sou · H0B38 · 2012-03-06 00:00:00 — En regional organisation för ekonomisk integration som är part i detta protokoll skall ha samma rättig- heter och skyldigheter som en fördragsslutande stat när det gäller de frågor i protokollet som omfattas av dess behörighet. 2.En regional organisation för ekonomisk integration får i frågor inom dess behörighetsområden utöva sin rösträtt med ett antal röster som motsvarar det antal av dess medlemsstater som är parter i detta protokoll och som har överlåtit behörigheten i den berörda frågan till den. Den får inte utöva sin rösträtt om dess medlemsstater utövar sin, och vice versa. 3.När antalet fördragsslutande stater är avgörande enligt proto- kollet, t.ex. vid tillämpning av artiklarna 20 och 23, skall en regional organisation för ekonomisk integration inte räknas som en fördragsslutande stat utöver de av dess medlemsstater som är fördragsslutande stater. 4.En regional organisation för ekonomisk integration skall vid dess undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning avge en förklaring till generalsekreteraren i vilken anges de frågor som regleras i protokollet beträffande vilka be- hörigheten har överförts till den regionala organisationen från de av dess medlemsstater som har undertecknat protokollet eller är fördragsslutande stater, och övriga inskränkningar av bety- delse i denna behörighet. Den regionala organisationen skall underrätta generalsekreteraren när behörighetsför- delningen enligt förklaringen ändras, även när ytterligare be- hörighet överförs. Generalsekreteraren skall tillhandahålla sådana förklaringar i enlighet med artikel 24 i detta protokoll. 5.Fördragsslutande stater som är medlemsstater i en regional orga- nisation för ekonomisk integration som är part i detta protokoll skall antas ha behörighet i alla frågor som regleras i protokollet för vilka någon förklaring om behörighetsöverföring till den regionala organisationen eller annan underrättelse därom inte har lämnats i enlighet med punkt 4. 1.Detta protokoll träder i kraft efter det att tio stater antingen undertecknat protokollet utan förbehåll avseende rati- fikation, godtagande eller godkännande eller deponerat sitt ratifi- kations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument hos generalsekreteraren. 2.För stater som ratificerar, godtar, godkänner eller ansluter sig till detta protokoll efter det att förutsättningarna för ikraftträ- dande enligt punkt 1 har uppfyllts skall protokollet träda i kraft efter det att staten har deponerat sitt instrument, dock tidigast när detta protokoll träder i kraft enligt punkt 1. 1.En fördragsslutande stat kan säga upp detta protokoll när som helst efter det att protokollet har trätt i kraft för staten. 2.Uppsägningen sker genom deponering av ett instrument om uppsägning hos generalsekreteraren. 3.Uppsägningen får verkan efter deponeringen av instrumentet om uppsägning, eller vid den senare tidpunkt som anges i instrumentet. 4.I förhållandet mellan de fördragsslutande staterna till detta proto- koll anses en stat som säger upp konventionen i enlighet med artikel 25 i konventionen inte säga upp konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll. 1.Organisationen får sammankalla en konferens med syfte att revidera eller ändra detta protokoll. 2.Organisationen skall sammankalla parterna i protokollet till en konferens i syfte att se över eller ändra protokollet om minst en tredjedel av parterna begär det. ARTIKEL 23 Ändring av ansvarsgränserna 1.Det särskilda förfarande som anges i denna artikel skall endast användas för ändring av de ansvarsgränser som anges i artiklar- na 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll, och påverkar inte tillämpningen av arti- kel 22. 2.På begäran av minst hälften av de fördragsslutande staterna i detta protokoll, dock minst sex, skall ett förslag till ändring av ansvarsgränserna eller självriskerna enligt artiklarna 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll genom generalsekreterarens försorg sändas till alla med- lemmar i organisationen och till alla fördragsslutande stater. 3.Ett förslag till ändring som sänts enligt ovan skall läggas fram för organisationens juridiska kommitté (nedan kallad juridiska kommittén) för övervägande, vilket får äga rum tidigast sex måna- der efter översändandet. 4.Alla fördragsslutande stater i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll har rätt att delta i juridiska kommitténs förhand- lingar för övervägande och antagande av ändringar, oavsett om de är medlemsstater i organisationen eller inte. 5.Ändringar antas med två tredjedels majoritet av de fördrags- slutande stater i konventionen i dess lydelse enligt detta proto- koll som är närvarande och som röstar i juridiska kommittén, med den ökning i antalet som föranleds av punkt 4, dock under förutsättning att minst hälften av de fördragsslutande staterna i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll är närvarande vid röstningstillfället. 6.När juridiska kommittén behandlar ett förslag till ändring av gränserna skall den ta hänsyn till inträffade olyckor och i synner- het omfattningen av de skador som orsakats av dem, till föränd- ringar i penningvärdena och till den verkan på försäkringskost- naderna som ändringsförslaget medför. 7.a) Ändringar i ansvarsgränserna med stöd av denna artikel får inte övervägas förrän förflutit från den dag då detta protokoll öppnades för undertecknande och inte heller förrän förflutit från den dag en tidigare ändring med stöd av denna artikel har trätt i kraft. b)Ingen gräns får höjas så att beloppet kommer att överstiga den gräns som lagts fast i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll, ökat , inklusive den procentuella höjningen från föregående år, räknat från den dag protokollet öppnades för undertecknande. c)Ingen gräns får höjas så att den med överstiger den gräns som lagts fast i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll. 8.En ändring som har antagits i enlighet med punkt 5 skall av organisationen fördragsslutande staterna. Ändringen skall anses godtagen när 18 månader har förflutit från under- rättelsen, om inte inom den tidsperioden minst en fjärdedel av de stater som var fördragsslutande stater då ändringen antogs av juridiska kommittén har underrättat generalsekreteraren om att de inte godtar ändringen, som då anses förkastad och inte får någon verkan. 9.En ändring som har godtagits i enlighet med punkt 8 träder i kraft 18 månader efter det att den godtogs. 10.Alla fördragsslutande stater är bundna av ändringen om de inte säger upp protokollet i enlighet med artikel 21.1 och 21.2 senast ändringen träder i kraft. Uppsägningen får verkan när ändringen träder i kraft. 11.En stat som blir fördragsslutande part innan 18-månadersperio- den för en ändrings godtagande har löpt ut blir bunden av änd- ringen om den träder i kraft. En stat som blir fördragsslutande part efter den perioden blir bunden av ändringen om den har godtagits i enlighet med punkt 8. I de fall som anges i denna punkt blir en stat bunden av en ändring när den träder i kraft eller när protokollet träder i kraft för den staten, om detta sker . 1.Detta protokoll och de ändringar som antagits i enlighet med artikel 23 skall deponeras hos generalsekreteraren. a)informera alla stater som har undertecknat eller anslutit sig till protokollet om i.varje nytt undertecknande och ny deponering av ett ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslut- ningsinstrument, och om vilken dag det skedde, ii.varje förklaring och underrättelse enligt artiklarna 9.2 och 9.3, 18.1 och 19.4 i konventionen i dess lydelse enligt detta protokoll, iii.dagen för protokollets ikraftträdande, iv.varje förslag om ändring av ansvarsgränserna som lagts fram i enlighet med artikel 23.2 i detta protokoll, v.varje förslag som har antagits i enlighet med artikel 23.5 i detta protokoll, vi.varje ändring som anses godtagen i enlighet med arti- kel 23.8 i detta protokoll, och om vilken dag ändringen träder i kraft enligt punkterna 9 och 10 i den artikeln, vii.varje deponering av ett instrument om uppsägning av protokollet, och om vilken dag det skedde och när upp- sägningen får verkan, viii.all annan kommunikation som föreskrivs i detta proto- koll; b)överlämna bestyrkta kopior av protokollet till alla stater som har undertecknat eller anslutit sig till det. 3.Så snart detta protokoll har trätt i kraft skall generalsekreteraren överlämna texten till sekretariat för regi- strering och offentliggörande i enlighet med artikel 102 av stadga. Detta protokoll är upprättat i ett enda original på arabiska, engelska, franska, kinesiska, ryska och spanska språken, vilka samtliga texter är lika giltiga. TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill veder- börligen bemyndigade, undertecknat detta protokoll. CERTIFIKAT ANGÅENDE FÖRSÄKRING ELLER ANNAN EKONOMISK SÄKERHET FÖR ANSVAR FÖR PASSAGERARES DÖD ELLER PERSONSKADA Utfärdat i enlighet med artikel 4a Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods. Namnet på den bortfraktare som faktiskt utför beford- ringen, och fullständig adress till det driftställe där denne har sin huvudsakliga rörelse Härmed intygas att för ovan angivna fartyg gäller en försäkring eller annan ekonomisk säkerhet som uppfyller föreskrifterna i artikel 4a Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods. Säkerhetens art: ..................................................................................... Säkerhetens giltighetstid: ..................................................................... Namn och adress för försäkringsgivaren och/eller den (de) person(er) som ställt annan ekonomisk säkerhet Detta certifikat gäller till ...................................................................... Utfärdat eller bestyrkt av regeringen i ................................................ (Statens fullständiga namn) När en fördragsslutande part tillämpar artikel 4a.3 skall följande text användas: Detta certifikat är utfärdat enligt bemyndigande av regeringen i ...... (statens fullständiga namn) av ............................................................. (institutionens eller organisationens namn) (Den utfärdande eller bestyrkande tjänstemannens underskrift och titel) 1.Om så önskas kan uppgiften om utfärdande stat även innehålla en hänvisning till behörig myndighet. 2.Om flera personer tillhandahåller säkerhet skall det för var och en anges vilket belopp personen tillhandahåller. 3.Om flera slags säkerheter ställs skall dessa anges. 4.Under rubriken skall även anges från vilken dag säkerheten gäller. 5.Under rubriken adress för försäkringsgivaren och/eller den (de) person(er) som ställt annan ekonomisk säkerhet skall även anges var personen har sin huvudsakliga rörelse. I tillämp- liga fall skall det även anges vid vilket driftställe försäkringen utfärdats eller säkerheten ställs. Om genomförandet av försäkringsdirektivet i svensk rätt Promemoria av Utredningen om skadeståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter, Ju 2010:13 Regeringen beslutade att uppdra åt en särskild utredare att lämna förslag till de författningsändringar och andra åtgärder som behövs med anledning av att och rådets förordning (EG) nr 392/2009 av om trans- portörens skadeståndsansvar i samband med olyckor vid passagerar- befordran till sjöss (Atenförordningen) blir tillämplig i . Upp- draget innefattar att ta fram ett underlag rörande tillträde till Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods i den lydelse som konventionen har genom ett tilläggsprotokoll av och som i vissa delar in- förlivas med unionsrätten genom Atenförordningen. Den särskilda utredaren ska också föreslå hur och rådets direk- tiv 2009/20/EG av om fartygsägares försäkring för sjörättsliga skadeståndsanspråk (försäkringsdirektivet) ska genomfö- ras i svensk rätt. Uppdraget ska slutredovisas . förordnandes justitierådet som särskild utredare. förordnades som experter i utredningen kanslirådet , rättssakkunniga , dispaschören, numera justitierådet , juristen , juris kandidaten , chefsjuristen , verksjuristen , docenten och för- bundsjuristen . entledigades från sitt uppdrag . Juristen förordnades som expert . Hovrättsassessorn har varit utred- ningens sekreterare från . Utredningens assistenter har varit och , kommittéservice. Mot bakgrund av att försäkringsdirektivet ska vara genomfört i svensk rätt särredovisar utredningen sitt arbete i denna del i form av en promemoria. Utredningen, som har antagit namnet Utredningen om skade- ståndsansvar och försäkringsplikt vid sjötransporter, överlämnar nu en promemoria innehållande förslag på hur försäkringsdirektivet ska gemomföras i svensk rätt. Arbetet fortsätter med de övriga frågor som ingår i vårt uppdrag. Förslag till lag om ändring i sjölagen (1994:1009)................. Förslag till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364) ................................................................................ Förslag till förordning om föreskrifter till 7 kap. sjölagen (1994:1009)................................................................ Förslag till förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438).............................. Sjösäkerhetsarbetet inom EU.................................................. Genomförandet av Tredje sjösäkerhetspaketet i ....... Försäkringsdirektivet – allmänna utgångspunkter ........... Krav på ansvarsförsäkring inom sjörätten .............................. 3.1.2 Krav på försäkring vid sjöfartsstöd och vid lån Tillgängliga sätt att försäkra sitt ansvar .................................. Försäkringsdirektivet – överväganden och förslag............ Bestämmelser för tillämpningsområdet .................................. Havs och inlandssjöfart ................................................ 4.1.3Begränsningar i fråga om bruttodräktighet och fartyg som ägs eller brukas av en stat och som används uteslutande för statsändamål och inte för 4.1.4 Instrument i kraft i medlemsstaterna .......................... 4.2 Obligatorisk ansvarsförsäkring ............................................... Det försäkrade objektet................................................ 4.2.3 Tillräcklig försäkring – fartyg som för svensk 4.2.4 Anlöpa svensk hamn – fartyg som inte för svensk 4.3Försäkring av utländska fartyg som är verksamma på Krav direkt mot försäkringsgivaren ........................................ 4.5.1 Rätt till direktkrav avseende P&I- och SOU 2012:8 Bilaga 5 4.5.2 Rätt till direktkrav avseende självförsäkring och 4.5.3 Bestämmelse om direktkrav i sjölagen ........................ 4.5.4 Skadelidande som kräver ersättning enligt direktkravsrätten i sjölagen .......................................... Utformningen av direktkravsrätten............................. 4.5.6 Domsrätt och lagval vid direktkrav ............................. Tillsyn, inspektion och sanktioner ......................................... Tillsyn och inspektion.................................................. 4.6.2 Utvisning och förbud att anlöpa hamn m.m............... Effekter för passagerarna......................................................... Effekter för sjöfartsnäringen................................................... Konsekvenser för det allmänna............................................... Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1994:1009)............ 7.2Förslaget till lag om ändring i fartygssäkerhetslagen (2003:364) .............................................................................. 7.3Förslaget till förordning om föreskrifter till 7 kap. sjölagen (1994:1009).............................................................. 7.4 Förslaget till förordning om ändring i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438)............................ och rådets direktiv /20/EG av om fartygsägares försäkring för Utredningen lämnar i denna promemoria förslag till hur Europa- parlamentets och rådets direktiv /20/EG av om fartygsägares försäkring för sjörättsliga skadeståndsanspråk (för- säkringsdirektivet) ska genomföras i svensk rätt. Försäkringsdirektivet ingår i en rad av åtgärder för att stärka sjö- säkerheten. Det huvudsakliga syftet med direktivet är att passagerar- nas skadeståndsersättning ska kunna garanteras genom införandet av en obligatorisk ansvarsförsäkring. I promemorian redovisas hur en obligatorisk ansvarsförsäkring bör regleras i sjölagen (1994:1009) och hur direktivets krav på för- säkringsbevis bör uppfyllas. Det föreslås att inte bara svenska utan också utländska fartyg, om de är verksamma i , ska vara försäk- rade. Utredningen analyserar i vilken utsträckning gällande svensk försäkringsrätt bör vara tillämplig på försäkringar enligt de nya reg- lerna, och utredningen föreslår vissa ändringar i fartygssäkerhets- lagen (2003:364) (FSL) och fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) (FSF) för att genomföra direktivets krav på inspektion, efterlevnad, utvisning med mera. Försäkringsdirektivet innehåller generella minimibestämmelser som, med vissa undantag, tar sikte på alla typer av fartyg med en viss bruttodräktighet. Detta innebär att både passagerar- och lastfartyg omfattas av direktivet samt att medlemsstaterna i nationell lagstift- ning har möjlighet att gå längre än direktivets krav. Försäkringsdirektivet omfattar endast havsgående fartyg. Inom EU skiljer sig förhållandena åt för trafiken på de inre vattenvägarna och havssjöfarten och fartyg som trafikerar inre vattenvägar är ofta byggda på ett annat sätt än havsgående fartyg. Detta har lett till separata regelverk för de olika typerna av sjöfart. I gäller en- hetliga bestämmelser oavsett sjöfarts typ. Det rör sig i praktiken inte heller sällan om samma slags eller till och med om samma fartyg som går i havs- och inlandssjöfart. Utredningen föreslår därför att bestämmelserna om försäkringsplikt ska gälla både havs- och in- landssjöfart. Försäkringsplikten ska enligt direktivet omfatta fartyg med en bruttodräktighet av minst 300. Utredningen har ansett att det ligger ett betydande egenvärde i att ansluta sig till direktivets gräns i fråga om bruttodräktighet. Svenska särregler i detta avseende kan skapa olikformiga ekonomiska förutsättningar för redare från olika unions- stater. Av betydelse i denna fråga är att passagerarnas rätt till ersätt- ning täcks av Atenförordningen, också när det gäller fartyg med en bruttodräktighet av mindre än 300. En förutsättning är emellertid att utnyttjar möjligheten i Atenförordningen att tillämpa förordningen även på fartyg av klass C, D och E. Ett ytterligare argument för att inte låta fartyg med en bruttodräktighet under 300 omfattas av försäkringsplikten är att skärpta förpliktelser skulle leda till försämrade förutsättningar för den svenska skärgårdstrafiken. Utredningen föreslår därför att försäkringsskyldigheten ska gälla fartyg med en bruttodräktighet av minst 300. Fartyg som ägs eller brukas av en stat och som används uteslu- tande för statsändamål och inte för affärsdrift ska i enlighet med direktivet undantas från försäkringsplikten. Utredningen föreslår där- för att dessa fartyg inte ska omfattas av skyldigheten att vara för- säkrade. Utredningen föreslår att de generella bestämmelserna om försäk- ringsplikt, i likhet med vad som anges i direktivet, inte ska påverka försäkringskravet för fartyg som omfattas av reglerna om oljeskada i 10 kap. sjölagen. Försäkring definieras i direktivet som en försäkring med eller utan självrisk. Definitionen innefattar skadeförsäkring av det slag som medlemmar i Clubs till- handahåller, företagsförsäkringar hos försäkringsbolag, samt andra effektiva försäkringsformer, såsom styrkt självförsäkring. siella säkerheter med liknande skyddsvillkor omfattas av begreppet försäkring. Medlemsstaten ska enligt direktivet kräva att ägaren till fartyg som för dess flagg har en försäkring som täcker sådana fartyg. I svensk rätt har flertalet skyldigheter avseende ett fartyg kopplats till dess redare. Som huvudregel är fartygets ägare även redare. Med redare avses normalt den som utrustar och håller ett fartyg i drift. Redaren är även ansvarig för skada som befälhavaren, en medlem av besättningen eller en lots orsakar genom fel eller försummelse i tjänsten. Det är vidare redaren som har rätt att begränsa sitt ansvar enligt 9 kap. 1 § sjölagen. Enligt utredningens uppfattning, är det följdriktigt att lägga ansvaret för drift och försäkring på samma part. Redaren är den som i svensk rätt bäst motsvarar det rättssubjekt som i direktivet är skyldig att hålla fartyget försäkrat. Utredningen föreslår därför att skyldigheten att ha försäkring eller finansiell säker- het ska gälla fartygets redare. Denna fördelning av ansvaret innebär inte nödvändigtvis att försäkringen av ett fartyg inte kan hanteras av ett managementbolag. Det väsentliga är att försäkringen tecknas eller att den finansiella säkerheten utställs på sådant sätt att det är redaren som har försäkringen för fartyget. Enligt försäkringsdirektivet ska redaren för ett svenskt fartyg med en bruttodräktighet av minst 300 ha en försäkring som täcker sjörättsliga skadeståndsanspråk enligt begränsningskonventionen. Begränsningskonventionen har genomförts genom bestämmelser i 9 kap. sjölagen. Utredningen föreslår därför en skyldighet för redare för svenska fartyg att har en försäkring eller finansiell säkerhet som täcker sådana krav som anges i 9 kap. 2 och 5 §§ sjölagen. Försäk- ringen ska täcka de anspråk och belopp som anges i 9 kap. sjölagen för att vara tillräcklig. Redarens försäkring eller finansiella säkerhet måste även täcka fordringar som orsakats av krig, inbördeskrig, terro- risthandling, bunkerolja, andra typer av olja än beständig mineral- olja och vrakborttagning för att försäkringen ska anses vara till- räcklig. Redaren för ett utländskt fartyg med en bruttodräktighet av minst 300 är enligt direktivet skyldig att ha försäkring eller finansiell säkerhet, om fartyget anlöper svensk hamn. Ett fartyg kan av olika skäl inte alltid anlöpa en hamn. I vissa fall hindras fartyget av att hamnen inte är tillräckligt djup eller att hamnen av utrymmesskäl inte har möjlighet att ta emot samtliga fartyg. Dessa fartyg kan av praktiska hänsyn istället hänvisas till en tilläggs- eller ankarplats. Utredningen föreslår därför att redaren för ett utländskt fartyg med en bruttodräktighet av minst 300 är skyldig att ha försäkring eller finansiell säkerhet om fartyget anlöper svensk hamn, tilläggs- eller ankarplats. Försäkring av utländska fartyg som är verksamma på svenskt sjöterritorium kan enligt försäkringsdirektivet kräva att utländska fartyg med en bruttodräktighet av minst 300, som är verksamma i är försäkrade. En sådan bestämmelse måste stämma överens med internationell rätt. Utländska fartyg som är verksamma på svenskt sjöterritorium ut- gör en potentiell risk för att orsaka en sjöfartsolycka. Att inte låta skyldigheten i fråga om försäkring eller finansiell säkerhet omfatta dessa fartyg kan innebära en inte obetydlig brist i de skadelidandes skydd. Utredningen föreslår därför att även utländska fartyg med en bruttodräktighet av minst 300, som är verksamma på svenskt sjöterritorium ska ha försäkring eller finansiell säkerhet. För att de fartyg som är på oskadlig genomfart inte ska omfattas av skyldig- heten föreslår utredningen att kravet på försäkring eller finansiell säkerhet inte ska gälla om det strider mot internationell rätt. Innehavet av en försäkring ska enligt direktivet styrkas med ett eller flera bevis som utfärdats av försäkringsgivaren och som medförs ombord på fartyget. Försäkringsbeviset ska visa att en tillräcklig försäkring finns för fartyget och innehålla vissa i direktivet angivna uppgifter. Utredningen föreslår därför att befälhavaren på ett far- tyg, som omfattas av skyldigheten att ha en försäkring eller finansiell säkerhet, ska ombord på fartyget medföra bevis som visar att skyl- digheterna fullgjorts.