sou · H0B317 · 2012-05-02 00:00:00 — 3.en skyldighet att vistas i en bostad med särskild service, i ett familjehem eller i ett hem för vård eller boende, 4.en skyldighet att besöka primärvården eller att ha kontakt med , 5.vistelseort, bostad, utbildning eller arbete, 6.ett förbud mot att använda alkohol, narkotika, flyktiga lösningsmedel eller annat berusningsmedel eller 7.ett förbud mot att vistas på en viss plats eller att ta kontakt med en viss person. Villkoren får inte gå utöver vad som är nödvändigt för att upp- fylla syftet med vården. 9 § En samordnad vårdplan ska innehålla uppgifter om 1.det bedömda behovet av insatser från hälso- och sjukvård och kommunens socialtjänst eller hälso- och sjukvård, 3.vilken enhet vid eller kommunen som ansvarar för respektive insats, 4.eventuella åtgärder som vidtas av någon annan än eller kommunen och 5.målsättningen med insatserna samt hur och när de ska följas En samordnad vårdplan som avser en patient som är intagen i kriminalvårdsanstalt ska även innehålla uppgift om det bedömda behovet av insatser från kriminalvården och vilken enhet inom kriminalvården som ska ansvara för en sådan insats. Om patienten är föremål för särskilda skyddsåtgärder ska planen även innehålla uppgift om det bedömda behovet av insatser från den myndighet som ansvarar för åtgärderna. Chefsöverläkaren ansvarar för att en samordnad vårdplan upp- rättas, om han eller hon bedömer att patienten kommer att vara i behov av insatser enligt första och andra stycket i samband med öppen psykiatrisk tvångsvård. Vårdplanen ska utformas i samarbete med de enheter vid kommunen, eller annan huvudman som svarar för insatserna. Planen är upprättad när den har justerats av företrädare för de berörda enheterna. 10 § Chefsöverläkaren ska underrätta berörd enhet vid landsting, kommun eller annan huvudman om beslut om öppen psykiatrisk tvångsvård. Övergång från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård 11 § Om vården av en patient på en vårdinrättning för psykiatrisk vård sker på frivillig grund, får chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vårdas besluta att patienten ska ges sluten psykiatrisk tvångsvård 1.om han eller hon uppfyller de förutsättningar som anges i 2 kap. 1och 2 § och 2.han eller hon till följd av sin psykiska störning kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon annan. Ett beslut enligt första stycket får inte fattas utan att ett vård- intyg har utfärdats av en annan läkare än chefsöverläkaren. I fråga om vårdintyg gäller bestämmelserna i 2-4 §§. Beslut om vård enligt första stycket ska fattas timmar efter det att ett vårdintyg har utfärdats. 12 § Vid en övergång från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård får en läkare besluta att patienten ska hållas kvar på vårdinrättningen till dess frågan om intagning har avgjorts. 13 § När chefsöverläkaren har fattat ett beslut enligt 11 § om att patienten ska ges sluten psykiatrisk tvångsvård, ska han eller hon, senast dagen efter beslutet, underställa detta för allmän förvalt- ningsdomstols prövning. Anser chefsöverläkaren att tvångsvården bör fortsätta ska han eller hon senast för beslutet om sluten psykiatrisk tvångsvård ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om medgivande till fortsatt vård. Det som sägs i 3 kap. 8 och 9 § och 4 kap. 3 § ska därvid tillämpas. 14 § Om domstolen bifaller en ansökan enligt 13 § andra stycket får tvångsvården pågå , räknat för chefsöverläkarens beslut. I fråga om tvångsvård utöver tillämpas bestämmelserna i 4 kap. 2-4 §§. Övergång från sluten psykiatrisk tvångsvård till öppen psykiatrisk tvångsvård 15 § Om chefsöverläkaren finner att en patient som ges sluten psykiatrisk tvångsvård kan få sitt vårdbehov tillgodosett genom öppen psykiatrisk tvångsvård, ska han eller hon besluta att tvångs- vården ska övergå i öppen psykiatrisk tvångsvård. 16 § För en patient som är omhändertagen enligt 9 kap. lagen (0000:00) om särskilda skyddsåtgärder och för en patient som det har beslutats särskilda skyddsåtgärder för enligt 2 kap. samma lag, ska allmän förvaltningsdomstol besluta om övergång från sluten till öppen psykiatrisk tvångsvård. Öppen psykiatrisk tvångsvård ska omprövas av allmän förvalt- ningsdomstol i samband med att domstolen prövar om åtgärder enligt lagen (0000:00) om särskilda skyddsåtgärder ska inledas, upphöra eller ändras. Rättsverkan av visst beslut 17 § Beslut om intagning på en vårdinrättning samt en ansökan enligt 3 kap. 13 § eller 4 kap. 1, 2, 5 och 6 § och medgivande med anledning av en sådan ansökan fortsätter att gälla, om patienten överförs till en annan vårdinrättning utan att beslut har fattats om att tvångsvården ska upphöra. Domstolens prövning av tvångsvården Prövning i fråga om medgivande till fortsatt tvångsvård 1 § Psykiatrisk tvångsvård får utan domstols prövning pågå som längst för beslutet om intagning. Chefs- överläkaren ska före utgången av ansöka hos allmän för- valtningsdomstol om medgivande till fortsatt psykiatrisk tvångsvård om han eller hon finner att patienten bör ges sådan vård därefter. Om domstolen bifaller en ansökan om fortsatt psykiatrisk tvångs- vård, får vården pågå , räknat för beslutet om intagning. 2 § På ansökan av chefsöverläkaren får allmän förvaltningsdom- stol medge att tvångsvården fortsätter utöver den längsta tid som anges i 1 § andra stycket. Medgivande får lämnas åt gången, räknat från den dag då domstolen meddelar beslut i frågan. En sådan ansökan ska ha kommit in till domstolen innan tiden för gällande beslut om tvångsvård har löpt ut. 3 § I en ansökan enligt 1 eller 2 § ska det anges om vården avser sluten eller öppen psykiatrisk tvångsvård. I ansökan ska också anges vilka omständigheter som utgör grund för tvångsvården och vilka överväganden som har gjorts i fråga om vård i annan form för patienten. Till ansökan ska det fogas en redo- görelse för det stöd och den behandling som planeras för patienten under och efter vistelsen på vårdenheten. Till en ansökan om fortsatt öppen psykiatrisk tvångsvård ska det fogas en uppföljning av om patienten följt sin samordnade vård- plan, och om behandlingsmålen har uppnåtts. 4 § Har en ansökan enligt 1 eller 2 § kommit in till allmän förvalt- ningsdomstol får tvångsvården fortsätta i avvaktan på domstolens beslut. Om vården fortsätter ska den ges i den form som föreskrivs i det senaste beslutet om tvångsvård. Vården ska upphöra omedel- bart om domstolen avslår ansökan. Prövning av tvångsvården vid övergång från öppen psykiatrisk tvångsvård till sluten psykiatrisk tvångsvård 5 § På ansökan av chefsöverläkaren får allmän förvaltningsdom- stol medge att den som ges öppen psykiatrisk tvångsvård i stället ska ges sluten psykiatrisk tvångsvård. 6 § Chefsöverläkaren får besluta att en patient som ges öppen psy- kiatrisk tvångsvård ska ges sluten psykiatrisk tvångsvård om 1.de förutsättningar som anges i 2 kap. 1 och 2 § är uppfyllda 2.domstolens beslut om sluten psykiatrisk tvångsvård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för patientens eller annans hälsa eller personliga säkerhet. Anser chefsöverläkaren att den slutna psykiatriska tvångsvården bör fortsätta, ska han eller hon senast för beslutet ansöka hos allmän förvaltningsdomstol om medgivande till fortsatt sådan vård. Föreskrifterna i 3 § andra stycket tillämpas på en sådan ansökan. Har en ansökan enligt andra stycket kommit in till allmän för- valtningsdomstol, får den slutna psykiatriska tvångsvården fortsätta iavvaktan på domstolens beslut. 7 § Om domstolen medger att den slutna psykiatriska tvångsvår- den ska fortsätta, får den pågå räknat från den dag allmän förvaltningsdomstol meddelar beslut i frågan. I fråga om tvångsvård utöver tillämpas samma bestämmel- ser som vid fortsatt tvångsvård enligt 2 §. 8 § Om chefsöverläkaren inte ansöker om fortsatt sluten psy- kiatrisk tvångsvård enligt 6 § andra stycket eller om domstolen avslår chefsöverläkarens ansökan om sådan vård, ska det tidigare beslutet om öppen psykiatrisk tvångsvård fortfarande gälla. 1 § Chefsöverläkaren beslutar om var en patient ska vara placerad. Frågan om var en patient ska vara placerad ska löpande övervägas av chefsöverläkaren. 2 § Ett barn ska vårdas åtskilt från vuxna patienter, om det inte av hänsyn till barnets eget bästa finns skäl att göra avsteg från det. 3 § En patient som undergår fängelsestraff eller sluten ungdoms- vård under tid som han eller hon genomgår psykiatrisk vård, ska placeras vid en vårdinrättning med särskilda krav på säkerhet. Mot- svarande gäller för en patient som är omhändertagen enligt 9 kap. lagen (0000:00) om särskilda skyddsåtgärder eller som det har beslutats särskilda skyddsåtgärder för enligt 2 kap. samma lag. Om det kan anses vara till gagn för patienten och under förutsättning att säkerheten kan upprätthållas, får avsteg från denna regel om pla- cering göras. När chefsöverläkaren beslutar om placering av en patient som genomgår psykiatrisk tvångsvård under tid som han eller hon under- går ett fängelsestraff eller sluten ungdomsvård ska samråd ske med Kriminalvården eller , om det inte finns synnerliga skäl mot detta. Vid val av placering ska särskild hänsyn tas till skyddet för brottsoffer. 4 § I samband med att ett beslut om intagning för psykiatrisk tvångsvård har fattats eller så snart det därefter finns behov av det, ska chefsöverläkaren vid den enhet där patienten vistas genom ett inskrivningsmeddelande, enligt lagen (1990:1404) om kommuner- nas betalningsansvar för viss hälso- och sjukvård, underrätta be- rörda enheter i den öppna vården eller omsorgen om att patienten efter att ha skrivits ut kan komma att behöva 1.kommunens socialtjänst eller hälso- och sjukvård, eller 2.landstingets primärvård, öppna psykiatriska vård eller annan öppenvård. En underrättelse enligt första stycket behöver inte lämnas om det är uppenbart att patienten vid utskrivning inte är i behov av några sådana insatser. 5 § Det ska upprättas en vårdplan för patienten efter det att han eller hon har blivit föremål för psykiatrisk tvångsvård. 1.syftet med vården och 2.de behandlingsåtgärder och andra insatser som behövs för att uppnå det syftet och för att ett bestående resultat ska uppnås. Så långt det är möjligt ska planen upprättas i samråd med patien- ten. Om det inte är olämpligt ska samråd ske också med hans eller hennes närstående. 6 § Det ska ske samråd med patienten i fråga om behandlingen . Om det inte är olämpligt ska samråd också ske med patientens närstående. Frågor om behandlingen avgörs ytterst av chefsöverläkaren. Behandlingsåtgärderna ska anpassas till vad som krävs för att uppnå syftet med tvångsvården enligt 1 kap. 1 §. 7 § Chefsöverläkaren får ge en patient tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas på egen hand 1.utanför vårdrättningens område (permission) eller 2.utanför vårdavdelningen men inom vårdinrättningens område (frigång). Permission eller frigång får avse ett visst tillfälle eller vissa åter- kommande tillfällen, under förutsättning att det står i överensstäm- melse med vårdplanen. Permission får förenas med sådana villkor som anges i 3 kap. 8 § andra stycket. Chefsöverläkaren får återkalla ett tillstånd som avses i första stycket om förhållandena kräver det. 8 § För en patient som är frihetsberövad i annan ordning gäller beträffande permission och frigång bestämmelserna i fängelselagen (2010:610), häkteslagen (2010:611) eller lagen (1998:603) om verk- ställighet av sluten ungdomsvård. Beslut i dessa frågor fattas av Kriminalvården respektive . 9 § För en patient som är omhändertagen enligt 9 kap. 1 eller 2 § lagen (0000:00) om särskilda skyddsåtgärder får tillstånd till per- mission eller frigång inte ges. 10 § Allmän förvaltningsdomstol beslutar, efter ansökan av chefs- överläkaren eller patienten, om permission eller frigång för en patient för vilken det har beslutats särskilda skyddsåtgärder enligt 2 kap. 1 eller 2 § lagen (0000:00) om särskilda skyddsåtgärder. Vid sin prövning ska domstolen särskilt beakta arten av de gär- ningar som har föranlett beslutet om särskilda skyddsåtgärder, risken för återfall i sådana gärningar och verkan av den vård och behand- ling som patienten har genomgått. Vid prövning av en ansökan om frigång ska dessutom beaktas säkerhetsförhållandena vid vård- inrättningen. Allmän förvaltningsdomstol får efter ansökan av chefsöverläkaren överlämna åt honom eller henne att för en viss patient besluta om tillstånd enligt första stycket. När det finns skäl för det, får dom- stolen återta denna beslutanderätt. Chefsöverläkaren får återkalla ett tillstånd om förhållandena kräver det. 11 § En patient som är föremål för sluten psykiatrisk tvångsvård ska ges möjlighet att vistas utomhus , om det inte finns synnerliga skäl mot det. För en patient som kan anses representera en förhöjd säkerhets- risk får utevistelsen begränsas till en för ändamålet särskilt av- gränsad yta som fyller särskilda krav på säkerhet. 1 § Endast de tvångsåtgärder som är tillåtna enligt detta kapitel får användas vid psykiatrisk tvångsvård. En tvångsåtgärd får användas endast om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig ska den användas. Tvångsåtgärder i syfte att genomföra vården får användas endast om patienten inte genom en individuellt anpassad information kan förmås att frivilligt medverka till genomförandet. De får inte an- vändas i större omfattning än vad som är nödvändigt för att förmå patienten till detta. Tvång ska utövas så skonsamt som möjligt och med största möjliga hänsyn till patienten. 2 § De tvångsåtgärder som får användas när ett beslut har fattats om att en patient ska hållas kvar på en vårdinrättning där frågan om intagning ska avgöras är 1.att hindra patienten att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där han eller hon ska vistas (5 §), 2.kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning (6 §), 3.urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov (6 §), 4.fastspänning med bälte (7 §), 5.avskiljning (7 §) och 6.att ge patienten nödvändig behandling (7 §). 3 § De tvångsåtgärder som får användas när sluten psykiatrisk tvångsvård har beslutats är 1.nödvändig medicinsk undersökning och behandling (8 §), 2.att hindra patienten från att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där han eller hon ska vistas (9 §), 3.fastspänning med bälte (10 och 11 §), 4.avskiljning (12 och 13 §), 5.inskränkning av en patients rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster (14 och 15 §), 6.inskränkning av en patients rätt att ta emot besök (16 §), 7.förbud mot innehav av viss egendom (17 §), 8.kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning (18 §), 9.urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov (18 §), 10.övervakning av försändelser från en patient (19 §), 11.undersökning av försändelser till en patient (20 §) och 12.omhändertagande av egendom m.m. (21 §). Andra tvångsåtgärder får medges av . 4 § De tvångsåtgärder som får användas när öppen psykiatrisk tvångsvård har beslutats är 1.behandling med läkemedel (22 §), 2.hämtning av patienten till en vårdinrättning (23 §), 3.urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov (24 §) och 4.kroppsvisitation (25 §). 5 § När ett beslut har fattats om att en patient ska hållas kvar på en vårdinrättning där frågan om intagning ska avgöras, får han eller hon hindras att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där han eller hon ska vistas. För ett sådant syfte får det tvång användas som är nödvändigt för att upprätthålla ordningen på vårdinrättningen eller för att tillgodose säkerheten i vården. 6 § Chefsöverläkaren får, när ett beslut om kvarhållning har fattats, besluta att patienten ska kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesik- tigas för kontroll av att han eller hon inte bär på sig egendom som anges i 17 §. Om det är möjligt ska ett vittne närvara när en sådan åtgärd utförs. En patient är, om inte annat föranleds av medicinska eller lik- nande skäl, skyldig att efter uppmaning lämna urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av ett medel som avses i 17 § 1 eller 2, om det kan miss- tänkas att patienten är påverkad av något sådant medel. 7 § När ett beslut om kvarhållning har fattats får en legitimerad läkare besluta att patienten 1.kortvarigt ska spännas fast med bälte om det finns en ome- delbar fara för att han eller hon allvarligt skadar sig själv eller någon annan, 2.kortvarigt ska hållas avskild från andra patienter om det är nödvändigt på grund av att patienten genom aggressivt eller störan- de beteende allvarligt försvårar sin egen vård eller vården av andra patienter eller 3. ska ges nödvändig behandling om det finns en överhängande fara för patientens liv eller hälsa. Vårdpersonal ska vara närvarande under hela den tid då patien- ten hålls fastspänd. En patient som hålls avskild ska stå under fort- löpande uppsikt av vårdpersonal. Tvångsåtgärder vid sluten psykiatrisk tvångsvård 8 § Chefsöverläkaren får besluta att patienten ska spännas fast med bälte eller hållas fast om det är nödvändigt för att kunna utföra en medicinsk undersökning av patienten eller för att kunna ge honom eller henne den behandling som krävs med hänsyn till hans eller hennes psykiatriska vårdbehov. Den myndighet som rege- ringen bestämmer ska utan dröjsmål underrättas om beslutet. Åtgärder enligt första stycket får påbörjas i anslutning till att den nödvändiga medicinska undersökningen eller behandlingen ska inledas och får pågå som längst till dess att åtgärden avslutas. 9 § En patient får hindras att lämna vårdinrättningens område eller den del av inrättningen där han eller hon ska vistas. För ett sådant syfte får det tvång användas som är nödvändigt för att upprätthålla ordningen på vårdinrättningen eller för att tillgodose säkerheten i vården. 10 § Chefsöverläkaren får besluta att en patient ska spännas fast med bälte om det finns en omedelbar fara för att han eller hon all- varligt skadar sig själv eller någon annan. Fastspänning i bälte kan ske genom fastspänning i säng eller genom mobilt bälte. Användningen av mobilt bälte får pågå som längst . Om patienten även därefter behöver vara fastspänd ska fastspän- ningen fortsätta i säng. Fastspänning med bälte får pågå sammanlagt i högst . Om det därefter finns synnerliga skäl får ett nytt beslut om fast- spänning med bälte avse en bestämd . Fastspänning i bälte än arton timmar får endast ske efter med- givande av . 11 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska utan dröjsmål underrättas om en patient spänns fast i bälte än . Vårdpersonal ska vara närvarande under hela den tid då patien- ten hålls fastspänd. 12 § Chefsöverläkaren får besluta att en patient ska hållas avskild från andra patienter. Ett avskiljande får ske endast om det är nöd- vändigt på grund av att patienten genom aggressivt eller störande beteende allvarligt försvårar vården av andra patienter eller på grund av att patienten, av hänsyn till sin egen vård, behöver vårdas i stillhet. Ett avskiljande får pågå i högst . Genom ett nytt beslut får tiden förlängas med högst . Om det därefter finns synnerliga skäl får ett nytt beslut om avskiljande avse en be- stämd . En sammanhängande avskiljning får som längst pågå i . 13 § Den myndighet som regeringen bestämmer ska utan dröjsmål underrättas om en patient hålls avskild än . Avskiljning än får endast ske efter medgivande av . Patienten ska som avskiljandet pågår stå under fortlöpande uppsikt av vårdpersonal. 14 § Chefsöverläkaren får besluta att inskränka en patients rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster. En sådan inskränk- ning får ske om det är nödvändigt 1.med hänsyn till vården eller rehabiliteringen av patienten, 2.för att undvika att någon annan lider skada eller 3.för att upprätthålla ordning och säkerhet. Den tekniska utrustning som möjliggör användningen av elektro- niska kommunikationstjänster får omhändertas som beslutet gäller. Omhändertagen utrustning ska återlämnas till patien- ten senast när beslutet om inskränkning upphör att gälla. Ett beslut enligt första stycket gäller . Den myndighet som regeringen bestämmer ska utan dröjsmål under- rättas om beslutet. När det inte längre finns förutsättningar för beslutet ska chefsöverläkaren genast besluta att inskränkningen ska upphöra. Frågan om upphörande ska övervägas fortlöpande. 15 § Om det är nödvändigt får chefsöverläkaren besluta att en patient vars rätt att använda elektroniska kommunikationstjänster är inskränkt ska kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas för kontroll av att han eller hon inte bär på sig utrustning som möjlig- gör användningen av elektroniska kommunikationstjänster. Om det är möjligt ska ett vittne närvara när åtgärden utförs. 16 § Chefsöverläkaren får besluta om besöksrestriktioner för en patient om det är nödvändigt med hänsyn till vårdens bedrivande eller till skyddet av patienters personliga integritet. Ett beslut enligt första stycket kan vara generellt eller avse besök av en viss eller vissa personer. Ett sådant beslut ska gälla och ska fortlöpande omprövas. 17 § En patient får inte inneha 1.narkotika, alkoholhaltiga drycker, andra berusningsmedel eller sådana varor som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor, 2.sådana medel som avses i lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopningsmedel, 3.injektionssprutor eller kanyler, som kan användas för insprut- ning i människokroppen, 4.andra föremål som är särskilt ägnade att användas för miss- bruk av eller annan befattning med narkotika eller 5.annan egendom som kan skada honom eller henne själv eller någon annan eller vara till men för vården eller ordningen på vård- inrättningen. 18 § Om det är nödvändigt får chefsöverläkaren besluta att en patient ska kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas för kontroll av att han eller hon inte bär på sig egendom som avses i 17 §. Om det är möjligt ska ett vittne närvara när åtgärden utförs. 19 § Chefsöverläkaren får besluta att försändelser från en patient ska övervakas. Övervakning får ske om det är nödvändigt med hän- syn till vården eller rehabiliteringen av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada. För detta ändamål får chefsöverläkaren öppna, ta del av och kvarhålla försändelser från patienten. En försändelse från en patient till en svensk myndighet, en advokat, patientens offentliga biträde eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska vidarebefordras utan föregående granskning. Ett beslut enligt första stycket gäller . Den myndighet som regeringen bestämmer ska utan dröjsmål under- rättas om beslutet. När det inte längre finns förutsättningar för beslutet ska chefsöverläkaren genast besluta att övervakningen ska upphöra. Frågan om upphörande ska övervägas fortlöpande. 20 § Chefsöverläkaren får besluta att försändelser till en patient får undersökas för kontroll av att de inte innehåller sådan egendom som avses i 17 §. Granskningen av en försändelse får inte avse det skriftliga innehållet i brev eller annan skriftlig handling. 21 § Egendom som inte får innehas enligt 17 § får omhändertas när den påträffas 1.hos en patient, 2.i samband med kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning av en patient eller 3.i en försändelse till en patient. Har egendom som avses i 17 § 1–4 omhändertagits eller har sådan egendom påträffats där patienter intagits för tvångsvård utan att det finns någon känd ägare till egendomen ska chefsöverläkaren låta förstöra eller sälja egendomen enligt bestämmelserna om beslagtagen egendom i 2 § 1 första stycket lagen (1958:205) om förverkande av alkoholhaltiga drycker m.m. Belopp som har erhållits vid försäljning tillfaller staten. Tvångsåtgärder vid öppen psykiatrisk tvångsvård 22 § Chefsöverläkaren får besluta att en patient som är föremål för öppen psykiatrisk tvångsvård ska ta emot läkemedel mot hans eller hennes vilja. Sådan behandling med läkemedel får ske endast 1.om patienten motsätter sig att ta emot läkemedlet,