sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Däremot anser de flesta sig vara dela- ktiga i de individuella mål som diskuteras i samband med utveck- lingssamtalen. Vad han ska uppnå det är att kunna leva ett så självständigt och socialt liv det bara går att göra. Det är inte fråga om några matematiska kunskaper. Det är inte den nivån liksom, utan det är fråga om att föra ett liv så behagligt som möjligt. Det tycker jag dom har varit tydliga med när vi sitter på de här utvecklingssamtalen, att vi har ganska tydliga mål på det, specificerat just för påklädning, avklädning, toa, mat (VGr) Enligt föräldrarna inom främst träningsskola och verksamhets- träning har målen inte blivit konkretiserade och presen- terade på ett sådant sätt att eleven själv har kunnat förstå inne- börden av dem. Så långt har dom inte kommit, men att dom behöver komma dit är helt klart (VGr). I något fall där samtalen på gymnasiesärskolan inte fungerat av olika orsaker, så hamnar utbildningsmålen i periferin. Att inte vara såväl insatt i kurserna eller ha överblick över utbildningen minskar dessutom föräldrars möjlighet till aktivt deltagande i elevens lärandeprocess. Det känns precis som att hon har detta bara för att dokumentera att hon har gjort det, i princip. Den känslan har jag [] Jag kommer inte ihåg om vi uppnådde några mål. Om vi har satt några mer mål det vet jag inte. (VGy YT) Jag tycker ofta så här att man som förälder får frågan tillbaka: Vad tycker du att vi ska ha för mål? Men jag tycker där borde skolan sätta mål, men fråga föräldrarna: Vad tycker du? (VGy VT) Föräldrarna upplever att personalresursen är tillräcklig i den nuvarande verksamheten inom det individuella programmet på skola B och att ungdomarna får det vuxenstöd som behövs. Däremot har en del föräldrar tidigare erfarenheter av att det i den obligatoriska särskolan varit underbemannat. Lärar- byten, oavsett skolform, uppges vara problematiska och i synnerhet uppstår svårigheter när ansvarig skiftar eller om inte själv undervisar eleven. Det var fantastiskt bra när han började det var väldigt bra [] engagerat och man kämpade väldigt, ja såg jag nog som positivast, tror jag. Sen började man släppa lite för man får lite problem i särskolan här, dels med lokalerna, för små lokaler, för små resurser [] Det var lite omsättning på lärare och såna här , som gjorde att man nog tappade lite där i utbildning. Det hände inte så mycket utan man gjorde i princip samma saker. Flertalet föräldrar vittnar om perioder i deras barns skolgång då de utsatts för mycket flyttningar mellan lokaler, tillfälliga baracker, lägenheter eller mindre, trånga utrymmen. I vissa fall beskrivs loka- lerna som undermåliga. Ett tag satt han på toaletten och jobbade. Då var vi inte så glada kan jag säga (VGr). Det var iskallt så barnen frös och det var ingen säkerhet, så deras datorer och en pojkes privata dator som han hade med material då, det försvann. [] Det var lite respektlöst, det var som arbetarbod. (Vgy VT) Vi kände det att det är väldigt lätt att flytta en liten grupp och det finns inte plats där och det är fullt i den skolan så då flyttar vi den här lilla gruppen, och vi var ju väldigt rädda eftersom dom nu kanske behövde ha stabilitet och inte flytta för mycket och byta lärare och lite sånt där [] Blev det överskott på assistenter fick dom gå som hade varit med i klassen och vi protesterade, men (Vgy YT) Brister påtalas även när det gäller tillgång på lokaler för gym- nasieverksamheten, anpassade för t.ex. matlagning, slöjd och idrott. Flyttning till större enheter erbjuder fler möjligheter när det gäller ändamålsenliga lokaler och utrustning, men föräldrar redogör för exempel där grupper alltjämt kommer förvisas till trånga baracker, som ligger i anslutning till gymnasieskolans huvudbyggnader. Utomhusmiljön på särskolor (grund- och gymnasienivå) upplevs inte sällan som mindre stimulerande och den inbjuder inte till akti- viteter. Det fanns ingenting, medan skolgården för de andra barnen rustades upp [] Det saknades pengar (Vgy VT). Föräldrarna beskriver sina skiftande erfarenheter av personalens kompetens. Flertalet uttrycker sin känsla av att eleverna möts av mycket kompetenta pedagoger och de är nöjda med den aktuella verksamheten och omhändertagandet. Viss oro för vad som sker när ordinarie lärare är frånvarande finns dock. Likaså beskrivs upp- levelser av att ord och handling inte alltid stämmer överens, trots att personalen säger sig besitta stor kunskap. Framför allt brister det i bemötande och förhållningssätt och föräldrar talar om visat förakt och kränkningar verbalt eller genom kroppsspråk. Någon förälder betonar särskilt elevassistenters behov av en grundläg- gande utbildning och mera generellt efterlyses lärare med special- pedagogisk kompetens (specialpedagoger) inom såväl den frivilliga som den obligatoriska särskoleverksamheten. Jag tycker att dom ska va specialpedagoger när dom har med dom här barnen att göra, men jag vet ju att så fungerar det ju inte (Vgy VT). En grupp som anses vara i stort behov av kompetenshöjande åtgärder är politiker och beslutsfattare. Samverkan mellan och inom program Någon samverkan mellan gymnasiesärskolans program eller mellan gymnasiesär- och gymnasieskolan känner vårdnadshavarna inte till, utöver enstaka tillfällen som exempelvis studentbalen. En förälder efterlyser samverkan med andra gymnasieprogram där ungdomar kan dela med sig av sin kunskap till särskolelever, t.ex. inom IT- området. Kan inte någon annan elev, som är normalbegåvad, någon ungdom som kan det här med facebook, ta det som fördjupningsarbete och lära dom det här och lite moral och vad man får göra, vad man inte får göra, hur man ska hitta och vad händer om jag gör så och så (Vgy YT) Frågan om integreringens för- och nackdelar upptar mycket av föräldrarnas tankar och de är måna om att framföra sina synpunkter, men upplever inte alltid att deras synsätt är accepterat. En förälder som har barn inom den mindre enheten på skola B önskar slippa flyttning till den övriga gymnasie- och gymnasiesärskolan. I botten finns också erfarenheter av kränkande behandling som särskolans elever utsatts för. Det var ju några barn som var mer begåvade, som väl kanske egentligen skulle ha klarat en annan skolform, som tog väldigt illa vid när dom blev attackerade och kallade för det ena eller det andra, och ledsna [] Det var ju andra barn som fick höra att de var idioter och såna här saker då. Det är därför jag liksom funderar rätt ofta när man pratar integrering: För vems skull gör man det egentligen? Det känns ibland som det inte är riktigt accepterat, utan det ska va så jämställt och likställt så det blir ojämlikt. För dom har inte samma förutsättningar. Då, i min värld accepterar man det och då får dom ha det bästa inom sina förutsättningar i stället [] Ska det vara jämställt, om man hårdrar det, så ska det ju va efter dom här barnens förutsättningar, inte hur samhället ser ut i övrigt för då är man inte jämställd. (Vgy VT) Föräldrar inom den obligatoriska särskolan nämner inte att deras barn utsatts för mobbing eller trakasserier under yngre åldrar, men någon enstaka förälder känner viss ängslan för den nuvarande situa- tionen då de flyttats till en byggnad där äldre ålders- grupper finns. Beroende på elevens behov och förutsättningar kan valet från träningsskola till gymnasiesärskolans verksamhetsträning framstå som relativt självklart, medan valprocessen för elever som befinner sig i gränslandet mellan tänkbara alternativ upplevs vara mera problematiskt Brist på programutbud som kan tillgodose elevers intressen och förmågor utgör ett problem och kan leda till mer eller mindre ofrivilliga placeringar Rutiner för övergången mellan de obligatoriska och den frivilliga särskoleverksamheten anses fungera mycket bra på skola B Föräldrar till barn som inom en relativt snar framtid ska börja gymnasiesärutbildningen, uttrycker oro och funderingar kring vil- ka utbildningsvägar som hemkommunen kan komma att erbjuda. Rätten till att eleven ska kunna välja utbildning efter sina int- ressen och möjligheter betonas, oavsett var utbildningen finns Begreppen yrkesträning och verksamhetsträning ses som svår- tolkade och vilseledande Att låta individen med sina specifika förutsättningar vara utgångs- punkten förordas framför klassificeringar i olika grupper Strukturella förutsättningar – styrdokument och resurser Föräldrar anser sig inte vara förtrogna med målen för de kurser som ingår i elevens utbildning, men flertalet är delaktiga i de individuella målformuleringar som görs vid utvecklingssamtal Eleverna inom främst träningsskola och verksamhetsträning, upp- levs inte ha möjlighet att förstå innebörden av målen, vilka kräver konkretisering och en alternativ presentation Resurser i form av kompetent personal, ändamålsenliga lokaler och utrustning anses ha stor betydelse för all verksamhets kva- litet och därmed elevernas lärande. Beslutsfattares behov av relevant kompetens betonas. Kontinuitet och stabilitet är avgörande faktorer för elevernas lärandeprocess Återkommande framhålls betydelsen av personalens bemötande och förhållningssätt Samverkan mellan och inom program Trots lokalmässig integrering talar föräldrarna mycket sällan om verksamhet som präglas av social och pedagogisk inkludering. Enstaka önskemål framförs om samverkan mellan elever från yrkesträning och ungdomar inom gymnasieskolans övriga pro- gram Vårdnadshavare hyser oro för att elever utsätts för kränkande behandlingar då elever från olika skolformer sammanförs i gemen- samma lokaler Inkluderingens bakomliggande syfte måste tydliggöras Utbildningens innehåll och genomförande I det föreliggande avsnittet fokuseras elevernas behov och förut- sättningar, samt vårdnadshavarnas erfarenheter och funderingar kring arbetssätt, arbetsformer och elevernas lärande. Elevernas behov och förutsättningar Det sker överlämningar från den obligatoriska särskolan till gym- nasiesärskolan och föräldrar vet att papper har gått iväg. Känslan som beskrivs är dock att när väl höstterminen startar så är infor- mationen inte längre aktuell. I andra fall berättar föräldrar om en mera aktiv roll i överlämningsmöten. Föräldrar påpekar vikten av att skolans personal tittar tillbaka och ser vad eleverna har gjort innan och verkligen lyssnar på dom lärarna som lämnar över dom (VGy YT) och sedan försöker lägga ribban så eleven får ut- maningar som bidrar till fortsatt lärande och utveckling. Särskilt dom som kommer ifrån grundsär alltså, för dom har ju legat på en hög nivå och liksom bara trampar tillbaka och börjar leka igen [--- ] Jag tycker väl att det lite för mycket flum, just jämfört med vad som har varit. För kommer dom från grundsär och har legat på en hög nivå och ska dom fortsätta med det Det var ju det jag hade förväntningar att det skulle ligga lite högre, att det skulle bli lite jobbigare, men det blev tvärtom. (VGy YT) Utmaningar måste dom här barnen ha likaväl som alla andra, men en utmaning som är satt i relation till deras förmåga (VGy VT). Föräldrarna tycker det är viktigt att det ställs rätt krav på deras barn och att de ges utmaningar i förhållande till sina förutsättningar. Säger man nå´nting och tycker man nå´nting så är det liksom: Det förstår inte du lilla förälder hur jag menar. Jag jobbar inte på detta viset. En del lärare tar det personligt, om man säger så också att det är fel på dom och det ju inte det man vill åt. Jag tycker det har varit väldigt svårt att prata med vissa lärare. (VGy YT) Ställ krav och ge er inte, är en uppmaning som en förälder vill förmedla till andra vårdnadshavare. Till skillnad från den citerade informantens erfarenhet från YT känner VT-föräldrar inom den mindre enheten sig nöjda med kontakten och har inte upplevt några svårigheter i dialogen med skolans personal. Man känner sig välkommen. Oavsett skolform (obligatorisk såväl som frivillig) finns det dock en tydlig variation i kontakten mellan hemmet och skolan beroende på lärares sätt att arbeta och hur man lyckas göra eleven delaktig. Vi läser alltid [kontaktboken] när han kommer hem och det vet han ju liksom [] När det händer nåt så hämtar han boken och ska jag skriva det och sen läser dom ju det (VGr). Inom VT används också kontaktböcker där man efter- strävar ett upprätthållande av en daglig dialog. Vissa vårdnadshavare inom grundsärskolans senare år efterfrågar dock en större samverkan med skolan för att få inblick i verk- samheten och för att få en ökad möjlighet att följa sitt barns utveckling. Detsamma gäller föräldrar inom YT som efterlyser samtal med alla undervisande lärare. Det framförs förväntningar på att lärare och skolledare ska lyssna på dem i egenskap av vård- nadshavare och tillvarata deras erfarenhet och kännedom om det aktuella barnet. Några föräldrar upplever att de ibland ifrågasätts och de tvingas poängtera att de kan ta ansvar för sitt barn. En förälder vill uppmana lärare att bli lite mer öppensinniga. Det kanske inte går så efter alla papper och böcker. Funkar liksom inte i verkligheten [] Så sunt förnuft är bra (VGr). Problem uppstår i de lägen när en elev begränsas eller hindras till följd av att en anpassning till gruppen prioriteras och föräldrar vittnar om att det kan uppstå delade meningar i föräldrars och skolpersonals syn på vad eleven ska tillåtas göra eller inte. Föräldrar understryker vikten av att de individuella förmågorna och förut- sättningarna ställs i första rummet. Vad som sker i det inre arbetet är A och O och därför anses övergripande organisatoriska föränd- ringar och reformer spela mindre roll. Arbetssätt, arbetsformer och elevernas lärande Föräldrarna, främst inom gymnasiesärskolan, säger sig inte ha så stor insyn i vad som händer i undervisningen, vad eleverna gör eller lär sig. Någon förälder inom verksamhetsträning förlitar sig på pedagogerna och vilar i tryggheten att deras barn är omhändertaget. Det finns också en övertygelse om att information skulle lämnas om pedagogerna tillfrågades. En förälder upplever däremot en stor skillnad mellan grundsärskolan och yrkesträningen inom det individuella programmet. Jag har aldrig varit med i en klass och suttit med dom där. Inte där, det gjorde man ju på grundsärskolan. [] jag har ju ingen insikt, om man säger, just i klassen eller i klassrummet eller hur dom undervisar överhuvudtaget. Det hade man ju där och i och med att dom hade läxor så visste man ju var dom var nånstans och vad dom gjorde. (VGy YT) Föräldrar inom samtliga skolformer berättar om hur omorgani- seringar och täta lärarbyten bidragit till att kontinuiteten i barnets lärandeprocesser påverkats , men det handlar också om varierande synsätt mellan lärare vad gäller undervisningens innehåll och de krav som ställs på eleven. Föräldrar inom gy-sär beskriver hur de ibland får kämpa för att träningen inom olika om- råden som barnet haft under tidigare skolår ska bibehållas, för att förvärvade förmågor inte ska gå förlorade eller att utvecklingen ska stagnera. Hit hör den kommunikativa förmågan, läsning, vardags- matematik, t.ex. hantering av pengar och engelska för de elever som haft det under grundsärskolan. På samma sätt betonar föräldrar inom den obligatoriska särskolan vikten av att deras barn får fortsätta med det arbete som påbörjats. Läsning, det är ju viktigt att de håller i gång, att hon lär sig det ordentligt och även enklare matematik då (VGr). Så krävde jag att det skulle va svenska, engelska och matte och så läxor, men jag blev motarbetad [] Gymnasiet, då tänker jag ju kärnämnen och så en massa annat då, och dom har ju mycket aktiviteter. Dom har så himla roligt men just kärnämnen det Kan dom läsa så ska dom fortsätta med det. (VGy YT) Enligt föräldrarna är det centrala i elevers lärande under gymnasie- utbildningen att de tillägnar sig redskap för att kunna bli så självständiga som möjligt, klara sitt framtida boende, sin egen hälsa och hygien, kunna lösa konflikter och få social kompetens i övrigt samt en sysselsättning som intresserar dem. Flera föräldrar uttrycker en känsla av att skolans personal (lärare, skolledare) eftersträvar generella lösningar där man är bun- den till rutiner, arbetssätt och material som antas vara lämpliga för en hel grupp eller en viss typ av funktionsnedsättningar. Att utnyttja barnets erfarenhetsvärld uppfattas som trögt (Vgr). Upp- finnesrikedom och individanpassning efterfrågas och lektantmanér (Vgr) måste ibland läggas åt sidan, menar man. Inte klassa in alla i paket, utan det måste vara individuella lösningar [] Sluta med det här facktänkandet Sen är det ju smidigast för dom [skolledare], det fattar jag ju också. Dom ska gå där och den personal ska va där. Man måste hitta individuella lösningar. Det blir ju mest smärtfritt för alla om man får till det så, även för skolledarna. Elevernas behov och förutsättningar Information som grundsärskolans/träningsskolans personal över- lämnar till gymnasiesärskolan måste tillvaratas för att kontinuitet och progression i lärandet ska uppnås Alla elever måste få utmaningar som ligger på rätt nivå i förhål- lande till deras förutsättningar Det finns en förväntan om att föräldrars erfarenheter ska till- varatas och att framförda önskemål behandlas med respekt och allvar I fall där man inte har en fungerande kontaktbok eller liknande, efterfrågas en tätare dialog mellan hem och skola Problem uppstår i de lägen när en elev begränsas eller hindras till följd av att en anpassning till gruppen prioriteras framför indi- viden Arbetssätt, arbetsformer och lärande Ju äldre eleverna blir, desto mindre insyn har vårdnadshavarna i den dagliga verksamheten, men samverkan anses nödvändig Vårdnadshavare upplever inte alltid att de får gehör för sina önskemål och de får kämpa för sina krav på att den träning som påbörjats i den obligatoriska särskolan ska fortsätta i gy-sär (i det här fallet främst YT) Föräldrar inom den obligatoriska särskolan har på motsvarande sätt förväntningar på upprätthållande av färdigheter och en fort- satt progression i elevens lärande och utveckling under kom- mande utbildning Eleven ska ges möjlighet att tillägna sig redskap för att kunna leva ett så självständigt liv som det bara går. Här nämns en meningsfull sysselsättning, att kunna klara ett boende, hälsa och hygien, social kompetens Det centrala, enligt föräldrarna, är att deras barn ska få en meningsfull sysselsättning efter avslutad skolgång, att de ska kunna flytta hemifrån och få ett självständigt liv med tillgång till det stöd som krävs. Talet om indragna stödfunktioner (LSS) utgör emeller- tid ett hot. Det råder en stor samstämmighet bland vårdnads- havarna när det gäller elevers möjligheter till fortsatta studier efter gymnasiesärskolan. Att ha någon form av jobb och att parallellt, under kanske , få träna färdigheter och utveckla kunskaper genom särvux uttrycks som en stark önskan. Då var det ju nå´n som berättade om hur det blir efter när hon slutar skolan . Men då finns det ju särvux och då hoppade jag ju på direkt. Kan man få läsa och fortsätta och läsa antingen det ena eller det andra ämnet så hon håller i gång det här. Så nu är jag ju jätteglad. (VGy YT). Det finns ju lite grupper ute i affärerna Dom kan om dom vill och får hon bara tillräckligt ledande och rutin på vissa saker så kan hon ju det. Att så gör du den och den (VGy YT) För dom barn som går på träningsskola där är det ju daglig verksamhet som gäller för dom, och där gäller det ju att sortera skruvar och muttrar i olika burkar [] Vad jag har hört, jag har ju ingen erfarenhet än då, så får man göra samma sak dan efter, för då har man börjat om igen och så där. Man tittar på film och man går ut och promenerar. Det blir mer förvaring känns det som. Det bekymrar mig väldigt mycket [] Fungerar det inte, så är det ingen idé att går i daglig verksamhet. En som bara förvaras blir ohanterlig. (VGy VT) Flertalet föräldrar uttrycker tveksamhet vad gäller betyg och exa- mina och man syftar då på risker för ytterligare klassindelningar eller andra negativa effekter för den enskilde eleven. För dom som inte klarar, om man säger, att komma upp och få examen på gymnasiesärskolan, då är det ju liksom... Vad ska de klara då? [] Det delar liksom ytterligare en klass ännu längre ner (VGr). uttrycks rädslan för att eventuella olikheter mellan skol- former kan verka stigmatiserande. Svårigheterna att dra gränser poängteras och återigen hänvisas till individen. För föräldrar som ställer sig positiva till betyg, så är man dock fundersam över om betygssättning är möjlig och på vilka grunder den sker rent kon- kret, eftersom eleverna inte har så mycket prov eller utsätts för andra bedömningsinstrument. Det finns en gemensam syn att det inte är själva betyget som är intressant, men däremot att man får en tydlig dokumentation av vad som ingått i utbildningen och vilka mål som eleven nått. Detta för att hon/han i ett senare skede inte ska försättas i situationer som inte fungerar. En bedömning, kanske, ett utlåtande av vad han klarar eller inte klarar det är ju väldigt viktigt att kunna påvisa , så man inte kräver fel saker av honom eller sätter honom på fel (VGr). Flera föräldrar ställer frågan om vilken roll betygen och examina kommer att spela för deras barn och de har svårt att se nyttan, utöver att det ska finnas likheter mellan gym- nasiesärskolan och gymnasieskolan. Även detta ifrågasätts av föräldrar, främst inom träningsskolan och verksamhetsträning. Varför måste dom bli i alla avseenden som ett normalbegåvat barn? Dom är inte det, sen är det ju gradskillnader [---] För att behandla alla lika är inte att behandla alla på samma sätt. Det tycker jag är viktigare att man möter den enskilda individen där den står. Det kanske den vanliga skolan skulle bli bättre på också [] Jag vill inte ställa mig bakom att man friserar nå´nting och gör det smakligare om det inte leder till en förändring och en förbättring i handling och för dom som går i den här skolan. Tillför det dom nå´nting som dom är medvetna om och kan förstå innebörden av? (VGy VT) Bekymmer och oro uttrycks för att eleven inte ska få en syssel- sättning som intresserar och vårdnadshavarna har funderingar kring eventuella begränsningar för eget boende och sådant som kan hindra självständigheten i övrigt Möjlighet till fortsatta studier efter gymnasiesärskolan välkomnas varmt Vårdnadshavarna anser att betyg och ev. examina ska fylla en funktion för den enskilde individen En dokumentation över uppnådda mål, kunskaper och färdigheter anses minska risken för att eleven ställs inför situationer som han/hon inte har möjlighet att klara Av de begränsade eftersökningar av forskningsresultat som gjorts, framgår att vårdnadshavares perspektiv på gymnasiesärskolan och dess verksamhet tycks tillhöra områden som är relativt out- forskade. Framkomna resultat i den studie som presenterats ovan kan dock relateras till vad som belysts i nationella utvärderingar och i viss mån andra utredningar, samt till studier som gjorts inom ramen för gymnasieskolan och den obligatoriska skol-/särskole- verksamheten. Pedagogiska och sociala aspekter (SOU 2004:98) konstaterar i sitt betänkande att kommunerna bör sträva efter att erbjuda eleverna i gymnasie- särskolan ett så allsidigt urval av nationellt fastställda program som möjligt. De skriver vidare att många elever och vårdnadshavare är besvikna på urvalet av program och kurser i gymnasiesärskolan. Kommittén pekar på olika vägar för att utveckla programmen t.ex. genom samverkan med gymnasieskolan och genom att utveckla regional samverkan. I den delredovisning som presenterats ovan framgår det i vårdnadshavarnas berättelser att enskilda elever har/har haft begränsade valmöjligheter, med hänsyn till deras intresseområden och förutsättningar. till gymnasiesärskolan, i synnerhet för grundsärskolans elever och för elever som kan sägas ligga i gränslandet mellan grundsärskola och träningsskola. Tillgången på utbildningar som lockar flickor är enligt (2009b) begränsat, vilket också bekräftas i samtal med vårdnadshavare.