sou · H0B347 · 2012-06-28 00:00:00 — Exempelvis når en försäkrad som har arbetat heltid men som är frånvarande på halvtid upp till sjukpenningtaket vid en månadslön för heltidsarbete på . Den maxi- mala ersättningen blir således . Men den som har arbetat halvtid och är frånvarande på denna halvtid vid Taken i en socialförsäkring sjukfrånvaro kommer att nå taket först vid en månadslön för heltidsarbete som motsvarar . Den maximala ersättningen blir i detta fall . Tabell 9.1 Maximal ersättning efter arbetstid i social- respektive arbetslöshetsförsäkringen Maximal ersättning efter arbetstid/frånvaro sjukskriven/arbetslös som andel (NA 40) (NA 30) (NA 20) (NA 10) Motsvarar en månadslön för Motsvarar en månadslön för Motsvarar en månadslön för deltid, därefter helt sjukskriven/arbetslös: Motsvarar en månadslön för Motsvarar en månadslön för (14 960) Motsvarar en månadslön för Källa: Egna beräkningar. Om det bedöms vara önskvärt att taket ska påverka hel- och deltids- arbetande på ett likformigt sätt behövs någon form av uppgift om arbetstid att relatera den inkomst eller den utbetalning som taket ska begränsa. Taket bör möjligen påverka deltidsarbetande likformigt med heltidsarbetande i syfte att stärka de ekonomiska drivkrafterna Taken i en socialförsäkring Å andra sidan har deltidsarbetande lägre inkomster än heltidsarbetande och om taket är tänkt att spegla något slags rimlig standard är det kanske rätt att använda sig av en fast summa på det sätt som är fallet . Vid jämförelser mellan arbetslöshets- och socialförsäkringens regelverk för hel- respektive deltidsarbetande är det värt att notera att det i arbetslöshetsförsäkringen finns en begränsningsregel för antalet ersättningsdagar vid deltidsarbetslöshet. Den innebär att en arbetslös kan få maximalt 75 ersätt- ningsdagar för veckor då deltidsarbete har utförts. Resterande dagar får endast användas för veckor då inget arbete alls har utförts. Observera slutligen att tabellen ovan inte inkluderar de olika kompletterande ersättningar som en individ under vissa förutsätt- ningar kan få vid exempelvis arbetslöshet och sjukdom. Tabellen ger därför inte en fullständig bild av den maximala ersättning som kan utgå. 9.2Tänkbara utformningar av taket i socialförsäkringen med ett historiskt (faktiskt) inkomstunderlag Här behandlas i första hand två dimensioner av möjliga tak- konstruktioner. Den första avser när taket ska appliceras. Det kan ske antingen inledningsvis när inkomstunderlaget fastställs eller efteråt, som en begräsning av faktisk ersättning. Den andra dimen- sionen avser vilken tidsperiod som ska användas för taket, i praktiken om taket ska begränsa de inkomster som ingår i månadsuppgifterna respektive månad eller om det ska appliceras på det totala genom- snittliga inkomstunderlaget. De olika kombinationer som ges av de två dimensionerna illustreras i tabell 9.2. I det följande resoneras kring egenskaper hos de olika möjliga kombinationerna av de två dimensioner som visas i tabellen. SOU 2012:47 Taken i en socialförsäkring Olika alternativ för takkonstruktioner Första dimensionen: När appliceras taket? utbetalning (efter nivå och Andra dimensionen: vilken tidsperiod appliceras taket? 9.2.1Taket appliceras vid fastställande av utbetalning I tabell 9.1 jämförs taken i sjuk-, föräldra- och arbetslöshets- försäkringarna vad gäller skillnader i utfall vid olika arbetstids- omfattning. För att kunna analysera skillnaden mellan att applicera taket på årsinkomsten respektive på utbetalt dagbelopp kan det vara intressant att se vilken skillnad de olika konstruktionerna skulle ha givet samma nivå och konstruktion i övrigt. I tabell 9.3 visas skillnaden i ersättning vid olika uttag av sjukpenning givet nuvarande taknivå men där denna räknats om till motsvarande maximala dagsersättning. Effekten av att använda tak på utbetalda belopp i stället för att använda tak på årsinkomst blir att de försäkrade slår i taket vid högre inkomstnivåer vid deltidsfrånvaro än vid heltidsfrånvaro. Att behålla motsvarande nivå på taket med ett tak som läggs på utbetalt belopp i stället för på inkomst skulle därmed innebära ökade kost- nader jämfört med dagens takkonstruktion för SGI. Taken i en socialförsäkring Tabell 9.3 Skillnad mellan tak på inkomst och tak på utbetalning (SGI- taket) SGI-tak 2012 = en årsinkomst på motsvarar en maximal dagpenning på /kalenderdag (330 000/365*0,97*0,8) Tak på utbetalt belopp årslön, ca kronor Källa: Egna beräkningar. Den mest påtagliga skillnaden mellan att lägga på taket när inkomstunderlaget fastställs i relation till att lägga på taket vid beräkning av den faktiska ersättningen är att inkomster som ligger över taket i det förra fallet räknas bort redan vid fastställandet av inkomstunderlaget. Om taket läggs på vid fastställande av ersätt- ning, utan begränsning, kommer samtliga inkomster att ingå i underlaget. Med ett tak som läggs på vid fastställande av ersättning är det också möjligt att konstruera taket som ett maximalt utbetalat dag- belopp (liksom i arbetslöshetsförsäkringen), vilket inte är möjligt om taket läggs på vid fastställandet av inkomstunderlaget (baserat på månadsuppgifter). En aspekt på frågan om taket ska läggas på före eller efter det att ersättningsnivån appliceras är att med ett tak som läggs på i efter- hand i samband med fastställande av utbetalning kommer olika ersättningsnivåer att enbart påverka dem som befinner sig under taket. Om taket däremot läggs på före det att ersättningsnivån appliceras kommer olika ersättningsnivåer att få genomslag även för dem som har inkomster över taket. Denna egenskap har upp- märksammats vad gäller arbetslöshetsförsäkringen, där ersättnings- nivåns minskning från efter dag 200 inte påverkar dem vars ersättning slår i taket vid både 70 och 80 procents ersätt- ningsnivå. Väljs en konstruktion som liknar den i arbetslöshets- försäkringen sker ingen utjämning av ojämna inkomster i och med Taken i en socialförsäkring att taket läggs på sist. Då spelar det ingen roll om taket läggs på , månad eller dag sett ur den aspekten. Däremot kommer ett tak som läggs på i efterhand på årsbasis att innebära att när maximalt belopp har betalats ut får den försäkrade ingen ytterligare ersättning. På årsbasis är ett sådant tak knappast aktuellt eftersom individer ofta inte vet längden på exempelvis ett sjukfall i förväg. är det möjligt att tänka sig taket som en maximal summa där ersättningen begränsas pro- portionellt mot antalet arbetslösa eller sjuka dagar den månaden. 9.2.2Taket appliceras vid fastställande av inkomstunderlaget Ett tak som baseras på dagsinkomst och appliceras vid fast- ställandet av inkomstunderlaget är inte något aktuellt alternativ (då det inte föreslås finnas uppgifter om dagsinkomsten) och här resoneras därför enbart kring tak som appliceras respektive . Ett tak som baseras på årsinkomsten och som läggs på vid fast- ställandet av inkomstunderlaget är det som mest skulle likna det tak som används i socialförsäkringen . Beroende på val av ram- tidskonstruktion är det dock inte säkert att en inkomst omräknad till ett årsbelopp är det mest naturliga. Om ramtiden inte är kommer årsinkomsten troligen inte att tas fram i annat syfte än just för att fastställa taket. Även om förändringar av taket inte anses vara prioriterat kan det vid en omläggning till ett historiskt (faktiskt) inkomstunderlag bli naturligt att överväga förändringar i takets konstruktion. Vilken takkonstruktion som är att föredra hänger ihop med hur systemet i övrigt ska se ut. Nedan resoneras kort kring de olika exempel på ramtid och beräkningsmodeller som analyseras i kapitel 6 och som också ligger till grund för konsekvensanalyserna avseende ett tänk- bart historiskt (faktiskt) inkomstunderlag i socialförsäkringen i kapitel 14. De alternativ som används i analysen i kapitel 6 är en kort och en lång ramtid. Därutöver diskuteras även ett alternativ där de bästa månaderna kan väljas samt ett alternativ där det Taken i en socialförsäkring för individen mest förmånliga alternativet av en kort och en lång ramtid väljs. Med ett inkomstunderlag som baseras på en lång ramtid och där samtliga månader ingår i det faktiska genomsnittet kan taket i princip bibehållas oförändrat. Det kan fortfarande vara relevant (och naturligt) att tala om ett tak som läggs på en års- inkomst på samma sätt som . Med ett inkomstunderlag som baseras på en kortare ramtid är det möjligen mindre relevant att använda ett tak som sätts på en årsinkomst. Summan av den senaste tre- respektive sexmånaders- periodens inkomster blir antagligen mer relevant. Effekten av en eventuell (än ) som underlag för taket är att enskilda individers inkomstvariationer i större utsträck- ning än kan göra att den försäkrade hamnar under respektive över taket under ett och samma kalenderår. Å andra sidan kommer ett rullande genomsnitt av faktiska inkomster att utjämnas i jäm- förelse med där ändrade förhållanden på ett annat sätt kan innebära att individer från till en annan befinner sig över respektive under taket beroende på vilken förväntad inkomst han eller hon har. Om en konstruktion med ett positivt urval av beräknings- månader väljs är det sannolikt mest naturligt att enbart låta månader som ligger till grund för ersättning ingå vid fastställande av taket. Om taket ska uttryckas i termer av en års- inkomst går det att räkna om de ingående månadsinkomsterna till motsvarande årsinkomst. 9.2.3Skäl att se över takkonstruktionen Hur taket bör konstrueras med ett historiskt (faktiskt) inkomst- underlag hänger samman med syfte och önskad funktion med ett tak, men också med önskade egenskaper hos ett system som baseras på historiska (faktiska) inkomster i ett bredare perspektiv. Att socialförsäkringen innehåller olika ersättningsnivåer när det gäller olika tidsperioder i sjukförsäkringen gör att det ter sig rimligt att behålla konstruktionen med ett tak som läggs på före det att ersättningsnivån appliceras. I annat fall påverkas endast de som har inkomster under taket av olika ersättningsnivåer. Taken i en socialförsäkring Ett tak som baseras på utbetalt belopp (likt det som finns i arbetslöshetsförsäkringen) innebär att taket vid deltidsfrånvaro blir högre jämfört med motsvarande tak som läggs på inkomsten. Om de försäkrade i de flesta fall ska kunna jämföra utfallet i arbetslöshets- och socialförsäkringen fullt ut behöver det ske en harmonisering av takens konstruktion. I annat fall kommer de olika taken i många fall innebära att de försäkrade får olika ersättning även om såväl inkomstbegrepp som ersättningsnivåer är identiska. Ett ytterligare argument för harmonisering av taken i social- och arbetslöshetsförsäkringarna vad gäller konstruktion och nivå är att detta väsentligt skulle underlätta ett system med uppräkning av trans- fereringsinkomster i syfte att hantera skyddsvärda situationer. I kapitel 7 analyseras hur detta skulle kunna gå till. Med samma tak, motsvarande nuvarande SGI-tak, i samtliga arbetsbaserade trans- fereringssystem (ej grundbeloppen i systemen) skulle det inte vara nödvändigt att räkna upp inkomster över taken eftersom taket skulle begränsa inte bara tidigare utan även aktuella transfereringar på samma sätt. 10 Företagare och kombinatörer Av kapitel 6–9 framgår olika alternativ till utformning av ett inkomstunderlag baserat på historiska (faktiska) inkomster för anställda. Utformningen av ett inkomstunderlag för egenföretagare (de med inkomst av annat förvärvsarbete) är i hög utsträckning bereoende av utformningen av inkomstunderlaget för de anställda. Nedan följer en översiktlig redovisning av hur ett inkomstunderlag skulle kunna utformas för egenföretagare med bibehållande av dagens struktur för SGI-beräkning. Det innebär att utgångs- punkten är tolv månaders inkomst och med ett tak på års- inkomsten om 7,5 pbb. I slutet av kapitlet beskrivs även några möjliga alternativ till harmonisering av arbetslöshets- och social- försäkringarna vad gäller företagare och kombinatörer. Dagersättningar i socialförsäkringen och dagpenning i arbets- löshetsförsäkringen kan bara lämnas till fysiska personer, inte juridiska personer, under förutsättning att personen har eller har haft förvärvsarbete. All inkomst som beskattas hos juridiska personer hänförs till ett enda inkomstslag, nämligen inkomst av näringsverksamhet. Det är dock endast ersättning eller förmån som beskattas i inkomstslaget tjänst som kommer att redovisas i den föreslagna månadsuppgiften, se kapitel 2. Det kommer därför inte att finnas några månadsuppgifter för inkomst av näringsverksamhet. 10.1Vem är egenföretagare? Näringsverksamhet kan bedrivas i olika företagsformer och av såväl fysiska som juridiska personer. Aktiebolag, ekonomiska föreningar, handelsbolag, kommanditbolag och europeiska ekonomiska intresse- grupperingar är juridiska personer. Näringsverksamhet kan också bedrivas som enskild näringsverksamhet eller enkelt bolag. Det är då fysiska personer som driver verksamhet. I skatterättslig mening föreligger näringsverksamhet då någon bedriver yrkesmässig (dvs. varaktig och med vinstsyfte) och själv- ständig förvärvsverksamhet, oavsett i vilken företagsform detta sker.1 Fysiska personer (inklusive delägare i handelsbolag och dödsbo) kan ha inkomst av tjänst, inkomst av kapital och inkomst av närings- verksamhet. Inkomst av näringsverksamhet för fysiska personer, som är enskilda näringsidkare eller delägare i handelsbolag, delas in i aktiv respektive passiv näringsverksamhet. En näringsverksamhet anses som aktiv om näringsidkaren har arbetat i verksamheten minst en tredjedel av den tid som motsvarar en heltidsanställning. Den som vid sidan av en anställning driver en näringsverksamhet som i huvudsak bygger på den egna arbetsinsatsen anses också driva verk- samhet som är aktiv. All annan verksamhet är passiv närings- verksamhet. Den som bedriver passiv näringsverksamhet betalar inga egenavgifter. I stället betalas särskild löneskatt. Som egenföretagare räknas i socialförsäkringen den som driver egen verksamhet i enskild firma, handelsbolag eller kommandit- bolag. Eftersom dessa personers arbete i verksamheten ger inkomst av näringsverksamhet och inte inkomst av tjänst kommer det inte finnas någon månadsuppgift för dessa. När begreppet egenföretagare används i väg- ledning avses en person med inkomst av annat förvärvsarbete, dvs. Denna uppdelning (inkomst av annställning och inkomst av annat förvärvsarbete) innebär att det i gruppen som har SGI-B 1 13 kap. 1 § 1 st. IL. ingår dels de som har inkomst av näringsverksamhet på grund av eget arbete, som vi traditionellt ser som företagare, dels de som skatte- rättsligt deklarerar för inkomst av tjänst utan att vara anställda, t.ex. en uppdragstagare. Eftersom SGI beräknas på inkomst av eget arbete kan SGI fast- ställas även för den som bedriver passiv näringsverksamhet och betalar särskild löneskatt. Inkomsten av den passiva verksamheten måste dock vara en följd av eget arbete. Observera att den som driver verksamhet i form av aktiebolag eller ekonomisk förening är anställd i bolaget eller föreningen och denne har därför inkomst av tjänst. Inkomsten är därmed inkomst av anställning i socialförsäkringen (SGI-A). En person som bedriver verksamhet i aktiebolagsform anses alltså inte som egen- företagare i socialförsäkringshänseende. 10.3Nuvarande definition av SGI Utgångspunkten för fastställande av SGI är att den kan fast- ställas för den som omfattas av den arbetsbaserade försäkringen och har en varaktig inkomst av eget arbete i . Inkomsten ska utgöras av pengar. De som har en fastställd SGI är uppdelade på försäkrade med inkomst av anställning, inkomst av annat förvärvsarbete (dvs. före- tagare och uppdragstagare) samt försäkrade med inkomst av både anställning och annat förvärvsarbete (kombinatörer). 10.3.1Inkomst av annat förvärvsarbete (SGI-B) Uttrycket "har inkomst av annat förvärvsarbete" innebär att inkomsten vilar på annan grund än anställning. Denna gränsdragning har utmejslats av allmänna rättsgrundsatser och rättspraxis. I 25 kap. 8 § SFB slås fast att inkomst av näringsverksamhet ska räknas som inkomst av annat förvärvsarbete. Detsamma ska gälla sådan inkomst av arbete för egen räkning som utgör inkomst av tjänst. Detta innebär att inkomst av annat förvärvsarbete kan omfatta inkomster som skatterättsligt betecknas som både inkomst av näringsverksamhet och inkomst av tjänst. Även för den med inkomst av annat förvärvsarbete ska SGI beräknas utifrån ett antagande om en framtida inkomst. är det den försäkrade som ska lämna uppgift om detta antagande. Beräkningen görs alltså utifrån en beräknad inkomst som ännu är okänd men som företagaren tror sig komma att få. Försäkrings- kassan får vid behov kontrollera den försäkrades egna uppgifter genom att jämföra dem med den deklarerade inkomsten av närings- verksamhet eller den pensionsgrundande inkomsten.2 Enligt upp- gift från görs detta i samtliga ärenden som avser egenföretagare. För en försäkrad som har inkomst av annat förvärvsarbete och som bedriver näringsverksamhet bestäms SGI:n som regel utifrån närings- verksamhetens beräknade nettointäkt. Med nettointäkt avses före- tagets resultat efter avdrag för kostnader, eventuella avsättningar och avgifter, men före skatteavdrag. Närmare föreskrifter om den inkomstuppskattning som görs vid inkomstbeskattningen lämnas i före- skrifter (RFFS) 1998:12, senast ändrad enligt föreskrifter (FKFS) 2011:4. Enligt denna föreskrift kan SGI beräknas till ett högre belopp än vad som framgår av den enskilde näringsidkarens redovisade överskott under en verksamhets upp- byggnadsskede (efter utgången av den tid som anges i 25 kap. 9 § SFB), vid stark skuldbelastning, vid ändrade förvärvsförhållanden eller vid tillfälliga förluster. När en försäkrad startar verksamhet kan det vara svårt att upp- skatta den årliga inkomst i pengar som denne kan antas komma att få tills vidare för eget arbete. Det finns inte heller något beslut om slutlig skatt att göra uppskattningen utifrån. infördes särskilda bestämmelser i om hur SGI ska beräknas i ett uppbyggnadsskede för försäkrade som har inkomst av annat förvärvsarbete och som bedriver näringsverk- samhet. 2 Av 25 kap. 6 § SFB framgår att , där förhållandena inte är kända, kan göra beräkningen av SGI utifrån den uppskattning av den försäkrades inkomster som gjorts vid inkomstbeskattningen. För en försäkrad som har inkomst av annat förvärvsarbete och som bedriver näringsverksamhet ska, räknat från den månad då den försäkrade har gjort eller borde ha gjort anmälan för registrering enligt 7 kap. 2 § SFL, SGI:n från näringsverksamheten beräknas till minst vad som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning. I det fall den för- säkrade inte har skyldighet att anmäla sig för registrering, ska tiden räknas som om en sådan skyldighet hade gällt för honom eller henne.3 Det finns ingen vägledning avseende hur bedömningen av skälig avlöning för liknande arbete ska göras. Den jämförelseinkomst som ska fastställas ska avspegla den arbetsinsats som personen utför i företaget. gör sin bedömning utifrån vad den försäkrade skulle ha kunnat få i lön för motsvarande arbete som anställd i en verksamhet av mot- svarande art och verksamhet. Ett sätt att hitta en skälig avlöning är att fråga företagaren vad denne skulle betala en anställd för att utföra samma arbete. Ett annat är att fråga arbetsmarknadens parter vad som är skälig avlöning för liknande arbete. Med hänsyn till att det blir allt vanligare med individuell lönesättning torde bedömning av vad som är skälig avlöning bli allt svårare. fanns en generell regel som innebar att inkomst för eget arbete för egenföretagare inte fick beräknas högre än vad som motsvarade skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning. Den praxis som utvecklats i förhållande till begreppet skälig avlöning har ansetts gälla även fortsättningsvis. Detta innebär att en egen- företagare får tillgodoräkna sig lön även för övrigt arbete, såsom administration, reparation, jourarbete m.m. I praxis har ett till- godoräknande för administrativt arbete med av den beräknade jämförelseinkomsten medgivits. 3 25 kap. 9 § SFB. När det har gått 24 månader efter det att näringsverksamheten startade föreligger inte längre någon rätt till en SGI beräknad till minst skälig avlöning. Av RFFS 1998:12 om SGI framgår att ett uppbyggnadsskede fort- farande kan anses föreligga utifrån en bedömning av omständigheterna i det enskilda fallet. Av föreskriften framgår följande: får beräkna den sjukpenninggrundande inkomsten till ett högre belopp än vad som framgår av den försäkrades skatte- rättsliga nettointäkt om -näringsverksamheten fortfarande, efter utgången av den tid som anges i 25 kap. 9 § socialförsäkringsbalken, är under uppbyggnad, eller -det finns andra särskilda skäl som att näringsverksamheten har stark skuldbelastning, ändrade förvärvsförhållanden eller tillfälliga förluster. Av samma föreskrift framgår att för en försäkrad med inkomst av annat förvärvsarbete än anställning, som under en följd av år isär- skild självdeklaration redovisat lägre skatterättslig nettointäkt än vad som motsvarar skälig avlöning för liknande arbete för annans räkning, ska beräkna SGI:n av detta arbete med ledning av de tre senaste årens beslut om slutlig skatt. I arbetslöshetsförsäkringen används begreppet företagare, inte egen- företagare. finns en definition av företagare i 34 § . Med företagare avses en fysisk person som bedriver sådan näringsverksamhet som avses i 13 kap. 1 § första stycket IL, och som han eller hon personligen utför arbete i och har ett väsentligt inflytande över.4 4 13 kap. 1 § första stycket IL Till inkomstslaget näringsverksamhet räknas inkomster och utgifter på grund av näringsverksamhet. Med näringsverksamhet avses förvärvsverksamhet som bedrivs yrkesmässigt och självständigt. I skatterättslig mening föreligger näringsverksamhet då någon bedriver yrkesmässig (dvs. varaktig och med vinstsyfte) och själv- ständig förvärvsverksamhet, oavsett i vilken företagsform detta sker. Arbetslöshetsförsäkringens regler om företagare beror alltså inte på valet av företagsform eller hur den försäkrade skattar för sina inkomster. Om förutsättningarna för att anses driva närings- verksamhet är uppfyllda, jämte kravet på personligt utfört arbete och väsentligt inflytande över driften, så anses den försäkrade som företagare. Den som bedriver egen verksamhet har inte rätt till någon arbets- löshetsersättning så länge verksamheten pågår. Det finns dock två särskilda situationer, då företagandet utgjort bisyssla och vid förlorad deltidsanställning, möjlighet att få arbetslöshetsersättning trots att verksamheten inte upphört. Även om det inte finns någon definition av arbetslöshet i lagtext är utgångspunkten att den som varit arbetstagare och som saknar förvärvsarbete och inte heller har inkomster av förvärvs- arbete ska anses som arbetslös. När det gäller företagare går det inte att på samma sätt använda avsaknad av inkomst av förvärvsarbete för att bedöma om personen är arbetslös. Till följd härav finns det särskilda regler i arbets- löshetsförsäkringen för att ta ställning till när en person som är företagare ska anses arbetslös. I första hand krävs att det inte vidtas några andra åtgärder än sådana som varit nödvändiga på grund av oförutsedda händelser eller att verksamheten upphört definitivt. 10.4.2Företagares dagsförtjänst i arbetslöshetsförsäkringen I arbetslöshetsförsäkringen lämnas ett grundbelopp per dag enligt grundförsäkringen, oberoende av vilken inkomst den arbetslöse haft före arbetslösheten. För att få grundbeloppet måste ett arbets- villkor vara uppfyllt före arbetslösheten. För ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen baseras ett belopp per dag (dagpenning) på tidigare förvärvsinkomster. För att få ersättning enligt inkomstbortfallsförsäkringen måste den arbets- löse ha varit medlem i en arbetslöshetskassa före arbetslöshetens inträde och fullgjort ett arbetsvillkor .