sou · H0B365 · 2012-09-27 00:00:00 — En utveckling med starka multinationella företag som etablerar försäljningskanaler direkt till svenska konsumenter kan innebära en både kultur- och språkpolitisk utmaning då dessa bl.a. kan förväntas marknadsföra engelskspråkig litteratur till låga priser. I en situation där antalet svenskspråkiga titlar ännu är relativt begränsat kan det ses som ett bekymmer för marknadens utveckling och det svenska språkets ställning. Mot denna bakgrund drar vi bl.a. slutsatsen att det finns skäl att vidareutveckla det stöd till digital utgivning av förlagens backlist som införts på försök (se nedan s. 429). De nya titlarna tillgängliggörs regelmässigt som e-böcker, men det är viktigt att utbudet även breddas med äldre litteratur för att skapa en livaktig marknad för svenskspråkiga e-böcker. Vidare gör vi bedömningen att kommunerna, som är huvudmän för folkbiblio- teken, bör förstärka samordningen av upphandlingen vad gäller kommersiella e-böcker för att tillförsäkra biblioteken bra villkor. Vi föreslår även att Kungl. ges i uppdrag att möjliggöra för externa distributörer att tillhandahålla e-litteratur via den nationella katalogen Libris och säkerställa att upphovsrättsligt fri e-litteratur finns tillgänglig denna väg för tillgängliggörande vid de lokala biblioteken (se nedan s. 416). Moms på litteratur i olika format Som framhålls i den internationella utblicken i bilaga 3 varierar det mellan olika medlemsländer i EU vilken momssats som tillämpas vid försäljning av fysiska böcker. Liksom har merparten någon typ av momsreduktion. Ett antal europeiska länder tillämpar även en längre momssats för e-publikationer. har dock inlett ett förfarande för att avgöra huruvida de lägre momssatser som och beslutat införa är förenliga med EU:s mervärdeskattedirektiv. Enligt våra direktiv ingår det inte i uppdraget att föreslå ändringar som rör mervärdesskatt och vi har därför inte analyserat frågan närmare i betänkandet. Det är enligt vår bedömning dock viktigt att följa utvecklingen och de avgöranden som är att vänta. Det befordrar inte framväxten av en svensk e-boksmarknad att en högre momssats tillämpas för litteratur som distribueras digitalt. I bedömningen av lämpliga åtgärder bör dock hänsyn även tas till de konstnärligt hämmande effekter som kan uppkomma med olika momssatser för olika kulturellt innehåll i digitala kanaler. Mycket av den intressanta utvecklingen sker i den digitala miljön när text, ljud och rörlig bild används tillsammans, t.ex. i form av s.k. utökade e-böcker. Specialtidningsmarknaden är som visas i kapitel 10 mångfacetterad med ett stort antal titlar och relativt många förlag. Förhållandena utmärks dock av skarpa ekonomiska skillnader mellan olika typer av tidskrifter och utgivare. Som marknaden ser ut är kulturtid- skrifternas kulturpolitiska betydelse stor. Till exempel står de oberoende från de stora förlagen vilket garanterar en mångfald i vilka som hörs i det offentliga samtalet. I kulturtidskrifterna behandlas också ämnen ofta på ett fördjupande sätt som inte är vanligt i det mer kommersiella utbudet. Totalt sett når kulturtidskrifterna ett betydande antal läsare. Deras betydelse ska dock inte enbart mätas i antalet personer. Det är ett faktum att de även utgör ett forum för diskussion och reflektion som indirekt har viktiga återverkningar i andra delar av samhällslivet. Här kan frågor aktualiseras som resulterar i en bredare kultur- och samhällsdebatt och här kan nya konstnärliga uttryck skapa sig en plats. Kring kulturtidskrifter kan även viktiga nätverk skapas som är av betydelse för kulturlivet i landet. Kultur- skapare har ofta en relation till kulturtidskrifter inom det egna området, inte bara som läsare utan också som skribenter eller deltagare i arrangemang. ekonomi bygger till stor del på prenume- ranter. Insatser för att öka antalet prenumerationer är således viktiga för dessa tidskrifter, bl.a. är bibliotekens abonnemang en viktig intäktskälla. bidrar dessa till att fler får tillgång till tidskrifter med ofta svag distribution. Ett stort problem för många kulturtidskrifter är dock att portokostnaderna höjts , vilket gör prenumerationer mindre lönsamma . produktionsstöd är en avgörande del i många kulturtidskrifters ekonomi. finns det även ett antal tid- skrifter som kan upprätthålla en journalistik som gör att de bör räknas som kulturtidskrifter på marknadens villkor utan statligt stöd. Gemensamt för den senare gruppen är att de antingen upp av relativt starka finansiärer eller har goda möjligheter att få intäkter från annonser. Vår bedömning är att detta är positiva exempel, men att det är osannolikt att flertalet andra kulturtid- skrifter skulle kunna följa samma väg. Produktionsstödet är således fortsatt viktigt för mångfalden i utbudet. Som ofta påpekats är intäkterna från lösnummerförsäljningen små för de flesta kulturtidskrifter. viktig för tidskrifternas synlighet. Som framhöll försvårar distributörernas villkor för mindre tidskrifter att komma ut på marknaden.1 finns det förvisso alternativ som är tillgängliga även för mindre tidskrifter, om än för en mer begränsad distribution, men vår bedömning är att det även fortsätt- ningsvis finns starka skäl att med kulturpolitiska resurser stödja distribution av kulturtidskrifter. För att nå ut brett kommer det även framöver att vara viktigt att de finns tillgängliga på fysiska försäljningsställen. Mot denna bakgrund föreslår vi bl.a. att stödet till utgivning av kulturtidskrifter förstärks (se nedan s. 430). Skälet är att stödets ekonomiska värde i viss mån urholkats och att det är angeläget att de mer professionellt drivna kulturtidskrifterna får större möjlighet att ersätta skribenter och medarbetare. Internationellt utbyte på litteraturområdet I kapitel 12 framgår att utgivning av översatt svensk litteratur i utlandet har ökat . Detta återspeglas inte minst i den starka utveckling svenska förlags exportintäkter för försäljning av utgivningsrätter till utländska förlag visar. Svensk kriminallitteratur har kommit att utgöra en betydande del av exportintäkterna. En positiv bieffekt av det internationella intresset för svensk kriminal- litteratur är att utländska förlag även i högre utsträckning intresserar sig för litteratur inom andra litterära genrer. Viktigt att notera i sammanhanget är att den svenska litteraturens ställning i utlandet har byggts upp och ofta med kvalitets- litteraturen som grund. Sammantaget ser vi en gynnsam utveckling för den svenska litteraturen i utlandet och det är av betydelse inte minst för upphovsmännen. Att svenska författare kan få sina verk publicerade på andra bokmarknader innebär utöver litterärt erkännande även ökade möjligheter att kunna försörja sig på sin konstnärliga verksamhet. Vad gäller inflödet av utländsk litteratur till har utgivningen av översatt litteratur minskat markant hos Förläggare- föreningens medlemsförlag . till totalt antal utgivna titlar översatt litteratur enligt Nationalbibliografin syns dock ingen minskning, utan nivån ligger relativt still. 1 , Konkurrens och samarbete inom medierna (2003), s. 116. förefaller vara att översatt litteratur i allt högre grad numera publiceras av mindre förlag. Omstruktureringen innebär att dessa förlag som ofta har en mer specialiserad utgivning med inriktning mot översatt litteratur, har kommit att spela en allt viktigare roll för mångfalden i utbudet av litteratur på den svenska bokmark- naden. Vår bedömning är också att de statliga kulturpolitiska insatserna genom utgivnings- och distributionsstödet, stödet till litterära evenemang och stödet till planerad utgivning (inom vilket den översatta litteraturen särskilt prioriteras), på ett verkningsfullt sätt bidrar till att öka den översatta litteraturens synlighet i . I kapitel 13 beskrivs de statliga aktörer som har ansvar för att främja internationellt utbyte. Även om det inte alltid sker finns potential att satsa på internationellt utbyte på litteratur- området inom ett flertal olika politikområden. Insatser inom ett visst område kan dessutom ofta ha gynnsamma effekter även inom ett annat. Exempelvis har kulturpolitiska insatser inte sällan även Sverige- och exportfrämjande verkan. Exportframgångarna för svenska deckare hade t.ex. inte varit möjliga utan skickliga över- sättare. Det finns även viktiga kopplingar mellan satsningar på internationellt kulturutbyte och politik för global utveck- ling. Fördelningen av översättningsstöd och Svenska institutets stöd till svenskundervisning visar att de delar av världen som är dåligt representerade vad gäller svenskundervisning och utgivning av svensk litteratur ofta sammanfaller. Antalet studenter som vill studera svenska utomlands har ökat totalt sett. Delar av världen är dock i stort vita fläckar i detta hänseende. Det indikerar att även om den svenska litteraturens ställning i utlandet generellt sett kan bedömas vara god, handlar det till stor del om att den är livaktig i begränsade delar av världen, främst i . Bland annat mot denna bakgrund är det bekymmersamt att intresset för att bedriva svenskundervisning har minskat vid universitet i länder som , och där ett antal institutioner slutat eller planerar att sluta bedriva svenskundervisning. De engelskspråkiga bokmarknaderna är viktiga för den svenska littera- turens möjligheter att nå en vidare spridning, vilket en översättning till engelska kan innebära. Vi bedömer att insatser för internationellt littera- turutbyte, genom stöd till översättning av svensk litteratur och litterära evenemang i utlandet, samt Svenska institutets stöd för svenskundervisning i utlandet är av särskild betydelse för den svenska kvalitetslitteraturens ställning och spridning i ett lång- siktigt perspektiv. kulturpolitiska uppdrag att stärka den svenska kvalitetslitteraturen i utlandet menar vi bör bibehållas, eftersom titlar i mer kommersiellt gångbara genrer får spridning i utlandet utan statligt stöd. Mot bakgrund av vår samlade bedömning lämnar vi i det följande bl.a. förslag om förstärkta stöd för att främja den svenska litteraturens spridning (se s. 433). Vidare bedömer vi att det finns goda möjligheter att ytterligare lyfta fram betydelsen av läsning och litteratur inom ramen för det internationella utvecklingssamarbetet (se nedan s. 440). För att öka det internationella utbytet på litteraturområdet föreslår vi även att möjligheten undersöks att starta ett litteratur-Iaspis med residens för litterära upphovsmän. För att vända den negativa utvecklingen vad gäller läsning och läsförmåga krävs det enligt vår bedömning en bred samling kring målet att alla i , oberoende av socioekonomisk bakgrund, ska ges förutsättningar att utveckla god läsfärdighet. Det är viktigt att öka medvetenheten om att läsning och läsförmåga har stor samhällelig och individuell betydelse då det är grundläggande för demokratiskt deltagande, inlärning och utbildning generellt samt individens möjligheter i arbetslivet. För att bidra till större medvetenhet på olika nivåer i samhället och få fler aktörer att uppmärksamma betydelsen av läsning menar vi att Ett läslyft för bör initieras med sikte på att vissa mål ska vara uppnådda 2018. Läslyftet bör bygga på tydliga mål som uttrycker ett åtagande från det allmännas sida att vända den negativa trenden och innefatta konkreta åtgärder på flera politikområden. Inom ramen för läslyftet bör det också vara prioriterat att stärka kunskapsöverföringen från forskar- samhället till beslutsfattare samt att följa upp och bedöma effekt- erna av de reformer som genomförts på bl.a. utbildningsområdet ur ett läsperspektiv. Som en del av det läslyft vi föreslår bör ett antal åtgärder vidtas på kultur- och utbildningsområdet för att stärka läsinlärning, läs- främjande och möjligheterna att ta del av litteratur. Nedan lämnar vi bl.a. förslag om skolbibliotekarier, läsombud på förskolor, kompetensutveckling för lärare samt samordning av det läsfräm- jande arbetet utanför skolan och utveckling av folkbildningen. Nationella mål för läslyftet Förslag: Regeringen bör för lägga fram övergripande mål för Ett läslyft för med sikte på 2018. Förslaget är att följande åtagande görs för att vända den negativa utvecklingen vad gäller läsning och läsfärdighet: Alla i ska, oavsett bakgrund och förutsättningar, ha god läsfärdighet och tillgång till litteratur. För att nå det övergripande målet ska följande delmål vara uppnådda 2018. Läsfärdigheten och motivationen att läsa bland barn och unga ska avsevärt förbättras och ha ökat mätbart jämfört med , särskilt i tidiga årskurser. Fler barn och unga än ska regelbundet ta del av både fack- och skönlitteratur. Kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och delaktighet i samhällslivet ska ha ökat i alla grupper som läser i liten utsträckning. Förslaget är vidare att en parlamentarisk beredning för läslyftet, bestående av folkvalda och experter, ges i uppdrag att bedöma måluppfyllelsen och effekterna av tidigare genomförda reformer. Beredningen bör även få mandat att lämna förslag till ytterligare åtgärder för att nå målen. I ett antal med jämförbara länder har parlament och regeringar lyft frågan om läsning och läsförståelse på ett samlat vis. Detta mot bakgrund av dess betydelse för olika politikområden och med motivet att det krävs insatser och medvetandehöjande åtgärder i många delar av samhällslivet för att åstadkomma förändring. Flera länder har tagit fram nationella mål, strategier och handlingsplaner för läsning i situationer som liknat den befinner sig i med sjunkande resultat i bl.a. läsförståelsestudier. Viktiga och delvis olikartade exempel på hur frågan lyfts är de insatser som gjorts i med Gi rom for lesing! stimulering av leselyst og leseferdighet 2003–2007 och sedermera det s.k. Leseåret det efterföljande Leselyftet samt den federala regeringens initiativ No child left behind i (se vidare bilaga 3). Gemensamt för flera av dessa initiativ är att det satts upp tydliga mål för förbättringar som ska följas upp inom och att frågan lyfts upp på den politiska agendan, som en bred uppsättning civilsamhälles- och frivilligaktörer involverats. Stora ansträngningar har i dessa fall också gjorts för att insatserna ska vara baserade på kunskap från forskarsamhället och praktiskt verksamma. I det här sammanhanget är också den i inrättade on Literacy ett intressant exempel. Den arbetar med att höja kunskapen om läsningens betydelse och främja kännedom om vetenskapliga rön och goda exempel i parlamentet. Vi menar att det även i är viktigt att sätta ökat fokus på läsningens betydelse och att förankra de åtgärder som krävs i breda delar av samhällslivet. Det är viktigt att öka medvetenheten bland beslutsfattare på både nationell och lokal nivå om vilka effekter på läsningen olika beslut kan ha och att nå samsyn om grundläggande prioriteringar. Det är också viktigt att tydligt involvera biblioteks- företrädare, det civila samhället och de många andra intressenter som på olika sätt arbetar med dessa frågor. Vidare är det av stor betydelse att insatser på olika politikområden kan ses i ett samman- hang. Grundläggande är de insatser som görs inom utbildnings- politiken och, vad gäller tillgång till litteratur, inom kulturpolitik- en. Frågor om läsande och delaktighet har också viktiga kopplingar till socialpolitik och funktionshindersfrågor. I förlängningen har frågan även betydelse för en rad andra politikområden som näringspolitiken. Mot denna bakgrund föreslår vi att regeringen som en utgångs- punkt för läslyftet för lägger fram grundläggande mål som uttrycker ambitionen att vända den negativa utvecklingen. Det övergripande målet bör vara att alla i , oavsett bakgrund och förutsättningar, ska ha god läsfärdighet och möjlighet att ta del av litteratur. För att det övergripande målet ska kunna nås föreslår vi tre delmål som ska vara uppnådda . För det första att läsfärdigheten och motivationen att läsa bland barn och unga ska avsevärt förbättras och ha ökat mätbart jämfört med , särskilt i tidiga årskurser. För det andra att fler barn och unga än regelbundet ska ta del av både fack- och skönlitteratur. För det tredje att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och delaktighet i samhällslivet ska öka i alla grupper som läser i liten utsträckning. Den första prioriteringen måste vara att läsfärdigheten och motivationen att läsa förbättras bland barn och unga. Det gäller särskilt i grupper som i undersökningar visat sig halka efter i läs- utvecklingen, bl.a. gruppen pojkar generellt men även barn från socioekonomiskt svaga familjer och barn som har föräldrar som talar andra språk än svenska i hemmet. Särskilt viktigt är det att dessa förbättringar kan iakttas hos yngre barn och redan i grund- skolans tidiga årskurser. Vidare är det viktigt att uppmärksamma de förutsättningar som gäller för barn och ungdomar med funktions- hinder som dyslexi. En förutsättning för att utveckla god läsförståelse är aktiv läsning. Särskilt skönlitteratur är av stor betydelse för att barn och unga ska känna lust till att läsa och utveckla en läsning som bidrar till mer avancerad läsförståelse. Därför bör det andra målet vara att fler barn och unga regelbundet tar del av litteratur av olika slag, både fack- och skönlitteratur. Även i denna del är det särskilt viktigt att insatser riktas mot grupper som tar del av litteratur i mindre utsträckning än genomsnittet. Vidare är det väl dokumenterat att de ungas läsning hänger nära samman med vuxengenerationens vanor. För att kunna vända utvecklingen behövs därför även insatser för att minska skillnad- erna i befolkningen i stort vad gäller kunskap om läsningens betydelse. Om inte vuxna i barnens omgivning uppfattar att det finns ett värde i litteratur och själva läser, eller om vuxna inte läser för mindre barn, är det svårt att vända den negativa trenden vad gäller läsfärdighet. Även om ett stort ansvar ligger på det allmänna skolväsendet att ge alla barn likvärdiga förutsättningar, krävs också en medvetenhet om läsningens betydelse i hemmet. Vi föreslår därför att det tredje målet ska vara att kunskapen om läsningens betydelse för utbildning och delaktighet i samhällslivet ska öka i alla grupper som läser i liten utsträckning. De mål vi föreslagit representerar åtaganden för det allmänna som det är viktigt att så många som möjligt sluter upp bakom, därför menar vi att de bör beslutas av . Målen bör dels vara vägledande för de statliga myndigheternas arbete men även kommunerna är viktiga i denna fråga och bör omfattas. Vidare kan målen även inspirera aktörer i det civila samhället och bidra till att ge frågan ett bredare genomslag i folkrörelser och föreningsliv. En parlamentarisk beredning för läslyftet För att följa arbetet med läslyftet och bedöma om målen nås föreslår vi att regeringen tillsätter en parlamentarisk beredning, organiserad som en kommitté, som till sig kan knyta experter på läsutveckling, läsvanor och litteratur. Beredningen för läslyftet bör ges i uppdrag att följa utvecklingen på området utifrån tillgängliga indikatorer samt med lämpliga intervall bedöma måluppfyllelsen och effekterna av implementerade reformer. Särskilt viktigt är att beredningen kan följa och bedöma effekterna av de stora reformer som genomförts på det utbildningspolitiska området ur ett läs- perspektiv. Vidare bör beredningen ges mandat att lämna förslag till ytterligare åtgärder för att nå målen. Att den föreslagna beredningen har goda möjligheter att inhämta expertkunskap inom ramen för sitt uppdrag är viktigt. Området är komplext och det kommer att krävas en samlad bedömning utifrån olika studier för att följa utvecklingen. En beredning av den typ vi föreslår är också viktig just som arena för möten mellan beslutsfattare och experter. Beredningens uppgift bör dock inte vara att bedriva utvärderingsverksamhet på det sätt sektorsansvariga myndigheter gör, utan att sammanställa och dra slutsatser av den kunskap som skapas i vetenskapssamhället och inom myndighetssfären. Läsombud för att stärka litteraturens ställning i förskolan Förslag: I syfte att stärka litteraturen och läsningen i förskolan föreslår vi att får i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och , initiera en försöks- verksamhet med läsombud i förskolorna. Forskningen visar att det är av mycket stor vikt att barn tidigt får möta litteratur för att senare i livet kunna uppnå god läsförmåga. Många barn växer upp utan att det regelbundet läses för dem i hemmet och i många hem finns endast bristfällig tillgång till litteratur. Det finns indikationer på att antalet barn som inte regel- bundet får ta del av högläsning i hemmet ökar. av alla barn i åldern i går i förskolan. Förskolan kan därför ha en betydelsefull utjämnande effekt när det gäller barns möjlighet att tidigt i livet få möta litteraturen oavsett social bakgrund. Kvalitetsgranskningar från visar dock att kvaliteten på det pedagogiska innehållet i förskolan varierar i , bl.a. vad gäller arbetet med litteratur och läsning. I vissa förskolor är kunskapen om barns språkutveckling och medvetenheten om t.ex. högläsningens betydelse låg. Det är därför angeläget att inom ramen för sitt uppdrag stödjer kommuner och andra huvudmän för förskolor i utvecklingen av arbetet med litteratur och läsning. En viktig del i detta är enligt vår bedömning att det finns engagerade och kompetenta personer på förskolorna som kan inspirera övrig personal och driva på utvecklingsarbetet. Vi föreslår därför att initierar en försöksverksamhet med läsombud på svenska förskolor. Vi tror att det behövs att en anställd på varje förskola får ett särskilt ansvar för att ge stöd till de andra i personalgruppen och dessutom har kontakt med bibliotek och andra intressenter i frågor som rör läsning. En sådan person tror vi skulle vara en viktig resurs i förskolornas pedagogiska arbete med litteratur och läsning. Många förskolor arbetar nära folkbibliotek och i vissa förskolor finns redan läs- eller bokombud. Till exempel har en framgångsrik försöksverksamhet där bokombuden samarbetat med folkbibliotekens barnbibliotekarier. Vi ser ett utökat samarbete med folkbiblioteken som en central del i utveck- lingsarbetet och en viktig uppgift för läsombuden. har byggt upp en verksamhet med över 5 000 läsombud runt om i . Dessa läsombud finns framförallt på äldreboenden och gruppbostäder för personer med funktionsnedsättning. Erfarenheterna från är att detta är en verksamhet som med relativt små ekonomiska resurser kan ge goda resultat. torde kunna använda sig av den kunskap som finns på om rekrytering, utbildning och nätverksbyggande. läsombud är organiserade i regionala nätverk och i ett nationellt nätverk. Utbildning av läsombuden sker genom att har köpt tjänsten från studieförbund (se vidare kapitel 4). Vi föreslår mot denna bakgrund att får i uppdrag att, i samråd med folkbiblioteken och , initiera en försöksverksamhet med läsombud på förskolor i valda regioner. Om denna försöksverksamhet visar sig vara framgångsrik bör systemet med läsombud utvidgas till hela landet. Bedömning: Lärarnas kunskaper om litteratur, och särskilt barn- och ungdomslitteratur, samt litteraturdidaktiska metoder behöver stärkas. Framtida satsningar på förskole-, grund- och gymnasielärarnas kompetensutveckling bör inriktas på att vidareutveckla lärarnas kunskaper på dessa områden. Forskningen om vad som gör framgångsrika skolor framgångsrika är entydig: pedagogerna är de enskilt viktigaste resurserna för att nå goda skolresultat. visar den senaste PISA-undersökning- en att den främsta anledningen till att svenska elever presterar sämre än tidigare är att de läser allt mindre på grund av min- skad läslust. Mot bakgrund av denna utveckling menar vi att resurser bör sättas in för att ge lärarna bättre möjligheter att främja elevernas läsning och intresse för litteratur. Enligt 2 kap. 34 § skollagen (2010:800) är det huvudmännen som ska se till att personalen vid förskole- och skolenheterna ges möjligheter till kompetensutveckling.