sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — Vid översynen ska klargöras om tillstånden är i överens- stämmelse med slutsatsen. Därefter sker omprövning om behov föreligger. Ansvaret mellan myndigheter och verksamhetsutövare delas upp på ett nytt sätt jämfört med nuvarande prövningssystem. Regler för förfarandet vid översynsprocessen föreslås införas i den nya industriutsläppsförordningen. Utredningen föreslår även ändringar av vissa bestämmelser i 24 kap. . I 5 § införs en ny om- prövningsgrund och i 8 § införs ett nytt stycke som anger att verksamhetsutövarna ska vara sökande när omprövning krävs på grund av ny BAT-slutsats. Tidsgränser för handläggningen införs för att tidskravet i IED ska kunna uppfyllas. misslyckades med uppfyllandet av tidskravet i IPPC, vilket har medfört att kommissionen har inlett ett överträdelse- förfarande mot . En överträdelse kan medföra mycket stora skadestånd för svensk del. Det är därför angeläget att det svenska miljöprövningssystemet kommer att uppfylla kraven i IED. Processen kommer i korthet att innehålla följande moment: och () ska ansvara för att bevaka arbetet inom EU med BAT-slutsatser. När en ny BAT-slutsats har offentliggjorts ska verken informera tillsynsmyndigheterna (kommuner och länsstyrelser) om detta. Tillsynsmyndigheterna ska erinra berörda verksamhetsutövare om deras skyldighet att inkomma med underlag till myndig- heten. Verksamhetsutövarna ska lämna redovis- ning som visar om tillståndsvillkoren uppfyller BAT-slutsatsen. Underlåtenhet att inkomma med underlag kommer att kunna sanktioneras med miljösanktionsavgift. Tillsynsmyndigheterna ska göra en översyn av till- ståndsvillkoren och besluta om omprövning krävs eller inte. Om omprövning behövs ska verksamhetsutövaren föreläggas att ansöka därom. Även i de fall där verksamhetsutövaren inte inkommer med underlag till tillsynsmyndigheten eller där underlaget är så bristfälligt att tillsynsmyndigheten inte kan avgöra om ompröv- ning krävs, så ges tillsynsmyndigheten möjlighet att meddela föreläggande om att ansökan om omprövning ska göras. Om- prövning ska även ske när verksamhetsutövaren åberopar undan- tag från skyldigheten att uppfylla BAT-slutsatser. Verksamhetsutövarna ska i det fall det krävs omprövning ansöka om omprövning hos prövningsmyndigheterna (miljöprövnings- delegationer vid länsstyrelserna och domstolar). Mål och ärenden om omprövning vid prövningsmyndigheterna ska utgöra en egen kategori. Dessa mål och ärenden ska hand- läggas skyndsamt och begränsas till att enbart omfatta frågor som har samband med relevanta BAT-slutsatser. Avgöranden från prövningsmyndigheterna ska hanteras enligt vanliga regler för överklagande. En miljöorganisation har rätt att under vissa förutsättningar över- klaga vissa domar och beslut enligt , bl.a. sådana som rör tillstånd, godkännande och dispens. När det gäller tillsynsbeslut har miljöorganisationer endast rätt att klaga på myndigheternas tillsynsbeslut enligt 10 kap. . Det är i vissa fall inte helt enkelt att särskilja tillsynsbeslut från tillståndsbeslut eftersom vissa slags tillsynsbeslut kan vara intimt förknippade med tillståndet. Ett beslut om behovet av omprövning med anledning av nya BAT-slut- satser måste enligt utredningen ses som ett tillsynsbeslut och så- dana beslut kan, som sagt, inte överklagas av miljöorganisationer. Utredningen föreslår därför en ändring av 16 kap. 13 § som medför att miljöorganisationer får rätt att överklaga alla typer av tillsynsbeslut. Generella föreskrifter för jordbruket I svensk rätt har regeringen i 9 kap. 5 § givits ett be- myndigande att inom ramen för prövningssystemet utfärda gene- rella föreskrifter avseende miljöfarliga verksamheter. När det gäller jordbruket finns liknande bemyndiganden i 12 kap. . En viktig skillnad mellan föreskrifter meddelade med stöd av 9 kap. respektive 12 kap. är att de behandlas olika vad gäller förhållandet till meddelade tillstånds rättskraft. Enligt 24 kap. 1 § kan föreskrifter meddelade med stöd av 9 kap. 5 § begränsa ett till- stånds rättskraft. Så är dock inte fallet med föreskrifter enligt 12 kap. Med IED ställs nya krav på uppdatering av tillstånd. Enligt nu- varande regler skulle ett nytt BAT-referensdokument med nya BAT-slutsatser för djurhållande verksamheter alltid aktualisera indi- viduella prövningar. Detta skulle få ekonomiska konsekvenser för såväl myndigheter som jordbruksföretagen eftersom det skulle inne- bära att myndigheterna skulle få lägga ner mycket resurser enbart på att göra en översyn av alla de jordbruksföretag som berörs. Ett alternativ till omprövning i det enskilda fallet skulle vara att gene- rella föreskrifter meddelas enligt 12 kap. 10 § . För att dessa föreskrifter ska få genomslag krävs dock att föreskrifterna bryter tillståndens rättskraft, vilket förutsätter en ändring av 24 kap. 1 § . Utredningen anser att det inte finns skäl att begränsa regleringen till de fall där detta krävs för att uppfylla internationella åtaganden. Utredningen föreslår därför att generella föreskrifter meddelade med stöd av 12 kap. 10 § miljö- balken ska kunna bryta tillståndets rättskraft. Skador på mark och grundvatten IED innehåller ett nytt regelverk om skador på mark och grund- vatten som är betydligt mer detaljerat än IPPC-direktivet när det gäller föroreningsskador. En nyhet i IED är att ett tillstånd ska innehålla lämpliga krav för regelbundet underhåll och övervakning av de åtgärder som vidtagits för att förhindra utsläpp till mark och grundvatten och lämpliga krav avseende periodisk kontroll av mark och grundvatten vad av- ser farliga ämnen som kan påträffas på platsen med beaktande av risken för förorening inom anläggningens område (art. 14.1 e). Vidare anges att de periodiska kontrollerna bör utföras minst en gång för grundvatten och för mark, dock med möjlighet att avvika från dessa tidsintervaller (art. 16.2). Utredningen föreslår att en ny bestämmelse, motsvarande direk- tivets bestämmelse, införs i förordningen (1998:901) om verksam- hetsutövares egenkontroll (egenkontrollförordningen) som reglerar skyldigheten att utföra periodiska kontroller. Avhjälpandeansvar vid nedläggning av IED-anläggning En annan nyhet i IED är ett instrument som benämns status- rapport (art. 22). För verksamheter som kan leda till föroreningar ska verksamhetsutövaren lämna in en statusrapport innan anlägg- ningen tas i drift eller ett tillstånd uppdateras efter direktivets ikraftträdande. När verksamheten definitivt har upphört ska verksamhetsutövaren bedöma föroreningssituationen och om anläggningen orsakat betydande föroreningar i mark och grundvatten jämfört med tillståndet i statusrapporten. Därefter ska verksamhetsutövaren avhjälpa skadorna så att området återställs till det tillstånd som beskrivits i statusrapporten. Även en verksam- hetsutövare som inte behöver upprätta en statusrapport ska upp- fylla vissa skyldigheter, bl.a. ska verksamhetsutövaren när en verk- samhet läggs ned vidta åtgärder så att farliga ämnen inte utgör en betydande risk för människors hälsa eller miljön. Kommissionen har ännu inte utarbetat några riktlinjer för status- rapporternas innehåll. Detta medför att det är svårt att uppskatta hur kravet på statusrapport kommer att påverka svenska verksam- hetsutövare. De svenska reglerna avseende ansvar för miljöskador går i de flesta avseenden längre än kraven i IED. Det behövs därför inte några större ändringar av 10 kap. för att genomföra direktivets krav, med undantag av kravet på statusrapport och krav på åtgärder vid nedläggning. Utredningen föreslår att de nya bestämmelserna som behöver införas i svensk rätt placeras i 10 kap. och i den nya industriutsläppsförordningen. Bestäm- melserna kommer endast att gälla för IED-anläggningar. En av nyheterna i IED är att regler om miljötillsyn har antagits (art. 23). Tillsynen utgör ett viktigt offentligrättsligt instrument för genomdrivande av miljökrav. Direktivets bestämmelser om till- syn är därför av central betydelse för regleringen av industriutsläpp. När det gäller svensk rätt så finns redan ett svenskt system för miljötillsyn på plats, som säkerställer efterlevnaden av med tillhörande förordningar och föreskrifter. De nya kraven i IED kräver dock en ny bestämmelse i miljötillsynsförordningen (2011:13). Bestämmelsen ska reglera att tillsynsbesök på IED-anläggningar ska utföras med viss regelbundenhet. Efter varje tillsynsbesök ska en skriftlig handling över besöket upprättas av tillsynsmyndig- heten. Denna handling ska tillställas verksamhetsutövaren efter besöket. Om det vid ett tillsynsbesök konstateras ett allvarligt fall av bristande efterlevnad ska ett nytt tillsynsbesök genomföras . Utredningens förslag utöver IED Utredningen har haft i uppdrag att bl.a. analysera om bestäm- melserna om avhjälpande av miljöskador i 10 kap. bör ändras för att skapa ett tydligare och effektivare regelverk. Det är tydligt att reglerna i 10 kap. skulle behöva en genomgripande översyn och att flera bestämmelser skulle behöva justeras. Utred- ningen har dock inte haft den tid som krävs för att göra en till- räckligt noggrann genomgång av bestämmelserna då utredningen har varit tvungen att prioritera genomförandet av IED. Utred- ningen föreslår endast en mindre ändring. Utredningen föreslår att en förfaranderegel bör kopplas till 10 kap. 9 § som reglerar kravet på kostnadsansvar för fastighetsägare när avhjälpandeåtgärder medför värdeökning. Sådana mål blir därmed att anse som stämningsmål enligt . Vidare förespråkar utredningen att övergångsbestämmelserna till 10 kap. ändras. De befintliga övergångsbestämmel- serna bör endast gälla för de bestämmelser som avser allvarlig miljö- skada. Minskad tillståndsplikt vid ändringar av verksamheten Tillståndsplikt gäller som huvudregel vid ändring av s.k. A- och B- verksamheter enligt förordningen (1998:899) om miljöfarlig verk- samhet och hälsoskydd. Tillstånd krävs för en ändring som inte är mindre, även om ändringen skulle innebära miljöförbättringar. Även mindre ändringar kan vara tillståndspliktiga, nämligen om de inne- bär att en olägenhet av betydelse för människors hälsa eller miljön kan uppkomma. Alla ändringar som inte är tillståndspliktiga är anmälningspliktiga. De svenska reglerna för ändring innebär att ett formaliserat tillståndsförfarande krävs i de allra flesta fall när det gäller ändring av miljöfarlig verksamhet. Gränsen för tillståndsplikt är satt lägre än bestämmelserna i och IED som sätter gränsen för tillståndsplikt vid väsentlig ändring. Utredningen föreslår att tillståndsprövning ska ersättas av anmälan i något större omfatt- ning än vad som sker . Utredningens förslag innebär att begreppet mindre ändring i 5 § tredje stycket förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd tas bort. I stället krävs det tillstånd när verksamheten ändras, om ändringen – ensam eller tillsammans med andra änd- ringar – är större eller innebär att en olägenhet av betydelse för människors hälsa eller miljön kan uppkomma. Tillstånd för verksamheter utan tillståndsplikt En verksamhet kan i ett antal olika situationer ha ett tillstånd trots att verksamheten inte är tillståndspliktig. Genom ändringar i för- ordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd, som trädde i kraft , togs tillståndsplikten bort för ett antal verksamheter. Dessa verksamheter bedrivs i många fall vidare enligt sina tillstånd trots att de är tillståndspliktiga. En verksamhetsutövare kan vidare frivilligt ansöka om tillstånd för en verksamhet som inte är tillståndspliktig. kan också, även om till- ståndsplikt inte gäller i det enskilda fallet, under vissa förutsätt- ningar förelägga verksamhetsutövaren att ansöka om tillstånd. Det finns många oklarheter om hur tillstånd för verksamheter som inte är tillståndspliktiga enligt ska behandlas. Det har inte funnits någon reglering om vad som gäller vid ändring av en verksamhet och hur tillstånd ska kunna upphävas. Utredningen har analyserat frågorna avseende icke tillstånds- pliktiga verksamheter som bedrivs med stöd av tillstånd. Som ett led i analysen har utredningen upprättat en enkät som har besvarats av ett stort antal länsstyrelser och kommuner. Utredningen föreslår att tillstånd för verksamheter som varit tillståndspliktiga och som alltjämt bedrivs med tillstånd ska jämställas med frivilliga tillstånd. Detta innebär framförallt att den som bedriver sådan verksamhet blir skyldig att betala tillsynsavgift enligt 2 kap. 2 § förordningen (1998:940) om avgifter för prövning och tillsyn enligt . Utredningen föreslår vidare att änd- ringar av en verksamhet, som inte är tillståndspliktig, i vissa fall ska vara tillståndspliktiga. Slutligen föreslås att tillstånd ska kunna upp- hävas på verksamhetsutövarens initiativ om verksamheten slutligt har upphört eller om tillståndsplikten för verksamheten har upphört. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om (1998:808) dels att 2 kap. 7 §, 9 kap. 5 och 6 §§, 10 kap. 1 och 21 §§, 16 kap. 13 §, 19 kap. 5 §, 21 kap. 1 och 1 a §§, 22 kap. 1, 2, 2 a och 25 §§, 23 kap. 7 §, 24 kap. 1, 5 och 8 §§ och 26 kap. 2 § ska ha följande lydelse, dels att det i balken ska införas tre nya paragrafer 10 kap. 4 a §, 16 kap. 5 § och 22 kap. 2 b § av följande lydelse. Kraven i 2–5 §§ och 6 § första stycket gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem. Vid denna bedömning ska särskild hänsyn tas till nyttan av skyddsåtgärder och andra försiktighetsmått jämfört med kostnaderna för sådana åtgärder. När det är fråga om en totalförsvarsverksamhet eller en åtgärd som behövs för totalförsvaret, ska vid avvägningen hänsyn tas även till detta förhållande. Trots första stycket ska de krav ställas som behövs för att följa en miljökvalitetsnorm som avses i 5 kap. 2 § första stycket 1. Om det finns ett åtgärdsprogram som har fastställts för att följa , ska det vara vägledande för bedömningen av behovet. Vid prövning av tillåtlighet, tillstånd, godkännande eller dispens för en verksamhet eller åtgärd som ger en ökad förorening eller störning och kan antas på ett inte obetydligt sätt bidra till att en miljökvalitetsnorm som avses i 5 kap. 2 § första stycket 1 inte följs, får verksamheten eller åtgärden vid avvägningen enligt första och andra styckena tillåtas om den 1.är förenlig med ett åtgärdsprogram som har fastställts för att följa , 2.förenas med villkor om att vidta eller bekosta kompenserande åtgärder som ökar möjligheterna att följa i en utsträckning som inte är obetydlig, eller 3.trots att den försvårar möjligheterna att följa miljökvalitets- på kort sikt eller i ett litet geografiskt område, kan antas ge väsentligt ökade förutsättningar att följa på eller iett större geografiskt område. Trots första stycket får inte högre begränsningsvärden för ut- släpp fastställas än vad som följer av art. 15 i och rådets direktiv /75/EU av om industriutsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar). För att skydda människors hälsa eller miljön får regeringen, om det framstår som mer ändamålsenligt än beslut i enskilda fall, också i andra fall än som avses i 4 § i fråga om miljöfarlig verksamhet meddela föreskrifter om förbud, skydds- åtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått. Sådana föreskrifter får också meddelas för att uppfylla inter- nationella åtaganden. Om det finns särskilda skäl, får reger- ingen bemyndiga en myndighet att meddela sådana föreskrifter. För att skydda människors hälsa eller miljön får regeringen, om det framstår som mer ändamålsenligt än beslut i enskilda fall, också i andra fall än som avses i 4 § i fråga om miljöfarlig verksamhet meddela föreskrifter om förbud, skydds- åtgärder, begränsningar och andra försiktighetsmått. Sådana föreskrifter får också meddelas i fråga om bästa möjliga teknik och för att i övrigt uppfylla internationella åtaganden Om det finns särskilda skäl, får regeringen bemyndiga en myndighet att meddela sådana föreskrifter. Om det behövs, får regeringen meddela föreskrifter om sådana försiktighetsmått som går utöver vad som följer av medlemskap i unionen eller andra internationella åtaganden. Regeringen får meddela föreskrifter om att det ska vara förbjudet att utan tillstånd eller innan anmälan har gjorts 1.anlägga eller driva vissa slag av fabriker, andra inrättningar eller annan miljöfarlig verksamhet, 2.släppa ut avloppsvatten i mark, vattenområde eller grund- vatten, 3.släppa ut eller lägga upp fast avfall eller andra fasta ämnen, om detta kan leda till att mark, vattenområde eller grundvatten kan förorenas, eller 4.bedriva sådan miljöfarlig verksamhet som avses i 1–3, om den ändras med avseende på tillverkningsprocess, reningsförfarande eller på något annat sätt. Även om tillståndsplikt inte följer av föreskrifter som har meddelats med stöd av första stycket, får tillsynsmyndigheten i det enskilda fallet förelägga en verksamhetsutövare att ansöka om tillstånd, om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande olägenheter för människors hälsa eller miljön. Regeringen får meddela föreskrifter om skyldighet för tillsynsmyndigheten att meddela sådana förelägganden. Den som bedriver eller avser Den som bedriver eller avser att bedriva miljöfarlig verksam- att bedriva miljöfarlig verksam- het får ansöka om tillstånd till het får ansöka om tillstånd till verksamheten enligt denna balk verksamheten enligt denna balk även om det inte krävs tillstånd. även om det inte krävs tillstånd. Regeringen får meddela före- skrifter om vad som gäller för ändring av en verksamhet som upphört att vara tillståndspliktig men som alltjämt bedrivs med stöd av meddelat tillstånd. En anmälningspliktig verksamhet får påbörjas tidigast efter det att anmälan har gjorts, om inte tillsyns- myndigheten bestämmer något annat. Med föroreningsskada avses i detta kapitel en miljöskada som genom förorening av ett mark- eller vattenområde, grundvatten, en byggnad eller en anläggning kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Med allvarlig miljöskada avses i detta kapitel en miljöskada som är så allvarlig att den 1.genom förorening av mark utgör en betydande risk för människors hälsa, 2.genom påverkan på ett vattenområde eller grundvatten har en betydande negativ effekt på kvaliteten på vattenmiljön, eller 3.i en betydande omfattning skadar eller försvårar bevarandet av en djur- eller växtart eller livsmiljön för en sådan art, om skadan avser a) ett naturområde som har förtecknats enligt 7 kap. 27 § första stycket 1 eller 2, b) ett djurs fortplantningsområde eller viloplats som skyddas enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 kap. 1 §, eller c) en art som skyddas enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 8 kap. 1 eller 2 §. Med avhjälpande avses i detta kapitel utredning, efterbehandling och andra åtgärder för att avhjälpa en föroreningsskada eller en allvarlig miljöskada. Med statusrapport avses i detta kapitel en skriftlig rapport som redovisar föroreningar som före- kommer i mark och grundvatten inom det område där en verk- samhet bedrivs eller ska bedrivas. Den som senast har bedrivit en verksamhet, för vilken status- rapport har upprättats enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av 21 § första stycket 5, ska när verksamheten har upphört återställa området där verksam- heten har bedrivits till det skick området hade enligt status- 1.verksamheten har orsakat en betydande förorening i mark eller grundvatten, och 2.åtgärder för återställande är tekniskt genomförbara. Vad som sägs i första stycket innebär inte någon inskränkning av de skyldigheter som i övrigt följer av detta kapitel. Regeringen eller den myndig- Regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer het som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om får meddela föreskrifter om särskilt skall beaktas vid bedöm- särskilt ska beaktas vid bedöm- ningen av vad som är en allvarlig ningen av vad som är en allvarlig hjälpande som skall vidtas i hjälpande som ska vidtas i händelse av en allvarlig miljö- händelse av en allvarlig miljö- 3. undantag från melserna om allvarliga miljö- melserna om allvarliga miljö- skador i 5 och 12–14 §§, och skador i 5 och 12–14 §§, 4. utredningen i ärenden om 4. utredningen i ärenden om inskränkningar och andra villkor inskränkningar och andra villkor enligt 17 § i samband med pröv- enligt 17 § i samband med pröv- ning av sådana ärenden. ning av sådana ärenden, och statusrapport och om innehållet i en sådan rapport. Föreskrifter om undantag enligt första stycket 3 får meddelas endast 1. i fråga om verksamheter eller åtgärder som med hänsyn till sin art eller omfattning typiskt sett a)inte anses kunna orsaka en allvarlig miljöskada, eller b)syftar till en godtagbar påverkan på miljön, om undantaget inte omfattar skador som orsakas av fel eller försummelse, eller 2. i den mån som behövs för att kunna göra avvägningar mellan olika väsentliga allmänna intressen. Vid prövning av miljöfarlig verksamhet ska hänsyn tas till de slutsatser i Europeiska kommis- sionens referensdokument, som utfärdats i enlighet med artikel 13 i och rådets direktiv /75/EU av om industri- utsläpp (samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föro- reningar), och som är relevanta för verksamheten. Regeringen får meddela före- skrifter om hur begränsnings- värden för utsläpp ska fastställas och om undantag från dessa begränsningsvärden. beslut om tillstånd, god- beslut om tillstånd, god- denna balk, om upphävande av denna balk, om upphävande av skydd av områden enligt 7 kap. skydd av områden enligt 7 kap. eller om tillsyn enligt denna balk eller i sådana frågor enligt eller i sådana frågor enligt med stöd av balken, får över- med stöd av balken, får över- klagas av en ideell förening eller klagas av en ideell förening eller en annan juridisk person som en annan juridisk person som 1.har till huvudsakligt ända- mål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen, 2.inte är vinstdrivande, 3.har bedrivit verksamhet i under , och 4.har minst 100 medlemmar eller på annat sätt visar att verksamheten har allmänhetens stöd. 1.har till huvudsakligt ända- mål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintressen, 2.inte är vinstdrivande, 3.har bedrivit verksamhet i under , och 4.har minst 100 medlemmar eller på annat sätt visar att verksamheten har allmänhetens stöd. Rätten att överklaga enligt första stycket gäller även om överklagandet enbart avser ett villkor eller en annan bestämmelse i domen eller beslutet och även om domen eller beslutet är resultatet av en prövning enligt 22 kap. 26 §, 24 kap. 2, 3, 5, 6 eller 8 § denna balk eller en prövning enligt 7 kap. 13, 14 eller 16 § lagen (1998:812) med särskilda bestämmelser om vattenverksamhet. Rätten att överklaga enligt första stycket gäller dock inte domar och beslut som rör Försvarsmakten, , eller . Den som vill överklaga med stöd av första eller andra stycket ska göra det innan tiden för överklagande har gått ut för parterna och sakägarna. I ärenden som prövas av länsstyrelser eller kommunala nämnder ska styrelsen eller nämnden tillämpa bestämmelserna 1.i 22 kap. 1 § första stycket om ansökans form och innehåll, 2.i 22 kap. 2 § om en ansökans ingivande och brister i den, 3. i 22 kap. 2 a § om prövningar som avses i 24 kap. 3, 5 och 4.i 22 kap. 3 § om kungörelses innehåll, 5.i 22 kap. 6 § om talerätt, 6.i 22 kap. 9 § om rätt att företräda fastighet, 7.i 22 kap. 12 § om sakkunniga, 8.i 3 kap. 4 § lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar om undersökning på platsen, 9.i 22 kap. 25 § första stycket 1–3 och 5–11 samt andra stycket sista meningen och tredje stycket om tillståndsdoms innehåll, 10.i 22 kap. 26 § om särskild dom, 11. i 22 kap. 27 § första stycket, andra stycket andra meningen samt tredje stycket första meningen om uppskjutna frågor och 12. i 22 kap. 28 § första stycket första meningen om verkställig- 13. i 23 kap. 3 § när det gäller 13. i 23 kap. 3 § när det gäller särskild överklagan i frågor om särskild överklagan i frågor om sakkunniga som avses i 22 kap. sakkunniga som avses i 22 kap. 12 §, och