sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — Dessutom har det andra stycket i den nuvarande paragrafen tagits bort som en följd av att något krav på svenskt medborgarskap för ägaren inte ska gälla. 5 kap. 3 § Utgivarens befogenhet (5 kap. 3 §) 3 § Utgivare för en periodisk skrift utses av skriftens ägare. Utgivaren ska ha befogenhet att utöva tillsyn över skriftens offent- liggörande och bestämma över dess innehåll så att ingenting får införas i den mot hans eller hennes vilja. Varje inskränkning i denna befogen- het ska vara utan verkan. I paragrafen behandlas två olika men ändå sammanhängande frågor. Genom första stycket slås fast att det är ägaren till en periodisk skrift som ska utse skriftens utgivare. Av andra stycket följer att utgivaren ska ha befogenhet att vägra publicera det som han eller hon inte vill ta ansvar för eller av andra skäl anser vara olämpligt att publicera. Utgivarens befogenhet inne- bär vidare en rätt att utöva tillsyn över skriftens offentliggörande, vilket bl.a. betyder att utgivaren ska ha full insyn i verksamheten. Varje inskränkning i utgivarens befogenhet ska vara utan verkan. Detta betyder att grundlagen här gäller framför t.ex. annan rättslig reglering (främst av marknadsrättslig eller arbetsrättslig natur) eller instruktioner från ägaren som kan tänkas vara i konflikt med prin- cipen om utgivarens befogenhet. Texten i andra stycket har formulerats om med utgångspunkt i de formuleringar som förekommer i nuvarande 4 kap. 3 § YGL, som är motsvarande bestämmelse i den grundlagen. Någon fö- ändring i sak är inte avsedd därmed. 5 kap. 4 § Anmälan av utgivare (5 kap. 4 och 8 §§) 4 § När utgivare har utsetts, ska ägaren anmäla detta till en myndighet som anges i lag. Anmälan ska innehålla bevis om att utgivaren är behörig enligt 2 § och en förklaring om att han eller hon har åtagit sig uppdraget. Närmare bestämmelser om anmälan och om skyldighet att anmäla ändrade förhållanden meddelas i lag. Bestämmelsen motsvarar i första hand nuvarande 4 §. Vissa språk- liga och redaktionella ändringar har gjorts i syfte att bestämmelsen ska bli mer lättläst. I första stycket läggs fast en skyldighet för ägaren att till en i lag angiven myndighet anmäla att en utgivare har utsetts. Anmälan ska innehålla bevis om att utgivaren uppfyller behörighetskraven enligt 2 § och att han eller hon har åtagit sig uppdraget. Enligt den nuvarande ordningen ska utgivaranmälan göras till Patent- och registrerings- verket (PRV). Texten i andra stycket är ny och ger möjlighet att i lag meddela mer detaljerade bestämmelser om anmälan. Det möjliggör även lag- stiftning om en skyldighet att anmäla ändrade förhållanden beträf- fande utgivaren. Skyldigheten enligt nuvarande 8 § första stycket andra meningen rörande intyg om att den förre utgivaren har erhållit del av anmälan kan med den här ordningen regleras i lag. 5 kap. 5 § Utgivningsbevis (5 kap. 5 §) 5 § En periodisk skrift ska ha utgivningsbevis. Ett sådant bevis med- delas av den myndighet som avses i 4 § och gäller från utfärdandet. Ansökan om utgivningsbevis görs av ägaren till skriften. I paragrafen behandlas vissa grundläggande aspekter på frågan om utgivningsbevis för periodiska skrifter. Den kan sägas innebära att de mest centrala delarna i nuvarande 5 § samlas ihop och placeras i en egen grundlagsbestämmelse. I den första meningen anges ett krav på att en periodisk skrift ska ha utgivningsbevis. Skrivningen ersätter formuleringen i nuvarande 5 § första stycket om att en periodisk skrift får inte utgivas innan utgivningsbevis har utfärdats. Den formuleringen kan ge det fel- aktiga intrycket att grundlagsskyddet inte gäller för periodiskt utgivna skrifter som saknar utgivningsbevis. Bestämmelsen ändras här i syfte att tydliggöra att kravet på utgivningsbevis i första hand är av administrativ natur. Den förändrade lagtexten påverkar inte det förhållandet att kravet på utgivningsbevis är straffsanktionerat, se 10 §. Av den andra meningen framgår att utgivningsbevis utfärdas av samma myndighet som tar emot anmälan om utgivare. Det anges vidare att utgivningsbeviset gäller från utfärdandet (om för- nyelse av utgivningsbevis, se 6 §). Ansökan om utgivningsbevis görs enligt tredje meningen av skriftens ägare. 5 kap. 6 § Utfärdande av utgivningsbevis (5 kap. 5, 7 och 8 §§) 6 §Utgivningsbevis ska utfärdas om 1.det framgår att skriften är avsedd att vid särskilda tider och under en bestämd titel ges ut med minst fyra nummer , 2.utgivare har anmälts enligt 4 §, och 3.skriftens titel inte lätt kan förväxlas med titeln på någon annan skrift för vilken utgivningsbevis gäller eller har gällt från ansökan. Närmare bestämmelser om utfärdande och förnyelse av utgivnings- bevis samt om skyldighet att anmäla ändrade förhållanden meddelas i lag. Här anges kraven för att utgivningsbevis ska utfärdas. Innehållet i första stycket motsvarar de krav som uppställs i nuvarande 5 § och, till vissa delar, 7 §. Bestämmelsen innebär att det görs relativt omfattande språkliga och redaktionella förändringar i dagens reglering i 5 och 7 §§ i fråga om utfärdande av utgivningsbevis. Syftet är att minska den höga detaljnivån och därmed göra grundlagen mer lättillgänglig. De ingrepp som görs i lagtexten har inte bedömts innebära några väsentliga för- ändringar i grundlagsskyddet. Enligt punkt 1 ska det framgå av ansökan att skriften uppfyller definitionen på periodisk skrift enligt 1 kap. 8 §. förutsättning för utgivningsbevis är, enligt punkt 2, att anmälan av utgivare har gjorts på det sätt som föreskrivs i 4 §. I punkt 3 upp- ställs ett skydd mot att utgivningsbevis utfärdas för periodiska skrifter med titlar som är förväxlingsbara. Detta s.k. titelskydd avser i första hand titeln på skrifter för vilka utgivningsbevis gäller. Skyddet är dock dessutom utvidgat till titlar på skrifter där utgiv- ningsbeviset har upphört . Enligt den nuvarande regleringen följer detta av 7 §. Här placeras den bestäm- melsen tillsammans med den övriga regleringen av frågan om förut- sättningar för utgivningsbevis. Av andra stycket framgår att detaljbestämmelser om utfärdande och förnyelse av utgivningsbevis samt om ändrade förhållanden får meddelas i lag. En lagstiftning av det slaget finns till viss del i tillämpningslagen. Det här stycket innebär emellertid att dagens detaljerade grundlagsreglering i 5 § fjärde till sjätte styckena om förnyelse av utgivningsbevis kan placeras i tillämpningslagen. En sådan lösning liknar den som har valts i YGL i fråga om utgivnings- bevis för s.k. databasverksamhet, se nuvarande 1 kap. 9 § YGL. 5 kap. 7 § Återkallelse av utgivningsbevis (5 kap. 6 §) 7 § Utgivningsbevis får återkallas 1.om förutsättningarna för att utfärda ett sådant bevis inte längre 2.om utgivningen inte har påbörjats från utfärdandet, eller 3.om utgivning inte sker enligt vad som gäller för periodiska skrifter enligt 1 kap. 8 §. Närmare bestämmelser om återkallelse av utgivningsbevis meddelas Här anges under vilka omständigheter ett utgivningsbevis kan åter- kallas. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 6 §. Även i den här bestämmelsen har det gjorts relativt omfattande språkliga och redaktionella förändringar i förhållande till dagens ordning. Den innebär att vissa bestämmelser tas bort från grund- lagen och placeras på lagnivå. Syftet är att minska den höga detalj- nivån och därmed göra grundlagen mer lättillgänglig. De ingrepp som görs i grundlagstexten har inte bedömts innebära några för- ändringar i skyddet av betydelse. De förutsätter dock att en översyn av främst tillämpningslagen görs eftersom den reglering som tas bort här i första hand kommer att placeras där. Av första stycket framgår att återkallelse kan aktualiseras i tre huvudsituationer. För det första (punkt 1) kan frågan bli aktuell om det visar sig att förutsättningarna för att utfärda bevis är uppfyllda. Här måste således en jämförelse med innehållet i 6 § göras. Kommer det t.ex. till registreringsmyndighetens kännedom att behörig utgivare inte längre finns, bör utgivningsbeviset återkallas. Till den här kategorin med återkallelsegrunder hör även fallet då den aktuella titeln används på ett sätt som kommer i konflikt med någon annans titelskydd. Det kan t.ex. avse att titeln ges sådana typografiska lik- heter med en annan titel med utgivningsbevis att förväxling lätt kan ske (jfr nuvarande 6 § första stycket 7). De andra två huvudfallen (punkt 2 och 3) då utgivningsbeviset kan återkallas avser situationer då skriften inte ges ut som planerat. Det kan vara att utgivningen inte har påbörjats från utfärdandet eller att utgivningsplanen inte följs (). Enligt andra stycket får närmare bestämmelser om återkallelse av utgivningsbevis meddelas i lag. 5 kap. 8 § Ställföreträdare (5 kap. 9 och 10 §§) 8 § En utgivare får utse en eller flera ställföreträdare. Vad som sägs om utgivare i 2–4 §§ gäller också för ställföreträdare. Om utgivarens uppdrag upphör faller också ställföreträdarens upp- drag. I paragrafen behandlas frågan om ställföreträdare för utgivare. Bestämmelsen innebär att regleringen i TF om ställföreträdare i det här avseendet blir i stort sett parallell med YGL. Detaljnivån blir därmed betydligt lägre, bl.a. genom att det inte längre i detalj anges under vilka förutsättningar utgivaren får lämna över sina befogen- heter till ställföreträdaren. Av första stycket framgår att det är utgivaren som utser ställ- företrädare. Vidare anges att bestämmelserna om behörighetskrav, om utgivares befogenheter i fråga om det redaktionella arbetet och om utgivaranmälan ska tillämpas även när det gäller ställföreträdare. Enligt andra stycket är ställföreträdarens uppdrag knutet till utgivarens. Om utgivarens uppdrag upphör, bortfaller även ställ- företrädarens uppdrag. 5 kap. 9 § Uppgift om utgivare (5 kap. 11 §) 9 § På varje nummer av en periodisk skrift ska utgivarens namn sättas ut. När en ställföreträdare har trätt in anges i stället ställföreträdarens namn. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 11 § och behandlar skyldig- heten att sätta ut utgivarens namn på varje nummer av en periodisk skrift. Språket har förenklats och paragrafen gjorts kortare genom att viss text rörande ställföreträdare tagits bort. 5 kap. 10 § Straff (5 kap. 12 –14 §§) 10 § Till böter döms 1.ägaren till en periodisk skrift som ges ut utan att utgivningsbevis 2.den som på en periodisk skrift anger sitt namn som utgivare eller ställföreträdare utan att vara behörig, 3.den som i en anmälan eller ansökan enligt 4 eller 5 § mot bättre vetande lämnar oriktiga uppgifter eller 4.den som ger ut en periodisk skrift i strid med utgivningsförbud enligt 7 kap. 9 § eller tillfälligt utgivningsförbud enligt 10 kap. 9 § eller en skrift som uppenbart utgör en fortsättning av en sådan skrift. Till penningböter döms utgivare eller ställföreträdare som inte sätter ut uppgifter om namn på det sätt som anges i 9 §. Paragrafen innebär att vissa av bestämmelserna i detta kapitel straff- sanktioneras. Den har sin närmaste motsvarighet i nuvarande 12– 14 §§. Det första stycket innehåller sanktioner mot överträdelse av bestäm- melserna om krav på utgivningsbevis för periodisk skrift samt mot felaktiga uppgifter om utgivare och ställföreträdare som sätts ut på en periodisk skrift. Vidare är det straffbart att mot bättre vetande lämna felaktiga uppgifter i en anmälan av utgivare m.m. och i en ansökan om utgivningsbevis eller ge ut en skrift i strid med utgiv- ningsförbud eller tillfälligt utgivningsförbud. Påföljden är böter. Den nuvarande möjligheten att i vissa speciella fall döma till fängelse har tagits bort. Enligt andra stycket kan utgivare eller ställföreträdare dömas till penningböter om inte namnet på honom eller henne sätts ut på den periodiska skriften. Den nu aktuella bestämmelsen innebär att vissa av de gärningar som är kriminaliserade tas bort från det straffbara området. I några fall kan de komma att omfattas av bestämmelser i lag som meddelas med stöd av 11 §. 5 kap. 11 § 11 § I lag får föreskrivas straff för den som bryter mot en föreskrift i lag som har meddelats med stöd av 4, 6 eller 7 §. Bestämmelsen är ny för TF. Den innebär att sådan lagstiftning som möjliggörs genom bestämmelserna i 4, 6 eller 7 § även kan innehålla straffbestämmelser. Motsvarande ordning förekommer i nuvarande 1 kap. 9 § sjätte stycket YGL. 6 kap. 1 § Rätten att sprida skrifter (6 kap. 1 §) 1 § Var och en har rätt att själv eller med hjälp av andra sprida tryckta skrifter. Genom bestämmelsen garanteras friheten att sprida tryckta skrifter. Den är en central del av etableringsfriheten och innebär t.ex. att det inte får uppställas något tillståndskrav för den som säljer böcker eller tidskrifter. Paragrafen anger att spridningsrätten avser rätten att sprida tryckta skrifter. I förhållande till den nuvarande lydelsen av 1 § tas uttrycken till salu hålla och försända bort. Dessa formuleringar har inte någon självständig rättslig betydelse utan kan betraktas som exempel på vad som ryms inom uttrycket sprida tryckta skrifter (SOU 1947:60 s. 240 f.). Syftet med att ta bort de nämnda uttrycken är att ge bestämmelsen en mindre ålderdomlig prägel. 6 kap. 2 § Undantag för spridning av pornografisk bild och visst annat material (6 kap. 2 § första stycket) 2 § Utan hinder av denna grundlag gäller vad som anges i lag om 1.någon visar en pornografisk bild på eller vid en allmän plats genom skyltning eller annat liknande förfarande på ett sätt som är ägnat att väcka allmän anstöt eller utan föregående beställning sänder eller tillställer på annat sätt någon en sådan bild; 2.någon sprider bland barn och ungdom en tryckt skrift som genom sitt innehåll kan verka förråande eller annars medföra allvarlig fara för de ungas sedliga fostran. Här anges vissa undantag från spridningsrätten. På dessa områden gäller i stället vad som bestäms i lag. Bestämmelsen har arbetats om i språkligt och redaktionellt avse- ende. Däremot har de använda begreppen inte ändrats. Det har inte heller i övrigt gjorts några förändringar i sak. Den delegationsmöjlighet som anges i första punkten tar sikte på visning av pornografisk bild vid allmän plats eller på fall när sådant material skickas till någon utan beställning. Bestämmelsen ger stöd åt straffstadgandet i 16 kap. 11 § om otillåtet för- farande med pornografisk bild, som alltså tillämpas även om den aktuella bilden är en tryckt skrift. I andra punkten behandlas spridning bland barn och ungdom av tryckta skrifter som genom sitt innehåll kan verka förråande m.m. Den här bestämmelsen ger stöd för straffstadgandet i 16 kap. 12 § om förledande av ungdom. 6 kap. 3 § Spridning av kartor (6 kap. 2 § andra stycket) 3 § I lag får meddelas föreskrifter med syfte att förebygga spridning genom tryckta skrifter av kartor, ritningar eller bilder som återger helt eller delvis och innehåller upplysningar av betydelse för rikets för- svar. Bestämmelsen innebär att rätten att sprida visst kartmaterial m.m. begränsas i lag, trots att det rör sig om tryckta skrifter. Undantaget har placerats i en egen paragraf. Vissa språkliga och redaktionella förändringar har gjorts i författningstexten med utgångspunkt i mot- svarande bestämmelser i (3 kap. 7 § och 12 § tredje stycket). 6 kap. 4 § Distributionsplikt (6 kap. 4 §) 4 § Den som har tillstånd att bedriva postverksamhet får inte vägra eller ställa särskilda villkor för att distribuera en skrift på grund av dess innehåll. Denna distributionsplikt gäller såväl adresserade som oadres- serade försändelser. Skyldigheten att distribuera skrifter gäller inte i de fall det skulle innebära en överträdelse enligt 5 eller 6 §. Den som bedriver postverksamhet och som har mottagit en skrift för befordran ska inte anses som skriftens spridare enligt 8 kap. Bestämmelsen innehåller den s.k. distributionsplikten för den som har tillstånd att bedriva postverksamhet. Tillståndshavare får inte vägra att distribuera en skrift på grund av dess innehåll. I första stycket anges vilka som omfattas av distributionsplikten. Utan att det avses innebära någon förändring mot gällande rätt har begreppen postbefordringsföretag och allmän trafikanstalt ersatts med den som har tillstånd att bedriva postverksamhet. Uttrycket postverksamhet definieras i 1 kap. 2 § postlagen (2010:1045) och torde inte ge upphov till några tillämpningssvårigheter. allmän trafikanstalt har tagits bort eftersom det har förlorat sin betydelse genom avregleringen av transportsektorn. Med den som har tillstånd avses den som har fått tillåtelse att bedriva postverksamhet enligt en särskild tillståndsordning. En sådan finns i postlagen. Skulle denna ordning upphävas, så att något särskilt tillstånd inte fordras för att bedriva postverksamhet, kommer i enlighet med det sagda någon distributionsplikt inte att finnas. Detta får ses som en logisk följd av att konkurrensen öppnas och ingen därmed får möjlighet att hindra oönskad distribution. I första meningen sägs vidare att de som omfattas av bestäm- melsen inte får vägra att distribuera eller ställa särskilda villkor för att distribuera en skrift med hänvisning till dess innehåll. Med särskilda villkor förstås att alla skrifter ska behandlas lika vad gäller t.ex. viktgränser och porto. Detta krav finns även i gällande rätt. Paragrafens andra mening är ny. Den innehåller en bestämmelse som avser att omöjliggöra för dem som omfattas av bestämmelsen att neka distribution på grund av en skrifts innehåll med hänvisning till att försändelserna är oadresserade. Det har kunnat ske med hänvisning till postlagens bestämmelser. Distributionsplikten gäller inte skrifter som saknar ursprungs- uppgifter eller är tagna i beslag, konfiskerade eller belagda med utgiv- ningsförbud. Detta framgår av sista meningen i första stycket och innebär inte någon förändring i förhållande till gällande rätt. Andra stycket i bestämmelsen avser att undanta dem som har till- stånd att bedriva postverksamhet från det ansvar för tryckfrihetsbrott som annars drabbar spridaren enligt bestämmelserna i 8 kap. Inte heller denna bestämmelse avviker från vad som gäller . Paragrafen har flyttats så att den inte längre ligger sist i kapitlet. 6 kap. 5 § Straff för spridaren (6 kap. 3 § första stycket) 5 § Om en skrift saknar en ursprungsuppgift som avses i 4 kap. 2 § straffas spridaren med penningböter. Detsamma gäller om en sådan upp- gift är felaktig och spridaren känner till detta. Bestämmelsen innebär att en spridare straffas med penningböter vid spridning av en skrift som saknar någon ursprungsuppgift enligt 4 kap. 2 §. Här avses således bl.a. uppgifter om tryckare samt om ort och år för tryckningen. Straffbestämmelsen gäller även om ursprungsuppgifterna är felaktiga och spridaren känner till detta. Författningstexten har arbetats om språkligt för att underlätta läs- ningen. Bland annat införs begreppet ursprungsuppgifter för att beskriva de uppgifter som avses i 4 kap. 2 §. Vidare har paragrafen delats upp i två bestämmelser, se 6 §. 6 kap. 6 § Straff för spridning vid beslag m.m. (6 kap. 3 § andra stycket) 6 § Den som sprider en tryckt skrift i vetskap om att den har lagts under beslag eller förklarats konfiskerad straffas med böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som sprider en tryckt skrift som har getts ut i strid med ett förbud enligt denna grundlag mot skriftens utgivning eller uppenbart utgör en fortsättning av en skrift som avses med ett sådant förbud. Genom bestämmelsen straffbeläggs spridning av tryckta skrifter som har lagts under beslag eller förklarats konfiskerade eller som sker i strid med ett utgivningsförbud. Spridaren blir dock endast ansvarig om han eller hon har spritt skriften i vetskap om ett sådant beslut (beslag, konfiskation eller utgivningsförbud) som avses. Lagtexten motsvarar nuvarande 3 § andra stycket. 7 kap. 1 § Tryckfrihetsbrott (7 kap. 1 §) 1 § Med tryckfrihetsbrott förstås i denna grundlag de gärningar som anges i 4 och 5 §§. Ordet grundlag har här liksom i övrigt i TF ersatt ordet för- ordning. I övrigt har bestämmelse inte ändrats. 7 kap. 2 § Dolda meddelanden (7 kap. 2 §) 2 § Ett tillkännagivande i en annons eller i ett annat sådant meddelande ska inte anses vara ett tryckfrihetsbrott om det av meddelandets inne- håll inte framgår att ansvar för ett sådant brott kan bli aktuellt. Är meddelandet straffbart tillsammans med en omständighet som inte framgår av meddelandets innehåll, gäller vad som anges om det i lag. Detsamma gäller ett meddelande som genom chiffer eller på något annat sätt är dolt för allmänheten. Paragrafen avser s.k. dolda meddelanden. Det har gjorts språkliga och redaktionella förändringar. Formuleringen kan bli aktuellt har ersatt det nuvarande kan ifrågakomma. Bestämmelsen tar sikte på situationen då innehållet i en annons eller ett annat sådant meddelande är brottsligt men där det brottsliga är dolt i den meningen att det inte framgår av innehållet. I sådana fall ska ansvar för tryckfrihetsbrott inte förekomma. Den som bär det tryckfrihetsrättsliga ansvaret för skriften har då normalt inte möjlighet att bedöma om meddelandet är brottsligt eller inte och ska då inte heller behöva svara straffrättsligt. Är med- delandet brottsligt tillsammans med någon annan omständighet som inte framgår av t.ex. en annons eller en notis, ska brottet bedömas enligt vanlig lag. Det kan bl.a. avse ett meddelande som endast tillsammans med någon annan uppgift – som inte publiceras – utgör förtal. 7 kap. 3 § Meddelarbrott (7 kap. 3 § första och andra styckena TF) 3 § Om någon lämnar ett meddelande för offentliggörande som avses i 1 kap. 2 § och därigenom gör sig skyldig till något av de brott som anges i andra stycket nedan, gäller vad som anges i lag om det brottet. Detsamma gäller om brottet begås av den som, utan att ansvara enligt 8 kap., medverkar till en framställning som är avsedd att införas i en tryckt skrift som författare eller annan upphovsman eller som utgivare. De brott som avses i första stycket är 1.högförräderi, spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift, uppror, landsförräderi, landssvek eller försök, för- beredelse eller stämpling till ett sådant brott; 2.oriktigt utlämnande av allmän handling som ej är tillgänglig för envar eller tillhandahållande av sådan handling i strid med myndighets förbehåll vid dess utlämnande, när gärningen är uppsåtlig; och 3.uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i de fall som anges isär- skild lag. Bestämmelsen är av stor praktisk betydelse och anger undantagen från meddelarfriheten. I förhållande till nuvarande 3 § har språkliga förändringar gjorts och en ny styckesindelning införts. Vidare har bestämmelsen om anskaffarbrott flyttats och placerats i en särskild paragraf, se 4 §. Några materiella förändringar genomförs inte. Av första stycket framgår att bestämmelsen tar sikte på med- delare enligt 1 kap. 2 §, författare och andra upphovsmän samt på Det är enbart personer som inte bär det straffrättsliga ansvaret enligt 8 kap. som avses. Undantaget innebär att vanlig lag ska tillämpas om någon ur den nämnda personkretsen lämnar ett med- delande eller på något annat sätt medverkar till en framställning och därvid gör sig skyldig till något av de brott som anges i andra stycket. De kriminaliserade gärningarna framgår således av andra stycket. Här avses högförräderi, spioneri och vissa andra typer av brott mot rikets säkerhet (punkt 1), oriktigt utlämnande av allmän handling i vissa fall (punkt 2) och brott mot s.k. kvalificerad tystnadsplikt (punkt 3). Det hittillsvarande tredje stycket med en hänvisning till det sär- skilda förfarandet i 2 kap. 22 § första stycket RF vid fri- och rättig- hetsbegränsningar har tagits bort. Att det särskilda förfarandet ska gälla framgår i stället av 1 kap. 13 §. 7 kap. 4 § Anskaffarbrott (7 kap. 3 § andra stycket) 4 § Om någon anskaffar en uppgift i syfte att offentliggöra den i en tryckt skrift eller för att lämna ett meddelande enligt 1 kap. 2 § och därigenom gör sig skyldig till ett brott som anges i 3 § andra stycket 1, gäller vad som anges i lag om det brottet.