sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Därigenom kan den enskilde individen få en snabbare ingång till det svenska samhället och genom det bidra till sin egen försörjning. 294 § och 11 § förordningen (1994:895) om svenskundervisning för invandrare. 3022 kap. 10 § skollagen (2010:800). Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Av svaren på utredningens enkät till företrädare för särvux är samverkan mellan särvux och sfi inte särskilt vanligt (se bilaga 4). av de svarande kommunerna uppger att det inte förekommer någon samverkan alls. Där samverkan förekommer finns verksamheterna ofta inom samma enhet och personalen undervisar på både särvux och sfi. Det framgår inte av enkäten om verksamheterna tillhör samma eller olika förvaltningar. Det är dock rimligt att anta att även detta har betydelse för möjligheterna till samverkan. De personer som kommer till utbildning i svenska för invandrare har olika livs- och yrkeserfarenheter, ålder och utbildningsbak- grund. Detta ställer stora krav på flexibilitet och anpassning till olika individers behov och förutsättningar. Det kan vara problematiskt att bedöma orsakerna till att elever inom sfi har svårigheter i sin utbildning. Många kommer från svåra förhållanden och har med sig traumatiska upp- levelser som påverkar möjligheten att lära. Andra har en utveck- lingsstörning, men vet inte om det. Att det inte tidigare gjorts någon utredning kan bero på att utvecklingsstörningen inte innebar något problem i hemlandet eller att man inte har velat kännas vid den. Att göra en kartläggning och bedömning av elevens studie- förutsättningar ställer därför stora krav på personalen inom utbild- ningen. Det saknas ofta rätt kompetens för att kunna fastställa om en vuxen person har en utvecklingsstörning eller inte. När man genomför en utredning som ska bedöma om en person har en utvecklingsstörning är det flera kriterier som vägs samman. Man bedömer dels den intellektuella förmågan, det vi vanligtvis benäm- ner som intelligens, dels en adaptiva förmågan, dvs. förmågan att anpassa sig till omgivningen och klara sin vardag, och dels om per- sonen är i behov av särskilt stöd. Det uppstår inte sällan hinder för en sådan utredning på grund av olika kulturella mönster och den vuxnes ovilja att delta i en utredning som kan visa på utvecklings- störning. En person med utländsk bakgrund ska därför ges det stöd som behövs för att så långt som möjligt kunna utveckla sina kunskaper i svenska språket, utan att formalistiska krav på utredning lägger hinder i vägen. Språket spelar en stor roll för individen och indivi- dens möjligheter att ta del av det omgivande samhället. Via kom- munikation skapar vi vår identitet och förutsättningar att kunna Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå delta i vardags- och arbetsliv. Det är genom språket som vi ut- trycker vår personlighet och interagerar med andra människor i olika situationer. Det behövs enligt mina bedömningar inga förändringar av bestäm- melserna för att det ska vara möjligt att möta behoven av språk- undervisning hos vuxna med utvecklingsstörning. Kursplanerna för sfi får anpassas till målgruppen när så behövs. Det finns inte heller några formella hinder för att samverkan mellan särvux och sfi ska kunna ske. Hindren är således mer organisatoriska eller beror på att de som är verksamma inte ens övervägt möjligheten till samverkan. Som i andra sammanhang kan det krävas initiativ till samverkan från lednings- eller förvaltningsnivå i kommunen. Den specialpedagogiska kompetens som finns inom särvux kan användas inom sfi för att på rätt sätt möta behoven hos elever med utvecklingsstörning eller andra inlärningssvårigheter. Genom en sådan samverkan blir det också lättare att förutse vilken skolform som är långsiktigt lämpligast för den vuxne. som kart- läggning och utredning pågår kan språkundervisning fortgå och senare kan en eventuell övergång till särvux ske. Kommunens strategi att utforma utbildning för vuxna är avgö- rande för hur samverkan utvecklas. Många hinder för samverkan ligger på det organisatoriska planet och skulle kunna undanröjas om verksamheterna organiserar för samverkan. Vinster utgörs inte bara av att resurser samnyttjas. Samverkan ökar dessutom flexibili- teten för eleverna på särvux och inom sfi, genom att den indi- viduella studieplanen kan innehålla kurser från båda skolformerna. För att främja ytterligare utveckling av samverkan skulle lärande exempel behöva tas fram. Hur arbetar de verksamheter som lyckas med samverkan? Vilka är framgångsfaktorerna? På vilket sätt sam- nyttjas de specialpedagogiska kompetenserna? Vilka kunskaper behövs för att kunna göra en pedagogisk kartläggning och utred- ning som ska komplettera de psykologiska och medicinska bedöm- ningarna huruvida den studerande ska tillhöra särvux eller inte. bör ges i uppdrag att stödja samverkan mellan skolformerna särvux och sfi. Det kan handla om att kommunicera exempel på strategier för samverkan, på hur en gemensam special- pedagogisk kompetens kan utvecklas för att möta den enskildes behov och förutsättningar samt andra lärande exempel. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Bedömning: De yrkesinriktade utbildningarna inom gymnasial särvux bör ske i nära samverkan med arbetsplatser, med stöd av yrkesvägledare och ha inslag av en breddad utbildning som inne- håller arbetslivskunskap. Det arbetsplatsförlagda lärandet bör ges ett större utrymme inom gymnasial särvux. Inom ramen för bestämmelserna om arbetsplatsförlagt läran- de bör det också vara möjligt att lokalt utveckla utbildningar av lärlingsliknande karaktär, där en tyngdpunkt läggs på arbets- platsförlagt lärande. En sådan utbildning bör utgå från den enskildes förutsättningar och ingå i den individuella studie- planen. Utredningen ska utreda hur utbildningen i gymnasial särvux kan utformas för att underlätta inträdet och etableringen på arbets- marknaden för eleverna. Möjligheterna till en ökad samverkan, t.ex. i form av en lärlingsliknande utbildning, ska analyseras. Enligt dagens förordning (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda beslutar rektorn om vilka delar av en kurs i ett yrkesämne som ska förläggas till en arbetsplats utanför skolan. Styrelsen för utbildningen ansvarar för att den arbetsförlagda ut- bildningen uppfyller de krav som finns på utbildningen. Det finns inga bestämmelser som i övrigt reglerar formerna för samverkan mellan särvux och arbetslivet.31 Nästan hälften av de som besvarat utredningens enkät uppger att det sker någon form av samverkan mellan arbetslivet och särvux i den egna kommunen (se bilaga 4). Som exempel nämns sam- verkansmöten, nätverk och andra upparbetade kontakter. I den mån samverkan förekommer sker det kring arbetsplatsförlagd ut- bildning eller praktik samt kring innehållet i utbildningen. Arbets- platsförlagd utbildning är dock mycket ovanligt. Enligt enkäten har av kommunerna ingen arbetsplatsförlagd utbild- ning alls inom gymnasial särvux. Samverkan som ska leda till arbete efter utbildningen förekommer således i ringa grad, med undantag för de fåtal kommuner som satsat på yrkesutbildningar inom sär- vux. 31 2 kap. 16 § förordningen (1992) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Samverkan mellan särvux och arbetslivet kan vara avgörande för att undanröja hinder för att vuxna med utvecklingsstörning ska kunna få ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Genom att ha ett arbete blir en person med utvecklingsstörning bättre involverad i samhället. Arbete ger också en känsla av oberoende och egenvärde och stärker den personliga identiteten. Genom samverkan mellan särvux, studie- och yrkesvägledning och det lokala arbetslivet kan inslag av arbetsplatsförlagt lärande bidra till att eleven rustas för ett arbete efter avslutade studier. En yrkesvägledare har kunskaper om olika anställningsförhållanden för personer med funktionsnedsättningar och har en etablerad kontakt med Arbetsförmedlingen och lokala arbetsgivare. Arbetslivet för fram betydelsen av den sociala kompetensen och kunskapen om hur man beter sig på en arbetsplats. Det är därför viktigt att de yrkesinriktade utbildningarna inom särvux sker i nära samverkan med arbetsplatser, med stöd av yrkesvägledare och har inslag av en breddad utbildning som innehåller arbetslivskunskap. Det arbets- platsförlagda lärandet bör ges ett större utrymme inom gymnasial särvux. I samband med ett framtida reformarbete är det naturligt att i förordningen om särskild utbildning för vuxna ändra begreppet arbetsplatsförlagd utbildning till samma begrepp som kommer att användas för gymnasieskolan och som föreslås för gymnasiesär- skolan, dvs. Detta vidgar betydelsen till att i en vidare mening förstå kulturen och bli en del av yrkesgemen- skapen på en arbetsplats. Utredningens direktiv lyfter också frågan om lärlingsliknande ut- bildning inom gymnasial särvux. En gymnasial lärlingsutbildning av det slag som föreslås för gymnasiesärskolan är inte en självklar lösning för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Detta främst på grund av att omfattningen av studierna på gym- nasial särvux oftast är så begränsad för den enskilde. Även om det vore önskvärt att omfattningen av elevernas studier ökar, är steget långt till en utbildning motsvarande den som föreslås för gym- nasiesärskolan. Däremot bör det vara möjligt att inom ramen för bestämmelser om arbetsplatsförlagt lärande lokalt utveckla utbildningar av lär- lingsliknande karaktär, där en tyngdpunkt läggs på arbetsplats- förlagt lärande. Detta kan då ske i form av längre eller mer tids- begränsade utbildningar för delar av en yrkeskompetens. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå utbildning bör utgå från den enskildes förutsättningar och ingå i den individuella studieplanen. Det är slutligen viktigt att eventuella satsningar på lärlings- liknande utbildning inom den kommunala vuxenutbildningen även kommer att omfatta gymnasial särvux. Införs en lärlingsliknande utbildning för den kommunala vuxenutbildningen bör även gym– nasial särvux omfattas. Även om det kan verka avlägset med dagens gymnasiala särvux får det inte finnas hinder för en önskvärd utveckling av verksamheten som i verklig mening skulle gynna eleverna. 10Implementering samt uppföljning och utvärdering Här lämnas förslag till implementering samt uppföljning och utvärdering av de föreslagna reformerna för gymnasiesärskolan och den särskilda utbild- ningen för vuxna på gymnasial nivå Förslag: Inför reformeringen av gymnasiesärskolan och den sär- skilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå ska ges i uppdrag att genomföra implementeringsinsatser som ska nå huvudmän, rektorer, lärare och annan personal i verk- samheterna. Implementeringen av reformerna ska också följas löpande för att de justeringar som eventuellt behövs av insatserna ska kunna göras på det lokala planet. Inom hela utbildningsområdet pågår ett förändringsarbete med ny skollag, ny betygsskala och reformering av de olika skolformerna. genomför på regeringens uppdrag1 breda sats- ningar för att de beslutade reformerna ska få genomslag inom alla nivåer, från beslutande huvudmän till det vardagsnära pedagogiska arbetet samt i såväl kommunala som fristående skolor. Det åligger skolhuvudmannen att ge sin personal möjlighet att sätta sig in i de förändringar som kommer att påverka arbetet i skolan. har från tidigare reformarbete utskiljt några viktiga faktorer för ett lyckat förändringsarbete2: -Rektorerna har en avgörande roll som beslutsfattare och för att driva förändringsarbetet. 1U 2010/259/S. Implementering samt uppföljning och utvärdering -Lärarnas kunskap om förändringarna och deras engagemang är vik- tiga förutsättningar för att reformerna ska få genomslagskraft. -Det måste finnas en person som är ansvarig för att stödja för- ändringsprocessen i varje kommun eller skola. -Det behövs en kontinuerlig uppföljning för att kunna göra de anpassningar som behövs om insatserna på det lokala planet behöver ändra inriktning. Alla implementeringsinsatser måste utgå från en tydlig ansvarsför- delning mellan staten och skolans huvudman. Uppdraget ska vara tydligt med klart formulerade förväntningar på resultatet. Regionala och lokala informationskonferenser, seminarier, filmer och olika stödmaterial ingår i det stöd staten ger de olika aktörerna inom utbildningsområdet. Eftersom reformeringen av gymnasiesär- skolan inte sker som för de övriga skolformerna omfattas den dock i princip inte av de massiva stödinsatser som genomförs /11 för att implementera reformerna på skolans område. Nya skollagen (2010:800) och utredningens förslag om nya bestämmelser och strukturer för skolformen innebär stora framtida förändringar för verksamheten inom både gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna. Den nya gymnasiesärskolan kommer tidigast kunna träda i kraft inför /14. Nya styrdokument för den särskilda utbildningen för vuxna på gymna- sial nivå kan tidigast finnas . Det är självklart en fördel om reformarbetet kan genomföras parallellt för gymnasiesär- skolan och den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Reformarbetet kommer för gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå att innebära att ämnes- planer och kurser utformas med tydligare kunskapskrav och med en mer preciserad kunskapsbedömning än i nuvarande styrdokument. Elevernas ökade valmöjligheter kommer att utmana skolorna till kvalitetshöjande insatser. Samverkan kommer att krävas mellan kommuner och mellan olika skolformer för att intentionerna med den nya utbildningen ska få genomslag. Behovet av kompetensutveckling är stort inom gym- nasiesärskolan och inom den särskilda utbildningen för vuxna. Kun- skaperna om utvecklingsstörning och dess konsekvenser behöver öka på alla nivåer i systemet. De pedagogiska kunskaperna behöver förbättras så att eleverna får de kognitiva utmaningar som de har rätt Implementering samt uppföljning och utvärdering till för att nå så långt som möjligt i sin kunskapsutveckling och rustas för ett eget liv i arbete och som samhällsmedborgare. Det handlar om både specialpedagogiska kunskaper och om relevanta ämnes- kunskaper. Inte minst behöver kunskaperna om de styrdokument som ska styra utbildningen förbättras, hos lärare, hos rektorer och på förvaltningsnivå. Implementeringen av en reformerad gymnasiesärskola och en reformerad särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå innebär ett bra tillfälle att bidra till utveckling och förändring i verksam- heter som levt sitt eget liv. Jag föreslår därför att inför reformerna ges i uppdrag att genomföra lika kraft- fulla implementeringsinsatser som genomförs för övriga skolformer som ska nå huvudmän, rektorer, lärare och annan personal i verksamheterna. Informationen om de reformerade skolformerna blir då en fortbildning som kan leda till skol- utveckling och ökad kvalitet i verksamheterna. Det är också viktigt att löpande följa implementeringen av dessa reformer för att kunna göra de justeringar som eventuellt behövs av insatserna på det lokala planet. Förslag: Reformerna ska följas upp och utvärderas med avseende på om de leder till avsedd utveckling inom gymnasiesärskolan res- pektive den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Dessutom är det nödvändigt att reformerna följs upp och utvär- deras, med avseende på om de leder till avsedd utveckling inom gymnasiesärskolan respektive den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Det kan handla om att följa hur elevutvecklingen utvecklas inom den nya gymnasiesärskolan respektive den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Det kan handla om hur fördelningen kommer att se ut mellan olika program i gymnasie- särskolan samt mellan de nationella programmen och träningspro- grammet. Det kan handla om mer kvalitativa utvärderingar av på vilket sätt gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå utvecklas med avseende på kunskapsuppdraget respektive elevernas inflytande över sina egna studieval. Listan på frågeställningar kan göras lång. Implementering samt uppföljning och utvärdering av reformerna bör därför förberedas inför att reformerna ska implementeras. Det är viktigt att uppföljningen och utvärderingen av refor- merna görs i förhållande till uppdraget för gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Upp- följningen av utbildningen inom dessa skolformer kan t.ex. inte utgå från utvecklingen av betygsresultat på det sätt som kan vara möjligt inom andra skolformer. Att en skola har ökat de genomsnittliga betygsresultaten på sina nationella program inom gymnasiesär- skolan kan ju t.ex. vara en konsekvens av att man tagit emot en större andel av elever på träningsprogrammet än andra skolor. Upp- följning och utvärdering av en gymnasiesärskolas nationella program måste i stället fokusera t.ex. på hur väl skolan har lyckats att i utbild- ningen ta emot och möta elever med mycket olika förutsättningar. Det är således angeläget att uppföljningen och utvärderingen an- lägger ett perspektiv som utgår från särskolans specifika uppdrag. Det gäller inte bara när reformerna ska följas upp och utvärderas utan också när staten och huvudmännen löpande följer upp och utvär- derar gymnasiesärskolan och den särskilda utbildningen för vuxna samt i samband med tillsyn och granskning. För kommunerna gäller också att även i styrningen av verksam- heten anlägga ett perspektiv som tar hänsyn till skolformens särskilda uppdrag. Annars finns en risk att budgetstyrningen kommer kon- servera gamla strukturer i gymnasiesärskolan, när ambitionen i stället är en ökad flexibilitet vad gäller elevernas möjlighet att välja mellan eller kombinera olika typer av program. Även hur kommunerna lyckas att utveckla sin styrning så att den stödjer utvecklingen av gymnasiesärskolan behöver således följas upp. 11Konsekvenser av utredningens förslag I detta kapitel analyseras konsekvenserna av utredningens förslag ur ett jäm- ställdhetsperspektiv och utifrån ett barnperspektiv. Dessutom redogörs för de ekonomiska konsekvenserna av utredningens förslag. Av kapitel 3 framgår att av eleverna i gymnasiesär- skolan var kvinnor och män /10 samt att på de flesta programmen i gymnasiesärskolan finns både män och kvinnor. På fordonsprogrammet och industriprogrammet i dagens gymnasiesärskola är dock könsfördelningen påtaglig, med manliga elever. Övriga program har i de flesta fall en jämn eller relativt jämn fördelning mellan könen. Det är i stället först vid fördelningen av eleverna inom programmen som könstill- hörigheten gör sig riktigt påmind. Exempelvis är det företrädesvis de unga männen som inriktar sig mot skog och maskiner på natur- bruksprogrammet medan de unga kvinnorna i högre grad väljer att inrikta sig mot smådjur. De förslag som lämnas till en ny programstruktur förändrar inte situationen radikalt. Programmet Fordonsvård och transport kan liksom fordonsprogrammet förväntas få en hög andel unga män som elever. Det kommer sannolikt även gälla programmet Fastighet, anläggning och bygg, även om detta program troligen inte är riktigt lika könsrelaterat som t.ex. dagens industriprogram. Industriell produktion kommer att ingå som inriktning inom pro- grammet Hantverk och produktion, vilket för att eleverna kommer att gå på ett program med en jämnare könsfördelning än . Detta då programmet Hantverk och produktion hämtar innehåll inte bara från det tidigare industriprogrammet utan även Konsekvenser av utredningens förslag från det estetiska programmet och hantverksprogrammet. De båda senare har en jämnare könsfördelning. Förslaget innebär emellertid också att det inrättas programmet Hälsa, vård och omsorg, som kan förväntas få en övervikt för unga kvinnor som elever. Hur stark denna kommer att bli är dock svårt att förutse. Omvårdnadsprogrammet i dagens gymnasieskola har en stark övervikt för elever av kvinnligt kön. Det är ett steg framåt att elever som har intresse för hälsa, vård och omsorg får ett program att söka sig till. Arbete för att elevernas val ska bli mindre könsbundna kan inte handla om att inte erbjuda en utbildning utan måste i stället handla om att få elever att utgå från sig själva och inte från stereotypa uppfattningar om vad som passar utifrån kön. Ett sådant arbete måste starta tidigt, redan i förskolan och under grundsärskolan. Det nya programmet Samhälle och språk kan förväntas få en jämnare könsfördelning, dock med en övervikt för unga kvinnor. Det är åtminstone de slutsatser man kan vid en jämförelse med det samhällsvetenskapliga programmet i dagens gymnasieskola. För den föreslagna gymnasiala lärlingsutbildningen inom gym- nasiesärskolan krävs medvetna strategier för att inte utbildningen ska bli en utbildning för främst de unga männen. Vid ett sådant medvetet förhållningssätt hos de ansvariga för samordningen av den gymnasiala lärlingsutbildningen ska det dock vara möjligt att skapa utbildningar inom den gymnasiala lärlingsutbildningen inom gymnasiesärskolan med olika inriktningar. Det är en fråga som är gemensam med den gymnasiala lärlingsutbildning som redan pågår inom gymnasieskolan. De förslag som lämnas för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå har inga uppenbara jämställdhetsperspektiv. Det är emellertid viktigt att erbjuda utbildningar av olika karaktär som svarar mot olika gruppers behov. Det gäller såväl de vanliga kurser som erbjuds som de yrkesinriktade kurser som föreslås. En ökning av kvaliteten i verksamheten kommer alla till del. Konsekvenser av utredningens förslag FN:s konvention om barns rättigheter antogs av FN:s general- församling och ratificierades av riksdag . För del handlar det om att transformera konventio- nens ideologi till praktisk handling. De fyra principer som genomsyrar konventionen är att -alla barn har samma rättigheter och lika värde samt att ingen får diskrimineras, -barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla åtgärder som rör barnet, -varje barn har rätt att överleva, leva och utvecklas, samt -barn har rätt att uttrycka sina åsikter och få dem beaktade i alla frågor som berör honom eller henne samt att hänsyn ska tas till barnets ålder och mognad när barnets åsikter beaktas. Det är främst två av konventionens 54 artiklar som behandlar ut- bildningsfrågor, artikel 28 och artikel 29. Tolkningen av dessa bör göras mot bakgrund av de fyra grundläggande principerna. I artikel 28 Rätt till utbildning erkänner konventionsstaterna barnets rätt till utbildning. Det framgår bland annat att staterna för att gradvis förverkliga denna rätt, på grundval av lika möjligheter, ska göra grundutbildning obligatorisk och kostnadsfritt tillgänglig för alla, uppmuntra utvecklingen av olika former av undervisning efter grundutbildningen, göra högre utbildning tillgänglig för alla på grundval av förmåga, göra studierådgivning och yrkesorientering tillgänglig och åtkomlig för alla barn samt vidta åtgärder för att uppmuntra regelbunden närvaro i skolan och för att minska antalet studieavbrott. I artikel 29 Syftet med utbildningen är konventionsstaterna över- ens om att barnets utbildning skall syfta till att utveckla barnets fulla möjligheter i fråga om personlighet, anlag och fysisk och psy- kisk förmåga, utveckla respekt för de mänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna och för de principer som uppställts i FN:s stadga, utveckla respekt för barnets föräldrar, för barnets egen kulturella identitet, eget språk och egna värden, för vistelse- landets och för ursprungslandets nationella värden och för kulturer som skiljer sig från barnets egen, förbereda barnet för ett ansvars- fullt liv i ett fritt samhälle i en anda av förståelse, fred, tolerans, Konsekvenser av utredningens förslag jämlikhet mellan könen och vänskap mellan alla folk, etniska, nationella och religiösa grupper och personer som tillhör urbefolk- ningar samt utveckla respekt för naturmiljön. Barnperspektivet är beaktat i det svenska skolsystemet.