sou · GZB385 · 2012-01-01 00:00:00 — I de fall det förekommer att domstolarna särskilt åberopar försvårande omständigheter rör det sig oftast om att brottet varit ägnat att skada tryggheten och tilliten hos ett barn i dess förhållande till en närstående person (29 kap. 2 § 8 ). Bland domarna avseende grov fridskränkning mot barn som huvudbrott åberopades punkten 8 i knappt en fjärdedel av domarna (7 av 30). Bland domarna avseende grov kvinnofridskränkning som huvudbrott åberopades punkten 8 i av domarna (14 av 120). Förmildrande omständigheter åberopades i en dom avseende grov fridskränkning mot vuxen och i fyra domar avseende grov kvinnofridskränkning. Bland domarna avseende grov fridskränkning mot barn som huvudbrott förekom ingen dom där det åberopades förmildrande omständigheter. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott Inte heller s.k. billighetsskäl enligt 29 kap. 5 § åberopas särskilt ofta. Den grund som domstolarna i störst utsträckning beaktade vid straffmätningen var om den tilltalade förorsakas men genom att han på grund av brottet utvisas ur riket (29 kap. 5 § första stycket 4). Denna grund beaktades i elva av domarna avseende fridskränkningsbrott som huvudbrott. Den omständigheten att en i förhållande till brottets art ovanligt förflutit sedan brottet begicks (29 kap. 5 § första stycket 7) beaktades i en tiondel av domarna avseende grov fridskränkning mot barn. Utredningen bör enligt direktiven belysa hur eventuella skadeståndsanspråk i samband med fridskränkningsbrott har bedömts. Utredningen har valt att inrikta undersökningen mot utdömd ersättning för kränkning. Kränkningsersättning förutsätter inte personskada och bestäms på objektiva grunder, dvs. med hänsyn till brottets karaktär och i princip utan beaktande av subjektiva förhållanden som brottsoffrets faktiska skador eller upplevelser i det enskilda fallet. Av genomgången av praxis från hovrätterna framgår att domstolarna bestämmer skadestånd för kränkning i enlighet med de riktlinjer som gäller för bedömning av sådan ersättning vid upprepad brottslighet, dvs. utifrån en sammanvägd bedömning av kränkningen. Den som allvarligt kränker någon annan genom brott som innefattar ett angrepp på dennes person, frihet, frid eller ära ska enligt 2 kap. 3 § skadeståndslagen (1972:207) ersätta den skada som kränkningen innebär. Medan ersättningen för personskada i form av sve- Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott da och värk m.m. avser det efterföljande lidandet, tar kränkningsersättning sikte på att ersätta den kränkning som uppkommer just i samband med angreppet. Syftet med kränkningsersättningen är att kompensera den skadelidande för den kränkning av den personliga integriteten som brottet har inneburit (prop. 2000/01:68 s. 19). Ut- gångspunkten vid bestämmande av kränkningsersättningen är en skönsmässig bedömning, baserad på förhärskande etiska och sociala värderingar (a. prop. s. 51). Bedömningen grundas alltså i första hand på vilken kränkning som typiskt sett kan anses ha uppkommit genom angreppet. Det innebär att ersättningen i stor utsträckning får bestämmas med ledning av objektiva faktorer. I särskilda fall kan emellertid också hänsyn tas till den skadelidandes upplevelser av kränkningen. I motiven uttalas att avvikelser från den mera schablonartade bedömningen bör göras om det i det enskilda fallet framkommer att kränkningen har varit särskilt allvarlig eller kanske klart lindrigare än normalt (a. prop. s. 51). Av 2 kap. 3 § skadeståndslagen följer att kränkningsersättning är begränsad till brott som angriper den skadelidandes personliga integritet, dvs. brott som riktas mot någons person, frihet, frid eller ära. Brott som innefattar angrepp på person är handlingar som riktar sig mot den kroppsliga integriteten såsom misshandelsbrott. Med angrepp på friheten avses brott som begränsar rörelse- och handlingsfriheten, t.ex. olaga frihetsberövande och olaga tvång. Med angrepp mot annans frid avses framför allt den enskildes rätt att få vara ifred och hålla sitt privatliv okänt för andra. Brott som anses innefatta angrepp mot en persons frid är t.ex. olaga hot, ofredande, hemfridsbrott och övergrepp i rättssak om gärningen innefattar hot. Om den som har besöksförbud uppför sig på ett sådant sätt att agerandet är ägnat att framkalla oro och ängslan hos den skyddade kan även överträdelse av besöksförbud utgöra ett angrepp mot personens frid. Även om förmögenhetsbrott normalt inte ger rätt till kränkningsersättning är det inte uteslutet att så kan ske. En skadegörelse som innebär ett ofredande kan exempelvis berättiga till kränkningsersättning (se dom i mål B 7970-06). Grov fridskränkning och grov kvinnofridskränkning, liksom sexualbrotten, kan innefatta angrepp såväl mot annans person som mot annans frihet eller frid. Brott som innefattar angrepp mot annans ära är i första hand ärekränkningsbrotten (prop. 2000/01:68 s. 64 f.). En förutsättning för kränkningsersättning är att kränkningen är att anse som allvarlig. Vad som är att betrakta som en allvarlig kränk- Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott ning får bedömas från fall till fall, varvid samtliga omständigheter vid handlingen kan beaktas. I 5 kap. 6 § skadeståndslagen regleras närmare hur kränkningsersättning ska bestämmas (a. prop. s. 65). Av detta lagrum följer att skadestånd med anledning av kränkning bestäms efter vad som är skäligt med hänsyn till handlingens art och varaktighet. Därvid ska särskilt beaktas om handlingen 1) haft förnedrande eller skändliga inslag, 2) varit ägnad att framkalla allvarlig rädsla för liv eller hälsa, 3) riktat sig mot någon med särskilda svårigheter att värja sin personliga integritet, 4) inneburit missbruk av beroende- eller förtroendeförhållande, eller 5) varit ägnad att väcka allmän uppmärksamhet. Uppräkningen i 5 kap. 6 § skadeståndslagen är inte uttömmande utan ska ses som grundläggande faktorer för att bestämma kränkningsersättningen (a. prop. s. 52). För att ersättning för kränkning ska utgå krävs alltså att kränkningen når upp till en viss nivå. Enligt Brottsoffermyndighetens praxis kan en allvarlig kränkning inte uppskattas till ett lägre belopp än 5 000 kr.8 Vissa typer av brott, såsom t.ex. sexualbrott och allvarliga våldsbrott, innebär i allmänhet svårare kränkningar av den personliga integriteten. Vidare innebär också övergrepp som upprepas eller sker under en längre tidsrymd typiskt sett svårare kränkningar av den personliga integriteten än om motsvarande övergrepp sker endast . 4.7.4Grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning mot vuxen Beträffande våld i nära relationer riktat mot kvinnor anges följande i 2009 (s. 64). Dessa brott innehåller per definition alltid den försvårande omständigheten att brottet begåtts av någon som man ska kunna känna förtroende för. Många av brotten utförs också i offrets hem, där man har rätt att få vara ifred. Det förhållandet att offret oftast är fysiskt underlägsen gärningsmannen samt i många fall står i en beroendeställning till honom förstärker också kränkningsgraden, liksom då brottet pågått . För övrigt ser man till samma omständigheter som vid vanlig misshandel: våldets karaktär, tillhyggen som använts, förnedrande inslag m.m. Att märka är att om gärningen bedömts som grov kvinnofridskränkning så medför det en viss höjning av ersättningsnivån. 8 2009, s. 15. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott Av referatsamlingen framgår vidare att det vid våld i nära relationer mot kvinnor tas hänsyn till de särskilda förhållanden som är typiska för sådant våld. Utredningen vill i detta sammanhang anmärka att våld mot närstående också förekommer i andra relationer än sådana där gärningsmannen är man och offret är kvinna. De omständigheter som anförs som försvårande vid våld i nära relationer mot kvinnor gör sig också gällande i dessa situationer. När det gäller upprepad brottslighet i nära relationer skiljer mellan våld och hot vid preciserade respektive opreciserade tillfällen. Ersättningsnivåerna avseende våld vid flera bestämda tillfällen varierar mellan och . Vid ett stort antal opreciserade tillfällen av våld och hot har kränkningsersättning utgått med mellan och . Ersättningen har påverkats av antalet gärningar och hur allvarliga gärningarna varit. Upprepade kränkningar som pågått har också medfört högre ersättning. Av referatsamlingen framgår att bestämt kränkningsersättningen till de högre beloppen, och , i fall där kränkningarna varat mellan två och ett halvt och . Utredningens genomgång av domar avseende fridskränkningsbrott visar att domstolarna i huvudsak följer praxis vid bestämmande av kränkningsersättning. Endast undantagsvis motiverar domstolen närmare hur kränkningsersättningen har bestämts. Vanligen anges enbart att ett visst belopp är skäligt. I tabell 9 redovisas utdömd kränkningsersättning vid domar avseende ansvar för grov kvinnofridskränkning. Även de domar där gärningsmannen dömts för andra brott mot samma målsägande finns med i sammanställningen under förutsättning att det av domskälen framgår hur stor del av ersättningen som avser fridskränkningsbrottet. Den vanligaste utdömda ersättningen för kränkning var (24 fall). I åtta av dessa domar motsvarar det utdömda beloppet för kränkning det yrkade beloppet. Det lägst utdömda beloppet för kränkning där målsäganden yrkat ett högre belopp var 15 000 kr.9 I åtta av de genomgångna domarna har kränkningsersättningen bestämts till . Av tabell 9 och 10 nedan framgår att samma typer av gärningar under liknande tidsperioder renderat olika ersättningsbelopp för kränkning. 9 I de två domar där kränkningsersättningen bestämts till motsvarar det utdömda beloppet målsägandens yrkande. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott Liksom beträffande grov kvinnofridskränkning var det lägsta av domstolen sakprövade beloppet vid utdömt ansvar för grov fridskränkning mot vuxen. var den vanligaste ersättningen. 10 Brottstyperna anges utifrån hur vanligt förekommande de är i de domar där kränkningsersättningen bestämts till det angivna beloppet. Bland domarna där kränkningsersättningen bestämts till förekom t.ex. misshandel i 22 av 23 domar och olaga hot i 19 av 23 domar. I kolumnen för brottstyper anges därför misshandel före olaga hot. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott 4.7.5Grov fridskränkning mot barn Liksom vid fridskränkningsbrott mot vuxna gör sig försvårande omständigheter gällande vid fridskränkningsbrott mot barn. I (s. 75) anges följande beträffande våld i nära relationer som är riktat mot barn. Dessa brott innehåller per definition alltid den försvårande omständigheten att brottet begåtts av någon som man ska kunna känna förtroende för. Många av brotten utförs också i offrets hem, där man har rätt att få vara ifred. Det förhållandet att offret oftast är fysiskt underlägsen gärningsmannen och i regel helt skyddslös samt i många fall står i en beroendeställning till honom förstärker också kränkningsgraden, liksom då brottet pågått . För övrigt ser man till samma omständigheter som vid vanlig misshandel: våldets karaktär, tillhyggen som använts, förnedrande inslag m.m. Att märka är att om gärningen bedömts som grov fridskränkning så medför det en viss höjning av ersättningsnivån. Våld vid tre eller flera tillfällen kan enligt referatsammanställningen ge rätt till kränkningsersättning om till . Av utredningens genomgång av praxis från hovrätterna framgår att kränkningsersättningen, i de fall gärningarna rubricerats som grov fridskränkning, bestämts till mellan (sakprövat) och . På samma sätt som vid fridskränkningsbrott mot vuxna framgår av praxisgenomgången att domstolarna i huvudsak följer Brotts- 11 Liksom för grov kvinnofridskränkning anges brottstyperna efter i vilken omfattning de förekommit i de domar där kränkningsersättningen bestämts till angivet belopp. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott offermyndighetens praxis vid bestämmande av ersättning för kränkning. I de flesta fall anger domstolarna inte några andra skäl för ersättningen än att den är skälig. Den genomgång och analys som utredningen har gjort av domstolsavgöranden avseende fridskränkningsbrott ger inte stöd för slutsatsen att det råder någon oklarhet kring hur de särskilda rekvisiten upprepad kränkning och ägnade att allvarligt skada personens självkänsla ska tolkas eller tillämpas. 12 Brottstyperna anges i den ordningen att den brottstyp som är mest frekvent vid en viss ersättning anges före den som är mindre frekvent. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott 4.8.2Rekvisiten upprepad kränkning och ägnade att allvarligt skada personens självkänsla För att kvalificeras som ett fridskränkningsbrott enligt 4 kap. 4 a § ska var och en av de brottsliga gärningarna ha utgjort led i en upprepad kränkning av brottsoffrets integritet. Vidare ska gärningarna ha varit ägnade att allvarligt skada brottsoffrets självkänsla. Syftet med bestämmelserna om fridskränkningsbrott är att hänsyn ska kunna tas till den utsatta personens hela situation. Genom uttrycket upprepad kränkning medges att omständigheterna i det enskilda fallet kan beaktas. Beträffande innebörden av rekvisitet upprepad kränkning anges i motiven att det i första hand är domstolarna som, med utgångspunkt i omständigheterna i det enskilda fallet, har att tolka och tillämpa bestämmelsen (prop. 1998/99:145 s. 12). Viss vägledning ges genom att det anges att med upprepad kränkning avses gärningar som tar sikte på den personliga integriteten och som sker vid upprepade tillfällen. Hur många gärningar som krävs för att kränkningen ska anses ha varit upprepad får bedömas med utgångspunkt i gärningarnas karaktär; ju allvarligare gärningarna är, desto färre gärningar krävs för att kränkningen ska anses som upprepad (prop. 1997/98:55 s. 133). En tidigare lagförd gärning kan givetvis inte lagföras på nytt som en del av fridskränkningen. En sådan tidigare gärning kan emellertid åberopas till stöd för att gärningsmannens handlande utgjort ett led i en upprepad kränkning av brottsoffrets integritet (a. prop. s. 82). Att gärningarna ska vara ägnade att allvarligt skada personens självkänsla innebär ett krav på en viss kvalificering av de brottsliga gärningarna. Av uttrycket ägnade att följer vidare att det är tillräckligt att gärningarna typiskt sett leder till att självkänslan skadas allvarligt. Gärningarna kan ingå i ett mönster som sammantaget kan leda till att offret bryts ned, men i det enskilda fallet behöver det inte bevisas att personens självkänsla verkligen har skadats allvarligt (a. prop. s. 81 och 133). 4.8.3Refererade avgöranden från och hovrätterna Utredningens genomgång av refererad domstolspraxis tyder inte på att det förekommer tillämpningsproblem avseende de särskilda rekvisiten. Beträffande rekvisitet upprepad kränkning anges regelmäs- Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott sigt att frågan ska bedömas med utgångspunkt i gärningarnas karaktär; ju allvarligare de enskilda gärningarna är, desto färre gärningar krävs för att kränkningen ska anses upprepad (jfr prop. 1997/98:55 s. 133). Rekvisitet att gärningarna varit ägnade att allvarligt skada personens självkänsla bedöms utifrån omständigheterna i det enskilda fallet. lagändring (se avsnitt 2.4) har de särskilda rekvisiten upprepad kränkning och ägnade att allvarligt skada personens självkänsla prövats av i NJA 2003 s. 144. I det fallet var fråga om misshandel vid ett stort antal tillfällen, varav två särskilt preciserade, och ett ofredande var att bedöma som grov kvinnofridskränkning. anförde att det för att en upprepad kränkning ska föreligga måste vara fråga om flera gärningar som har ett visst tidsmässigt samband. Även om endast en av gärningarna kunde anses ha varit av allvarligare slag, bedömdes övergreppen ha varit så många att antalet klart översteg vad som borde krävas för att kränkningen av målsägandens integritet skulle anses som upprepad. anförde vidare att frågan om gärningarna varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla skulle besvaras med beaktande av hela hennes situation samt att det därvid var tillräckligt att gärningarna typiskt sett haft en sådan effekt. Mot bakgrund av omständigheterna i fallet ansågs de kränkande gärningarna ha varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla; målsäganden var nyinflyttad till utan kunskaper i svenska språket, hon var ensam hemma med små barn och saknade ett socialt nätverk. Gärningsmannen hade också försökt styra och begränsa hennes kontakter med omvärlden. Gärningarna rubricerades som grov kvinnofridskränkning. NJA 2004 s. 437 gällde i första hand frågan om straffmätning i mål om grov fridskränkning men rubriceringen av de enskilda gärningarna var också föremål för Högsta domstolens prövning och domstolen uttalade sig särskilt om fridskränkningsbrottets uppbyggnad. I gärningsbeskrivningen hade, såvitt här är av intresse, angetts att en flickas föräldrar om (–) hade misshandlat dottern bl.a. genom att utföra de därefter uppräknade gärningarna. Hovrätten hade funnit styrkt att den ena föräldern gjort sig skyldig till misshandel vid fem preciserade tillfällen som samtliga ägt rum samt att den andra föräldern gjort sig skyldig till misshandelsbrott vid tre preciserade tillfällen, varav två ägt rum och ett , samt misshandelsbrott vid inte närmare be- Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott stämda tillfällen på visst angivet sätt . anförde att gärningsbeskrivningen kunde ge upphov till tvekan om huruvida åtalet innefattat annat än de särskilt preciserade gärningstillfällena. Domstolen anförde därefter följande. Fridskränkningsbrottet är emellertid inte konstruerat som ett fortlöpande, perdurerande, brott. Det är fråga om enskilda gärningar som straffbeläggs för sig men sedda i sitt sammanhang och med ett särskilt rekvisit – att var och en av gärningarna har utgjort led i en upprepad kränkning – som är det som ger brottet dess fridsstörande karaktär. 1997/98:55 s. En annan sak är att det, när det gäller t.ex. misshandelsbrott av nu ifrågavarande slag, kan vara godtagbart att till grund för en fällande dom läggs, förutom vissa detaljerat beskrivna och tidsbestämda gärningar, ytterligare gärningar av likartat slag som begåtts och där det hålls mera öppet exakt tidpunkt, plats och kanske även tillvägagångssätt för respektive gärning (jfr NJA 1991 s. 83). [Föräldrarna] döms alltså för de enskilda gärningar, som hovrätten funnit styrkta. Liksom underrätterna fann att dessa gärningar utgjort led i en upprepad kränkning av dotterns integritet och varit ägnade att allvarligt skada hennes självkänsla. Båda föräldrarna dömdes sålunda för grov fridskränkning. I RH 2008:7 var frågan om tre enskilda gärningar (ringa misshandel, misshandel av normalgraden och olaga hot) var att bedöma som grov kvinnofridskränkning. Den tilltalade hade eller tilldelat målsäganden en örfil samt dels med bälte tilldelat henne ett hårt slag över låret, dels hotat henne genom att skicka tre meddelanden till hennes mobiltelefon av innebörd att han skulle slå henne. Hovrätten anförde att det visserligen varit fråga om ett flertal kränkande övergrepp, men att gärningarna ägt rum under endast . Vidare anförde domstolen att kränkningarna alla utlösts av samma faktor, nämligen den tilltalades vrede över att målsäganden inte kommit hem från sin . Sammantaget ansågs inte de kränkande övergreppen ha varit av sådan omfattning och av sådan karaktär att kränkningen av målsägandens integritet varit upprepad. Det förhållandet att den tilltalade haft ett sådant motiv för sitt handlande påverkade enligt hovrätten inte bedömningen. Inte heller i RH 2004:48 ansågs gärningarna nå upp till kravet på upprepad kränkning. Den tilltalade hade till vid upprepade tillfällen hotat och ofredat målsäganden. Hovrätten konstaterade att den tilltalade vid ett fler- Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott tal tillfällen i nära tidsmässigt samband gjort sig skyldig till brott enligt 4 kap. mot sin f.d. hustru. Den tilltalade och målsäganden hade genomgått en utdragen och i flera avseenden uppslitande skilsmässoprocess där bodelning och vårdnad utgjort svåra frågor. I den processen hade det förekommit åtskilliga konfrontationer med häftiga ordväxlingar mellan parterna där de båda varit ungefär lika aktiva och aggressiva. Något våld hade inte förekommit och enligt hovrätten var det inte fråga om alltför allvarliga gärningar. Sedda mot bakgrund av det förhållande som rått mellan de tidigare makarna ansågs gärningarna typiskt sett inte heller ha varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla. Den tilltalade dömdes därför inte för grov kvinnofridskränkning utan i stället för de enskilda gärningarna. I RH 2003:11 ansågs inte de tre misshandelsgärningarna ha varit så allvarliga att de utgjort led i en upprepad kränkning. Hovrätten hänvisade till förarbetsuttalandena om gärningarnas antal och allvar (se ovan, avsnitt 4.8.2) och anförde att det våld som förekommit varit av jämförelsevis begränsad omfattning. Av de skador som uppkommit ansågs bara en fingerskada vara tämligen allvarlig medan övriga skador framstod som mindre allvarliga. Den tilltalade dömdes för tre fall av misshandel. Frågan hur tidigare lagföringar kan påverka bedömningen av rekvisitet upprepad kränkning behandlas i RH 2006:29. Åtalet avsåg två gärningar; en misshandel och olaga hot den 5–genom hotfulla meddelanden på målsägandens mobilsvar. Den tilltalade hade dömts för grov kvinnofridskränkning mot samma målsägande, innefattande tre preciserade övergrepp och ett mycket stort antal opreciserade övergrepp till , till fängelse . Den tilltalade blev villkorligt frigiven från fängelsestraffet . Åklagaren gjorde gällande att den tilltalade mot bakgrund av den tidigare domen, trots att det nya åtalet enbart avsåg två gärningar, skulle dömas för grov kvinnofridskränkning. Efter att ha konstaterat att det var uppenbart att gärningarna varit ägnade att allvarligt skada målsägandens självkänsla anförde hovrätten att två gärningar vanligen inte är tillräckligt för att kränkningen skulle anses upprepad. Med beaktande av att den tilltalade tidigare dömts för grov kvinnofridskränkning samt begått den första gärningen (misshandeln) endast efter det att han villkorligt frigivits från fängelsestraffet framstod emellertid de nya gärningarna som en fortsättning på den tidigare brottsligheten. Genomgång av domar angående fridskränkningsbrott arna ansågs därför utgöra led i en upprepad kränkning av målsägandens integritet och gärningarna rubricerades som grov kvinnofridskränkning. Den övergripande slutsatsen från genomgången av domar avseende åtal för fridskränkningsbrott som överklagats till hovrätterna är, liksom beträffande den refererade praxisen, att de särskilda rekvisiten inte föranleder tolknings- eller tillämpningsproblem för domstolarna. Vanligen sker bedömningen av rekvisiten i ett sammanhang mot bakgrund av gärningarna och omständigheterna i det enskilda fallet. Kravet på upprepad kränkning anses uppfyllt om gärningarna är tillräckligt många eller allvarliga samt har ett tidsmässigt samband. Vid bedömningen av om gärningarna varit ägnade att skada personens självkänsla tas hänsyn till hela den utsatta personens situation. Gärningarnas frekvens och allvar påverkar också bedömningen av om dessa varit ägnade att skada personens självkänsla. Andra omständigheter som återkommande beaktas i detta avseende är om övergreppen ägt rum i hemmet, en plats där man normalt ska kunna känna sig trygg, om gärningarna haft förnedrande inslag samt målsägandens utsatta belägenhet såsom socialt isolerad, beroendeförhållande till gärningsmannen och underlägsenhet beträffande fysisk styrka. Även faktorer som att brottsoffret varit betydligt yngre än gärningsmannen kan påverka bedömningen. Vid grov kvinnofridskränkning och grov fridskränkning mot vuxen beaktas även om kränkningar skett i närvaro av egna eller gemensamma barn. Vi kan således konstatera att bedömningen av om de särskilda rekvisiten är uppfyllda sker på ett likartat sätt i de genomgånga domarna.