sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — För att stärka tränarfunktionen vid riksrekryterande idrottsutbildningar med endast tolv elevplatser har beslutats att tränarbidraget ska vara per elev och läsår. I den vanliga programkostnaden ingår det timutrymme som finns för individuellt val och lokalt tillägg, vilket innebär att hemkommunerna betalar för de timmar som 55 kap. 15-16 §§ gymnasieförordningen (2010:2039). 65 kap. 23-26 §§ gymnasieförordningen (2010:2039). används för specialidrott och för kostnader därutöver. finns knappt 1 300 platser vid riksidrottsgymna- sierna. Dessa är fördelade på 36 idrotter, i flera fall med utbild- ningar på flera orter. I två fall är inriktningen mot funktionshinder. I finns tolv platser rubricerade dövidrott och i finns tolv platser rubricerade handikappidrott. Utöver utbildningen på riksidrottsgymnasium får en utbildning där ämnet specialidrott ingår godkännas som en nationell idrotts- utbildning om den har en tydlig elitidrottskaraktär och ett etablerat samarbete med ett specialidrottsförbund som är relevant för utbildningen. Utbildningen ska i så fall tillstyrkas av specialidrotts- förbundet. En kommun eller en enskild huvudman får ansöka om nationellt godkänd idrottsutbildning. beslutar om var sådana idrottsutbildningar får anordnas och om antalet platser dessa får omfatta. Av beslutet ska det framgå vid vilken skola utbildningen ska anordnas. Beslutet ska gälla . Den sökande som anses ha bäst förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen ska ges företräde vid urval till utbildningen.7 Ämnesplanen för specialidrott får enligt bestämmelserna bara tillämpas inom idrottsutbildningar inom riksidrottsgymnasium eller nationella godkända idrottsutbildningar. Specialidrott får ingå med 200 gymnasiepoäng i programfördjupningen och med 200 gymnasiepoäng i det individuella valet. Dessutom får ämnet läsas som utökat program med högst 300 gymnasiepoäng.8 Vad gäller för gymnasiesärskolan? För gymnasiesärskolan saknas den typ av bestämmelser om riks- rekryterande utbildning som finns för gymnasieskolan. Det finns dock exempel på verksamheter som har en riksrekryterande karak- tär. Det gäller främst den verksamhet som bedrivs i där kommunens gymnasiesärskola tar emot elever från hela landet. Av skolans ca 350 elever kommer endast ca 50 från den egna kommu- nen. I flertalet fall handlar dock detta inte om en verksamhet som kan jämföras med gymnasieskolans riksrekryterande utbildningar utan om individuella lösningar. Förutsättningarna för elever att på 75 kap. 27-30 §§ gymnasieförordningen (2010:2039). 85 kap. 31 § gymnasieförordningen (2010:2039). detta sätt studera i annan kommuns gymnasiesärskola har avhand- lats i kapitel 6. I anslutning till gymnasiesärskolan i kommun finns emellertid Idrottsgymnasiet för elever med funktionsnedsättning. Idrottsgymnasiet fungerar som ett komplement till den vanliga gymnasie- eller gymnasiesärskoleutbildningen. Drygt 100 elever är inskrivna vid Idrottsgymnasiet för elever med funktionsnedsätt- ning, nästan alla från gymnasiesärskolan i . För många elever är Idrottsgymnasiet en anledning till varför de sökt sig till . Av eleverna vid Idrottsgymnasiet kommer sex från kommun, 25 från regionen och resten från övriga delar av landet. Idrottsgymnasiet bedriver verksamhet inom friidrott, fotboll, innebandy, bowling och motion. Av de dryga hundra platserna vid Idrottsgymnasiet avser endast tolv riksidrottsutbildning. Övrig verksamhet har inte den karaktär som krävs för att utbildningen ska kunna godkännas som riks- rekryterande. De tolv platser som avser riksrekryterande idrotts- utbildning gäller friidrott. Trots att det inte har formellt stöd i bestämmelserna upptas tio av dessa platser av elever som tillhör gymnasiesärskolan i . har i kontakt med utredningen klargjort att de mot denna bakgrund inte kan fortsätta att bevilja bidrag för dessa elever om inte bestämmelserna ändras. För elever med funktionsnedsättning som tillhör gymnasie- skolan är detta däremot inte något problem. 7.1.2Riksgymnasiesärskola på motsvarande villkor som för gymnasieskolan Bestämmelserna om riksrekryterande utbildning i gymnasieskolan saknar sina motsvarigheter för gymnasiesärskolan. Det är svårt att se några rimliga skäl för detta, det måste vara ett förbiseende. Även om det för många elever med utvecklings- störning är att föredra att eleven går i en skola nära hemmet måste detta vara upp till eleven att bedöma. En elev i gymnasiesärskolan som har förutsättningar och intresse ska enligt min uppfattning ha motsvarande möjligheter som elever i gymnasieskolan att studera vid en riksrekryterande utbildning. Det följer av att elever i gym- nasiesärskolan så långt möjligt ges motsvarande valmöjligheter som elever i gymnasieskolan. Jag föreslår därför att det införs bestämmelser om riksrekry- terande gymnasiesärskolutbildning i skollagen motsvarande den för gymnasieskolan. För utbildning på nationellt program i gymnasie- särskolan innebär detta att -ska få besluta att det till en viss utbildning i första hand ska tas emot sökande från hela landet (riksrekrytering), -regeringen ska få meddela föreskrifter med villkor för att en viss utbildning ska kunna bli riksrekryterande, samt -beslut om riksrekrytering ska ange beslutet ska gälla och hur många platser utbildningen får omfatta. Även gymnasiesärskolans träningsprogram ska omfattas av möjlig- het till riksrekryterande idrottsutbildning (se nedan). Ambitionen bör vara att den framtida gymnasiesärskolans struk- tur ska erbjuda så många möjligheter och vara så flexibel att beho- vet av riksrekryterande utbildning i gymnasiesärskolan blir begrän- sat. Samma grundtanke gäller för den reformerade gymnasieskolan. I likhet med denna kan det dock finnas utbildningar som ryms inom de nationella programmen, men som inte kan komma till stånd utan riksrekrytering därför att elevunderlaget är alltför beg- ränsat, eller att de till sitt innehåll och sin struktur inte ryms inom något nationellt program. De ändamål som gäller för den riksrekryterande utbildningen i gymnasieskolan är delvis relevanta för gymnasiesärskolan. Flera av de kommunföreträdare som besvarat utredningens enkät föreslår t.ex. inrättandet av riksrekryterande idrottsutbildning inom gym- nasiesärskolan. Hantverk och olika estetiska inriktningar nämns också. Flera svarande understryker att det inte bör vara någon skillnad jämfört med gymnasieskolan. Det finns också förslag om att möta elevernas behov utifrån deras funktionsnedsättning, exempelvis utbildning med inriktning mot elever med specifika inlärningsbehov till följd av autism eller synnedsättning etc. bedrivs enligt särskilda bestämmel- ser riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning i för döva, hörselskadade och dövblinda elever. Dessutom har utredningen i uppdrag att utreda om denna riksrekryterande gymnasiesärskole- utbildning även ska omfatta elever med utvecklingsstörning i kom- bination med synskada och ytterligare funktionsnedsättning (se vidare avsnitt 7.2). Min grundinställning är att gymnasiesärskolan är en skolform som ska kunna ta emot och möta behoven hos alla elever med utvecklingsstörning, och att särlösningar på grund av funktions- nedsättning ska vara så få som möjligt. Det är kommunens ansvar att möta elevernas behov i sin egen gymnasiesärskola eller i samverkan med andra huvudmän. Graden av utvecklingsstörning eller kompletterande funktionsnedsättningar ska därför generellt inte utgöra grund för riksrekrytering. Annars undergrävs det kom- munala ansvaret och den kompetens som bör byggas upp inom kommunerna. En lösning där funktionshinder läggs till grund för riksrekrytering skulle enligt min uppfattning leda till en sortering av elever utifrån funktionshinder på ett sätt som strider mot de grundläggande värden som ska genomsyra det svenska skolsys- temet. Villkoren för att inrätta en riksrekryterande utbildning i gym- nasiesärskolan ska därför i stället så långt möjligt motsvara dem för gymnasieskolan, men anpassas med hänsyn till gymnasiesärskolans karaktär. Enligt min uppfattning ska det på motsvarande sätt som för gymnasieskolan vara möjligt att inrätta riksrekryterande utbild- ning i gymnasiesärskolan med såväl yrkesinriktad utbildning, estetiskt inriktad utbildning som idrottsutbildning. Riksrekryterande yrkesutbildning och riksrekryterande estetisk utbildning inom gymnasiesärskolan Jag förslår att riksrekryterande yrkesinriktning respektive riksrek- ryterande estetisk utbildning ska kunna beslutas för nationella program, nationella inriktningar, särskilda varianter och gymnasial lärlingsutbildning inom gymnasiesärskolan om 1.utbildningen endast är möjlig att inrätta på få orter i landet, eller 2.enskilda elevers behov av kunskaper och färdigheter inte annars kan tillgodoses. För riksrekrytering ska dessutom krävas att utbildningen är av god kvalitet, att kostnaden för utbildningen är rimlig i förhållande till utbildningens syfte och kostnaderna för annan utbildning inom gymnasiesärskolan samt att urvalsgrunder uppfylls. Liksom för den nya gymnasieskolan föreslås att beslut om riks- rekrytering i gymnasiesärskolan ska få förenas med beslut om att den riksrekryterande utbildningen ifråga om struktur, innehåll och mål för utbildningen får avvika från vad som annars gäller för nationella program samt att även fristående gymnasiesärskolor ska kunna komma ifråga för riksrekryterande utbildningar. Inrättandet av en riksrekryterande utbildning kan handla om att utbildningen är knuten till en verksamhet som endast finns på en eller ett par orter. Eller, vilket kanske är ännu viktigare, att det endast på ett fåtal orter är möjligt att etablera den samverkan som krävs kring utbildningen mellan skolan och andra intressenter. Att elevantalet i gymnasiesärskolan generellt sett är litet ska inte kunna tas som utgångspunkt för att inrätta riksrekryterande utbildningar. Det är ett problem som måste mötas med flexibilitet inom pro- gramen samt lokal och regional samverkan. För riksrekryterande yrkesinriktad utbildning är möjligheterna till samverkan med en arbetsgivare kring en särskild yrkesutbild- ning en viktigare utgångspunkt än arbetsmarknadens behov av utbildning. Det är emellertid också viktigt att utbildningsinnehållet svarar mot behov som arbetsmarkanden har, i syfte att eleverna ska ha goda möjligheter att etablera sig i arbetslivet när utbildningen är genomförd. Det måste också finnas förutsättningar för ett arbets- platsförlagt lärande (APL) av god kvalitet. Det är svårt att förutsäga hur stor efterfrågan på utbildningar inom det estetiska området är inom gymnasiesärskolan. Möjlig- heten att etablera sådana riksrekryterande utbildningar bör dock finnas inom gymnasiesärskolan likaväl som i gymnasieskolan. Este- tiskt inriktad verksamhet är viktig i all gymnasiesärskoleverksam- het, varför jag föreslår både ett nationellt program för estetiska verksamheter och att estetisk verksamhet även fortsatt ska vara gemensamt ämne i den framtida gymnasiesärskolan. Utbildningen bör kunna bygga på ett samarbete med en etablerad verksamhet inom det estetiska området, t.ex. en teater, som ger tillgång till både lokaler, material och kompetens utöver vad som normalt kan erbjudas i gymnasiesärskolan. En riksrekryterande utbildning inom gymnasiesärskolan där ämnet specialidrott ingår ska liksom för gymnasieskolan kunna komma ifråga om det från nationell synpunkt krävs för att tillgodose elit- idrottens behov och idrotten ställer särskilda krav på gemensam träning. Handikappidrotten är väl etablerad, vilket inte minst Paralympics är ett uttryck för. Vid Paralympics är idrottare med utvecklingsstörning återigen företrädda inom vissa grenar, efter att ha varit utestängda från spelen . För att idrottare med utvecklingsstörning ska tävla på likvärdiga grunder tävlar de i olika klasser. deltar i arbetet med klassificeringen genom Svenskt utvecklingscentrum för handikapp- idrott (SUH). Liksom för gymnasieskolan föreslås att efter samråd med och på ansökan av en kommun ska besluta om var riksidrottsutbildning får anordnas inom gymnasie- särskolan och hur många platser dessa utbildningar ska få omfatta. Det är naturligt att i sin tur samverkar med specialidrottsförbunden och . Riksidrottsutbildningen ska kunna förekomma på både natio- nella program och träningsprogram i gymnasiesärskolan. Detta då antagningen till utbildningen ska ske på idrottsliga grunder. Jag föreslår vidare att det även ska vara möjligt att bedriva natio- nellt godkänd utbildning inom gymnasiesärskolan med inriktning på specialidrott, utan att denna ska vara riksrekryterande. Utbild- ningar med inriktning på idrott finns inom gymnasiesärskolan på flera orter i landet. Vissa av dem kan eventuellt motsvara de krav som ställs på specialidrott och komma ifråga för sådant godkän- nande. Förslagen om riksidrottsutbildning och nationellt godkänd id- rottsutbildning i gymnasiesärskolan innebär också att det behövs bestämmelser om ämnet specialidrott motsvarande dem för gym- nasieskolan. Där ska framgå att ämnesplanen för specialidrott i gymnasiesärskolan endast får tillämpas vid riksrekryterande riks- idrottsutbildning och vid nationellt godkänd idrottsutbildning. Av bestämmelsen ska också framgå att specialidrott får ingå med 300 gymnasiesärskolepoäng i programfördjupningen och med 300 gym- nasiesärskolepoäng i det individuella valet. Dessutom att ämnen får läsas som utökat program med högst 400 gymnasiesärskolepoäng. Det är angeläget att den riksrekryterande gymnasiesärskoleutbild- ningen etableras med olika inriktningar och vid olika orter i landet. I vissa fall kan det vara en bra lösning att göra detta i anslutning till motsvarande utbildning för gymnasieskolan. På det sättet kan t.ex. den yrkesinriktade gymnasiesärskoleutbildningen dra nytta av den riksrekryterande gymnasieutbildningens redan etablerade kontak- ter med arbetslivet, befintliga lokaler och eventuell utrustning etc. När det gäller riksidrottsutbildning handlar det bl.a. om till- gången till kompetens inom idrotten och att det möjliggör ett bredare utbud av idrotter. Mycket talar därför för att för elitidrot- ten etablera riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning i anslut- ning till redan etablerade riksidrottsgymnasier. Det kräver dock specialpedagogisk kompetens och sannolikt även samverkan med någon näraliggande gymnasiesärskola. Den ideala lösningen är således i många fall en kombination där möjligheterna till samver- kan mellan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan bör utnyttjas där det är möjligt. När det gäller den riksidrottsutbildning som redan finns i an- slutning till gymnasiesärskolan i kommun innebär förslaget att de tolv platser som redan är godkända för riksidrottsutbildning kommer att kunna ta emot elever även från gymnasiesärskolan och få ersättning från . Frågan om de ekonomiska villkoren för rikrekryterande utbildning inom gymnasiesärskolan har både ett huvudmannaperspektiv och ett elevperspektiv. För riksidrottsutbildningen utgår dessutom det särskilda bidrag som beslutar om. Detta har redogjorts för i ovanstående avsnitt. När det gäller interkommunal ersättning gäller enligt nya skol- lagen (2010:800) för gymnasieskolan att när en kommun eller ett landsting har antagit en elev som inte är hemmahörande i kom- munen eller i samverkansområdet, på ett nationellt program ska kommunen eller ersättas för sina kostnader för elevens utbildning av dennes hemkommun. När det är fråga om riks- rekryterande utbildning eller särskilda varianter inom de nationella programmen ska hemkommunen betala det belopp som har beslu- tats i varje särskilt fall av Skolverket.9 Jag föreslår att på motsvarande sätt ska besluta om den interkommunala ersätt- ningens storlek i varje särskilt fall även för den riksrekryterande utbildning som blir aktuell inom gymnasiesärskolan samt att detta ska gälla för nationella program samt ifråga om riksidrottsutbild- ning även för träningsprogrammet. För elever som behöver inackordering till följd av att de blivit mottagna till en riksrekryterande gymnasieutbildning med offentlig huvudman ska hemkommunen lämna ekonomiskt stöd i form av inackorderingsbidrag10. En elev som behöver inackordering på grund av att hon eller han tagits emot på en fristående gymnasieskola kan istället söka inackorderingstillägg hos (). Elever som enligt det förslag som lämnats ovan tas emot på en riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning har inte med nuva- rande bestämmelser möjlighet att få inackorderingsbidrag eller ansöka om inackorderingstillägg. I avsnitt 6.5 lämnas förslag till att elever i gymnasiesärskolan ska kunna få inackorderingsbidrag eller ansöka om inackorderingstillägg på samma villkor som elever i gymnasieskolan samt till fortsatt utredning av de kompletterande behov av stöd som vissa elever med funktionsnedsättning kan ha på grund av sitt funktionshinder. 7.2Riksrekryterande gymnasiesärskola för elever med utvecklingsstörning i kombination med ytterligare funktionsnedsättning Förslag: Genom avtal mellan staten och kommun ska inrättas en riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning i Öre- bro kommuns gymnasiesärskola för elever med utvecklingsstör- ning i kombination med synskada och ytterliggare funktions- nedsättningar (Rg-sär Syn). Möjligheten att förlänga studietiden vid den statliga special- skolan ska begränsas till högst , dvs. motsvarande vad som gäller i övrigt för den obligatriska skolan. Detta i syfte att det ska vara möjligt för samtliga elever att efter 916 kap. 50-51 §§ skollagen (2010:800). 1015 kap. 32 § skollagen (2010:800). avslutad utbildning vid kunna söka en utbildning i gymnasiesärskolan. Staten ska få sluta avtal med en kommun om -att elever från hela landet med utvecklingsstörning kombina- tion med synskada och ytterligare funktionsnedsättningar får tas emot i kommunens gymnasiesärskola (RG-sär Syn), -att elever från hela landet med utvecklingsstörning i kom- bination med dövhet eller hörselskada får tas emot i kom- munens gymnasiesärskola (Rg-sär D/H), samt -att elever från hela landet som är döva eller hörselskadade eller dövblinda eller har en språkstörning får tas emot i kommunens gymnasieskola (RGD/RGH). I avtalet för Rg-sär D/H ska det framgå att erbjudandet om riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning för elever med dövhet eller hörselskada avser utbildning på såväl nationella program som på träningsprogrammet. Enligt direktiven ska utredaren analysera konsekvenserna, inklusive de ekonomiska konsekvenserna, av en utvidgning av målgruppen för den s.k. riksgymnasiesärskolan för döva och hörselskadade ele- ver i till att även omfatta elever med utvecklingsstörning i kombination med synskada och ytterligare funktionshinder, och föreslå hur detta ska regleras. Detta ska ske med utgångspunkt i de förslag som lämnades av en tidigare utredare i betänkandet Ökad likvärdighet för elever med funktionshinder (SOU 2007:87) om att avtalet mellan staten och kommun om utbildning inom även skulle omfatta elever med utvecklingsstörning i kombination med synskada och ytterligare funktionshinder. Enligt direktiven finns anledning att se över konsekvenserna av ett ökat statligt ansvar för denna elevgrupp. 7.2.1Tidigare och pågående utredningar har det funnits en ordning där staten tecknat avtal med kommun om svara för utbildning inom kommunens gym- nasiesärskola för döva och hörselskadade elever med utvecklings- störning från hela landet som, enligt avtalet, på grund av sina funk- tionshinder inte kan få sin undervisning tillsammans med andra elever i gymnasiesärskolan (Rg-sär D/H). Utöver Rg-sär D/H gäl- ler detta även riksgymnasieutbildningen i kommun för elever med dövhet eller hörselskada (RGD/RGH) och den s.k. Rh- anpassade gymnasieutbildningen för elever med svåra rörelsehinder som drivs av , , och kommuner. Utredningen om statliga specialskolor Uppdraget till utredaren med uppdrag att utreda de statliga specialskolorna var bland annat att utreda återetableringen av Eke- skolan och som statliga specialskolor. Utredaren skulle i det sammanhanget kartlägga och analysera hur stort beho- vet av utbildningsplaster kunde förväntas vara vid ett återinrättande av en statlig specialskola för elever i gymnasieåldern med synskada och ytterligare funktionshinder samt lämna förslag till en lämplig organisationsform för en sådan utbildning. Före då Eke- skolan och avvecklades som specialskolor fanns en sådan möjlighet. Ungdomar som efter skolpliktens upphörande inte bedömdes kunna gå i gymnasieskolan därför att de hade en utvecklingsstörning fick, i mån av plats, genomgå annan utbildning i specialskolan intill utgången av vårterminen det år de fyller . I betänkandet (SOU 2007:87) utgick utredaren från eleverna vid och föreslog att dessa efter skolpliktens upphörande ska kunna erbjudas följande tre olika utbildningsalternativ: 1.Fortsatt skolgång i hemkommunens gymnasieskola eller gym- nasiesärskola om eleven bedöms kunna uppnå utbildningens mål. 2.Möjlighet att få sin utbildning inom genom att avtalet mellan staten och kommun om utbild- ning inom kommuns gymnasiesärskola omförhandlas till att även omfatta elever med synskada och ytterligare funk- tionshinder. 3.Möjligheten till förlängd skolgång återinförs genom en ändring i skollagen. Bakom förslagen i punkterna 2 och 3 låg utredarens bedömning att det finns elever vars behov inte kan tillgodoses genom utbildning i gymnasieskolan eller gymnasiesärskolan. beslutade i enlighet med regeringens förslag (prop. 2008/09:112) att en elev som på grund av synskada och ytterligare funktionshinder har tagits emot i specialskolan och som på grund av sina funktionshinder inte kan få tillfredsställande förhållanden i gymnasiesärskolan eller gymnasieskolan, efter det att skolplikten har upphört och i mån av plats, ska få genomgå ytterligare utbild- ning i specialskolan till och med vårterminen det kalenderår då eleven fyller . Detta gäller om eleven har en utvecklings- störning eller om eleven bedöms inte ha förmåga att fullfölja sista årskursen i specialskolan efter det att skolplikten upphört. Beslut om ytterligare utbildning kan inte överklagas. () och framhöll i remissvar på betänkandet SOU 2007:87 att man var emot att återinfördes som specialskola för ele- ver med synskada och ytterligare funktionsnedsättningar. Däremot menade man att lösningen med fortsatt skolgång för de nu aktuella eleverna var godtagbar med tanke på dessa elevers komplexa funk- tionsnedsättningar. Huvudprincipen bör enligt , unga och vuxna med utvecklingsstörning (FUB) vara att eleven kan bo kvar i sin familj men att ett samarbete mellan hem- kommunen och Resurscenter Syn skulle finnas kring utbildningen. stödde förslaget, men ansåg att formuleringen i mån av plats borde strykas. , , m.fl. var samtliga negativa eller tveksamma till förslaget. Utvidgning av målgruppen för Rg-sär Förslaget enligt punkt 2, att utvidga målgruppen för Rg-sär i Öre- bro till att även omfatta elever från , fick i den fortsatta beredningen avvakta och är nu en fråga för föreliggande utredning. Den tidigare utredaren konstaterade att det kan finnas elever vars funktionshinder är så komplexa att man inte kan förutsätta att hemkommunens gymnasieskola eller gymnasiesärskola har den kompetens eller de hjälpmedel som krävs för att kunna erbjuda utbildning av hög kvalitet. Utifrån elevens behov kan det dess- 11 7 kap. 6 § skollagen (1985:1100). utom, menade utredaren, finnas önskemål om en viss ämneskom- petens eller tillgång till en viss aktivitet som finns på Rg-sär D/H, och som inte kan erbjudas genom Resurscenter syn. Utredaren konstaterade vidare att den befintliga verksamheten vid Rg-sär D/H omfattar elever med mycket komplexa funktionshinder, t.ex. dövblinda elever. Mot denna bakgrund och mot bakgrund av att Rg-sär D/H enligt kommunen skulle kunna ta emot även elever med synskada och ytterligare funktionshinder lämnades ett sådant förslag.