sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — 2 § Bestämmelserna i 2 och 3 kap. gäller både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bestämmelser i 4 kap. Utbildningens innehåll och omfattning 3 § I 4 kap. gäller 1–6 §§, 11–21 §§ både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bestämmelsen i 7 § gäller både gymnasiesärskolan och gymna- sieskolan, utom punkt 3 i andra stycket som bara gäller gymnasie- skolan. Bestämmelser i 5 kap. Avvikelser inom de nationella programmen 4 § I kap. 5 gäller 1–5 §§, 9–13 §§, 15–20 §§ och 23–31 §§ både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bestämmelsen i 14 § gäller både gymnasiesärskolan och gymna- sieskolan, utom tredje stycket som bara gäller gymnasieskolan. Bestämmelser i 7 kap. Behörighet, urval och förfarandet vid antagning 5 § Av 7 kap. 11 § framgår hur urval till de nationella programmen i gymnasiesärskolan ska göras. Bestämmelser i 8 kap. Betyg, gymnasieexamen, gymnasiesärskoleexamen och prövning 6 § I 8 kap. gäller 1–2 §§, 4 §, 8-9 §§ och 28 § både gymnasiesär- skolan och gymnasieskolan. Bestämmelse i 9 kap. Stödåtgärder 7 § I 9 kap. gäller 9 § både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bestämmelser i 10 kap. utbildning för döva och hörselskadade inom gymnasieskolan samt riksrekryterande utbildning inom gymnasie- särskolan för elever med utvecklingsstörning i kombination med ytterligare funktionsnedsättning 8 § I 10 kap. gäller 1 a § i gymnasiesärskolan. Bestämmelserna i 2 §, 4 § och 8- 12 §§ både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bestämmelser i 12 kap. 9 § I 12 kap. gäller 1–5 §§ både gymnasiesärskolan och gymnasie- skolan. Bidrag till huvudmän för fristående gymnasieskolor och gymnasiesärskolor 10 § Bestämmelserna i 14 kap. gäller både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. 15 kap. Övriga bestämmelser 11 § Bestämmelserna i 15 kap. gäller både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Bidrag till huvudmän för fristående gymnasieskolor och gymnasiesärskolor 3 § I 16 kap. 53 §, i 17 kap. 32 § och 19 kap. 26 § skollagen (2010:800) anges vilka kost- nadsslag som ska ingå i det grundbelopp som lämnas i bidrag till en enskild huvudman för gymnasieskola eller gymna- siesärskola. (2010:800) avses lokaler eller andra extraordinära stödåtgärder som inte har anknytning till den vanliga undervisningen och ersättning för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning. 3 § I 16 kap. 53 §, i 17 kap. 32 § och 19 kap. 47 § skollagen (2010:800) anges vilka kost- nadsslag som ska ingå i det grundbelopp som lämnas i bidrag till en enskild huvudman för gymnasieskola eller gymna- siesärskola. (2010:800) avses lokaler eller andra extraordinära stödåtgärder som inte har anknytning till den vanliga undervisningen och ersättning för elever som ska erbjudas modersmålsundervisning. 8 § Bidrag till en enskild huvud- 8 § Bidrag till en enskild huvud- man för gymnasieskola enligt 16 ska lämnas i en omfattning som 52 § respektive 19 kap. 46 § skol- lagen (2010:800) ska lämnas i en omfattning som minst motsva- rar en fullständig gymnasie- (2 500 gymnasiepo- (3 000 gymnasiesärskolepoäng). fördelar ytterligare resurser i en fördelar ytterligare resurser i en skola för elever som har rätt till utökat program för elever som har rätt till utökat att uppnå grundläggande behö- program för att uppnå grund- läggande behörighet till hög- skoleutbildning inom ett yrkes- bidrag lämnas till den enskilda program, ska bidrag lämnas till också för de kurser utöver 2 500 poäng som en elev läser för att läser för att uppnå sådan behörighet inom ett yrkes- 9 § får meddela 9 § får meddela som en kommun eller ett lands- som en kommun eller ett lands- ting ska betala till en enskild ting ska betala till en enskild och inriktning, när det gäller det och inriktning, när det gäller det grundbelopp som avses i 16 kap grundbelopp som avses i 16 kap stycket samt den ersättning som avses i 17 kap. 35 § andra stycket 2 skollagen (2010:800). den ersättning som avses i 17 kap. 35 § andra stycket 2 skolla- gen (2010:800). Denna förordning träder i kraft den (datum år) och ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter den (datum år). Nationella inriktningar på de Nationella inriktningar på de (---). (---). Nationella inriktningar på de nationella programmen i gymnasiesärskolan och programgemensamma ämnen för respektive poäng tion, handel och Djur, fiske och förordning om ändring i förordningen (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda dels att 1 kap. 3 §, 2 kap. 1 och 9 a §§ samt 3 kap. 6 § ska ha föl- jande lydelse, dels att rubriken närmast före 3 kap. 6 § ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen införs två nya paragrafer, 2 kap. 9 b-c §§ av följande lydelse. 1 kap. allmänna bestämmelser 3 § I programmål anges de när- mare målen för grundläggande särvux. I annan förordning finns bestämmelser om program- målen. För gymnasial särvux gäller programmålen för gymnasiesär- skolans Från dessa mål får de avvikelser göras som betingas av vuxenutbildningens karaktär. 3 § Programmålen för särskild utbildning för vuxna på grund- läggande nivå finns i annan för- ordning. Målen för särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå finns i ämnesplanerna. 1 § Kurser inom grundläggande särvux får delas upp på flera del- kurser. En delkurs får inte 1 § Kurser inom särskild utbild- ning för vuxna får delas upp på flera delkurser. utbildning för vuxna på grund- särvux får inte delas upp på del- läggande nivå ska omfatta minst utbildning för vuxna på gymna- sial nivå ska motsvara minst 25 9 a § Gymnasial särvux får före- komma i alla ämnen som får vuxna på gymnasial nivå får finnas på ett nationellt program förekomma som kurser inom alla ämnen som får finnas på ett undantag av idrott och hälsa. nationellt program inom gymna- idrott och hälsa samt specia- Därutöver får särskild utbild- ning för vuxna på gymnasial nivå förekomma som kurser med syftet att ge vuxna kunskaper och fär- digheter på en nivå som motsva- rar den som utbildningen ska ge. vuxna på gymnasial nivå får En orienteringskurs ska ha ett eller flera av följande syften byggda beslut om studie- och – ge tillfälle till bedömning av en elevs kunskaper i förhållande till mål och kunskapskrav. En orienteringskurs får inte överstiga 100 gymnasiesärskole- poäng. 9 c § En kurs inom särskild utbildning för vuxna på gymna- sial nivå ska ha samma antal gymnasiesärskolepoäng som motsvarande kurs i gymnasie- särskolan. Urval mellan behöriga sökande till gymnasial särvux 6 § Om antalet platser är mindre än antalet behöriga sökande till en kurs inom gymnasial särvux skall företräde ges dem som har störst behov av utbildningen. Vid urvalet skall det särskilt beaktas att sökande –inte tidigare deltagit i mot- svarande utbildning, –har behov av utbildningen för pågående eller planerad yrkesverksamhet eller står inför yrkesval. Urval mellan behöriga sökande till särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå 6 § Om antalet platser är mindre än antalet behöriga sökande till en kurs inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå ska företräde ges till den som 1.inte tidigare deltagit i mot- svarande utbildning, 2.önskar fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad individuell studie- plan, 3.önskar fullfölja studier som påbörjats inom gymnasiesär- skolan, 4.behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller 5.behöver utbildningen för planerat eller kommande yrkse- val. Denna förordning träder i kraft den (datum år) och ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter den (datum år). 4Förslag om ändring i studiehjälpsförordningen (2000:655) Härigenom föreskrivs i fråga om studiehjälpsförordningen (2000:655) att 2 kap. 1 § ska ha följande lydelse. Vem som kan få studiehjälp 1 § Studiehjälp får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som anges i avdelning A i bilagan till denna förordning. Det finns särskilda bestäm- melser om studier utomlands i 15–17 §§. Vem som kan få studiehjälp 1 § Studiehjälp får lämnas till studerande vid de läroanstalter och utbildningar som anges i avdelning A i bilagan till denna förordning. Studiehjälp i form av inackorderingstillägg får även lämnas till studerande i gymnasiesärskolan. Det finns särskilda bestämmelser om studier utomlands i 15–17 §§. Denna förordning träder i kraft den (datum år) och ska tillämpas på utbildning som påbörjas efter den (datum år). I detta inledande kapitel redovisas översiktligt utredningens uppdrag, utredningens arbete samt till utredningen relaterat lagstiftningsarbete. Slutligen ges vissa läsanvisningar. Enligt uppdraget (dir. 2009:84) ska utredningen föreslå en framtida utformning av gymnasiesärskolan. En principiell utgångspunkt ska vara att gymnasiesärskolans utbildningar ska kunna anpassas indivi- duellt inom ramen för de olika studievägarna. Utredningens förslag ska vara anpassat till strukturen för den reformerade gymnasieskola som införs som en konsekvens av regeringens propo- sitionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199). Utredningen ska även utreda vilka konsekvenser förslagen får för vuxenutbildning för personer med utvecklings- störning på gymnasial nivå och föreslå nödvändiga förändringar samt utreda behovet av en mer breddad utbildning för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Utredningen ska därutöver bl.a. analysera konsekvenserna av ett eventuellt införande av en utökad rätt för gymnasiesärskolans elever att studera i en annan kommun än hemkommunen eller vid mot- svarande utbildning i fristående gymnasiesärskola. Vidare ska utred- ningen analysera konsekvenserna av en utvidgning av målgruppen för den riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildningen för döva och hörselskadade elever i till att omfatta även elever med utveck- lingsstörning i kombination med synskada och ytterligare funk- tionsnedsättning. Enligt tilläggsdirektiv (dir. 2010:27) ska utredningen dessutom bedöma om nuvarande bestämmelser om urval och antagning i gym- nasiesärskolan behöver ändras. Detta bl.a. mot bakgrund av elevernas inflytande och hur bestämmelserna i övrigt svarar mot den berörda Utredningen ska också bedöma om det är möjligt att bestämma bidragsbeloppen för utbildning i fristående gymnasiesärskolor efter samma grunder som kommunen tillämpar vid fördelning av resurser till program eller inriktning på motsva- rande sätt som för gymnasieskolan, och om riksprislistan ska ange ersättningsbelopp för varje nationellt program i gymnasiesärskolan. Utredningens direktiv återfinns i sin helhet i bilaga 1 och 2. Utredningen har strävat efter att arbeta med stor öppenhet. Min ambition har varit att på detta sätt lyssna och lära, men också att successivt under arbetets gång kommunicera utredningens över- väganden och därigenom pröva olika tankegångar tillsammans med de parter som berörs av utredningens förslag. För att uppnå detta har, utöver den expertgrupp regeringen utsett, knutits flera refe- rensgrupper till utredningen. Därutöver har möten genomförts med olika målgrupper. Diskussionerna i de olika grupperna har varit givande och konstruktiva. Utredningen har vidare gjort ett stort antal studiebesök, genomfört en hearing samt deltagit i externa semi- narier och konferenser. I det följande redovisas ett urval av de akti- viteter utredningen har genomfört eller deltagit i. Den expertgrupp som regeringen utsett som stöd i arbetet har bestått av representanter för och Social- departementet samt Arbetsförmedlingen, , Skolinspek- tionen, Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) och kommuner och landsting (SKL). Dessutom har två forskare ingått i gruppen. Expertgruppen har haft åtta möten, varav ett tvådagars- internat. Gruppen har bidragit med stor erfarenhet och överblick samt inte minst kloka synpunkter på förslag till texter. En referensgrupp med företrädare för olika organisationer har bestått av företrädare för Autism och , Före- ningen för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning (FUB), Handikappförbundens samarbetsorgan (HSO), Lärarnas riksför- bund (LR), , , Elevråds (), , och (). Ytterligare någon eller några organisationer inbjöds att delta, men tackade nej. Gruppen har träffats fem gånger. En skola-arbetslivsgrupp har bestått av företrädare för och samt , Företagarna, , , kommuner och lands- ting (SKL) och Särskolans och specialskolans yrkesvägledares ideella förening (SYVI). Även till denna grupp inbjöds ytterligare några organisationer och förbund att delta, men tackade nej. Gruppen har mötts . Utredningen har genomfört ett tiotal studiebesök i kommuner och verksamheter. Studiebesöken har i de flesta fall haft gymnasie- särskolan som huvudfokus och skolbesök har oftast ingått. I några fall har skola-arbetslivsfrågorna ägnats särskilt intresse, i andra sär- skild utbildning för vuxna på gymnasial nivå (gymnasial särvux). En fristående gymnasiesärskola har också besökts. I samband med besöken har samtal förts med skolchefer, rektorer samt i många fall lärare och elever, i vissa fall även föräldrar. Utredningen har vidare genomfört en träff med föräldrar till elever i gymnasiesärskolan. En träff har också genomförts med en grupp företrädare för gymnasial särvux bestående av representanter för och sex kommuner av varierande storlek och typ. Vidare har utredningen sammanträffat med , för att diskutera konsekvenserna av ut- redningens förslag för fristående skolor. En grupp med tio forskare inom området har bidragit med sina perspektiv . Hälften av dessa har också på utred- ningens uppdrag genomfört studier av det individuella programmet inom gymnasiesärskolan. Forskarna har också bidragit med referenser till andra studier relevanta för utredningen. Utredningen har genom- fört en hearing om förutsättningarna för att i kommun eta- blera en riksrekryterande gymnasiesärskoleutbildning för elever med utvecklingsstörning i kombination med synskada och ytterligare funktionsnedsättning. Vid hearingen deltog företrädare för (), , unga och vuxna med utvecklingsstör- ning (FUB), Resurscenter Syn (SPSM), , Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM), (), och kommun. Representanten för kommun svarade både för kommunens förvaltning och för den riksrekryterande gymnasiesärskolan för elever med utvecklingsstörning i kombination med dövhet eller hörselskada. Utredningen har dessutom deltagit i ett stort antal konferenser och externa seminarier och där haft möjlighet att diskutera den fram- tida gymnasiesärskolan med politiskt ansvariga, skolchefer, rektorer och lärare. Det finns anledning att särskilt nämna konferensen till om framtidens gymnasiesärskola och gymnasiala särvux, anordnad av organisationen i särskolan (Sigys). Konferensen arrange- rades i syfte att diskutera utredningens frågeställningar. I övrigt utgår utredningen på sedvanligt sätt från olika underlag, bl.a. statistik, utredningens enkätundersökningar, andra utredningar, forskning samt ovan nämnda studier genomförda av forskare vid , och . Styrningen av den svenska skolan är föremål för omfattande förändringar som utredningen haft att förhålla sig till. Arbetet med en ny skollag har pågått sedan fick sina direktiv (dir. 1999:15) . Kommittén lämnade sitt slutbetänkande Skollag för kvalitet och likvär- dighet (SOU 2002:121). Regeringen lämnade proposi- tionen Den nya skollagen – för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165) med förslag till en ny skollag. fattade beslut med anledning av denna (2009/10:UbU21). Den nya skollagen (2010:800) trädde i kraft och ska i huvudsak tillämpas på utbildning och annan verksamhet . Den nya betygsskalan ska dock tillämpas på utbildning som påbörjas först efter . När det gäller vuxenutbildning ska lagen ska tillämpas på utbildning . Parallellt med skollagsarbetet har särskolan varit föremål för en genomgripande utredning. Direktiv lämnades till den s.k. att se över utbildningen för barn, ung- domar och vuxna med utvecklingsstörning. Utredningen lämnade delbetänkandet För den jag är (SOU 2003:35) och slutbetänkandet För oss tillsammans (SOU 2004:98). Den dåvarande regeringen tog ställning till vissa av förslagen i skrivelsen (skr. 2005/06:151) Kvalitet och samverkan – om utbildning för barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning. Vissa av förslagen har senare tagits omhand i förslaget till en ny skollag, andra avvaktar vidare ställningstagande, t.ex. av föreliggande utredning, och ytterligare andra kommer sannolikt att bero. Regeringen har dessutom i propositionen 2008/09:199 Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan lämnat ett förslag till en ny gymnasieskola som sedan har inarbetats i den nya skollagen. Det gäller även ett förslag (U2009/5552/G) som efter remissbe- handling och vidare beredning inom utmynnat i att dagens individuella program i gymnasieskolan ersätts med fem introduktionsprogram. Förslagen i betänkandet Brist på brådska – en översyn av aktivi- tetsersättningen (SOU 2008:102) berör villkoren för elever i gym- nasiesärskolan och har även de relevans för utredningens arbete. Förslagen bereds inom . Utredningen lämnas således i skärningspunkten mellan den gamla skollagen (1985:1100) som fortfarande tillämpas och den nya skol- lagen (2010:800) som har trätt i kraft, men ännu inte tillämpas. Mycket sent har regeringen dessutom fattat beslut om en ny gym- nasieförordning (2010:2039) som i huvudsak ska träda i kraft och tillämpas på utbildning som påbörjas . Utredningen har försökt att vara så aktuell som möjligt, t.ex. lämnas förslagen till ändrade författningar i rela- tion till de bestämmelser som ska tillämpas . För utbildningen av vuxna med utvecklingsstörning används i detta betänkande den benämning av skolformen som ska tillämpas , dvs. särskild utbildning för vuxna, eftersom förslagen i huvudsak avses träda i kraft tidigast . finns det i många fall ett värde i att också relatera till det som är eller har varit, som en förklaring till dagens förhållanden. I vissa av de noter som lämnas hänvisas därför till både nya och gamla bestämmelser. Detta betänkande innehåller överväganden och förslag som spänner över allt från gymnasiesärskolans syfte, struktur och innehåll till regler om interkommunal ersättning och ekonomiska villkor för elever. Betänkandet har därför disponerats så att varje kapitel med överväganden och förslag (kapitel 4–9) ska kunna läsas för sig, trots att de logiskt bygger på varandra. Frågan om särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå behandlas samlat på ett ställe i kapitel 9. Inledningsvis belyses i kapitel 2 den formella bakgrunden och ges de ideologiska utgångspunkterna för utredningens arbete. I kapitel 3 redovisas dagens gymnasiesärskola, dess utveckling samt situationen på arbetsmarknaden för elever som lämnat gymnasie- särskolan. Vidare diskuteras vissa centrala utvecklingsområden för en likvärdig och inkluderande utbildning samt vad ambitionen om en på en gång likvärdig och anpassad utbildning innebär. Kapitel 2 och 3 ger utgångspunkter för de överväganden och för- slag som lämnas i de kapitel som följer. Kapitel 10 behandlar kort frågan om implementering av de före- slagna reformerna samt uppföljning och utvärdering av både refor- merna och av den löpande verksamheten. Kapitel 11 redogör för konsekvenserna av förslagen. I detta kapitel ges en bakgrund till framväxten av dagens utbildning för unga med utvecklingsstörning. Målgruppen för gymnasiesärskolan belyses. Vidare redogörs för värderingar som är centrala utgångspunkter såväl för verksamheten som för utredningens fortsatta överväganden. Olika tiders kunskapssyn och ideologier har präglat samhällets be- mötande av barn, unga och vuxna med utvecklingsstörning. I mit- ten av etablerades undervisning av barn med utvecklings- störning. inrättades det första landstingsdrivna särskole- internatet. Detta följdes av flera, och fram skaffade sig samtliga landsting egna särskoleinternat eller del i sådana internat. Det anstaltsväsende som byggdes upp inom landstingen kom att prägla särskolan under hela dess första sekel. Synen på personer med utvecklingsstörning skiftade barmhärtighetstanke första hälft, då de sinnesslöa ansågs vara en sam- hällsfara och skulle hållas åtskilda från övriga samhället. skolutrednings förslag till åtgärder för särskild undervis- ning och omvårdnad av psykiskt efterblivna barn och ungdomar resulterade 1944 i en lag (1944:477) om undervisning och vård av bildbara sinnesslöa. Parallellt med skolkommission diskuterades, om än lite i skymundan, huvudmannaskapet för särskolan. Diskussionerna för- des inom ramen sinnesslöutredning som redovisade sina förslag 1949, i betänkandet Om sinnesslövården. Där föreslogs en lag om vård och undervisning av sinnesslöa i alla åldrar, såväl för de som ansågs som bildbara som de som betraktades som obild- bara. Huvudmannaskapet skulle enligt utredningens förslag delas, så att landstingen och de landstingsfria städerna skulle ansvara för vård och undervisning av de bildbara, medan tyngre vårdfall och s.k. obildbara även i fortsättningen skulle vistas på anstalter med staten som huvudman. Härmed lades grunden för det fortsatta särskiljandet av särskolan, artskild från annan skolverksamhet, där särskolan innebar vård kombinerad med utbildning. En provisorisk undervisningsplan för sinnesslöskolorna fastställdes av Kungl. antogs en lag (1954:483) om undervisning och vård av vissa psykiskt efterblivna. Denna innebar en viss förbättring av utbildningen för unga med utvecklingsstörning. Personer med grav utvecklingsstörning återfanns dock fortfarande inte inom utbild- ningssystemet. I lagen fastslogs att det skulle finnas yrkeshem, d.v.s. internat med yrkesutbildning. Utbildningen delades upp i ett stort antal inriktningar vilket krävde samverkan mellan landstingen. försökte landstingen etablera egna yrkeshem. Vanliga linjer var mekanik, vaktmästeri och storkök. Praktik blev vik- tigt och yrkesvalslärarna fick en central roll. omsorgslag1 trädde i kraft , då lag om undervisning och vård av vissa psykiskt efterblivna upphörde att gälla. Den nya lagen avsåg psykiskt utvecklingsstörda, som på grund av hämmad förståndsutveckling behövde särskilda omsorger genom det allmänna för sin utbildning eller anpassning i samhället. Undervisning av psykiskt utvecklingsstörda skedde i särskola. I sam- band därmed skulle eleverna beredas den personliga och medicinska omvårdnad som behövdes. Särskolan omfattade förskola, skola för grundundervisning, träningsskola och yrkesskola. Undervisningen hade till syfte att meddela eleverna kunskaper och färdigheter av betydelse för deras situation i och utanför skolan och senare som vuxna. gav ut en läroplan för särskolan. Efter hand delades yrkesutbildningen i yrkeshemmen upp i tre nivåer med hänsyn till elevens förutsättningar – yrkesundervisning, yrkesträning och verksamhetsträning. Det gavs även särskild under- visning för gravt funktionshindrade ungdomar som inte kunde följa undervisning i grupp. gav ut Läro- plan för särskolan (Lsä 73). Denna innehöll en gemensam allmän del samt ett antal supplement. Förutom supplement för grundsär- skolan fanns bl.a. supplement för yrkessärskolan, en föregångare till dagens gymnasiesärskola. De utbildningar som fanns i yrkessär- skolan var alla fyraåriga. Supplement och anvisningar för yrkes- träning respektive verksamhetsträning gavs också ut efterhand. 1 Lagen (1967:940) om vissa psykiskt utvecklingsstörda. ersattes omsorgslag med lag (1985:568) om särskilda omsorger om psykiskt utvecklingsstörda m.fl. omsorgslag var en rättighetslag. Fram till att lagen trädde i kraft var särskolan en del av hälso- och sjukvården. Det betydde att den drevs i landstingens regi, vilket också innebar att det var läkare som skrev in elever i särskolan. I och med den nya omsorgslagen skildes skola och omsorg åt. skollag (1985:1100) kom därmed att omfatta även särskolan. En kraftig utbyggnad av omsorgsverksamheter påskyndades dels till följd av ökade kunskaper om utvecklingsstörning och ökade föräldrakrav, dels till följd av att statliga myndigheter utövade tillsyn och uppföljning.