sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — I fråga om beslag av en periodisk skrift som sprids i strid mot ett utgivningsförbud eller uppenbart utgör en fortsättning på en periodisk skrift som omfattas av ett sådant förbud, gäller vad som anges i lag om beslag av föremål som kan förklaras förverkade. Här behandlas frågan om interimistiskt utgivningsförbud för periodiska skrifter i krigssituationer. Frågan behandlas på flera olika ställen i 10 kap. Dessa olika bestämmelser förs här samman till en gemensam paragraf. Kompetensfördelningen mellan JK och rätten är vid ett inter- imistiskt beslut om utgivningsförbud densamma som vid ett kon- fiskeringsbeslag. Samma bestämmelser som vid ett sådant beslag tillämpas också i fråga om konsekvensen av att bl.a. åtal inte väcks inom föreskriven tid samt i fråga om rättens prövning då målet avgörs. 10 kap. 11 § Förvar i avvaktan på beslag (10 kap. 11 §) 11 § Är riket i krig eller krigsfara och anträffas vid en avdelning av försvarsmakten en tryckt skrift som uppenbart innefattar sådan enligt 7 kap. 5 § 10 straffbar uppvigling att krigsman därigenom kan förledas att åsidosätta vad som åligger honom eller henne i tjänsten, får skriften efter beslut av en befattningshavare som enligt lag ska avgöra frågor om disciplinansvar beträffande personal vid avdelningen, tas i förvar i avvaktan på beslut om beslag. Är det fara i dröjsmål får en åtgärd enligt första stycket vidtas av någon annan befattningshavare enligt bestämmelser som meddelas i lag. Anmälan om det ska skyndsamt göras hos den befattningshavare som avses i första stycket. Denne har att genast pröva om skriften ska bli kvar i förvar. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 11 § och tillämpas bara vid krig eller krigsfara. Den tar sikte på skrifter som innefattar vissa sär- skilda fall av uppvigling (krigsman därigenom kan förledas åsido- sätta vad som åligger honom i tjänsten). Det ges möjlighet att ta massmediet i förvar i avvaktan på beslut om beslag. 10 kap. 12 § Anmälan om förvar (10 kap. 12 §) 12 § Ett beslut om förvar enligt 11 § ska så snart det kan ske anmälas till Justitiekanslern. Denne har att genast pröva om skriften ska läggas under beslag. I bestämmelsen anges att ett beslut om förvar enligt 11 § ska anmälas till JK. Denne prövar genast om skriften ska beslagtas. Paragrafen har moderniserats språkligt men är oförändrad i sak. 11 kap. 1 § Förutsättning för skadestånd (11 kap. 1 § första stycket första meningen och tredje stycket) 1 § Skadestånd får inte dömas ut på grund av innehållet i en tryckt skrift i andra fall än när skriften innefattar ett tryckfrihetsbrott. Om skadestånd på grund av brott som avses i 7 kap. 2–4 §§ gäller vad som är föreskrivet i lag. Skadestånd till följd av innehållet i en tryckt skrift förutsätter enligt första stycket att det har begåtts ett tryckfrihetsbrott enligt 7 kap. 5 eller 6 §. En talan om skadestånd kan föras i anslutning till ett åtal eller som ett särskilt tvistemål. Mål av det slaget behandlas som tryckfrihetsmål enligt 12 kap. Skadeståndslagens bestämmelser har betydelse för den materiella bedömningen av skadestånds- frågan. Det betyder bl.a. att ersättning för såväl ekonomisk som ideell skada kan utgå. Andra stycket innebär att frågor om skadestånd med anledning av vissa s.k. dolda meddelanden samt avseende meddelar- och anskaffar- brott prövas enligt vanlig lag (främst enligt skadeståndslagen). Reglerna i paragrafen motsvarar vad som gäller enligt nuvarande 1 § första stycket första meningen och tredje stycket. En viktig skillnad är dock att det här talas om skadestånd och inte, som enligt dagens ordning, om enskilt anspråk. Med enskilt anspråk avses som regel skadestånd. Förändringen görs för att regleringen ska bli mer lättillgänglig och för att skapa en större överensstämmelse med bestämmelserna i . Denna nyhet – att skadestånd ersätter enskilt anspråk – förekommer i hela kapitlet. 11 kap. 2 § Vem som ansvarar för skadestånd (11 kap. 1 § första stycket andra meningen och 2 §) 2 § Den som enligt 8 kap. bär det straffrättsliga ansvaret för innehållet i en tryckt skrift ansvarar även för skadestånd. Skadestånd som kan krävas ut av utgivaren till en periodisk skrift eller dennes ställföreträdare får även göras gällande mot ägaren av I fråga om andra tryckta skrifter kan anspråk mot en för- fattare eller utgivare även göras gällande mot skriftens förläggare. Bestämmelsen ger uttryck för huvudprincipen att samma person ska ansvara för alla följder av ett tryckfrihetsbrott. Således kan enligt första stycket en talan om skadestånd riktas mot den straff- rättsligt ansvarige enligt 8 kap., dvs. i första hand mot utgivaren (periodiska skrifter) eller författaren (andra skrifter). Av andra stycket framgår emellertid att anspråk avseende periodiska skrifter som krävs ut av utgivare eller ställföreträdare kan riktas även mot ägaren till skriften. I fråga om andra skrifter kan ett sådant kompletterande anspråk riktas mot förläggaren, dvs. förutom mot för- fattaren eller utgivaren. Innehållet i paragrafen motsvarar i sak vad som anges i nuvar- ande 1 § första stycket andra meningen och 2 §. 11 kap. 3 § Skadestånd när ansvaret har gått över (11 kap. 1 § första stycket tredje meningen) 3 § Om ansvaret går över från den som skulle bära det straffrättsliga ansvaret till någon annan enligt 8 kap. 11 eller 12 §, får skadestånd ändå krävas ut även av den förre i den mån det medges i lag. Bestämmelsen blir aktuell vid skadeståndskrav i situationer då man har hoppat över någon i den straffrättsliga ansvarskedjan på de all- männa grunder som anges i 8 kap. 11 § (ansvarig saknar hemvist i m.m.) eller 12 § (ansvarig inte straffbar enlig lag). I dessa fall ska skadeståndstalan kunna riktas även mot den som står före i kedjan. Det kan t.ex. innebära att även utgivaren stäms på skadestånd trots att någon ur ledningen för ett massmedieföretag bär det straff- rättsliga ansvaret. En sådan talan är möjlig i den mån det medges i lag. Härmed avses i första hand bestämmelserna i skadestånds- lagen. Bestämmelsen motsvarar i sak vad som anges i nuvarande 1 § första stycket tredje meningen. 11 kap. 4 § Skadestånd för juridiska personer m.fl. (11 kap. 3 §) 4 § Har någon som ställföreträdare för en juridisk person eller som förmyndare, god man eller förvaltare att svara för skadestånd på grund av tryckfrihetsbrott, får anspråket göras gällande även mot den juridiska personen eller mot den för vilken förmyndaren, den gode mannen eller förvaltaren har förordnats. Detta gäller om och i den omfattning ett sådant anspråk får göras gällande enligt lag. Bestämmelsen avser fall då en skadeståndsskyldig är ställföreträdare för en juridisk person eller är förordnad som god man eller för- valtare för någon. I dessa situationer kan talan även riktas mot huvud- mannen (t.ex. ett aktiebolag eller en sjuk person med förvaltare). Det förutsätts dock att anspråket får göras gällande enligt vanlig lag (se bl.a. 2 kap. 5 § skadeståndslagen om skadeståndsansvar för den som vållar skada under påverkan av psykisk störning). Regleringen motsvarar vad som gäller enligt nuvarande 3 §. 11 kap. 5 § Solidariskt betalningsansvar (11 kap. 4 §) 5 § Ska två eller flera betala skadestånd enligt detta kapitel, svarar de solidariskt för skadeståndet. Om ansvaret dem emellan gäller vad som annars är stadgat. I paragrafen anges att skadeståndsansvaret för flera ansvariga är solidariskt. Alla ansvariga bär alltså det fulla skadeståndsansvaret gentemot den skadelidande. Beträffande vad som gäller de ansvariga emellan tillämpas allmänna regler, vilket i princip betyder att var och en ska betala sin del av skadeståndet utifrån vad han eller hon har gjort. Paragrafen motsvarar i sak vad som gäller enligt nuvarande 4 §. 11 kap. 6 § Skadestånd när talan om brott har förfallit (11 kap. 5 §) 6 § Talan om skadestånd med anledning av ett tryckfrihetsbrott får föras utan hinder av att frågan om ansvar för brottet har förfallit eller talan därom annars inte kan föras. I denna paragraf stadgas att en talan om skadestånd får föras trots att tryckfrihetsbrottet är preskriberat eller talan mot den som har begått brottet av någon annan anledning inte kan föras. Det sist- nämnda innebär bl.a. att skadestånd kan utkrävas trots att den straff- rättsligt ansvarige är avliden. Talan får då enligt vanliga regler riktas mot dödsboet. Bestämmelserna motsvarar i sak vad som gäller enligt nuvarande 5 §. 11 kap. 7 § Ansvarets omfattning (11 kap. 1 § andra stycket) 7 § Vad som sägs i 8 kap. 14 § om den ansvariges kännedom om inne- hållet i skriften och medgivande till dess utgivning ska gälla också i fråga om skadestånd på grund av tryckfrihetsbrott. Enligt denna paragraf tillämpas den s.k. uppsåtspresumtionen enligt 8 kap. 14 § även i fråga om skadestånd. Bestämmelsen mot- svarar nuvarande 1 § andra stycket. 12 kap. Rättegången i tryckfrihetsmål 12 kap. 1 § Behöriga domstolar (12 kap. 1 § första stycket) 1 § Tryckfrihetsmål prövas vid tingsrätt som anges i lag. Det ska finnas minst en behörig tingsrätt i varje län. De nuvarande bestämmelserna i 1 § har delats upp. För att öka tyd- ligheten regleras i den här bestämmelsen hur de domstolar som får handlägga tryckfrihetsmål ska bestämmas. Enligt den nuvarande regleringen har regeringen möjlighet att utse vilka tingsrätter utöver den som finns i residensstaden som ska kunna ta upp tryckfrihetsmål. Det har ansetts lämpligare att i lag reglera vilka tingsrätter som ska handlägga tryckfrihetsmål. Det är dock viktigt att säkerställa att den lokala anknytning som känne- tecknat juryinstitutet behålls och att det inte blir möjligt att centrali- sera prövningen till en eller ett fåtal domstolar. Därför sägs i bestäm- melsen att det ska finnas minst en behörig domstol inom varje län. Det innebär att bedömningarna i tryckfrihetsmål kan ske så nära brottet som möjligt. 12 kap. 2 § Tryckfrihetsmål (12 kap. 1 § andra stycket) 2 § Tryckfrihetsmål är 1.mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av tryckfrihets- brott, 2.mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott enligt 7 kap. 3 § eller 3.mål enligt 9 kap. 9 § (ansökningsmål). Är det fråga om brott enligt 7 kap. 4 §, och har den som anskaffat uppgiften eller underrättelsen inte offentliggjort den i tryckt skrift eller meddelat den till annan för sådant offentliggörande, är målet ett tryckfrihetsmål endast om det är uppenbart att anskaffandet har skett för offentliggörande i tryckt skrift. Bestämmelsen har flyttats från nuvarande 1 § där den utgör andra stycket. För att öka tydligheten har brotten enligt denna paragraf formulerats i punktform. I övrigt har språkliga förändringar gjorts utan avsikt att ändra något i sak. 12 kap. 3 § Prövning av ansvar (12 kap. 2 §) 3 § I tryckfrihetsmål där talan om ansvar förs ska frågan om brott föreligger prövas av en jury bestående av nio ledamöter. Är parterna överens om det kan målet avgöras av rätten utan medverkan av jury. Frågan om den tilltalade är ansvarig enligt 8 kap. prövas alltid enbart av rätten. Brott föreligger om minst sex juryledamöter är överens om det. Anser juryn att brott inte föreligger ska den tilltalade frikännas. Anser juryn att brott föreligger ska även rätten pröva den frågan. Har rätten en annan uppfattning än juryn får rätten frikänna den tilltalade eller tillämpa en lindrigare straffbestämmelse. Om tings- rättens dom överklagas får högre rätt inte frångå juryns bedömning i större utsträckning än tingsrätten. Paragrafen har bearbetats språkligt utan avsikt att ändra något i sak. 12 kap. 4 § Två jurygrupper (12 kap. 3 §) 4 § För varje län ska utses juryledamöter. Ledamöterna ska fördelas i två grupper. Juryledamöterna i den andra gruppen ska vara eller ha varit nämndemän vid allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol. För att säkerställa att det i varje jury finns personer som har erfarenhet från domstolsförhandlingar samt personer med andra erfarenheter behålls indelningen i två grupper. Antalet ledamöter som ska utses för respektive län regleras i lag. Bestämmelsen har bearbetats språkligt utan avsikt att ändra något i sak. 12 kap. 5 § Val av juryledamöter (12 kap. 4 §) 5 § Juryledamöterna utses genom val för av fyra kalenderår. Valet förrättas av i länet. I förrättas valet av kommunfullmäktige i . Den nuvarande bestämmelsen om vad som gäller för landstingsfria kommuner har utmönstrats. De tidigare landstingsfria kom- munerna och ingår i Västra Götalands- regionen respektive . Dessa regioner är landsting men har enligt lagen (2010:630) om regionalt utvecklingsansvar i vissa län getts möjlighet att kalla sig regioner. Även kallar sig med stöd av denna lag för region (Region ) men utgör juridiskt sett en kommun varför en särbestämmelse om är nödvändig. Till följd av den indelning i kommuner och landsting som gäller kommer juryledamöter i ett län inte att väljas av mer än en valmyndig- het. Bestämmelsen om att ska fördela antalet jury- ledamöter mellan valmyndigheterna har därför kunnat utgå. I den nuvarande bestämmelsen föreskrivs att det ankommer på tingsrätten att anmäla till valmyndigheten när en juryledamot ska väljas. Detta bör i fortsättningen regleras i lag. 12 kap. 6 § Krav för valbarhet (12 kap. 5 §) 6 § En juryledamot ska vara svensk medborgare och vara folkbokförd i länet. Den som är underårig eller som har förvaltare enligt särskild lag får inte vara juryledamot. Kraven på att juryledamöter bl.a. bör vara kända för sin omdömes- gillhet och att de bör representera olika samhällsgrupper har utmönst- rats. Dessa krav kan regleras i lag. Bestämmelsen har i övrigt endast bearbetats språkligt. 12 kap. 7 § Juryledamots rätt att avgå (12 kap. 6 §) 7 § En juryledamot som fyllt har rätt att avgå. Tingsrätten får entlediga en juryledamot som visar giltigt hinder. Om en juryledamot är valbar upphör uppdraget. Bestämmelsen har bearbetats språkligt och anpassats till rättegångs- balkens regler om nämndemän (4 kap. 8 § ). 12 kap. 8 § Ersättare för juryledamot (12 kap. 7 §) 8 § Avgår eller upphör en juryledamot att vara valbar ska ersättare utses för återstoden av valperioden. Den nuvarande bestämmelsen innebär att i avvaktan på beslut av får annat organ inom utse jury- ledamot. Den bestämmelsen tas nu bort. Antalet juryledamöter förutses vara tillräckligt många för att klara enstaka avgångar utan att det uppstår brist på juryledamöter till dess ersättare har hunnit väljas. Det får därför anses saknas behov av en sådan regel. En ersättare ska tillhöra samma grupp som den som har avgått eller entledigats från uppdraget. 12 kap. 9 § Överklagande av val av juryledamot (12 kap. 8 § ) 9 § Beslut om val av juryledamot överklagas hos tingsrätten. Tingsrätten prövar självmant den valdes behörighet. Vid överklagande av ett beslut som avses i första stycket tillämpas vad som anges i lag om överklagande av tingsrätts beslut under rätte- gång. Hovrättens beslut får inte överklagas. Beslut om val av juryledamot gäller även om det överklagas, om rätten inte beslutar något annat. Föreslagen lydelse utgör endast en språklig bearbetning av den nuvarande bestämmelsen. Bestämmelsen i nuvarande 9 § om att det ska finnas en lista över juryledamöterna i varje län har utmönstrats och bör i stället kunna regleras i lag. 12 kap. 10 § Jäv för juryledamot (12 kap. 10 § första stycket) 10 § Vad som sägs i lag om jäv för domare gäller även juryledamöter. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 10 § första stycket och behandlar frågan om jäv för juryledamöter. Den förkortats jämfört med den Det får sägas vara en självklarhet att tings- rätten ska pröva om de som är upptagna på listan över juryleda- möter är jäviga och detta behöver därför inte – som enligt den nuvarande lydelsen – utryckas särskilt i grundlagen. Vid denna prövning ska reglerna om domarjäv i 4 kap. 13 § tillämpas. Även Europakonvention och dess artikel 6 om rätt till rättvis rättegång kan få betydelse för jävsfrågan (se fallet mot ). 12 kap. 11 § Bildande av jury (12 kap. 10 § andra och tredje stycket och 11 §) 11 § När jury ska bildas får vardera parten utesluta fyra ledamöter inom den första gruppen och en inom den andra. Därefter tar rätten genom lottning bland de kvarvarande ut så många till suppleanter att det kvarstår sex juryledamöter i den första gruppen och tre i den andra. Önskar endast en av flera medparter utesluta juryledamöter gäller den uteslutningen även för de övriga. Är medparter inte överens om vilka juryledamöter som ska uteslutas avgör rätten frågan genom lott- ning. Bestämmelserna i nuvarande 10 och 11 §§ har slagits samman. Det har ansetts logiskt att samla de bestämmelser som reglerar hur en jury bildas i en gemensam paragraf. Eftersom det har bildats flera storlän och det eventuellt kan bli fler förändringar av länsindelningen framstår särbestämmelsen om parternas möjligheter att utesluta ledamöter i som otill- räcklig. Men i stället för att föra in fler storlän i lagtexten tas sär- bestämmelsen bort. Bestämmelsen om jury i har ersatts med en utökad möjlighet att utesluta juryledamöter. Uteslut- ningsmöjligheten ökas generellt från tre till fyra inom den första gruppen. Det har inte ansetts nämnvärt påverka yttrandefrihets- intresset negativt att parternas möjligheter att utesluta ledamöter minskas något i vissa län och att den uteslutning som är nödvändig för att få fram rätt antal ledamöter i stället avgörs av . 12 kap. 12 § Juryledamots skyldighet att delta(12 kap. 12 §) 12 § Den som inte har laga förfall är skyldig att tjänstgöra i jury. Finns det inte ett tillräckligt antal juryledamöter på grund av jäv eller laga förfall utser rätten bland gruppen behöriga personer tre jury- ledamöter för varje ledamot som saknas. Av dessa får vardera parten utesluta en. En juryledamot som har uteslutits från samma mål får inte utses. Bestämmelsen har bearbetats språkligt. Någon ändring i sak har inte varit åsyftad. 12 kap. 13 § Talan om enskilt anspråk och om konfiskering (12 kap. 14 §) 13 § Förs i mål om ansvar även talan om enskilt anspråk mot annan än den tilltalade ska den tilltalade vidta de åtgärder som avses i 3 § första stycket, 11 § första stycket och 12 § andra stycket och som annars skulle ha ankommit på svarandeparten. Förs talan om konfiskering av tryckt skrift eller om enskilt anspråk utan samband med åtal tillämpas i fråga om rättegången i sådant mål vad som sägs i 2 och 10–12 §§. Har frågan om brott föreligger prövats tidigare i tryckfrihetsmål avseende ansvar för brott ska samma fråga inte prövas på nytt. I ansökningsmål ska den uteslutning av juryledamöter som annars görs av parterna utföras av rätten genom lottning. Bestämmelsen utgör endast en språklig bearbetning av gällande lag- text. 12 kap. 14 § Krig eller krigsfara (12 kap. 16 §) 14 § Om riket är i krig eller krigsfara eller råder sådana extraordinära förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i får föreskrifter om anstånd med val av juryledamöter och om undantag från juryledamöters rätt att avsäga sig uppdraget med- delas i lag eller, efter bemyndigande i lag, av regeringen i förordning. Bestämmelsen har bearbetats språkligt. 12 kap. 15 § Övriga bestämmelser (12 kap. 15 §) 15 § Närmare bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål med- delas i lag. Paragrafen motsvarar nuvarande 15 § första stycket. I denna bestämmelse finns alltså stöd för att i lag reglera de frågor som har ansetts inte behöva finnas i grundlag. Det nuvarande andra stycket i den bestämmelsen har tagits bort. Där behandlas fallet att det finns flera tingsrätter med behörighet i ett och samma län. Då ska regeringen utse den domstol som har att fullfölja vissa gemensamma uppgifter för de behöriga domstolarna. Bestämmelsen har ansetts kunna läggas i vanlig lag. Utrikes tryckta skrifter m.m. Allmänt om skrifter som trycks utomlands 13 kap. 1 § Utrikes tryckta skrifter som ges ut i (13 kap. 1 §) 1 § I fråga om tryckta skrifter som trycks utomlands men som ges ut i gäller inte bestämmelserna om –allmänna handlingars offentlighet i 2 kap., –tryckta skrifters framställning i 4 kap., –utgivning av periodiska skrifter i 5 kap., eller –tryckares och spridares ansvar enligt 8 kap. 4, 5, 9 och 10 §§, om inte annat sägs nedan. I övrigt gäller grundlagen i tillämpliga delar. Paragrafen motsvarar nuvarande 1 §. Den är utgångspunkten för reglerna om skrifter som har tryckts utomlands men som ges ut i . För sådana skrifter gäller enligt första stycket som huvud- regel inte bestämmelserna om allmänna handlingars offentlighet i 2 kap., om tryckta skrifters framställning i 4 kap., om utgivning av periodisk skrift i 5 kap. samt bestämmelserna om tryckares och spridares ansvar för tryckfrihetsbrott i 8 kap. 4, 5, 9 och 10 §§. Dessa bestämmelser kan dock göras tillämpliga om det uttryckligen framgår av övriga bestämmelser i 13 kap. Av andra stycket i bestämmelsen framgår att grundlagen i övrigt gäller i tillämpliga delar. En betydelsefull förändring i lagtexten är att det anges i vilka delar grundlagen inte är tillämplig i stället för att det, som enligt dagens ordning, redogörs för vilka delar som är tillämpliga. Att det redogörs för undantagen har bedömts göra lagtexten mer informa- tiv och lättillgänglig. Det har gjorts språkliga och redaktionella för- ändringar i lagtexten, bl.a. har en punktuppställning införts i första stycket. 13 kap. 2 § Utrikes tryckta skrifter som ges ut i (13 kap. 2 §) 2 § En skrift som har tryckts utomlands anses utgiven i när den har blivit utlämnad till försäljning eller för spridning på annat sätt här. I bestämmelsen anges att en skrift som har tryckts utomlands anses utgiven i när skriften har lämnats ut till försäljning eller för spridning på annat sätt här. Det är således samma krav som ställs i bestämmelsen om utgivning i 1 kap. 6 § andra stycket ovan. När en utrikes tryckt skrift ges ut här blir grundlagen tillämplig i den utsträck- ning som framgår av 1 §. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 §. Det har gjorts språkliga och redaktionella förändringar. 13 kap. 3 § huvudsakligen avsedda att spridas i (13 kap. 3 § första stycket) 3 § Om en periodisk skrift som huvudsakligen är avsedd att spridas i trycks utomlands, gäller i tillämpliga delar 5 kap. om utgivning av periodiska skrifter. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 3 § första stycket. Den innebär att 5 kap. ska tillämpas på utrikes tryckta periodiska skrifter som huvudsakligen är avsedda för spridning på den svenska marknaden. För dessa skrifter gäller således ett krav på att utgivare anmäls, att utgivningsbevis finns m.m. Innehållet i bestämmelsen har anpassats till förändringar i 5 kap. när det gäller behörighetskraven för ägare av periodiska skrifter. Innehållet i nuvarande 3 § andra stycket behandlas i 6 § nedan. 13 kap. 4 § Ansvar för den som har lämnat ut skriften för spridning (13 kap. 4 §) 4 § Vad som sägs i denna grundlag om ansvar för tryckfrihetsbrott för den som har tryckt en skrift ska i stället avse den som har låtit lämna ut skriften för spridning i , om skriften har tryckts utomlands. Kan det inte visas vem som har lämnat ut skriften för spridning här i landet ansvarar i stället den som är att anse som spridare enligt 6 kap. Detsamma gäller om den som har lämnat ut skriften för spridning här inte hade hemvist i vid utgivningen. Det följer av 1 § att tryckaren inte blir ansvarig för en skrift som trycks i utlandet. Det framgår av första stycket i den nu aktuella bestämmelsen att den som har låtit lämna ut skriften för spridning i tar tryckarens plats i ansvarskedjan. Av andra stycket fram- går att den mer traditionella spridaren enligt 6 kap. blir ansvarig om det av vissa – i lagtexten angivna – skäl inte går att lagföra den som har låtit lämna ut skriften för spridning. Det har gjorts språkliga och redaktionella förändringar, bl.a. har paragrafen delats upp i två stycken. 13 kap. 5 § Skyldighet att bevara exemplar samt pliktleverans (13 kap. 5 §) 5 § Föreskrifter om skyldighet att bevara exemplar av en skrift som har tryckts utomlands för granskning och att lämna exemplar av en sådan skrift till bibliotek eller arkiv får meddelas i lag.