sou · H0B355d2 · 2012-08-24 00:00:00 — Bestämmelserna i denna grundlag hindrar inte ingripanden enligt vanlig lag på grund av gärningar som har en sådan karaktär att de inte berör yttrandefrihetens ändamål enligt 2 §. Enligt första stycket är yttrandefrihetsgrundlagen exklusiv straff- och processlag på yttrandefrihetens område. Det innebär att straff och andra sanktioner mot den som har utnyttjat sin yttrandefrihet inom lagens tillämpningsområde kan tillgripas endast om de har stöd i yttrandefrihetsgrundlagen. I andra meningen ges samma skydd åt det massmedium där yttrandet i fråga har förekommit. Grundlagen förbjuder sådana ingripanden mot grundlagsskyddade massmedier som inte har stöd i själva grundlagen. Exklusivitetsprincipen anses i TF och YGL ligga till grund för vissa avgränsningar av grundlagarnas materiella tillämpningsom- råde. I praxis har det förklarats att vissa frågor inte har med tryck- eller yttrandefriheten att göra och att det därför är möjligt att göra ingripanden utan hänsyn till grundlagarnas bestämmelser. Någon uttrycklig regel härom, utöver exklusivitetsprincipen, bedömdes i TF och YGL inte vara nödvändig. Denna utsträckta tolkning av exklusivitetsprincipen har kritiserats för att vara svårförståelig och otydlig, och den nya yttrandefrihetsgrundlagen har gjorts tydligare på den punkten. Det har skett genom att det har tagits in en bestämmelse i andra stycket om brott som inte berör yttrandefri- hetens ändamål. Därjämte har det tagits in ett uttryckligt undantag om annonser av utpräglat kommersiell natur (se 13 § 4). Sådana yttranden ligger dock inte alltid, men ibland, utanför ändamålet enligt 2 §. Innebörden av exklusivitetsprincipen är att inga ingripanden får göras på grundlagsområdet utan stöd i grundlagen. Det betyder bl.a. att polisen inte får gripa den som sätter upp grundlagsskyd- dade affischer med brottsligt innehåll, att vanlig åklagare inte får åtala den som uttrycker sig på ett brottsligt sätt på en blogg som har utgivningsbevis och att ingen över huvud taget får ingripa mot den som yttrar sig på ett sätt som skulle vara brottsligt i annat sammanhang – exempelvis använder personuppgifter på ett krän- kande sätt utan personens samtycke – men som är tillåtet i ett grundlagsskyddat medium. Av andra meningen framgår att förbudet mot ingripanden utan stöd i grundlagen gäller även till skydd för det ifrågavarande mass- mediet. Det betyder att polisen inte får t.ex. ta en tidning i beslag eller stänga en grundlagsskyddad blogg oavsett vad den innehåller. Det betyder också att Datainspektionen inte har rätt att besluta om förelägganden avseende t.ex. borttagande av personuppgifter på en webbsida som innehåller sådana ansvarsuppgifter som fordras för grundlagsskydd (se 5 §). I andra stycket finns alltså en bestämmelse som uttryckligen läg- ger fast det som enligt TF och YGL har ansetts framgå redan av exklusivitetsprincipen som sådan. Bestämmelsen är ny men är inte avsedd att innebära någon förändring i sak jämfört med TF och YGL. Dock är det tydligt att det område som bestämmelsen hand- lar om ligger inom grundlagens tillämpningsområde (se 5 §), medan enligt TF och YGL yttranden som inte har med ändamålet att göra i regel har sagts ligga utanför tillämpningsområdet. Innebörden av bestämmelsen i andra stycket är att ingripanden får ske mot sådana yttranden i grundlagsskyddade medier som sak- nar samband med yttrandefrihetens ändamål enligt 2 §, dvs. ändamålet att säkra ett fritt meningsutbyte, en fri och allsidig upp- lysning och ett fritt konstnärligt skapande. Som exempel på brott som det därför får ingripas mot enligt vanlig lag kan nämnas de flesta fall av bedrägeri, svindleri, koppleri och utpressning. Det kan dock tänkas situationer där sådana gär- ningar har ett sådant samband med yttrandefrihetens ändamål att de ska gå fria från ingripanden enligt vanlig lag och därmed faller under första stycket. Ett exempel är att en journalist i en tidning eller ett radioprogram bedrar delar av publiken eller genomför en kopplerigärning huvudsakligen i journalistiskt syfte. Då måste frå- gan om grundlagens tillämplighet prövas först enligt bestämmelsen i andra stycket, innan det prövas om förfarandet är brottsligt enligt bedrägeri- resp. koppleribestämmelsen i . På motsvarande sätt kan brott som sexuellt ofredande (6 kap. 10 § andra stycket ), olaga tvång (4 kap. 4 § brotts- balken), olaga spridande av efterbildning (14 kap. 10 § brotts- balken) och osann försäkran (15 kap. 10 § ) ibland, när de begås genom yttranden i grundlagsskyddade medier, vara sådana att de skyddas av grundlagen och i andra fall ha en sådan karaktär att de inte berör yttrandefrihetens ändamål och därför omfattas av undantaget i andra stycket. I det senare fallet kan de straffas i vanlig ordning. Vad som berör yttrandefrihetens ändamål kan givetvis vara svårt att avgöra. Viss ledning kan hämtas i rättsfallet NJA 1999 s. 275, där offentliggörandet av hotfulla fotografier i en tidning ansågs ha varit ett led i reporterns journalistiska verksam- het. Framställandet av fotografierna och överlämnandet av dem till reportern föll därför, oavsett fotografiernas hotfulla och skräm- mande karaktär, inom det område som TF var avsedd att skydda. Hade enda syftet med såväl överlämnandet av fotografierna som publiceringen varit att hota, hade utan tvivel förfarandet varit brottsligt. Till saken hör att olaga hot infördes i brottskatalogen som en följd bl.a. av detta fall, medan däremot meddelarfriheten inte inskränktes. Vid tvekan om huruvida ett yttrande i ett grundlagsskyddat massmedium har en sådan karaktär att det berör yttrandefrihetens ändamål bör den yttrandefrihetsvänliga tolkningen normalt få företräde. Det är viktigt att den nya bestämmelsen inte tas till intäkt för en tillämpning där yttrandefriheten inskränks jämfört med tidigare. För att gärningen ska kunna angripas enligt vanlig lag bör det stå klart att den inte har med yttrandefriheten enligt grundlagen att göra. 1 kap. 10 § Instruktion för tillämpningen (1 kap. 4 § TF, 1 kap. 5 § YGL) 10 § Den som ska döma över missbruk av yttrandefriheten eller på annat sätt vaka över att denna grundlag efterlevs bör betänka att ytt- randefriheten är en grundval för ett fritt samhällsskick, se mer till syf- tet än till framställningssättet och vid tveksamhet hellre fria än fälla. Paragrafen innehåller den s.k. instruktionen. Den riktar sig i första hand till Justitiekanslern, domare, jurymän och nämndemän som ska döma över brott inom yttrandefrihetens område. Syftet är att hos dem inskärpa vikten av att de vid bedömningar av t.ex. ett åta- lat yttrandefrihetsbrott ska ha yttrandefrihetens betydelse i åtanke. När det sägs att man ska se mer till syftet än till framställnings- sättet är avsikten att framhålla vikten av att det är helhetsintrycket och avsikten med yttrandet som är avgörande när det ska bedömas. Störst betydelse i praktiken torde det sista ledet i bestämmelsen ha. I tveksamma fall ska yttrandet och den som har fällt det frias. Detta har gällt även tidigare och presumtionen för friande synes ha tillmätts stor praktisk vikt. 1 kap. 11 § Undantag för upphovsrätten (1 kap. 8 § TF, 1 kap. 12 § YGL) 11 § Om den rätt som tillkommer upphovsmän till litterära eller konstnärliga verk, om upphovsrätten närstående rättigheter och om förbud mot att återge ett verk på ett sätt som kränker den andliga odlingens intressen, gäller vad som stadgas i lag. Paragrafen innehåller en delegationsbestämmelse som ger stöd för att i vanlig lag reglera frågor om upphovsrätt och närstående rättig- heter. Det motsvarar i sak vad som gäller enligt TF och YGL, men en anpassning har gjorts till lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (1960:729). Gränserna för den delegation som lämnas i denna paragraf är – på samma sätt som gäller enligt TF och YGLL – inte i alla delar Grundlagens bestämmelser om förbud mot förhandsgransk- ning och om skydd för meddelare m.fl. kan t.ex. inte åsidosättas av denna bestämmelse även om det inte framgår av ordalydelsen. Om det i lag t.ex. föreskrivs att böcker får förhandsgranskas i syfte att skydda en upphovsrättsinnehavares rätt, kommer bestämmelsen i konflikt med grundlagens förbud mot förhandsgranskning och får därför vika. På samma sätt kan inte heller en tänkt bestämmelse i upphovsrättslagen som gör undantag från skyddet för meddelares rätt enligt yttrandefrihetsgrundlagen att lämna information för publicering tillämpas. Det gäller även om syftet är att skydda en upphovsrättsinnehavares verk mot olagligt offentliggörande.4 1 kap. 12 § Undantag för vissa direktsändningar (1 kap. 8 § YGL) 12 § I fråga om direktsändningar i massmedier av dagshändelser eller offentliga tillställningar som anordnas av någon annan än den som låter direktsända tillställningen tillämpas inte bestämmelserna i 6 § om meddelar- och anskaffarfrihet, 9 § om förbud mot ingripanden, 10 § om förhållningssättet vid tillämpning av denna grundlag, 3 kap. om rätten till anonymitet, 710 kap. om regleringen av yttrandefrihetsbrotten, ansvarighet, till- syn, åtal och särskilda tvångsmedel, 11 kap. om rättegången i yttrandefrihetsmål samt 12 kap. om meddelar- och anskaffarfrihet för vissa publiceringar med internationell anknytning. De i paragrafen nämnda bestämmelserna i yttrandefrihetsgrund- lagen är inte tillämpliga vid sådana direktsändningar som anges i paragrafens inledning. Undantaget innebär att yttranden som för- medlas genom sådana direktsändningar ska bedömas enligt all- männa straffrättsliga regler och i vanlig rättegång. Det motsvarar i allt väsentligt vad som gäller enligt 1 kap. 8 § YGL. Särskilda regler gäller om skadeståndsansvaret vid yttrandefrihetsbrott som förekommer i denna typ av sändningar, se 9 kap. 2 §. 4 Det bör övervägas att i en eventuell slutlig version av NYGL eliminera otydligheten i para- grafen genom att det uttryckligen anges från vilka bestämmelser i grundlagen som undantag får göras i lag för upphovsrätten och de närstående rättigheterna. 1 kap. 13 § Undantag för särskilda fall (1 kap. 9 § TF, 1 kap. 12 § YGL) 13 § Utan hinder av denna grundlag gäller vad som sägs i lag om 1.förbud mot kommersiella annonser i den mån annonsen används vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror; 2.förbud mot kommersiella annonser som används vid marknads- föring av andra varor än tobaksvaror samt tjänster, om det i annonsen förekommer ett varukännetecken som är i bruk för en tobaksvara eller enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerat eller inar- betat för en sådan vara; 3.förbud mot kommersiella annonser som har meddelats till skydd för hälsa eller miljö enligt förpliktelser som följer av anslutningen till Europeiska unionen; 4.förbud mot och villkor för reklamåtgärder av utpräglat kommer- siell natur; 5.förbud mot och villkor för annan annonsering i sändningar i radio och tv samt förbud mot och villkor för sådana sändningar som helt eller delvis bekostas av någon annan än den som bedriver sänd- ningsverksamheten; 6.förbud mot offentliggörande i yrkesmässig kreditupplysnings- verksamhet av kreditupplysningar som innebär ett otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet eller som innehåller oriktiga eller miss- visande uppgifter, om ersättningsskyldighet för sådant offentliggö- rande samt om rättelse av oriktiga eller missvisande uppgifter, skyldig- het att lämna information till den som avses med upplysningen och krav på legitimt syfte hos den som beställer uppgifter; 7.ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket en uppgift eller underrättelse har anskaffats. Paragrafen innebär att det görs vissa undantag från grundlagens s.k. materiella tillämpningsområde. I stället tillämpas vad har föreskrivit i vanlig lag. Undantaget gäller i första hand förbud mot vissa kommersiella annonser och liknande (punkterna 1–5), varvid p. 4 och 5 är nya (se nedan). Undantag gäller vidare för kreditupp- lysningsverksamhet (p. 6) på så sätt att vissa begränsningar för sådan verksamhet får göras i vanlig lag. Slutligen görs undantag – på samma sätt som enligt TF och YGL – för tillvägagångssättet vid anskaffandet av uppgifter eller underrättelser. Paragrafen har sin motsvarighet i 1 kap. 9 § TF. Enligt en hän- visning i 1 kap. 12 § YGL gäller detsamma på YGL:s område. I den sistnämnda paragrafens andra stycke sägs vidare att bestämmel- serna i YGL inte hindrar att det i lag meddelas föreskrifter om förbud i övrigt mot kommersiell reklam i radioprogram eller om villkor för sådan reklam och förbud mot och villkor för annan annonsering och sändning av program, som helt eller delvis bekostas av annan än den som driver programverksamheten (s.k. sponsring). I paragrafen är alltså p. 4 ny i förhållande till 1 kap. 9 § TF. Den återspeglar en viktig princip som har utvecklats i praxis vid tolk- ning av exklusivitetsprincipen i TF och YGL, nämligen att grundla- gen inte hindrar ingripanden med stöd i vanlig lag mot annonser och andra reklamåtgärder av utpräglat kommersiell natur. Här- med förstås åtgärder som har vidtagits i kommersiell verksamhet och i kommersiellt syfte samt har rent kommersiella förhållanden till föremål (se bl.a. NJA 1999 s. 749 och 2003 s. 25 samt prop. 1986/87:151 s. 54). Införandet av undantaget i grundlagen är inte avsett att ändra det rättsläge som har uppstått genom praxis. Begreppet reklamåtgärder omfattar även sponsring och produkt- placering. 5 ges stöd för att i lag reglera viss annan form av annonse- ring än kommersiell sådan. Bestämmelsen är begränsad till sådan annonsering som sker i sändningar av radio och tv och avser s.k. åsiktsannonsering, dvs. åtgärder som är inriktade på att bibringa allmänheten vissa allmänna värderingar eller påverka människors beteende i viss riktning, t.ex. meddelanden från politiska partier (prop. 1990/91:64 s. 114). I begreppet annonsering ligger också att det handlar om meddelanden som sänds på uppdrag av någon annan än den som bedriver programverksamheten. Förutom tra- ditionella meddelanden i radio och tv omfattas även sponsring, dvs. sändning av program som helt eller delvis bekostas av någon annan än den som svarar för programverksamheten. Bestämmelsen är avsedd att, tillsammans med p. 4, täcka in det som anges i 1 kap. 12 § andra stycket YGL. Förbud mot åsiktsannonsering i radio- och tv-sändningar för vilka villkor om opartiskhet gäller finns i 5 kap. 6 § och 14 kap. 3 § radio- och tv-lagen. I undantaget för kreditupplysningsverksamhet (p. 6) har ett til- lägg gjorts jämfört med lydelsen i TF. Syftet är att ge ett tydligt grundlagsstöd åt de lagändringar i kreditupplysningslagen som genomfördes efter förslag i prop. 2009/10:151. Liksom har sagts i författningskommentaren till 11 § beträf- fande den bestämmelsen medför inte undantagen i 13 § någon möj- lighet för lagstiftaren att tillskapa regler som skulle innebära en inskränkning i t.ex. censurförbudet eller förbudet mot hindrande åtgärder (8 §) eller i meddelarfriheten (6 §). Det har inte ansetts nödvändigt att ta in någon särskild föreskrift om detta i grund- lagen.5 Undantagen i denna paragraf gäller sådana frågor som huvud- sakligen omfattas av grundlagens ändamål och som därför skulle ligga inom grundlagens materiella tillämpningsområde om de inte undantogs. Undantagen är därför utformade som delegationsregler, dvs. de ger rätt för att i vanlig lag reglera vissa angivna frågor. Eftersom de innebär en möjligt för att inskränka yttrandefriheten ska undantagen tolkas restriktivt. Vidare ska bestäm- melsen i 16 § beaktas. Där stadgas dels att begränsningar i yttrandefriheten aldrig får sträcka sig så långt att begränsningen utgör ett hot mot det fria meningsutbytet, den fria och allsidiga upplysningen eller det fria konstnärliga skapandet, dels att bestäm- melserna i regeringsformen om inskränkningar i yttrandefriheten ska tillämpas. Det innebär bl.a. att lagstiftaren måste iaktta den s.k. proportionalitetsprincipen i 2 kap. 21 § regeringsformen. 1 kap. 14 § Undantag för behandling av personuppgifter (ny) 14 § Utan hinder av denna grundlag gäller beträffande sådan behand- ling av personuppgifter som sker för annat än journalistiska ändamål eller konstnärligt eller litterärt skapande vad som sägs i lag. Det gäller dock bara för andra massmedier än sådana som ges ut av massmedie- företag. Behandling av personuppgifter som sker för annat än journalistiska ändamål eller konstnärligt eller litterärt skapande får enligt första meningen i denna paragraf regleras i vanlig lag. Det gäller dock enligt andra meningen bara för personuppgiftsbehandling i andra grundlagsskyddade massmedier än sådana som ges ut av massme- dieföretag. I lag kan sålunda tas in bestämmelser om exempelvis krav på samtycke för behandling och möjlighet för en myndighet att före- skriva att uppgifter ska avlägsnas. I praktiken öppnar bestämmelsen för framför allt de regler som finns i personuppgiftslagen. I den lagen tas in en bestämmelse som anpassar dess undantag 5 På samma sätt som beträffande 1 kap. 11 § bör det övervägas i en eventuell slutlig version av NYGL om den ofullkomlighet och otydlighet som detta innebär kan undanröjas genom att det preciseras vilka bestämmelser i grundlagen som undantagen i paragrafen avser. för grundlagsskyddad personuppgiftsbehandling till den nya ytt- randefrihetsgrundlagen. Avsikten med undantaget är att grundlagen ska undgå konflikt med om behandling av personuppgifter. Sådana bestämmelser finns i det s.k. dataskyddsdirektivet, som har implementerats i svensk rätt huvudsakligen genom personuppgift- slagen. Undantaget gäller som sagt inte yttranden i massmedier från massmedieföretag. Den behandling av personuppgifter som förekommer i sådana yttranden kan förutsättas ske uteslutande för journalistiska ändamål och därmed vara tillåten enligt artikel 9 i dataskyddsdirektivet. Paragrafen är utformad så att den ska motsvara det i samman- hanget helt centrala undantag från delar av dataskyddsdirektivets tillämpningsområde som finns i artikel 9 och som lyder: Medlems- staterna skall med avseende på behandling av personuppgifter som sker uteslutande för journalistiska ändamål eller konstnärligt eller litterärt skapande besluta om undantag och avvikelser från bestämmelserna i detta kapitel, kapitel IV och kapitel VI endast om de är nödvändiga för att förena rätten till privatlivet med reglerna om yttrandefriheten. Enligt artikeln får alltså undantag göras för personuppgiftsbehandling som sker uteslutande för journalistiska ändamål eller för litterärt eller konstnärligt skapande. Detta uttryck har förts in i undantagsbestämmelsen, varvid dock orden uteslutande för har bedömts onödiga med stöd av EU-domsto- lens relativt generösa praxis. Avsikten är att bestämmelsen ska tolkas utifrån värdet med en stark yttrandefrihet även när det gäller personuppgifter men kon- formt med dataskyddsdirektivet så långt det bedöms nödvändigt för att tillämpningen inte ska komma i konflikt med . Några exempel kan nämnas till viss ledning för rättstillämpningen. Att i en omfattande databas tillhandahålla känsliga personupp- gifter om ett stort antal personer, t.ex. dömda sexförbrytare, i syfte att andra ska kunna kartlägga dessa, är normalt sådant som inte kan anses omfattas av journalistiska ändamål eller vara för litterärt eller konstnärligt skapande. Enligt bestämmelsen i denna paragraf blir det därför tillåtet att reglera sådan personuppgiftsbehandling i van- lig lag såvitt gäller andra massmedier än sådana som ges ut av massmedieföretag. Om någon berättar på sin grundlagsskyddade blogg om t.ex. en grannfamiljs dyrbara vanor eller chefens dåliga humör är det troli- gen inte sådana uppgifter som undgår undantaget i 14 § om syftet är att baktala dessa personer. Detsamma gäller i regel kränkande uttalanden och allmänna elakheter om människor. Personuppgifter inom ramen för en politisk diskussion, kritik mot en myndighet eller ifrågasättanden av vad som sägs i en debattartikel avser däre- mot tydligt ett journalistiskt ändamål. Bestämmelsen är utformad som en s.k. delegationsregel som gör det möjligt att lagstifta i vanlig lag om personuppgiftsbehandling. På samma sätt som delegationsbestämmelserna i 13 § innebär denna att hela grundlagen i och för sig undantas men att det inte för den skull blir möjligt att lagstifta i strid med grundlagen. Förbudet mot förhandsgranskning och hindrande åtgärder är exempel på bestäm- melser som det inte går att lagstifta i strid med (se vad som har sagts angående 11 och 13 §§). Detsamma gäller bestämmelserna i 3 kap. som avser att skydda meddelare. Det har inte ansetts nöd- vändigt att ta in någon bestämmelse som klargör detta. bör nämnas att behandling av personuppgifter för närva- rande regleras i flera lagar. Förutom personuppgiftslagen, som är subsidiär i förhållande till andra författningar som gäller behandling av personuppgifter, kan nämnas kreditupplysningslagen och pati- entdatalagen. Av den nuvarande personuppgiftslagen följer att något ingripande inte får ske mot personuppgiftsbehandling som utförs för uteslutande journalistiskt ändamål eller för konstnärligt eller litterärt skapande. Tillämpning av bl.a. personuppgiftslagen torde därför i första hand bli aktuell då det handlar om mer syste- matisk behandling av ett stort antal personuppgifter eller behand- ling av känsliga personuppgifter som har mindre betydelse för ytt- randefriheten. Motsvarande avgränsning saknas i de flesta andra författningar som gäller behandling av personuppgifter. 1 kap. 15 § Undantag för barnpornografi (1 kap. 10 § TF och 1 kap. 13 § YGL) 15 § Grundlagen är inte tillämplig på pornografiska bilder av personer vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som är . Bestämmelsen motsvarar vad som gäller enligt 1 kap. 10 § TF och 1 kap. 13 § YGL. Till skillnad mot de s.k. delegationsreglerna i bl.a. 6 Se vad som sägs i noterna till 11 och 13 §§ om att det finns anledning att i en eventuell slutlig version av NYGL precisera vilka bestämmelser i grundlagen som inte omfattas av undantagsmöjligheten. 13 § innebär denna bestämmelse att barnpornografiska bilder inte omfattas av grundlagen över huvud taget. Det är således möjligt att i vanlig lag förbjuda bl.a. innehav av barnpornografi, något som sker i 16 kap. 10 a § . 1 kap. 16 § Begränsningar i yttrandefriheten (delvis ny) 16 § Lagstiftning som begränsar yttrandefriheten med stöd av denna grundlag får inte sträcka sig så långt att begränsningen utgör ett hot mot det fria meningsutbytet, den fria och allsidiga upplysningen eller det fria konstnärliga skapandet. Vid sådan lagstiftning som avses i första stycket gäller i övrigt vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 21 §, 22 § första stycket och 23 § regeringsformen. I paragrafen, som är ny i förhållande till TF och YGL, anges de allmänna förutsättningar som gäller för lagstiftning som innebär begränsningar i yttrandefriheten och som sker med stöd i grund- lagen. Förutom de krav som uppställs här måste sådan lagstiftning naturligtvis hållas inom de ramar som anges i den aktuella delega- tionsbestämmelsen i grundlagen. Lagregleringen av kreditupplys- ningsverksamhet måste exempelvis begränsas till yrkesmässig kre- ditupplysningsverksamhet (se 13 § 6). I 2 kap. 1 § första stycket RF anges bl.a. att var och en är tillför- säkrad yttrande- och informationsfrihet. I andra stycket hänvisas till TF och YGL när det gäller tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig i de medieformer som omfattas av YGL. Bestämmelsen i andra stycket innebär att TF och YGL är exklusiva inom sina til- lämpningsområden. Bestämmelserna i 2 kap. RF gäller således inte lagstiftning som sker med stöd i TF och YGL (se prop. 1978/ 79:195 s. 62). Enligt första stycket får lagstiftning med stöd av grundlagen som innebär begränsningar i yttrandefriheten inte sträcka sig så långt att den utgör ett hot mot det fria meningsutbytet, den fria och allsi- diga upplysningen eller det fria konstnärliga skapandet.