sou · GZB335 · 2012-01-01 00:00:00 — genom samarbetsavtal med ett annat landsting eller en eller flera kommuner. Om tillnyktringen inte lämpligen kan ske på en enhet för tillnyktring eller motsvarande vårdenhet på grund av aggressi- vitet eller våldsamt uppträdande hos den omhändertagne, får han eller hon förvaras i arrest hos polisen eller inom kriminal- vården för tillnyktring. svarar i dessa fall för att polisen eller personalen hos får tillgång till medicinsk bedömning vid den omhändertagnas tillnyktring. Polisen svarar även fortsättningsvis för uppgifterna att om- händerta, skyddsvisitera samt transportera en omhändertagen person till en enhet för tillnyktring eller motsvarande vårdenhet. Utredningen bedömer att Kriminalvården i samverkan med andra huvudmän och myndigheter bör utnyttja verkställighetstiden mer effektivt för behandling av personer med missbruk eller beroende i syfte att minska återfall i brottslighet. Utredningens bedömningar och förslag: Kriminalvården ska som en del av det återfallspreventiva arbetet ha ett fortsatt ansvar för att bedriva brotts- och missbruksföre- byggande program för klienter med missbruk eller beroende. Klienter inom kriminalvården ska omfattas av den föreslagna förstärkta vårdgarantin för personer med missbruk eller beroende, inom ramen för den så kallade normaliseringsprincipen. Där- igenom förbättras kontinuiteten i behandlings- eller stödinsat- serna vid frigivningen från kriminalvården. ska ingå avtal med Kriminalvården om vård och behandling av klienter med missbruk eller beroende i landstings- området. Auktoriseringskravet för hem för vård eller boende (HVB) med behandling av missbruk eller beroende ska också bidra till att säkerställa kvaliteten på den behandling som Kriminalvården upphandlar. Vidare anser utredningen att det bör göras en översyn av bestäm- melserna på det straffrättsliga området när det gäller lagföringen av människor med missbruksproblem som begått brått i syfte att möjliggöra vård i stället för straff. Arbetsplatsen, arbetsmarknadspolitiken, socialförsäkringen Utredningen anser att förebyggande och tidiga insatser mot riskbruk, missbruk och beroende bör stimuleras. Vidare bör det underlättas för arbetsplatsen att bibehålla och anställa personer med missbruksproblem. Utredningens förslag och bedömningar: Arbetsgivare bör i högre grad använda sig av företagshälso- vårdens tjänster, bland annat för att screena för riskbruk vid regelbundna hälsosamtal och erbjuda rehabilitering för att möj- liggöra kvarstannade i arbete. Kommunen ska bistå arbetsgivare inom kommunen med infor- mation och råd när det gäller missbruksfrågor. Utredningen anser att personer med missbruk eller beroende har sämre tillgänglighet till insatserna inom arbetsmarknadspolitiken och socialförsäkringen än många andra grupper. Utredningens förslag och bedömningar: Det bör utvecklas fler särskilda arbetsmarknadspolitiska insatser för personer med missbruk eller beroende och andra grupper med jämförbar problematik. Särskilt högriskskydd inom sjukförsäkringen är en under- utnyttjad möjlighet för att ekonomiskt underlätta vid sjukfrån- varo som har samband med missbruksproblem. Kunskap bör spridas om denna möjlighet i sjukförsäkringen. Personer med missbruk eller beroende ska om de saknar rätt till sjukpenninggrundande inkomst kunna ta del av en ny ersättning när de deltar i rehabiliteringen av missbruket eller beroendet. Kommittén om hållbara försäkringar vid sjukdom och arbetslös- het (dir. 2010:48) bör närmare pröva den särskilda rehabilite- ringspenningen. Det ska anslås medel till en forskningsstudie för att kartlägga orsakerna till den stora underrapporteringen av arbetsoförmåga orsakad av missbruk och beroende. Vid sjukskrivning som förlängs utöver ska läkaren erbjuda patienten en bedömning av om det föreligger beroende av psykoaktiva substanser, såvida inte detta är uppenbart onödigt. Effektivare vård lönsam för samhället Samhällets kostnader för missbruk och beroende av alkohol, narko- tika, läkemedel och dopningsmedel uppgår till 150 miljarder kro- nor, vilket är nio gånger mer än kommunernas och landstingens kostnader för vården. De stora kostnaderna för samhället av miss- bruk följer av ohälsa, arbetsoförmåga och kriminalitet. Utredningens beräkningar visar att behandling är samhällseko- nomiskt lönsam, även när det krävs mycket omfattande behand- lingsinsatser. Mest lönsamma är tidiga insatser som förhindrar att riskbruk övergår i mer etablerade former av missbruk och beroende, till exempel kort rådgivning vid begynnande alkoholproblem. För en kvinna, , med aktivt heroinmissbruk uppgår den samhällsekonomiska kostnaden till . Vård- kostnaden för vanliga insatskombinationer varierar . Om insatsen är effektiv mot missbruket kan besparingen bli . Om insatsen dessutom gör det möjligt för personen att återgå i arbete kan besparingen bli . För en man, , med aktivt tungt alkoholmissbruk uppgår den samhällsekonomiska kostnaden till . Vårdkostnaden för vanliga insatskombinationer varierar mellan 23 000 och 400 000. Om insatsen är effektiv mot missbruket kan besparingen bli . Om insatsen dessutom gör det möjligt för personen att återgå i arbete kan besparingen bli 6 mil- joner kronor. Det står sålunda klart att investeringar i missbruks- och beroendevård kan vara samhällsekonomiskt mycket lönsamma. Utredningens förslag gäller kommunerna, landstingen och staten och finansieras i huvudsak på tre olika sätt. Överföringar av uppgifter mellan kommunerna och landstingen finansieras genom skatteväxling. Det belopp som ska skatte- växlas har beräknats till . Skatteväx- lingen förhandlas och beslutas länsvis av berörda kommuner och landsting. Utökade eller nya uppgifter för kommuner och landsting finan- sieras genom statliga bidrag till kommunsektorn. De statliga bidraget som ska utgå tillsvidare har beräknats till 465 miljoner . Av dessa gäller 265 miljoner överföring av befintliga statliga verksamheter från staten till landstingen. Därtill kom- mer bidrag för tidsbegränsade satsningar för om 137, 187, 37, 22 respektive . Statliga insatser finansieras inom statsbudgeten genom anslag till berörda statliga myndigheter. Anslagen för de tidsbegrän- sade statliga insatserna har beräknats till 103,5 70,5, 35,5 och . Några mindre insatser föreslås pågå . För att underlätta genomförandet av reformen har utredningen föreslagit att regeringen ska utse en särskild nationell sam- ordnare med uppdrag att bistå kommunerna och landstingen i genomförandet skatteväxlingen och överföringen av tvångs- vården från kommunerna och staten till landstingen samt statens utveckling av stöd till självhjälp. Utredningen anser att ansvaret för missbruk- och beroendevården tydliggörs i lagstiftning. Socialtjänstlagen (2001:453) (SoL) vänder sig i huvudsak till kommunen i egenskap av huvudman för och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) (HSL) i huvudsak till i egenskap av huvudman för hälso- och sjukvården. Bestämmelserna i dessa huvudlagar är såvitt rör miss- bruks- och beroendefrågor mycket översiktliga i den mån dessa frågor alls är uttryckligen berörda. Utredningen har därför stannat för att föreslå som ett komplement till SoL och HSL en särskild lag om missbruks- och beroendevård (LMB), vilken vänder sig till både kom- munen och (en så kallad pluslag). LMB anger målet för lagen, lägger fast ansvarsfördelningen mellan och hälso- och sjukvården, ställer krav på samverkan samt innehåller regler som ska stärka den enskildes ställning. Den ger också en enhetlig definition av de former av missbruk och beroende som vården enligt denna lag ska möta. LMB markerar och kommunens särskilda ansvar för missbruks- och beroendevården och går därmed i viss utsträck- ning längre än huvudlagarna SoL och HSL. Utredningens förslag innebär också en förändrad lagstiftning när det gäller vården utan samtycke genom att lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) integreras med lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård (LPT). I LPT införs en likställighetsbestämmelse som tydliggör att LPT även ska omfatta patienter som till följd av missbruk eller beroende av alkohol, narkotika, läkemedel eller dopningsmedel har ett oundgängligt behov av psykiatrisk vård. Andra lagändringar som föreslås gäller lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer mm, lagen (2006:323) om utbyte av sprutor och kanyler, offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) (OSL) samt . Ytterligare ändringar föreslås i SoL, HSL, lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU), lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshinder (LSS), högskoleför- ordningen (1993:100) och socialtjänstförordningen (2001:937). Dessutom föreslås följdändringar i en rad andra lagar och förordningar där enhetliga definitioner av missbruk och beroende efter hand är tänkbara och möjliga. Den nya lagen om missbruks- och beroendevård föreslås träda i kraft . För vården utan samtycke föreslås övergångsregler för perioden till . lag om missbruks- och beroendevård Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller bestämmelser om landstingens och kom- munernas särskilda ansvar inom missbruks- och beroendevården. I tillämpliga delar gäller lagen också för missbruks- och beroende- vård som bedrivs av annan huvudman. Om inte annat följer av denna lag gäller bestämmelserna i socialtjänstlagen (2001:453) och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Bestämmelser om vård utan samtycke ges i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård. Den som är kan även ges vård utan samtycke enligt lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga. 2 § Målet för denna lag är att lägga fast kommunens och lands- tingets ansvar för olika insatser inom missbruks- och beroende- vården, göra sådana insatser tillgängliga för den enskilde och stärka den enskildes ställning. 3 § Insatser inom missbruks- och beroendevården syftar till stöd, vård och behandling åt människor som genom sin användning av alkohol, narkotika, läkemedel, dopningsmedel eller andra liknande medel riskerar att skada sin hälsa eller sociala situation. Insatserna syftar även till att ge stöd åt närstående till människor som använder sådana medel på ett skadligt sätt. 4 § har inom missbruks- och beroendevården ansvaret för rådgivning och behandling. Hit hör främst tillnyktringsverk- samhet, abstinensvård, läkemedelsbehandling och psykosocial behandling. kan träffa överenskommelse med en kommun eller ett annat landsting om att fullgöra vissa insatser inom missbruks- och beroendevården. 5 § Kommunen har inom ansvaret för rådgivning och psykosocialt stöd samt stöd till boende, sysselsättning och försörj- ning. Kommunen kan träffa överenskommelse med en annan kommun eller med ett landsting om att fullgöra vissa insatser inom missbruks- och beroendevården. Till kommunens uppgifter inom missbruks- och beroende- vården hör även att bistå arbetsgivarna inom kommunen med information och råd när det gäller missbruksfrågor. 6 § ska upprätta program inom primärvården i landstingsområdet som syftar till att tidigt upptäcka och kort intervenera vid riskbruk, missbruk eller beroende av alkohol och andra medel som sägs i 3 §. Kommunen ska upprätta program för det sociala arbetet i kommunen som syftar till att tidigt upptäcka och kort intervenera vid riskbruk, missbruk eller beroende av alkohol och andra medel som sägs i 3 §. 7 § och kommunen har var för sig ett ansvar för utredning, bedömning, planering och uppföljning när den enskilde behöver insatser inom både hälso- och sjukvården och social- tjänsten. Upprättas en individuell plan enligt 2 kap 7 § socialtjänst- lagen (2001:453) och 3 f § hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), ska kommunen ha det övergripande ansvaret för planen, om inte och kommunen kommer överens om annat. Den enskildes önskemål beträffande en individuell plan och huvudman för det övergripande ansvaret ska särskilt beaktas. Har den enskilde även behov av annan hälso- och sjukvård än som sägs i 4 §, ska se till att detta behov tillgodoses samordnat med missbruks- och beroendevården när detta är lämpligt. 8 § och kommunen ska ingå ett avtal om samarbete i fråga om insatser för människor som har problem med missbruk eller beroende eller riskabelt bruk av medel som sägs i 3 §. Människor som behöver sådana insatser och deras närstående bör ges möjlighet att aktivt medverka till innehållet i samarbetsavtalet och göras delaktiga i uppföljningen av detta. Avtal enligt första stycket kan även träffas mellan och flera kommuner eller ett kommunalförbund. Landsting som har en kriminalvårdsanstalt inom sitt område ska även ingå ett avtal med Kriminalvården om samarbete i fråga om insatser för intagna som har problem med missbruk eller beroende eller riskabelt bruk av medel som sägs i 3 §. 9 § ska erbjuda dem som är bosatta inom och som behöver planerad, specialiserad vård för sitt missbruk eller beroende en garanti för att allsidigt utreda och inleda behandling och senast från den dag han eller hon söker vård eller behovet av vård på annat sätt uppmärksammas inom hälso- och sjukvården eller . Akuta behov ska till- godoses genast. Kommunen ska erbjuda dem som vistas inom kommunen och som behöver psykosociala insatser på grund av sitt missbruk eller beroende en garanti för att en individuell plan upprättas och senast från den dag den enskilde söker psykosocialt stöd eller behovet av sådant stöd uppmärksammas på annat sätt inom eller hälso- och sjukvården. Regeringen, eller den myndighet som regeringen bestämmer, får meddela föreskrifter om innehållet i garantier enligt första och andra styckena. 10 § ansvar enligt 9 § första stycket gäller även dem som är kvarskrivna enligt 16 § folkbokföringslagen (1991:481) och stadigvarande vistas inom samt dem som inom är intagna i kriminalvårdsanstalt eller i hem för vård eller boende som avses i socialtjänstlagen (2001:453) eller lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Har patient som avses i första stycket också behov av vård eller behandling för annan sjukdom än som avses i 9 § första stycket, gäller ansvar även för sådan vård eller behandling. 11 § Om inte eller annan längre tidsfrist som överenskommits med den enskilde inleder en behandling som erbjudits enligt 9 § första stycket, har den enskilde rätt att få denna utförd av någon annan. är då skyldigt att ersätta skäliga kostnader för utförda insatser. 12 § Insatser enligt denna lag ska vara av god kvalitet och grundade på kunskap och erfarenhet. Kvaliteten ska systematiskt och fort- löpande utvecklas, följas upp och säkras. För utförande av uppgifter enligt denna lag ska det finnas personal med lämplig utbildning och erfarenhet. Verksamheter som bedriver behandling av människor som har problem med missbruk eller beroende av medel som sägs i 3 § ska vara auktoriserade enligt bestämmelser som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 13 § Människor med missbruks- eller beroendeproblem har rätt till ett gott bemötande av dem som verkar inom hälso- och sjukvården och . I arbetet med att utveckla insatserna inom missbruks- och beroendevården ska och kommunen söka ta till vara de erfarenheter som finns inom organisationer som företräder män- niskor som behöver sådana insatser och deras närstående. 14 § har tillsyn över all verksamhet enligt denna lag. Tillsyn enligt denna lag innebär granskning av att verksamheten uppfyller mål och krav enligt lagar och andra föreskrifter samt beslut som har meddelats med stöd av sådana föreskrifter. 15 § Om finner att det i verksamhet som står under tillsyn enligt denna lag förekommer ett missförhållande som har betydelse för enskildas möjligheter att kunna få insatser enligt lagen, får förelägga den som svarar för verk- samheten att avhjälpa missförhållandet. Ett föreläggande ska innehålla uppgifter om de åtgärder som anser nöd- vändiga för att det påtalade missförhållandet ska kunna avhjälpas. Föreläggandet får förenas med vite. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i socialtjänstlagen (2001:453) Härigenom föreskrivs att 1 kap. 3 §, 5 kap. 9 §, 6 kap. 3 §, 10 kap. 4 och 6 §§ , 16 kap. 10 § samt rubriken närmast före 5 kap. 9 § socialtjänstlagen (2001:453) ska ha följande lydelse. Bestämmelser om vård utan samtycke ges i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall och i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. Bestämmelser om vård utan samtycke ges i lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga. sörja för att den enskilde miss- sörja för att den enskilde inom brukaren får den hjälp och vård som han eller hon behöver för får det stöd och den vård som han eller hon behöver för att med den enskilde planera hjäl- pen och vården och noga bevaka att planen fullföljs. planera stödet och vården och noga bevaka att planen fullföljs. I lagen (2011:00) om miss- bruks- och beroendevård finns ansvar för olika insatser. Behovet av sådana hem som Behovet av sådana hem som avses i 12 § lagen (1990:52) med avses i 12 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård särskilda bestämmelser om vård av unga samt 22 och 23 §§ lagen av unga ska tillgodoses av (1988:870) om vård av missbru- kare i vissa fall ska tillgodoses av syn m.m. över verksamheten vid hemmen finns i 13 kap. syn m.m. över verksamheten vid hemmen finns i 13 kap. får, om det finns särskilda skäl för det, genom avtal uppdra åt ett landsting eller en kommun att inrätta och driva ett sådant hem som avses i första stycket. För vård i ett hem som avses i denna paragraf får staten ta ut avgift av den kommun som begärt placeringen. endast åt en särskild avdelning endast åt en särskild avdelning som består av ledamöter eller som består av ledamöter eller ersättare i nämnden i ärenden ersättare i nämnden i ärenden som är en uppgift för nämnden som är en uppgift för nämnden enligt 6 kap. 6, 8, 12 och 13 §§ enligt 6 kap. 6, 8, 12 och 13 §§ denna lag, 4 och 6 §§, 11 § första denna lag samt 4 och 6 §§, 11 § och andra styckena, 13 §, 14 § första och andra styckena, 13 §, tredje stycket, 21, 22, 24, 26, 27 14 § tredje stycket, 21, 22, 24, och 43 §§ lagen (1990:52) med 26, 27 och 43 §§ lagen (1990:52) särskilda bestämmelser om vård med särskilda bestämmelser om av unga samt 11 och 13 §§ lagen vård av unga. (1988:870) om vård av missbru- kare i vissa fall. Första stycket gäller även i ärenden enligt 6 kap. 14 § om samtycke vägras och beslut enligt 9 kap. 3 § om att föra talan om återkrav enligt 9 kap. 1 §. 1 Senaste lydelse 2009:596. Bestämmelser om rätt att i vissa fall fatta beslut i social- nämndens ställe finns i lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga och lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Bestämmelser om rätt att i vissa fall fatta beslut i social- nämndens ställe finns i lagen (1990:52) med särskilda bestäm- melser om vård av unga. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela sådana föreskrifter inom som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet som avser 1. barn och unga, 2. äldre personer, 2. äldre människor, 3. människor med funktions- 4. missbrukare, och 4. människor med missbruks- 5 kap. 11 §. 5. människor som anges i 5 kap. 11 §. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får också meddela sådana föreskrifter som behövs till skydd för enskildas liv, personliga säkerhet eller hälsa i verksamhet vid sådana hem som avses i 6 kap. 3 §. Denna lag träder i kraft . 2 Senaste lydelse 2009:596. lag om ändring i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) Härigenom föreskrivs att och 4 §§ hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) ska ha följande lydelse. Hälso- och sjukvården ska särskilt beakta ett barns behov av information, råd och stöd om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med 1.har en psykisk störning eller en psykisk funktionsnedsätt- 2.har en allvarlig fysisk sjukdom eller skada, eller 3. är missbrukare av alkohol 3. har problem med missbruk eller beroende av alkohol, narko- tika, läkemedel, dopningsmedel eller annat liknande medel. Detsamma gäller om barnets förälder eller någon annan vuxen som barnet varaktigt bor tillsammans med oväntat avlider. Om någon som vistas inom utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, ska erbjuda sådan vård. Ett landsting får också i andra fall erbjuda hälso- och sjukvård åt den som är bosatt i ett annat landsting, om landstingen kommer överens om det. Särskilda bestämmelser om hälso- och sjukvård finns i lagen (2008:344) om hälso- och sjukvård åt asylsökande m.fl. I lagen (2011:00) om miss- bruks- och beroendevård finns särskilda bestämmelser om den enskildes rätt och ansvar för olika insatser. Denna lag träder i kraft . 3Senaste lydelse 2009:979. 4Senaste lydelse 2008:345. lag om ändring i lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1991:1128) om psykiat- risk tvångsvård dels att 1, 3 och 16 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i lagen ska införas nya paragrafer, 3 a § och 21 a §, av följande lydelse. Föreskrifterna i hälso- och sjuk- (1982:763) gäller all tvångsvård finns också i lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk rande föreskrifter om psykiat- I lagen (2011:00) om risk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång finns särskilda bestämmelser om (tvångsvård) ges i denna lag. om psykiatrisk vård som är tvångsvård finns också i lagen ges i denna lag. (1991:1129) om rättspsykiatrisk psykiatrisk tvångsvård finns också i lagen (1991:1129) om rättspsy- Vad som sägs i denna lag om ett landsting gäller även en kommun som inte ingår i ett landsting. Med chefsöverläkare avses i denna lag chefsöverläkaren vid den sjukvårdsinrättning där patienten är inskriven. Tvångsvård får ges endast om patienten lider av en allvarlig psykisk störning och på grund av sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt 5Senaste lydelse 2008:415. 6Senaste lydelse 2008:415. 1.har ett oundgängligt behov av psykiatrisk vård, som inte kan tillgodoses på annat sätt än genom att patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning för kvalificerad psykiatrisk dygnetruntvård (sluten psykiatrisk tvångsvård), eller 2.behöver iaktta särskilda villkor för att kunna ges nödvändig psykiatrisk vård (öppen psykiatrisk tvångsvård). En förutsättning för vård enligt denna lag är att patienten motsätter sig sådan vård som sägs i första stycket, eller det till följd av patientens psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta att vården inte kan ges med hans eller hennes samtycke. Tvångsvård får inte ges om patientens psykiska störning enligt första stycket utgör enbart en utvecklingsstörning. Vid bedömning av vårdbeho- Vid bedömning av vårdbeho- vet enligt första stycket ska det vet enligt första stycket ska det även beaktas, om patienten till följd av sin psykiska störning är 1. om patienten kan säkerhet eller fysiska eller psy- om vården uteblir, och 2. om patienten till följd av sin psykiska störning är farlig eller fysiska eller psykiska hälsa. Som allvarlig psykisk störning enligt 3 § avses även att patienten till följd av missbruk eller be- annat liknande medel har ett oundgängligt behov av psykiatrisk efter det att patienten efter det att patienten har tagits in för tvångsvård. har tagits in för tvångsvård. Vårdplanen ska ange de behand- 7 Senaste lydelse 2000:353. behandlingsåtgärder och andra insatser som behövs för att syftet med tvångsvården skall uppnås och för att resultaten av dessa insatser skall kunna bestå. Så långt möjligt skall planen upprättas i samråd med patien- ten. Om det inte är olämpligt skall samråd ske också med dennes närstående. Chefsöverläkaren skall under- söka om patienten har behov av stöd från . Så långt det är möjligt skall detta ske i samråd med patienten. lingsåtgärder och andra insatser som behövs för att syftet med tvångsvården ska uppnås och för att resultaten av dessa insatser ska kunna bestå. Särskilt ska uppmärksammas om patienten behöver insatser för missbruk eller beroende av medel som sägs i 3 a §.