kan vara statligt ägda, privata eller kommunala. Särskilda pro- duktionsavtal upprättas i dessa fall med respektive flygplats.8 Exem- pel på sådana flygplatser är och , som båda drivs av Swedavia. Luftfartsstyrelsen konstaterade i sin rapport till infra- strukturen – en nödvändig förutsättning för konkurrens inom flyg- trafiktjänsten (rapport 2007:08) att Totalförsvarets behov av andra flygplatser än de Försvarsmakten driver behövde identifieras. Luft- fartsstyrelsen ansåg vidare att Totalförsvarets kravbild på flyg- trafiktjänsten vid dessa flygplatser under olika beredskapsgrader särskilt borde belysas.9 Några sådana åtgärder har dock inte vid- tagits. 5Luftfartsstyrelsens rapport till infrastrukturen – en nödvändig förutsättning för kon- kurrens inom flygtrafiktjänsten (rapport 2007:08), s. 33. 6Enligt beslut i budgetpropositionen (prop. 211/12:1 utg.omr 2) kommer Forti- fikationsverkets fastigheter och verksamhet att fördelas till andra aktörer och när omstruk- tureringen är genomförd läggs myndigheten ned. En särskild utredare har tillsatts av rege- ringen för att svara på frågan om hur de fastigheter som förvaltas av Fortifikations- verket ska förvaltas samt vilka fastigheter som inte längre bör ägas av staten. 7Luftfartsstyrelsens rapport till infrastrukturen – en nödvändig förutsättning för kon- kurrens inom flygtrafiktjänsten (rapport 2007:08), s. 34. 8Ibid, s. 34. 9Ibid, s. 35. Flygtrafiktjänstens direkta militära funktion Flygtrafiktjänstens primära syfte är att upprätthålla separationen mellan luftfartyg, men även att säkerställa att nödvändig och korrekt information finns tillgänglig för planering och genomförande av flygningar. Det gäller oaktat huruvida det enskilda luftfartyget är civilt eller militärt. Militära luftfartyg har hög prioritet i luft- rummet och ska normalt sett med kort varsel kunna vinna före- träde framför civil trafik. Det är betydelsefullt bl.a. för Försvars- maktens möjligheter att hävda suveränitet vid eventuella kränkningar av luftrummet. Integreringen av flygtrafiktjänsten för civil och militär luftfart innebär att Försvarsmakten, som ovan antytts, inte disponerar över några egna resurser för flygtrafiktjänst. Myndigheten är således be- roende av att den civila flygtrafiktjänsten kan hantera militär luft- fart i den omfattning det är nödvändigt. Försvarsmaktens behov av flygtrafiktjänster gäller oavsett bered- skapsgrad. Även vid höjd beredskap och krig behåller Transport- styrelsen och sina respektive ansvarsområden. I egenskap av flygplatshavare avtalar Försvarsmakten med Luft- fartsverket om lokal flygtrafiktjänst vid de militära flygplatserna. Även den lokala flygtrafiktjänsten vid de civila flygplatserna be- höver ha kapacitet att hantera militär luftfart i viss omfattning. Det är nödvändigt för att t.ex. säkerställa att militära luftfartyg bereds möjlighet till en snabb och säker passage genom det kontrollerade luftrummet i anslutning till den ifrågavarande flygplatsen. Den lokala flygtrafiktjänsten är också nödvändig för Försvarsmaktens möjligheter att ombasera och tillfälligt upprätta flygplatsverksam- het vid civila flygplatser. Flygtrafiktjänsten har således en direkt funktion för militär luft- fart, vilket också ligger i innebörden av begreppet civil-militärt integrerad flygtrafiktjänst. Den direkta militära funktionen under- stryker betydelsen av att verksamheten bedrivs i enlighet med en kravbild som motsvarar de militära behoven. Det innebär också att flygtrafiktjänstleverantören måste inneha en kompetens som mot- svarar dessa behov. Flygtrafiktjänstens indirekta militära funktion Försvarsmakten är beroende av flygledare med särskild militär kompetens för bemanningen av vissa flygledarbefattningar i insats- organisationen. Dessa flygledare är reservofficerare i Försvars- makten, men huvudsakligen verksamma som flygledare inom . Den ordinarie anställningen inom Luftfarts- verket möjliggör upprätthållandet av kompetens inom fackområdet. Vid exempelvis övningar eller en insats internationellt kallas dessa flygledare in för tjänstgöring i Försvarsmakten. har i avtal åtagit sig att bevilja tjänstledighet för dessa medarbetare. I dessa fall räknas flygledarna också till Försvarsmaktens organisa- tion. För den faktiska verksamhetsutövningen lånas reservoffi- cerarna/flygledarna emellertid ut av Försvarsmakten till Luftfarts- verket. Detta omständliga förfarande är nödvändigt för att flyg- ledarna i tjänsteutövningen ska omfattas av de godkända regelverk och rutiner som gäller för . Syftet är att inte bryta den flygsäkerhetskritiska ansvarskedjan mellan flygledare och verket som formell utövare. Den flygtrafikledning som bedrivs genom Försvarsmakten sker således formellt sett genom försorg, dvs. enligt verkets drifthandbok och på verkets ansvar. Flygtrafiktjänstens indirekta militära funktion utgörs således av upprätthållandet av personal och kompetens för bemanningen av Försvarsmaktens insatsorganisation. I detta avseende är Försvars- makten beroende av som enskild aktör; dels eftersom de ifrågavarande reservofficerarna är anställda av verket, dels eftersom verket bär flygsäkerhetsansvaret för den flygtrafik- tjänst som bedrivs i Försvarsmaktens regi. 4.2.4Luftfartsverkets roll för den militära dimensionen av flygtrafiktjänsten har enligt instruktionen i huvuduppgift att till- handahålla en säker, effektiv och miljöanpassad flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart. tillhandahåller med ensamrätt flygtrafiktjänst i det yttäckande kontrollerade luftrummet. Verket är också leveran- tör av lokala flygtrafiktjänster vid Försvarsmaktens flygplatser och svarar för bemanningen av flygledarbefattningar i insatsorganisa- tionen samt driften av flygtrafiktjänst i Försvarsmaktens regi. Därutöver är en betydelsefull kompetensbärare av Försvarsmaktens behov och de särskilda förutsättningar som präglar militär luftfart. har Försvarsmaktens perspektiv i flygtrafiktjänsten kom- mit till uttryck genom att en företrädare för myndigheten varit ledamot i . anförde bl.a. att: man på organisatorisk väg måste tillförsäkra chefen för flygvapnet ett rimligt inflytande på de principiella avgöranden och prioriteringar, som har direkt eller indirekt inverkan på flygvapnets tjänstbarhet, övningsmöjligheter, ekonomiska planering och övriga förhållanden för vilka chefen för flygvapnet instruktionsenligt har ansvar.10 Denna ordning frångicks emellertid och Försvars- makten har numera ingen representant i . 4.2.5Luftfartsverkets samverkan med Försvarsmakten ska enligt instruktionen upprätta avtal med Försvars- makten om drift och utveckling av flygtrafiktjänster som rör mili- tär luftfart samt utbildning av flygledare för be- hov.11 För detta ändamål har ett ramavtal slutits mellan myndig- heterna.12 Avtalet omfattar bl.a. produktion av flygtrafiktjänster för Försvarsmaktens behov, inbegripande såväl förbandsproduktion som insatsorganisationens verksamhet i under samtliga beredskapsskeden. Avtalet omfattar även den infrastruktur, tjänster och produkter som Försvarsmakten tillhandahåller för Luftfarts- verkets verksamhet. åtaganden enligt ramavtalet är bl.a. att tillgodo- se Försvarsmaktens krav på flygtrafiktjänstens kapacitet och kvali- tet, säkerställa flygtrafiktjänstkompetens för Försvarsmaktens natio- nella behov samt ställa personal till förfogande för medverkan i flygtrafiktjänstrelaterade uppdrag inom Försvarsmakten. Luftfarts- verkets tjänster för Försvarsmakten finansieras genom avgifter överenskomna i avtalet. Vid sidan av ramavtalet finns ett antal bi- 10Flygtrafikledning 1980 – system och organisation (Ds K 1971:2), s. 426. 114 § förordningen (2010:184) med instruktion för . 12Ramavtal mellan och Försvarsmakten om flygtrafiktjänst, daterat . avtal rörande ekonomi, verksamhet, infrastruktur samt personal och utbildning. Transportstyrelsen har föreskriftsrätt avseende flygtrafiktjänsten. Föreskrifterna ska i förekommande fall meddelas efter samråd med Försvarsmakten.13 Transportstyrelsen ska också samråda med För- svarsmakten i frågor som rör bl.a. krav och omfattning av kon- trollerat luftrum, flygvägar samt navigationshjälpmedel och andra anläggningar.14 Utöver detta ska Transportstyrelsen också upprätta avtal med Försvarsmakten i fråga om den praktiska tillämpningen av myndig- hetsansvaret för flygtrafiktjänst som berör militär luftfart.15 Av avtalet16 följer bl.a. att Transportstyrelsen i sin verksamhet gente- mot utövare av flygtrafiktjänst ska hantera de krav som genereras av Försvarsmaktens verksamhet avseende flygtrafiktjänst för mili- tär luftfart och som är överenskomna med Försvarsmakten. Trans- portstyrelsen ska också inhämta samråd från Försvarsmakten före utnämning av utövare av flygtrafiktjänst. Eftersom Transportstyrelsen har myndighetsansvaret för flyg- trafiktjänsten och därmed företräder i en rad internationella fora med koppling till området, ska styrelsen enligt avtalet också beakta Försvarsmaktens särskilda behov i denna verksamhet. Försvarsmaktens krav på flygtrafiktjänsten har tillställts Trans- portstyrelsen i en promemoria.17 Försvarsmakten ska bl.a. kunna nyttja hela det svenska luftrummet och militära flygföretag ska ha prioritet. Vidare ska samtliga utövare av flygtrafiktjänst inom kunna hantera militär luftfart. De ska också kunna tillhandahålla flygtrafiktjänst för militär luftfart enligt Försvarsmaktens krav. Försvarsmaktens krav omsätts av Transportstyrelsen i före- skrifter i (). Från gäller Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om flygtrafikledningstjänst (TSFS 2012:6). Tillämpningsområdet för dessa föreskrifter är när flygtrafikledningstjänst utövas för civil 1310 § 1 stycket luftfartsförordningen (2010:770). 1415 § luftfartsförordningen (2010:770). 156 § 2 stycket förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. 16Avtal mellan Transportstyrelsen och Försvarsmakten avseende flygtrafiktjänst, daterat den 17Försvarsmaktens krav på flygtrafiktjänst till Transportstyrelsen (dnr 02 805:52543), daterad . och militär luftfart. Föreskriften gäller för alla utövare av flygtrafik- ledningstjänst i svenskt luftrum. Kostnaderna för flygtrafiktjänst för civil luftfart finansieras i allt väsentligt genom avgifter från luftrummets användare. Grunderna för finansieringen av flygtrafiktjänsten regleras i förordning (EG) nr 1794/2006 om ett gemensamt avgiftssystem för flygtrafik- tjänster. Figuren nedan representerar en illustration av luftrummet i an- slutning till och ovanför en flygplats, samt flygtrafiklednings- tjänsten inom detta luftrum. Okontrollerat luftrum med flyginformationstjänst. Yttäckande kontrollområde (YKL) - flygkontrolltjänst Trafik som stiger till, flyger på eller lämnar sin marschhöjd. Terminalområde (TMA) - flygkontrolltjänst Främst stigande sjunkande trafik (CTR) - flygplatskontrolltjänst Främst flygplatstrafik (start/Landning) Flygplats med flygplatskontrolltjänst (TWR) Se även stycke 3.2.3: Indelning av luftrummet Flygtrafikledningstjänster vid flygplatser kan tillhandahållas i ett luftrumsblock som ingår i både undervägs- och terminalavgifts- zoner. Avgiftszoner är ett administrativt begrepp för påförande av avgifter för flygtrafiktjänsten. Grundprincipen är att för flygning på sträcka (underväg) påförs undervägsavgift och för inflygning till, och start från flygplats påförs terminalavgift. En terminalavgift på- förs i och med att ett luftfartyg landar eller startar från en flygplats. Undervägsavgift påförs alltid för flygning som inte är undantagen för avgift enligt de undantag varje medlemsstat valt (jmf stycke 4.3.2). Huvudprincipen enligt förordningen är att kostnaderna för ter- minaltjänster ska finansieras genom terminalavgifter och att kost- nader för flygtrafiktjänster en route ska finansieras genom under- vägsavgifter. Således sker en tydlig uppdelning av vad respektive avgift ska täcka. På är denna uppdelning fullt tillämpbar, då flygtrafiktjänsten vid flygplatsen enbart bedöms tillhandahålla terminaltjänst. Någon ersättning från undervägs- avgifter utgår därmed inte för flygtrafiktjänst vid Stockholm- . På samma sätt sker en direkt allokering av kostnaderna för flygtrafiktjänst undervägs i de fall där det finns en tydlig uppgift för flygtrafiktjänsten att ansvara för undervägstrafiken, som i om- rådeskontrollcentralerna i respektive . Flyg- trafiktjänst som tillhandahålls vid andra flygplatser än Stockholm- omfattar även flygtrafiktjänst undervägs i så måtto att den inkommande och avgående trafiken separeras från trafik som passerar genom luftrummet i anslutning till flygplatsen samt då en del av sträckan vid in- och utflygningen betraktas som flygning under- vägs. Någon uttömmande definition för när en flygning ur ett flyg- trafiktjänstperspektiv lämnar undervägsskedet och övergår till ter- minal finns inte. Inom gemenskapen har några försök gjorts till att skapa en sådan definition utan framgång. Medlemsstaterna gör olika, och något förhärskande system går inte att identifiera. Transportstyrelsen har fastställt fördelningstal som anger i vilken omfattning flygtrafiktjänsten vid en flygplats anses tillhandahålla flygtrafiktjänst undervägs. Utgångspunkten är operativa förutsätt- ningar och det faktiska trafikmönstret vid svenska trafikflygplatser. Dessa fördelningstal är fastställda i ett allmänt råd18 från Transport- styrelsen. 18 TSFS 2010:153. Den operativa gränsen mellan flygning på sträcka till inflyg- ning/utflygning bedöms sammanfalla med in- och utflygningspunkter som benämns IAF/FAF och dess medianvärde för avståndet från banans mittpunkt är . för överflygning av dessa punkter ska luftfartyget vara etablerat för landning eller för flygning på sträcka genom dess konfiguration och enligt de in- och utflygningshjälpmedel som flygningen kräver. Det innebär att en viss del av kostnaderna som uppkommer inom terminalområde (TMA) och kontrollzon (CTR) eller trafik- informationsområde (TIA) och trafikinformationszon (TIZ) och respektive områdes yttre gräns fördelas på undervägsavgiftszonen enligt de fördelningstal som är fastställda i Transportstyrelsens allmänna råd19. Terminalavgift betalas av flygföretagen till flyg- platserna i samband med start. En terminalavgiftszon omfattar en flygplats eller en grupp flygplatser, inom vilken en enhetlig kost- nadsbas och en gemensam enhetsavgift har fastställts. Kostnaderna för terminaltjänster ska finansieras genom terminalavgifter från luftrummets användare, och/eller andra intäkter; bl.a. sådan kors- subventionering som är förenlig med gemenskapslagstiftningen. Terminalavgifterna var helt oreglerade, men fastställer Transportstyrelsen terminalavgifter för och Land- vetter. För övriga flygplatser gäller regeringens beslut om undantag enligt artikel 1.5 i förordning (EG) nr 1794/2006, och nivån för terminalavgifter är därmed fortfarande oreglerad på dessa flyg- platser. Flygplatserna är kategoriserade efter vilka tjänster som levereras och luftrummets indelning och förutsättningar. Kategoriseringen styr schablonmässigt hur stor andel av kostnaderna för flygplatser i respektive kategori som finansieras genom undervägsavgiftssystemet. Indelningen sker i stort enligt följande: a)flygtrafikledningsenheter som i huvudsak utövar flygtrafik- ledningstjänst innanför den operativa klareringsgränsen b)flygtrafikledningsenheter som utövar flygtrafikledningstjänst inom terminalområdet med terminalkontroll som omfattar flera flygtrafikledningsenheter c)övriga flygtrafikledningsenheter som utövar flygtrafiklednings- tjänst i terminalområdet 19 TSFS 2010:153. d)flygtrafikledningsenheter som utövar flygtrafikledningstjänst i trafikinformationsområdet. Fördelningstal/schablonmässig fördelning Dessa tjänster ska inte sammanblandas med de tjänster som erbjuds av flygplatsen och som bl.a. finansieras genom start- och land- ningsavgiften. Som en följd av detta kommer kostnader för flyg- platsens egna tjänster, t.ex. utrustningar och byggnader vid en flyg- plats, att flyttas från flygplatskostnader till flygtrafiktjänstkost- nader och därmed fördelas mellan undervägsavgiftszonen och ter- minalavgiftszon/flygplats enligt ovanstående fördelningsnyckel. 4.3.2Flygningar undantagna från avgift Vissa undantag från den huvudsakliga principen om avgiftsfinan- siering från luftrummets användare förekommer, bl.a. gällande undan- tag för statsluftfart. Statsluftfarten är undantagen avgifter för flyg- trafiktjänst inom hela gemenskapen. Militär luftfart, såväl som flyg- ningar för Polisen, samt vissa andra typer av flyg- ningar kan undantas avgift för flygtrafiktjänst. Detta är valbart för den enskilda medlemsstaten och det föreligger inte någon huvud- princip kring huruvida undantag ska ske. har ett reellt undantag för militär luftfart, samt för vissa typer av utbildnings- flygningar, samt flygningar som startar och landar på samma flyg- plats (s.k. rundflyg). Kostnaden för undantagna flygningar ska inte belasta luftrummets användare. Medlemsstaten ska anvisa finan- siering för den kostnad som uppstår för de undantagna flygning- arna. Kostnaden beräknas genom att andelen undantagna flyg- ningar (mätt i antalet tjänsteenheter) läggs till grund för beräk- ningen av en lika stor andel av den nationella kostnadsbasen för till- handahållande av flygtrafiktjänster. För terminalavgifter finns möjligheten att undanta flygplatser inom medlemsstaten som har färre än 50 000 kommersiella rörelser per år.20 En flygplats som är undantagen från förordningen är fri att bestämma om sin terminalavgift. Regeringen har beslutat att tillämpa detta undantag. Detta innebär att de delar av avgiftsförord- ningen som reglerar terminalavgifter enbart påverkar flygplatserna och . Vissa delar i förord- ning (EG) nr 1794/2006 är dock tillämpliga på s.k. undantagna flygplatser (med färre än 50 000 kommersiella rörelser ). Detta genom att flygtrafiktjänst vid flygplats bedöms under vissa förutsättningar även innebära att flygtrafiktjänst undervägs till- handahålls. För dessa delar är dock förordningen gällande på samma sätt som för flygtrafiktjänst undervägs. 4.4Certifiering, uppdragsförfarande och utnämning med ensamrätt Alla utövare av flygtrafiktjänst ska inneha ett certifikat för den tjänst som avses utövas21. Kravbilden för leverantörer av flygtrafik- tjänst finns enligt och rådets förordning (EG) nr 550/2004 och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1035/2011 som bl.a. omfattar krav på teknisk och operativ kom- petens och kapacitet, organisationsstruktur och ledning, flygsäker- hets- och kvalitetsstyrning, mänskliga resurser, finansiell styrka, ansvar och försäkringstäckning m.m. En ansökan om ett certifikat granskas av Transportstyrelsen i förhållande till kravbilden enligt förordning (EU) nr 1035/2011 som efter godkänd granskning (till- trädeskontroll) utfärdar certifikat för den tjänst som ansökan avser. För att utöva lokal flygtrafikledningstjänst vid en flygplats ska det finnas ett uppdrag från flygplatsen att bedriva tjänsten, oavsett om flygplatsen är civil eller militär. Flygplatshavaren kan även an- söka om certifiering för att bedriva tjänsten i egen regi. Ett uppdrag innebär att omfattning av tjänster som avses är reglerade i ett avtal mellan flygplatsen och tjänsteleverantören. Ett sådant avtal kan vara resultatet av en upphandling som flygplatshavaren genomfört. 20Artikel 1 punkten 5 förordning (EG) nr 1794/2006. 21Transportstyrelsen kan göra undantag, t.ex. för Försvarsmakten att bedriva tjänster utan certifikat, se moment 4.1.6 ovan. det ett uppdrag från flygplatsen att bedriva flygtrafiktjänst inom ett specifikt luftrum så lämnas en ansökan om utnämning till Trans- portstyrelsen att bli utnämnd med ensamrätt i ett definierat luft- rum. Mot bakgrund av Transportstyrelsens myndighetsansvar för flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart22, har vissa krav med avseende på militär luftfart tagits in i myndighetens föreskrifter. Ett krav för utnämning med ensamrätt (se nedan) är därmed att den som blir utnämnd ska kunna omhänderta såväl civil som militär luftfart. Vid utnämning av leverantör av flygtrafikledningstjänst åligger det Transportstyrelsen att granska att den sökanden uppfyller alla de krav som föreskrivits i TSFS 2011:72. Vid vissa utpekade flyg- platser ska leverantören dessutom ha fördjupad kompetens för han- tering av militär luftfart för att kunna utnämnas. Utnämning sker i samråd med Försvarsmakten och utnämnd leverantör ska upprätta nödvändiga avtal med Försvarsmaktens luftbevakning och strids- ledning. För att kunna utnämnas av Transportstyrelsen ska leverantören av flygtrafikledningstjänst leva upp till kraven i myndighetens före- skrifter. Krav för utnämning 23 3 § För att kunna utnämnas av Transportstyrelsen ska leverantören av flygtrafikledningstjänst kunna visa att denne 1.innehar ett certifikat som är utfärdat i enlighet med förordning (EG) nr 550/2004, 2.har som uppdrag att tillhandahålla flygtrafikledningstjänst inom ett särskilt luftrumsblock, 3.uppfyller tillämpliga krav för att tillhandahålla flygtrafiklednings- tjänst, 4.har säkerställd samordning med andra flygtrafikledningstjänstenheter och fördelningen av ansvar för luftrummets tidsmässiga nyttjande i förhållande till dessa, 5.utöver den civila luftfarten kan hantera förekommande militär luft- fart, och 6.har rutiner för samverkan med Försvarsmaktens stridsledning och luftbevakning. 226 § första stycket förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. 4 § Leverantören ska se till att personalen har fördjupad kompetens för hantering av militär luftfart för att kunna utnämnas för luftrum i an- slutning till följande flygplatser: 2.Linköping/Malmen, 4.Luleå/Kallax, Byte av leverantör – vad händer med finansieringen? Som en del i inrättandet av det Europeiska gemensamma luft- rummet (Single European Sky) införs ett prestationssystem för flygtrafiktjänsten i . Prestationssystemet ska bidra till en hållbar utveckling av den europeiska flygtrafiktjänsten genom att öka effektiviteten inom fyra nyckelområden, kostnadseffektivitet, säkerhet, kapacitet och miljö. Mål fastställs för en referensperiod uppgående till , den första referensperioden uppgår emeller- tid till . Vad gäller kostnadseffektivitet fastställs kostnaden per leverantör för en hel referensperiod. Den konkurrensutsättning som råder i för till- handahållande av flygtrafiktjänst i anslutning till flygplats innebär att flygplatsen kan upphandla en leverantör av flygtrafiktjänst. Detta kan ske under en pågående referensperiod. För att säkerställa att den nya leverantören erhåller berättigad ersättning finns det behov av att reglera hanteringen av dessa kostnader. Transportstyrelsen föreslår i en remiss24 en kompletterande bestäm- melse som reglerar hanteringen av kostnader vid byte av leverantör under pågående referensperiod. Av remissen framgår följande: Vid byte av leverantör under pågående referensperiod ska kostnaden för flygtrafiktjänster för såväl den tidigare som den nya leverantören fastställas. Den fastställda kostnaden för den nya leverantören får inte överskrida tidigare fastställd kostnad. Om ett överskott uppstår på grund av lägre kostnader hos en ny leverantör ska detta återföras kostnads- basen för undervägsavgifter. Ett beslut om fastställande av kostnad för flygtrafiktjänst kan återkallas eller begränsas om uppdraget att till- handahålla flygtrafiktjänst förändras eller upphör. 24 http///Global/Regler/Remisser/Luftfart/Remissforslag_Hanter ing_av_avgifter_flygtrafikledningstjanst_120203.pdf Utredningens bedömning: Behovet av flygledarutbildning på nationell nivå behöver bedömas i den nya konkurrenssitua- tionen.