sou · H0B327 · 2012-04-16 00:00:00 — Förutom dessa uppgifter handhar Eurocontrol hanteringen av undervägsavgifter. Undervägsavgift, eller en route- avgift, är den avgift som tas ut för utnyttjande av den flygtrafik- tjänst och de navigeringshjälpmedel och andra hjälpmedel som den överflugna staten tillhandahåller inom sitt flyginformationsområde, dvs. det luftrum inom vilket man svarar för flygtrafiktjänsten. Av- giften omfattar den tjänst som tillhandahålls underväg, dvs. under hela flygningen bortsett från start och landning samt ut- och inflyg- ning.63 Eurocontrol biträder också stater som så önskar, med uppbörd av terminalavgifter. Eurocontrol svarar för fakturering och indriv- ning av terminalavgifter för och Göteborg- genom ett avtal med . 3.4.3EU:s transportpolitik och luftfarten Den gemensamma luftfartspolitiken inom EU syftar till att avreg- lera luftfarten inom unionen och att stärka konkurrensen. Genom- förandet har skett genom antagandet av tre åtgärdspaket. antogs det första paketet som innehöll direktiv om prissättning för tidtabellsenliga flygningar mellan medlemsstaterna, kapacitet och marknadstillträde samt tillämpningen av på företag. I det andra paketet genomfördes förändringar i bland annat förordningarna om biljettpriser för regelbunden luftfart och luft- trafikföretags tillträde till flyglinjer i regelbunden trafik inom gemen- skapen. därefter liberaliserades också reglerna om flygfrakt. Prissättningen blev helt fri och marknadstillträdesreglerna för- enklades. Det tredje luftfartspaketet, som kom 1992, innehöll förord- ningar med krav för utfärdande och upprätthållande av operativa licenser för de lufttrafikföretag som är etablerade i unionen samt föreskrev att unionens flygbolag hade rätt att fritt bedriva trafik mellan unionens alla flygplatser i den mån de var öppna för civil trafik. ersattes dessa förordningar med förord- ningen om gemensamma regler för tillhandahållande av lufttrafik i gemenskapen64. Rådet har även antagit gemensamma regler för för- delning av ankomst- och avgångstider vid gemenskapens flyg- platser, vilket huvudsakligen är baserat på frivilliga riktlinjer från 63Luftfartens lagar (prop. 2009/10:95), s. 144 ff. 64Förordning (EG) nr 1008/2008. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund Förutom dessa har en mängd för- ordningar rörande den civila luftfarten antagits, exempelvis om buller, harmonisering av tekniska krav och godkännande av certifikat.65 3.4.4Europeiska byrån för luftfartssäkerhet, fastställdes gemensamma bestämmelser på det civila luft- fartsområdet och Europeiska byrån för luftfartssäkerhet, , inrättades. Det främsta målet med förordningen var att införa och upprätthålla en hög, enhetlig nivå när det gäller luftfartssäkerhet i . Förordningen syftade också till att säkerställa en hög och enhetlig miljöskyddsnivå, att underlätta den fria rörligheten för varor, personer och tjänster, att främja kostnadseffektiviteten i reglerings- och certifieringsprocessen samt att undvika dubbelarbete på nationell och europeisk nivå. Den skulle dessutom bistå med- lemsstaterna när de ska fullgöra sina åtaganden i enlighet med Chicagokonventionen och lyfta fram unionens sätt att se på den civila luftfartssäkerheten. har ett särskilt ansvar att bl.a.: bistå kommissionen i lagstiftningsarbetet bistå kommissionen vid genomförandet av standardiserings- inspektioner hos alla unionens nationella myndigheter för säker- het inom den civila luftfarten, hjälpa medlemsstaterna att uppfylla sina internationella åtagan- den, utfärda certifikat och kompletterande typcertifikat för produkter, m.m. samt säkerställa en fortlöpande luftvärdighet. De nationella myndigheterna för säkerhet inom den civila luftfarten behåller uppgiften att utfärda enskilda certifikat för luftvärdigheten och certifikat till organisationer och personal baserade i det egna landet, men i enlighet med gemensamma regler och med skyldighet att godta standardiseringsinspektioner från . tar fort- löpande över allt fler av de tillstånds- och tillsynsuppgifter som gäller för flygbolag och liknande aktörer som tidigare utfördes av de nationella myndigheterna. 65Luftfartens lagar (prop. 2009/10:95), s. 146 ff. 66Ibid, s. 149 ff. Flygtrafiktjänste ns utveckling – en bakgrund 3.5E U-lagstiftningen Si ngle Europ ean Sky – det gemen samma europeiska luftrummet Skapandet av ett gemensamt europeiskt luftrum 199967 Kommissionen anser i dokumentet att omfatt ande åtgärde r behöver vidtas för att göra fly gledningstjänsten förenlig med ge menskaps- principen o m en väl fungerande inre marknad och säkerställa skap- andet av ett verkligt gemensamt europeiskt l uftrum. En av de vik- tigaste orsakerna till att åtgärder ansågs nödvändiga var att luft- rummet var överbelastat. Kommi ssionen ans åg att ett gemensamt eu ropeiskt lu ftrum inte kunde ska pas enbart g enom gemensamma te kniska och operativa åtgärder, utan att det k rävdes en gemensam styrning av luftrummet och en bet ydande omo rganisation av luftrum mets strukt ur och an- vändning. för inrättande av det gemensamma eur opeiska luftrummet – ramföror dningen 200468 Förordningen ingår i ett lagstiftni ngspaket om flygledningstjänsten som syftar till att det ska finnas ett gemensam t europeiskt luftrum. Syftet med det europeiska luftrummet är att sä kerställa att det euro- peiska luftrummet utnyttjas på ett optimalt sätt så att det uppfyller samtliga användares krav. Lagstift ningspaketet omfattar r amförordnin gen samt tre tekniska förordningar69 om tillh andahållan de av flygtr afiktjänster, organisa- tion och användning av luftrummet respektive driftskompa tibiliteten hos det europeiska nä tverket för flyglednin gstjänst. Förordning- arna syftar till att förb ättra och stärka säkerheten och till att om- strukturera luftrummet med hänsyn till trafi ken istället för natio- nella gräns er. Syftet med ramförordningen är att förbättra flygsäkerhets- standarder na och den allmänna flygtrafikens övergripan de effek- tivitet i , att o ptimera kapaciteten och tillgodose samtliga luftrumsanvändares beho v samt att minimera försening- arna. 67KOM(1999) 614 slutlig. 68(EG) nr 549/2004. 69 (EG) nr 549/2004, (EG) nr 550/2004, (EG) r 551/2004, (E G) nr 552/2004. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund Nationella tillsynsmyndigheter – EU-länderna ska utse ett eller flera organ som ska fungera som nationella tillsynsmyndigheter. Myndigheterna ska vara oberoende av leverantörerna av flyg- trafiktjänster. gemensamt luftrum – En kommitté för det gemensamma europeiska luftrummet ska inrättas och ha till uppgift att bistå kommissionen vid luftrummets förvaltning och se till att hänsyn tas till intressena hos alla kategorier användare av luftrummet. Kommittén består av två företrädare för varje EU-land och har en företrädare för kommissionen som ord- förande. Militära frågor – EU-länderna har antagit ett gemensamt uttal- ande om militära frågor som hänger samman med det euro- peiska luftrummet. Enligt detta uttalande ska det militära/civila samarbetet stärkas i den utsträckning som alla berörda EU- länder anser det vara nödvändiga. Rådgivande branschorgan – Det rådgivande branschorganet ger kommissionen råd om inrättandet av det gemensamma euro- peiska luftrummet. Prestationsgranskning – Införandet av ett prestationssystem syftar till att förbättra kvaliteten på flygtrafiktjänster och nät- funktioner inom det gemensamma europeiska luftrummet. Det består av dels EU-omfattande prestationsmål, dels nationella planer och prestationsmål och dels regelbunden granskning av kvaliteten på flygtrafiktjänster och nätfunktioner. Organisation och användning av det gemensamma luftrummet70 Förordningen syftar till att stödja införandet av ett mer integrerat operativt luftrum i och att inrätta gemensamma förfaranden för utformning, planering och förvaltning som säkerställer att flyg- ledningstjänsten fungerar effektivt och säkert. Gemenskapen och dess medlemsstater ska sträva efter att inrätta en gemensam europeisk övre flyginformationsregion (EUIR) som erkänns av och ett nätverk för flygledningstjänsten ska möj- liggöra optimerad användning av luftrummet och säkerställa att luftrummets användare kan trafikera förstahandsflygvägar sam- 70 Förordning (EG) nr 551/2004. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund tidigt som maximal tillgång till luftrum och flygtrafiktjänst möjlig- görs.71 Ett gemensamt företag för utveckling av en ny generation av den europeiska flygledningstjänsten (SESAR)72 Syftet med förordningen är att skapa ett gemensamt företag för modernisering av den europeiska flygledningstjänsten. Företaget ska sammanföra de olika forsknings- och utvecklingsinsatserna i gemenskapen i projektet (Single European Sky ATM Re- search) som går ut på att skapa en ny generation av det europeiska systemet för flygledningstjänsten. Det gemensamma europeiska luftrummet II – SES II 200873 Kommissionen har konstaterat att det gemensamma europeiska luftrummet, som inrättades 2004, inte har uppfyllt förväntningarna på flera viktiga punkter exempelvis funktionella flygblock, flygled- ning, kostnadseffektivitet och effektiv design av det europeiska luftnätet. Kommissionen anser därför att de fyra direktiven om det gemen- samma luftrummet bör ändras i syfte att förbättra luftfarten, an- passa lagstiftningen till de senaste årens förändringar och åstad- komma ett sammanhängande luftrum, ett gemensamt europeiskt luftrum. Kommissionen föreslår bland annat följande åtgärder: Ett oberoende organ för resultatövervakning ska se över och bedöma systemets prestanda samt föreslå gemenskapsövergrip- ande mål. De funktionella luftrumsblocken ska inrättas senast . Designen av det europeiska ruttnätet, samordningen av ankomst- och avgångstider samt tillämpningen av en ny generation av det europeiska systemet för flygledningstjänsten (SESAR) ska på- skyndas. 71Förordning (EG) nr 551/2004. 72Förordning (EG) nr 219/2007. 73KOM (2008) 389. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund En ge mensam europeisk strategi för en harmonisera d utveckling av säkerhetsbestä mmelser krävs. :s behörighet bör utvidgas till att ä ven omfatta flygplatser och fl ygledning/l ufttrafiktjänster. EU b ör impleme tera SESA för att ku nna höja säk erhetsnivån och kapaciteten f ör hanteringen av trafik en. Investeringar för att flygplatskapacitete n ska kopplas till flyg- ledningskapaciteten bör genomföras. Rapport om genomförandet av lagstiftning en om ett gemensamt europeis kt luftrum: Dags för handling74 Kommiss ionen konstaterar at det andra lagstiftningspaketets grundläg gande program för framtagning a v regler är färdigt. Be- stämmelserna och de viktigaste genomför andeåtgärderna har an- tagits, e xempelvis p restationssy stemet, systemet för undervägs- avgifter, samråd om de funktionella luftrumsblocken o h nätverks- funktion erna. Den nya institu str ukturen är på plats, bland annat genom att organet för kvalitetsgranskning (Body, P RB) inrätta des genom att Euroco ntrols kom- mitté för kvalitets- och produktionsöver vakning (P erformance Review C ommission) blev utsedd; samordnaren för de funktionella luftrums blocken (F AB Coordinator) utsågs och genom at t es som nätförvaltare fö r EU:s nät- verk för f lygledningstjänst (Net work Manag er). 3.6Övriga in ternationella organisationer 3.6.1Internation ella civila luftfartsorga nisationen – Den internationella civila luftfartsorganisationen() u prättades g enom Chicagokonven- tionen och de lände r som undertecknar konventionen blir med- lemmar i . , som består av en församling, ett råd och olika und erorgan är knutet till Förenta Natione rna som ett av deras fackorgan. har till uppgift att främja u tvecklingen 74 KOM/2011/0731. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund av internationell civil luftfart, särskilt genom att ta fram internatio- nella standarder och rekommendationer på luftfartens område. Med- lemsstaterna åtar sig att implementera de standarder och rekom- mendationer för den internationella civila luftfarten som har fast- ställts och som finns i bilagor (annex) till Chicagokonventionen. I har dessa implementerats genom EU-förordningar, luft- fartslagen, luftfartsförordningen och Transportstyrelsens före- skrifter. Även om mycket lagstiftningsarbete pågår inom EU har fortfarande en central roll som det enda globala regel- skapande organet för civil luftfart.75 76 Den europeiska luftfartskonferensen () grundades av de europeiska länder som är med- lemmar i . ECAC är ett rådgivande organ som har som mål- sättning att gynna utvecklingen av ett säkert, effektivt och uthålligt europeiskt flygtransportsystem. ECAC utfärdar därför resolu- tioner, rekommendationer och policybeslut, men dessa är inte rätts- ligt bindande. De brukar dock få genomslag i de nationella rätts- ordningarna. ECAC:s inflytande har minskat främst som en konsekvens av att flertalet av de aktuella frågorna numera han- teras inom ramen för EU:s lagstiftning.77 () är en rent privat- rättslig sammanslutning av flygföretag. , grundat , är en intresseorganisation vars medlemmar huvudsakligen består av de större reguljärbolagen som bedriver internationell trafik men även charterflygföretag kan vara medlemmar. spelar stor roll när det gäller utformning och standardisering av kommersiella villkor, normer och procedurer för den nationella luftfarten. Exempelvis kan nämnas roll när det gäller frivilliga överenskommelser om internationella flygpriser vilka accepteras av medlems- företag när de endast utför en del av den transport som resenären ingår avtal om. Genom överenskommelsen kan passageraren köpa 75Luftfartens lagar (prop. 2009/10:95), s. 173. 76Transportstyrelsens rapport 03/2010. 77Luftfartens lagar (prop. 2009/10:95), s. 174. Flygtrafiktjänstens utveckling – en bakgrund en flygbiljett för en resa som omfattar flera delsträckor och utförs av flera flygföretag till ett lägre pris än om passageraren köper en biljett för varje delsträcka. sköter också avräkningen mellan medlemsföretagen när det gäller biljettintäkter. är också ett viktigt remissorgan inom lufttransportområdet, särskilt på det tek- niska området.78 , , är en inter- nationell luftfartsorganisation som representerar leverantörer av flyg- trafiktjänster. CANSO startades i samband med delningen mellan myndighet och utförare av flygtrafiktjänst i men har vuxit till en världsomfattande organisation. Arbetet inom CANSO sker genom arbetsgrupper och syftar till att skapa en gemensam policy inom ett antal frågor på politisk, säkerhetsmässig, social och teknisk nivå. Exempelvis försöker CANSO påverka den europeiska lagstiftningen inom flygsäkerhet och miljö.79 78Luftfartens lagar (prop. 2009/10:95), s. 175. 79Luftfartsverkets , daterad , s. 12. 4 Så fungerar flygtrafiktjänsten 4.1Myndigheter med uppgifter kopplade till flygtrafiktjänst uppgifter, verksamhet och ansvarsområden fram- går av kapitel 7. Transportstyrelsen har enligt instruktionen myndighetsansvaret för flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart och ska upprätta avtal med Försvarsmakten i fråga om den praktiska tillämpningen av myn- dighetsansvaret för flygtrafiktjänst som berör militär luftfart. Transportstyrelsen har i enlighet med luftfartsförordningen rätt att utfärda föreskrifter för flygtrafiktjänst. Föreskriftsrätten gäller flygtrafiktjänst för såväl civil som militär luftfart. Föreskrifterna ska meddelas efter samråd med Försvarsmakten. När det gäller flygvädertjänst krävs dessutom samråd med () och på motsvarande sätt krävs samråd med för föreskrifter rörande flygräddnings- tjänsten. Transportstyrelsen har också utsetts till nationell tillsynsmyn- dighet i enlighet med och rådets förordningar om det gemensamma europeiska luftrummet, vilket innebär att myn- digheten ansvarar för att utfärda certifikat och tillstånd samt utför tillträdes- och tillsynskontroller av flygtrafiktjänster. Transport- styrelsen ansvarar även för den svenska förvaltningen av avgifts- systemet för flygtrafiktjänst (). Vidare svarar Transportstyrelsen för det nationella införandet och förvaltningen av prestationssystemet för flygtrafiktjänsten. slutar i detta sammanhang om åtaganden för del i den gemensamma dansk-svenska prestationsplanen. Transportstyrelsen ansvarar för övergripande och strategisk pla- nering av det svenska luftrummet med målsättningen att säkerställa ett optimalt utnyttjande som tar hänsyn till alla användare. Det är Transportstyrelsen som certifierar svenska leverantörer av flyg- trafiktjänster samt utnämner sådana att med ensamrätt tillhanda- hålla flygtrafikledningstjänster i ett specifikt luftrumsblock. Trans- portstyrelsen är också den som föreskriver omfattningen av luft- rumsblocket ifråga, exempelvis när det gäller luftrum i anslutning till en flygplats. Slutligen utövar myndigheten tillsyn över leveran- törerna samt har en s.k. explicit marknadsövervakande funktion, med vilket avses att myndigheten ska säkerställa konkurrensen på mark- naden. Inom luftfartsområdet har uppdraget att svara för luftfartens långsiktiga infrastrukturplanering och ansvarar för luftfartens riksintressen. ska vidare ingå och ansvara för statens avtal om transportpolitiskt motiverad flygtrafik, som inte upprätthålls i annan regi och där det saknas förutsättningar för kommersiell drift. De icke statliga flygplatserna får i mån av prioritering bidrag från länsplanerna för regional trans- portinfrastruktur. Driftbidrag utgår till icke-statliga flygplatser med statligt upphandlad flygtrafik . ska också genom överenskommelser med flygplatshållare säkerställa att det finns ett nationellt nät av flygplatser som upprätthåller en grundläggande beredskap för att samhällsviktiga lufttransporter ska kunna utföras. Den nationella beredskapen med en timmes insats- beredskap är införd på tio flygplatser från och med 2012.1 En av huvuduppgifter är enligt instruktionen att till- handahålla sjöräddnings- och flygräddningstjänst. har genom artikel 25 i Chicagokonventionen förbundit sig att inom landets territorium vidta åtgärder för undsättning av luftfartyg i nöd. 1 Organisering av det offentliga åtagandet för flygtrafiktjänster, Trafikanalys PM 2011:12, s. 30. Chicagokonventionens annex 12 finns även bestämmelser om upp- rätthållande och utförande av sjöräddnings- och flygräddnings- tjänst. Verksamheten drivs av vid Joint Rescue Co- ordination Centre (JRCC) och finansieras av undervägsavgiften till den del som rör flygräddningstjänst. förvärvade , där även bolagets dotterbolag ingår, i syfte att säkerställa en fullödig sjöräddnings- och flygräddningstjänst i Sverige.2 har liksom sitt huvudkontor i . De båda affärsverken har därför utvecklat ett sam- arbete kring administrativa frågor. är de båda affärs- verkens tryckerier sammanslagna och lokaliserade till Luftfarts- verket. 2011 beslutades att servicefunktionerna ska samordnas och vara gemensamma. har tagit över cirka 30 anställda från och blir arbetsgivare för den nya organisationen. Den gemensamma organisationen ska hantera reception, växel, resetjänst, kontorsservice, redovisning, lön, inköp, förvaltning av berörda system, samt arkiv och registratur för de båda myndigheterna. 4.1.5Myndigheten för samhällsskydd och beredskap Myndigheten för samhällsskydd och beredskap (MSB) har ansvar för frågor om skydd mot olyckor, krisberedskap och civilt försvar, i den utsträckning inte någon annan myndighet har ansvaret. MSB ska bl.a. utveckla och stödja samhällets beredskap mot olyckor och kriser, samordna berörda aktörer för att förebygga och hantera sådana händelser, samt följa upp och utvärdera samhällets krisberedskapsarbete. En del av myndighetens ansvarsområde är också att införa, för- valta och utveckla radiokommunikationssystemet för skydd och säkerhet (Rakel-systemet). ska enligt reg- leringsbrev kunna använda och samverka med . Luftfarts- verket betalar en abonnemangsavgift till MSB för detta system. 2 Regeringens proposition Säkerställande av sjö- och flygräddning (prop. 2011/12:11, bet. 2011/12:TU2, rskr. 2011/12:17). Försvarsmakten ansvarar för det militära försvaret av . Myn- digheten har enligt luftfartsförordningen med vissa begränsningar rätt att besluta om föreskrifter för militär luftfart och den militära markorganisationen. Transportstyrelsens föreskriftsrätt gäller emel- lertid även flygtrafiktjänst för militär luftfart. Flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart integrerades 1978. Det finns ett omfattande samarbete mellan Försvarsmakten och . Några exempel på detta är att bedriver lokal flygtrafikledningstjänst vid Försvarsmaktens nio flyg- platser och utbildar flygledare för behov. Luft- fartsverkets flygledare bemannar även flygledarfunktionen inom Försvarsmaktens insatsorganisation. Försvarsmakten bedriver därutöver vissa kommunikations-, navi- gations- och övervakningstjänster samt meteorologiska tjänster, främst för militär luftfart. Transportstyrelsen har med stöd av för- ordning (EG) nr 550/2004, artikel 7 punkten 5 medgivit att detta sker utan certifiering. Sammanfattningsvis är Försvarsmakten således en intressent i flygtrafiktjänsten av flera olika skäl. Dels i egenskap av att vara flygplatshavare, dels eftersom myndigheten nyttjar tjänsten i det svenska luftrummet. Därutöver är Försvarsmakten beroende av Luft- fartsverkets personal för bemanningen av insatsorganisationen och av verket självt för utförandet av driften av flygtrafiktjänst i För- svarsmaktens regi. 4.1.7Sveriges meteorologiska och hydrologiska institut () ska inom sitt verksamhetsområde producera och förmedla bl.a. meteorologiskt beslutsunderlag samt bedriva uppdragsverksamhet gentemot andra myndigheter. I enlighet med åligger det respektive med- lemsstat att utse en metrologiskt ansvarig myndighet för att till- handahålla avtalade metrologiska tjänster till civilflyg i internatio- nell trafik. ansvarar på uppdrag för en stor del av produktionen av flygväderprodukter som flygbolag och piloter behöver före och under flygning. 4.2Integrationen av flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart 1978 överfördes de militära flygledarna i Flygvapnet till Luftfarts- verket, som bedrivit flygtrafiktjänsten för civil och mili- tär luftfart. har således haft såväl en civil som en militär funktion och flygtrafiktjänsten har följaktligen också varit civil-militärt integrerad. Som en följd av detta system är Försvarsmakten beroende av som leverantör av flygtrafiktjänster. Verksamhetens militära betydelse åskådliggjordes inte minst av Försvarsmaktens huvudmannaskap för flygtrafiktjänsten under höjd beredskap och krig.3 Denna ordning avskaffades emellertid 2007, varpå Luftfarts- verkets ansvar gjordes oberoende av beredskapsgrad.4 Myndighetsansvaret för flygtrafiktjänsten överfördes 2005 från till den nybildade förvaltningsmyndigheten styrelsen, som sedermera uppgick i Transportstyrelsen. Trans- portstyrelsen har föreskriftsrätt avseende flygtrafiktjänst för civil och militär luftfart. I och med införandet av den nya luftfartslagen (2010:500) kon- kurrensutsattes den lokala flygtrafikledningstjänsten. förlorade därmed sin monopolställning på denna marknad. De sammantagna implikationerna av dessa förändringar är ännu inte tydliga. Avsikten är att nedan tydliggöra hur den civil-militärt integrerade flygtrafiktjänsten bedrivs och klargöra vilka fak- torer som är särskilt viktiga för att bibehålla grunddragen i den struktur som byggts upp . Försvarsmakten driver sju flygplatser med regelbunden flygverk- samhet. 3Regeringsbeslut nr 25, ; II1008/76, II 760/77 och II 2663/77 (delvis). 4Se stycke 3.3.9 Huvudmannaskapet för flygtrafiktjänsten. Därutöver driver Försvarsmakten två flygplatser (och Hagshult) som brukas intermittent för övning av insatsförband.5 Samtliga Försvarsmaktens flygplatser ägs av staten och förvaltas av Fortifikationsverket.6 Vid sidan av den militära verksamheten vid och /Kallax bedrivs civil flygplatsdrift av det statliga flygplats- bolaget . Vid samtliga Försvarsmaktens flygplatser är leverantör av lokal flygtrafiktjänst.