sou · H0B352 · 2012-08-24 00:00:00 — Första stycket om fastighets andelar i vissa samfälligheter tas bort och ska inte längre räknas in i underlaget för beräkningen av fastighets- skatt. 8.2.4Förslaget till lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Ändringen är en anpassning till att ordet familjer i definitionen av småhus i 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen byts ut mot hushåll. Det innebär inte någon ändring i sak. Andra stycket stryks eftersom de småhus som avses, så kallade statar- längor, genom en ändring i 2 kap. 2 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) inte längre ska indelas som småhus utan som hyreshus. Eftersom hyreshus aldrig kan utgöra privatbostad blir regeln över- flödig. Paragrafen reglerar vad som kan utgöra en ersättningsbostad. Tredje punkten ändras som en konsekvens av att så kallade statarlängor inte längre ska utgöra småhus enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152). 8.2.5Förslaget till lag om ändring i lagen (2008:826) om skattereduktion för fastighetsavgift Paragrafen reglerar för vilka fastigheter som den kommunala fastig- hetsavgiften kan reduceras enligt lagen. Första stycket ändras som en konsekvens av att så kallade statarlängor inte längre ska utgöra småhus enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152). 8.2.6Förslaget till lag om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar Möjligheten till tvångsbesiktning stryks ur FTL och hänvisningen kan därför tas bort ur lagen om allmänna förvaltningsdomstolar. Särskilda nämndemän kommer efter ändring i FTL inte längre att användas vid fastighetstaxeringsmål varför hänvisningen kan strykas. Särskilda nämndemän kommer efter ändring i FTL inte längre att användas vid fastighetstaxeringsmål varför hänvisningen kan strykas. Särskilt yttrande av experterna , Enligt direktivet ska utredningen ta fram ett förslag på hur fastig- hetstaxering av bostäder och produktiv mark inom lantbruksenheter samt ekonomibyggnader kan avskaffas. Utredaren ska belysa vilka konsekvenser en avveckling av taxeringsvärdena får. Direktivet inne- bär vidare att utredaren ska belysa hur fastighetstaxeringen i dess nuvarande form avsevärt kan förenklas, varvid även särskilda frågor ska belysas. Avvecklingsalternativet innebär att inte ska fastställa några taxeringsvärden för de fastigheter som omfattas. Istället ska ett nytt system byggas upp för att värden ska kunna beräknas, vilka avses ska spegla marknadsvärdet. Dessa ska likna taxeringsvärdena, men systemet, modellen ska handhas av Lantmäteriet istället för enligt den idéskiss som utredningen beskriver i av- snittet Alternativ till taxeringsvärde (3.4). Det alternativa värdet kommer att vara beräknat med en, som vi uppfattar förslaget, avse- värt sämre precision eftersom det ska vara väsentligt billigare att ta fram än ett taxeringsvärde. Värdet finns inte fastställt utan måste beräknas av dem som vill använda det. Värdet kan därmed inte heller överklagas, utan det som kan överklagas är det beslut som fattas med ett sådant värde som underlag. Det framgår av de synpunkter som har lämnats av tillfrågade myn- digheter och organisationer att det finns ett uttalat behov av ett myndighetsberäknat värde på fastighet, som ska spegla marknads- värdet. har också ett uttalat behov av ett sådant värde även i annan beskattningsverksamhet än sådan som syftar till att fastställa underlag för uttag av fastighetsavgift och fastighetsskatt. Detta beskrivs i betänkandet under rubrikerna Annan författnings- reglerad användning av taxeringsvärdet (2.1.4) och Tillämpning av taxeringsvärdet i skatterättslig praxis (2.1.5). Ett myndighetsberäk- nat värde bör vara ett värde på fastighet som samhället i stort har förtroende för, vilket innebär att värdet måste kunna beräknas med tillräckligt hög kvalité. Det bör även vara beräknat, processat och klart att använda. Enligt vår uppfattning bör således det avvecklings- alternativ, som utredningen enligt direktivet haft att ta fram, inte genomföras. Enligt direktivet ska utredaren tydliggöra gränsen mellan vårdbygg- nader och andra boenden för äldre. Utredningens förslag är att begreppet åldringsvård ersätts med särskilda boendeformer för äldre människor enligt 5 kap. 5 § 2 st. Socialtjänstlagen, SoL. Förslaget innebär inte någon förenkling för fastighetstaxering och inkomstbeskattning och löser inte de problem som nuvarande regler medför. Förslaget innebär att fler antal hyreshus kommer att omklassificeras till specialbyggnad vårdbyggnad. Specialbyggnader är undantagna från skatte- och avgiftsplikt. Undantaget grundar sig på specialbyggnadernas respektive samhällsnyttiga ändamål. För specialbyggnader bestäms inte något taxeringsvärde. Utredningen konstaterar att ianspråktagandet av boende med stöd av angivet lag- rum sannolikt kommer att variera över tiden i många anläggningar. Det har framförts i massmedia att make eller maka ska ha rätt att följa med till det särskilda boendet. Utvecklingen kan bli så att det börjar byggas bostäder som är anpassade till detta. Det kan även bli så att anläggningar anpassas för att erbjuda boenden med olika om- fattning av service och tillsyn. Sådana byggnader kan då få en flexibel utformning så att här kan rymmas både särskilt boende och ordinärt boende i viss mån med service. Tillämpningsproblem inom fastig- hetstaxeringen uppkommer eftersom fördelningen av boende kan variera över tiden så ibland överväger de som bor med stöd av beslut enligt 5 kap 5 § 2 st SoL och ibland överväger annat boende. Utfor- mningen kan ske så att strax över hälften av en byggnad används för särskilt boende och resterande del av byggnaden avser ordinärt boende och kommersiella lokaler. I och med att nuvarande praxis för uppdelning av en byggnadskropp i olika byggnader inte avses ändras kommer övervägandeprincipen att medföra att hela bygg- naden undantas från skatteplikt. Det är inte tillfredsställande att införa ett förslag som från början kan förutses kräva omtaxeringar med täta mellanrum. Den primära invändningen är att det blir fråga om en bristande konkurrensneutralitet när vissa ordinära boenden och lokaler inte kommer att omfattas av fastighetsavgift resp. – skatt. Det som måste betraktas som otillfredsställande är sådana fall där man ena året ska inkomstbeskattas utifrån att fastigheten är special- enhet och andra året utifrån att fastigheten är skattepliktig hyres- husenhet. Motivet bör vara att så långt möjligt minska de fall där övervägandeprincipen ställs på sin spets. Med den inriktningen finns möjligheter att uppnå en större skatteneutralitet. I besluten om tilldelning av särskilda boenden finns sällan hän- visningar till angiven bestämmelse i 5 kap. 5 § 2 st. SoL utan det normala är att hänvisning sker till 4 kap. 1 § SoL. Hit hänförs även andra biståndsinsatser som täcks av 5 kap. 5 § SoL dvs. hemtjänst, försörjningsstöd etc. Gränsdragningen enligt SoL rör mjuka begrepp som trygghet och kvalitet. Sådana begrepp bör inte ligga till grund för indelning av byggnadstyp vid fastighetstaxering. Begreppen säger inte heller något om den vårdinsats som krävs. Det är inte klarlagt att nuvarande förslag kommer att innebära en förenkling. Ett för- enklingsförslag bör medföra att det ska vara enkelt och rättssäkert att avgöra indelning i byggnadstyp. har under utredningen framfört förslag att allt äldre- boende ska betraktas som boende och indelas som hyreshus. Vård- byggnad i 2 kap. 2§ FTL kan då definieras enligt följande. Byggnad som används för sjukvård, missbrukarvård, omsorger om barn och ungdom, kriminalvård och äldrevård eller annan institutionell vård där vården inte är kombinerad med permanent boende för vård- tagaren dvs. den boende saknar möjlighet att återgå till eget boende. Det är en genomgående princip i fastighetstaxeringslagen att allt boende ska vara skattepliktigt. De som ordnar sitt boende i livets slutskede utan inblandning av blir likabehandlade. Detta förslag löser problemen utan att incitamentet att ordna äldre- boende minskar. Det skapar inga gränsdragningsproblem i fastig- hetstaxeringen. Förslaget skapar klarhet i hur inkomstbeskattningen ska ske av äldreboendena. Fastighetsavgifter som tillfaller kom- munerna kan användas till att mera riktat stödja just de boenden utredningen vill betrakta som specialbyggnader. icke uppskattningsbar summa fastighetsskatt att tillförsäkras staten för de lokaler som annars skulle ha funnits i specialbyggnaden. Proble- met med anpassning av fastighetstaxering och inkomstbeskattning till variationer i boendeform över tiden försvinner. Beloppsgräns för vissa byggnader Enligt utredningsdirektivet ska utredaren överväga om det bör ske höjningar av beloppsgränsen för när en byggnad utgör en värderings- enhet och därmed ska åsättas ett eget värde vid fastighetstaxeringen. Utredningens förslag är att det belopp om som utgör gräns för när byggnad ska åsättas taxeringsvärde vid fastighetstaxering höjs till . Motivet till förslaget är att med hänsyn till penningvärdets förändring, den prisutveckling som skett på fastig- hetsmarknaden och de rationaliseringsvinster som uppstår är det motiverat att höja gränsen till . Utredningen anser att värdegränsen kan höjas utan att det i någon större omfattning på- verkar beskattningsverksamheten. Vi delar inte utredningens upp- fattning att det inte påverkar beskattningsverksamheten. Skatte- verket har redogjort för de konsekvenser som förslaget innebär för beskattningsverksamheten. Uppgifter i fastighetstaxeringsregistret bör vara korrekta och relevanta då andra regelverk om beskattning, såsom ROT-avdrag och fastighetsavgift ska kunna base- ras på beslut om fastighetstaxering för att kunna tillämpas på ett hanterbart och rättssäkert sätt. Förslaget innebär inte en förenkling vare sig för eller för fastighetsägare. Utredningsförslaget innehåller flera förslag som syftar till att för- enkla värderingsmodellen. Enligt direktivet ska taxeringsvärdet i förenklingsförslaget även fortsättningsvis spegla marknadsvärdet. Så som utredningen har konstaterat innebär varje förenkling i sig att värderingen blir mindre precis dvs. spridningen kring det rätta värdet av marknadsvärdet kommer att variera mer än med dagens modell. En större spridning av de rätta värdena kommer att innebära att förtroendet för taxeringsvärdena kommer att minska. Förslaget innebär att värdefaktorn fastighetsrättsliga förhållanden för värderingsenheter som inte ligger inom ett grupphusområde ändras och endast indelas i två klasser, värderingsenheter som utgör egna fastigheter och övriga värderingsenheter. Detta ska ske genom att klasserna 2 (fastigheter som kan avstyckas och omsättas) och 3 (fastigheter som inte kan avstyckas och som inte är omsättnings- bara) slås samman och ska värderas enligt modellen för klass 3. Förslaget tydliggör förvisso vad som är en egen självständig registerfastighet och övriga enheter men på bekostnad av värderings- noggrannheten. Förslaget innebär att fastigheter med fastighets- rättsligt förhållande klass 2 kommer att få ett betydligt lägre taxe- ringsvärde än enligt dagens regler och detta kommer sannolikt att klart understiga av marknadsvärdet. Värdet för en sådan tomt kommer alltså att jämställas med värdet för en tomt som inte är avstyckningsbar. Det är inget motiv att ange att det endast är för- hållandevis få enheter berörs. Genom förslaget frångår utredningen direktivet att taxeringsvärdet i fortsättningen ska spegla av marknadsvärdet. Förslaget innebär inte någon förenkling vare sig för eller för fastighetsägarna. Vår uppfattning är att någon sådan förändring av värderingsfaktorn inte bör genomföras. Strävan bör vara att taxeringsvärdena blir så precisa som möjligt och att de speglar fastigheternas marknadsvärden varvid likformig- het och rättvisa bör uppnås. Särskilt yttrande av experten , På grund av att det inte ligger i uppdraget för Bostadstaxerings- utredningen att rekommendera något av de förslag som utredningen fått i uppdrag att ta fram är det svårt att lämna ett särskilt yttrande. Emellertid vill jag ändå göra detta för att understryka allvaret i konsekvenserna av det avvecklingsförslag som har tagits fram. Det är inte i första hand själva utformningen av förslaget som jag oppo- nerar mig emot utan snarare uppdraget att föreslå en avveckling av fastighetstaxering för bostäder. Emellertid är jag kritisk till delar av utformningen av avvecklingsförslaget också. Jag är kritisk till tanken att ta bort taxeringen av bostäder i . Den främsta orsaken till denna kritik är den försämring av kunska- pen om svensk bostadsmarknad som blir en konsekvens av en av- veckling av taxeringen av bostäder. Vid utlåning till bostäder använder samtliga kreditgivare i information som härrör från bostadstaxeringen. Även för värderings- firmor som är inriktade på att värdera bostadsfastigheter är denna information av yttersta vikt för deras bedömningar. Kreditbedöm- ningar, värderingar och liknande avseende bolån kommer alltså att bli av sämre kvalitet om bostadstaxeringen försvinner. Detta i då just dessa aspekter håller på att stärkas av reglerare över hela världen för att förhindra en upprepning av den senaste finanskrisen. Att i då många ekonomier i världen lider av den finanskris som hade sitt ursprung i bostadsbelåning i minska den nationella kompetensen om bostäders värde bör ifrågasättas av alla som vill se en långsiktig god ekonomi i . Flera är de länder som lider av konsekvenserna från överbelåning och överbyggnation av bostäder. De länder som har problem med sin bostadsmarknad får även ett rykte på kapitalmarknaden om att de har svårt att ha kontroll över sina rutiner för finansiering. Som följd av detta ser vi stigande räntor. har länge haft mycket gott rykte på kapitalmarknaderna efter- som vi har ordning och reda i statens finanser samt att vi har god kontroll på belåningen av bostäder. Eftersom marknaden för bostads- obligationer numer är större än marknaden för statsobligationer i så har alltmer fokus lagts på vad det finns för säkerheter bakom dessa. Min uppfattning är att det goda rykte som har bland investerare beror delvis på att det finns en god kontroll på de tillgångar som belånas och ligger till grund bostadsobligations- marknaden. I och med att en statlig och opartisk insamling sker av informa- tion så underlättas värderingar, inte bara taxeringsvärden, av bostäder. Om en privat aktör skulle samla in informationen skulle trovärdig- heten minska, och det skulle bli svårare att få in lika mycket infor- mation. Detta är en slutsats som såväl kreditgivare som värderings- institut ställer sig bakom. Kvalitetsförsämringen kommer inte att märkas men kvaliteten kommer att försämras. För att svenska kreditgivare ska kunna bibehålla sitt rykte hos svenska och internationella investerare är det viktigt att det finns ett stabilt system för att föra fram neutral information om bostäderna och deras värde. Bostadstaxeringen i är ett sådant system. Särskilt yttrande av experten , Enligt direktiven skulle denna utredning utreda hur fastighetstaxe- ringen ska kunna avskaffas eller avsevärt förenklas. Utredningen skulle enligt direktiven föreslå de författningsändringar som anses nödvändiga för detta ändamål. Enligt direktiven skulle vidare kom- munernas inkomster från fastighetsskatten ligga på samma nivå som . Utredningens lösning innebär ett helt nytt krångligt fastighets- skattesystem som innebär en stor omfördelning mellan småhusägare och skapar många nya problem. Under utredningens arbete har jag förespråkat ett förslag som skulle innebära betydligt mindre ingrepp i dagens system genom att man vid ett avskaffande av taxeringssystemet låter nuvarande taxe- ringsvärden ligga till grund för framtida skatteuttag, en permanent frysning. Det skulle ske genom att nya skatteberäkningar skulle ske med hjälp av index på samma sätt som nuvarande skattetak. En så- dan ordning skulle också överensstämma med intentionerna som majoriteten i gav uttryck för i betänkande 2009/10:SkU27. Utredningen har emellertid avfärdat en sådan ordning med hän- visning till problem som man sedan inte försökt finna lösningar på. Exempelvis har det rests frågor om vilken fastighetsskatt ägare till nya fastigheter eller ägare till fastigheter som rustats upp ska erlägga. Sådana frågeställningar hade utredningen kunnat finna svar på med relativt litet utredningsarbete. Istället presenterar utredningen ett förslag som bygger på helt nya principer där boyta och tomtyta ska skattebeläggas. Inga så- dana intentioner fanns varken i betänkande 2009/10:SkU27 eller i de utredningsdirektiv regeringen gett utred- ningen. I betänkandet föreslås en kraftig höjning av skattetaket till . För att inte omfördelningen ska bli för stor föreslår man att landets kommuner delas in i tre grupper med olika kvadrat- meteravgifter. Utredningens målsättning har varit att skatteuttaget ska vara oförändrat och att skattebördan inte ska förskjutas. Varje kommungrupp ska stå för lika stor del av fastighetsskatten som . Genom att ha olika kvadratmeterskatt i grupperna försöker man efterlikna dagens fördelning. Utredningen förklarar den nya prin- cipen på följande sätt: Fastighetsskatten kan delvis kunna sägas bygga på någon form av boendenytta där storleken på bostaden och kommunens servicenivå utgör grund. Utredningen har emellertid inte lyckats i sin ambition utan för- slaget innebär stora omfördelningar såväl mellan enskilda småhusägare som mellan kommuner. Indelningen av landet i tre grupper speglar dåligt servicegraden. I grupp två återfinner man t.ex. med närmare 200 000 invånare och ett genomsnittligt taxeringsvärde på och med knappt 4 000 invånare och ett genomsnittligt taxeringsvärde på . Indelningen bygger på gammal statistik som enligt utredningen måste uppdateras om förslaget ska genomföras. Men min uppfattning är att en grov indelning av detta slag inte kan återspegla servicenivån även om vissa kommuner vid en uppdatering kommer att visa sig tillhöra en annan grupp. Förslaget leder till stora omfördelningar i skatteuttag mellan småhusägare. Störst förlorare blir de som bor i stora hus på mindre orter. Anmärkningsvärt är att analyserna också visar att de med lägst inkomster är de som kommer att få de största skattehöjningarna. Jag anser vidare att risken för återkommande partiella skattehöj- ningar för småhusägare skulle bli överhängande om betänkandets förslag skulle bli verklighet. Det föreslagna skattesystemet skulle bygga på inte mindre än sex olika skattenivåer och två taknivåer (tomt och byggnad). En justering av var och en av dessa parametrar innebär en skattehöjning som enskilt kan förefalla begränsad och därför svår för den berörda gruppen småhusägare att värja sig emot. Trots att utredningen föreslår en omfattande reformering av hur vi i beskattar bostäder föreslås ingen åtgärd för att komma tillrätta med den skevhet i beskattningen av bostadsrätter och små- hus som det nuvarande systemet medför. Oavsett om man väljer att utgå från faktiskt värde eller boyta är det fullt möjligt att behandla ägda bostäder på samma sätt. Ur ett skatterättsligt perspektiv är det svårförklarligt att 100 kvm boyta i ett radhus ska beskattas på annat sätt än samma boyta i ett flerfamiljshus som ligger i samma område eller att ett småhus som kostar ska beskattas högre än en bostadsrätt som kostar lika mycket eller mer. Genom att utredningen utgått från den totala skatt som de olika boendeformerna tidigare genererat konserverar man den olikformig- het som var följden av tidigare värderingsproblematik. Sammanfattningsvis anser jag att utredningens förslag på hur framtida fastighetsskatt ska tas ut har så stora brister att det inte bör genomföras. Det skulle innebära en orimlig omfördelning av skattebelastningen jämfört med dagens system och permanenta skev- heten i beskattningen mellan bostadsrätter och småhus. Därtill är det svårt att överblicka alla konsekvenser som ett sådant skatt- esystem skulle få för småhusägare på . Översyn av fastighetstaxeringen av bostäder Beslut vid regeringssammanträde den En särskild utredare ska utreda hur fastighetstaxeringen av bostäder kan avskaffas eller avsevärt förenklas. Utredaren ska föreslå de författningsändringar som bedöms vara nödvändiga. Uppdraget ska redovisas . Regler om fastighetstaxering finns i fastighetstaxeringslagen (1979:1152). Vid fastighetstaxeringen delas byggnader in i olika byggnadstyper och mark i olika ägoslag. Dessa bildar enligt olika angivna kombinationer olika typer av taxeringsenheter. En taxe- ringsenhet kan omfatta hela eller delar av en fastighet eller flera fastigheter tillsammans. Fastighetstaxering sker på grundval av en fastighets användning och beskaffenhet vid ingången av det år för vilket taxeringen bestäms (den s.k. beskaffenhetstidpunkten). Fastighetstaxering sker i form av allmän fastighetstaxering, för- enklad fastighetstaxering och särskild fastighetstaxering. Allmän fastighetstaxering ska göras . Mitt emellan de allmänna fastighetstaxeringarna görs för vissa taxeringsenheter – hyreshus- enheter, småhusenheter, lantbruksenheter och ägarlägenhetsenheter – en förenklad fastighetstaxering. En särskild fastighetstaxering görs det inte är allmän eller förenklad fastighetstaxering men leder endast till nytt taxeringsvärde om fastigheten genomgått Vid fastighetstaxering bestäms ett taxeringsvärde för varje taxeringsenhet (med undantag för vissa skatte- och avgiftsfria fastigheter). Målet är att taxeringsvärdet ska motsvara av fastighetens marknadsvärde. Med marknadsvärdet avses enligt 5 kap. 3 § fastighetstaxerings- lagen det pris som fastigheten sannolikt betingar vid en försäljning på den allmänna marknaden. Marknadsvärdet bestäms utifrån det genomsnittliga prisläget (nivååret) före det år då allmän eller förenklad fastighetstaxering sker. Detta prisläge grundas på analyser av statistik över gjorda försäljningar och marknads- värderingar som gör tillsammans med Lantmäteriet. Fastighetstaxeringen är registerbaserad, vilket innebär att de upp- gifter som behövs för taxeringen, t.ex. ägarförhållanden och arealer, i största möjliga utsträckning hämtas från befintliga register (främst fastighetsregistret vid Lantmäteriet). Av 1 kap. 7 § fastighetstaxeringslagen följer att fastighets- taxering av småhusenheter skulle ha varit en allmän fastighets- taxering. I samband med införandet av den kommunala fastighets- avgiften för bostäder beslutades emellertid att denna taxering i stället skulle ske som förenklad fastighetstaxering. Denna ändring motiverades med att fastighetsavgiftens inför- ande och avskaffandet av förmögenhetsskatten medförde ett mindre omfattande behov av precision i värderingen och att en förenklad fastighetstaxering innebär minskad administration för såväl skatt- skyldiga som för (prop. 2007/08:27, s. 97 f). ersattes den statliga fastighetsskatten på bo- städer av en fastighetsavgift. Fastighetsskatten för ut- ländska privatbostäder slopades utan att ersättas av någon fastighetsavgift. Bestämmelser om fastighetsskatt finns i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt medan bestämmelser om fastighetsavgift finns i lagen (2007:1398) om fastighets- avgift. Fastighetsskatt och fastighetsavgift tas in genom Skatte- verkets försorg inom ramen för den årliga inkomsttaxeringen. Fastighetsskatt och fastighetsavgift ska, i sin helhet, betalas för ett kalenderår av den som vid ingången av kalenderåret är ägare till fastigheten eller enligt 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen ska anses som ägare. Som ägare anses bl.a. den som innehar fastighet med tomträtt. Fastighetsavgift utgår för småhus och ägarlägenheter samt bo- städer i hyreshusenheter som är uppförda samt värderingsenhet för tillhörande tomtmark. Fastighetsavgiften för småhus och ägarlägen- heter utgörs av ett fast belopp per småhus eller ägarlägenhet, dock högst av taxeringsvärdet för byggnad och mark. Fastig- hetsavgiften för bostadsdelen av hyreshusenheter utgörs av ett fast belopp per bostadslägenhet, dock högst av taxerings- värdet för byggnad och mark.