sou · H0B330 · 2012-05-07 00:00:00 — Det kan emellertid vara svårt att härleda några allmänt tillämpliga regler eller principer ur dessa fall och de betecknas ofta som tämligen aparta undantag som i princip bara bekräftar huvudreglerna om fri rörlighet och effektiv konkurrens.12 Mot denna bakgrund har beskyllts för att vara blind för det allmännas ansvar för att tillhandahålla allmännyttiga tjänster EU- rätten sägs således lida av Kommunalblindheit.13 Likväl tycks, som kommer att visas i det följande, sätta en gräns för hur mycket får inkräkta på legitima politiska åtgärder. Om den förda politiken eller fattade besluten på regional och lokal nivå grundas på ett allmänintresse och konkurrensen inte snedvrids på ett omotiverat sätt till förmån för enskilda företag kan de nationella åtgärderna anses vara förenliga med . Det som kan tyckas besynnerligt härvidlag är att omfattande offentliga ingrepp i en marknad ofta kan vara lättare att rättfärdiga än mindre ingripande åtgärder. Detta dock under förutsättning att sådana ingrepp baseras på ett tydligt allmänintresse och framträder som en konsekvent politisk handlingslinje. Sålunda har ett hel- täckande monopol för speltjänster i accepterats,14 men inte en mindre ingripande reglering med monopol på vissa speltjänster i Tyskland.15 Vi kan alltså konstatera att om statligt reglerade marknader liberaliseras och tidigare offentliga företag privatiseras, flyttas allt fler områden in under tillämp- ningsområde. Detta förklarar varför grundprinciper rörande fri rörlighet och konkurrens blir alltmer aktuella inom 11Mål C-53/00, Ferring, 2001, s. I–9067, punkt 17. 12Se t.ex. Scharpf, F. W., The Socio-Economic Asymmetries of European Integration or Why the EU cannot be a Social Market Economy, Sieps 2010:10epa, s. 4. 13Se Madell, T, Tjänster av allmänt intresse – ett svenskt perspektiv, Sieps 2011:8, som hänvisar t.ex. till , A., Die kommunaler Selbstverwaltung, Deutsches Verwaltungsblatt 1991, s. 1132, samt Schefold, D., , i: und seine Verfassung, Festschrift für zum siebzigsten Geburtstag, Gaitanides, C. et al (red. ), 2005, s. 292 not 23, s. 293 not 25, och s. 306 not 76. 14Mål C-42/07, Bwin, 2009, s. I–7633. 15Mål C-316/07 m.fl., , ej ännu publicerat i rättsfallssamlingen. ramen för landstingens och kommunernas verksamhet i . Trenden att liberalisera och privatisera har som bekant hållit i sig i de flesta av EU:s medlemsländer och har delvis drivits fram genom EU-initiativ. 4.Betydelsen av att en verksamhet kvalificeras som ekonomisk16 En särskild svårighet när det gäller inverkan på allmännyttig verksamhet är att det saknas en fördragsbaserad definition av vad som utgör ekonomisk verksamhet. Ett skäl till detta är att medlemsstaternas samhällsmodeller se så olika ut att det i princip är omöjligt att lägga fast en gemensam definition av ekonomisk verksamhet som fungerar i en EU-rättslig kontext. Kommissionen har sålunda påpekat att eftersom distinktionen mellan ekonomiska och icke-ekonomiska tjänster beror på politiska och ekonomiska särdrag i en viss medlemsstat, är det inte möjligt att upprätta en uttömmande förteckning över verksamheter som på förhand kan definieras som icke-ekonomiska. Enligt kom- missionen skulle en sådan förteckning inte tillföra någon verklig rättssäkerhet och skulle således vara av begränsad nytta.17 EU- domstolen har mot denna bakgrund prövat om en viss verksamhet ska anses som ekonomisk från fall till fall, och det kan därför vara svårt att dra några säkra slutsatser utifrån denna rättspraxis. En tillstötande svårighet är att det går att urskilja olika kriterier för tillämpningen av frihetsreglerna i fördraget (fri rörlighet för varor, tjänster, personer och kapital) och konkurrens- politiken (konkurrensregler riktade till företag och statsstöds- reglerna).18 När det gäller konkurrenspolitiken ligger fokus inte 16 Den mest aktuella och beskrivning jag funnit angående vad som utgör ekonomisk verksamhet ges i kommissionens meddelande om tillämpning av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, publicerat K (2011) 9404 slutlig. Detta avsnitt grundas i hög grad på uppgifterna i detta meddelande. 17Ibid., punkt 14. 18Mål C-519/04 P, och mot kommissionen, 2006, s. I–6991, punkterna 30–33; mål C-350/07, Kattner Stahlbau, 2009, s. I–1513, punkterna 66, 72, samt yttrande från generaladvokat avgivet i mål C- 205/03 P, nödvändigtvis på verksamheten som sådan utan på andra begrepp, i synnerhet företagsbegreppet, vilket berörs nedan. När det gäller frihetsreglerna (fri rörlighet för varor tjänster, personer och kapital) erbjuder fördragsbestämmelserna om fri rörlighet för tjänster viss vägledning. Fördragets utgångspunkt är att endast tjänster som utgör ekonomisk verksamhet omfattas av fördraget (artiklarna 49 och 56 i Funktionsfördraget om etabler- ingsfrihet resp. fri rörlighet för tjänster). Enligt dessa bestämmelser ska alla tjänster som tillhandahålls mot ersättning anses utgöra en ekonomisk verksamhet. Enligt domstolen måste inte tjänsten nödvändigtvis betalas direkt av den som utnyttjar tjänsten,19 men den som utför tjänsten måste erhålla ekonomisk ersättning av något slag. har även fastställt att en verksamhets ekonomiska natur varken beror på aktörens eller organisationens juridiska ställning (den kan alltså vara både offentlig eller icke- vinstdrivande20), eller tjänstens natur (om en tjänst t.ex. rör den sociala tryggheten eller vården är detta inte i sig tillräckligt för att fördragets bestämmelser inte ska tillämpas på tjänsten21 vilket tas upp längre fram). Även verksamhet som medlemmar i ett religiöst samfund eller en idrottsförening bedriver kan alltså mycket väl anses vara av ekonomisk natur.22 En verksamhets ekonomiska natur beror inte heller på hur den kvalificeras enligt nationell lagstiftning. En tjänst som inte anses vara ekonomisk till sin natur enligt nationell lagstiftning kan likväl bedömas vara ekonomisk verk- samhet enligt Funktionsfördragets bestämmelser. Om en verksamhet bedrivs i syfte att tillgodose ett allmänintresse påverkar inte heller detta nödvändigtvis verksamhetens ekonomiska natur. Fenin , 2006, s. I–6295, punkterna 50 och 51. 19Mål C-51/96 och C-191/97, Deliège, 2000, s. I–2549, punkt 52. Domstolen har också ansett att t.ex. sjukhustjänster som tillhandahölls gratis genom sjukförsäkringssystemet kunde vara en ekonomisk verksamhet i den mening som avses i fördraget. 20Mål C-172/98, kommissionen mot , 1999, s. I–3999. I mål C-157/99 och Peerbooms, 2001, s. I–5473 (punkt 50), godtog inte domstolen argumentet att ytterligare ett villkor för att tillhandahållandet av en tjänst skulle kunna utgöra en ekonomisk verksamhet i den mening som avses i dåvarande artikel 60 i fördraget skulle vara att den person som tillhandahåller tjänsten är vinstdrivande. 21Tidigare nämnda dom och Peerbooms. 22Dom i mål C-196/87, Steymann, 1988, s. 6159, Svensk specialutgåva, volym 9, s. 751 och dom i mål C-51/96 samt C-191/97 Deliège, 2000, s. I–2549. För att fastställa om en viss tjänst ska kvalificeras som eko- nomisk verksamhet och omfattas av fördragsbestämmelserna, bör alltså varje enskilt fall granskas för sig, med hänsyn till verk- samhetens alla särdrag, särskilt hur den bedrivs, organiseras och finansieras i medlemsstaten. har genomgående definierat företag som enheter som utövar ekonomisk verksamhet, oberoende av deras rättsliga ställning och hur de finansieras.23 Kvalificeringen av en viss enhet som ett företag hänger därför samman med vilken typ av verksamhet den bedriver. Detta får flera konsekvenser. För det första är det inte avgörande vilken status enheten har enligt nationell lagstiftning. Det kan t.ex. hända att en enhet som betecknas som en sammanslutning eller en idrottsförening enligt nationell lagstiftning ändå måste betraktas som ett företag i EU- rättslig mening. Det enda relevanta kriteriet i detta hänseende är om företaget bedriver en ekonomisk verksamhet. För det andra kan två separata juridiska personer anses utgöra en ekonomisk enhet. Hela den ekonomiska enheten betraktas då som ett företag. I detta sammanhang undersöker i vilken utsträckning de olika delarna står under gemensam kontroll eller vilka funktionella, ekonomiska eller organiska förbindelser som finns mellan dem.24 Av praxis följer att en enhet som inte i sig tillhandahåller varor eller tjänster på en marknad inte ska anses vara ett företag bara för att den äger aktier i ett sådant. Detta gäller även om det är fråga om ett majoritetsinnehav, om innehavet endast ger upphov till utövandet av de rättigheter som är knutna till ställningen som aktieägare eller delägare samt, i förekommande fall, mottagande av utdelningar, som endast är frukten av ägandet av en tillgång.25 Ej heller normala kontrollrättigheter som följer med ett sådant majoritetsinnehav är i sig tillräckliga för att det ska anses att det är fråga om ett enda företag. 23De förenade målen C-180/98 till C-184/98, m.fl., 2000, s. I–6451. 24Mål C-480/09, P AceaElectrabel Produzione SpA mot Europeiska kommissionen, REU 2010, punkterna 47–55 och mål C-222/04, Ministero dell 'Economia e delle Finanze mot Cassa di Risparmio di SpA m.fl., 2006, s. I–289, punkt 112. 25Mål C-222/04, Ministero dell 'Economia e delle Finanze mot Cassa di Risparmio di SpA m.fl., 2006, s. I–289, punkterna 107–118 och 125. För det tredje är tillämpningen av inte beroende av om enheten har skapats för att generera vinst. Enligt EU- domstolarnas rättspraxis kan även ideella organisationer erbjuda varor och tjänster på en marknad.26 För det fjärde är klassificeringen av en enhet som företag alltid relaterad till en särskild verksamhet. Ett företag som utför både ekonomisk och icke-ekonomisk verksamhet är att betrakta som ett företag endast i fråga om den verksamhet som är ekonomisk. För att klargöra distinktionen mellan ekonomisk och icke- ekonomisk verksamhet har konsekvent slagit fast att all verksamhet som går ut på att erbjuda varor och tjänster på en marknad utgör ekonomisk verksamhet.27 Frågan om det finns en marknad för en viss tjänst beror på hur en viss tjänst organiseras i den berörda medlemsstaten. Mot denna bakgrund gäller t.ex. reglerna om statligt stöd endast om en viss verksamhet till- handahålls i en marknadsmiljö. Som framgått kan tjänstens eko- nomiska art skilja sig åt från en medlemsstat till en annan. På grund av politiska val eller den ekonomiska utvecklingen kan kvali- ficeringen av en viss tjänst som icke-ekonomisk dessutom komma att ändras över tiden. Det som inte betraktas som ekonomisk verksamhet kan alltså omvandlas till sådan verksamhet , och vice versa. En myndighets beslut att inte tillåta tredje man att tillhandahålla en viss tjänst (t.ex. därför att den vill tillhandahålla tjänsten inom ramen för sin egen organisation) utesluter inte heller förekomsten av en ekonomisk verksamhet. Trots en sådan avskärmning av marknaden kan en ekonomisk verksamhet likväl förekomma om andra aktörer har vilja och kapacitet att tillhanda- hålla tjänsten på den berörda marknaden.28 26De förenade målen 209/78–215/78 och 218/78, /78, 1980, s. 3125, punkt 21, mål C-244/94 FFSA m.fl., 1995, s. I–4013 och mål C-49/07, MOTOE, 2008, s. I–4863, punkterna 27 and 28. 27Mål 118/85, kommissionen mot , 1987, s. 2599, punkt 7, mål C-35/96, kommissionen mot , 1998, s. I–3851, punkt 36 och de förenade målen C-180/98–C-184/98, m.fl., punkt 75. 28Se t.ex. kommissionens meddelande om tillämpning av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, punkt 13, K (2011) 9404 slutlig. Huruvida offentliga system som syftar till att säkerställa social trygghet för medborgarna (socialförsäkring m.m.)ska betraktas som ekonomisk verksamhet beror på hur de är inrättade och organiserade. EU-domstolarna fäster, som antytts ovan, stor vikt vid en distinktion mellan ekonomiska system och system baserade på solidaritetsprincipen. EU-domstolarna har tillämpat en rad olika kriterier för att fastställa om ett system för social trygghet är solidaritetsbaserat och därför inte utgör ekonomisk verksamhet. En mängd faktorer kan vara viktiga i detta avseende: Om medlemskap i systemet är obligatoriskt.29 Om stödordningen har ett rent socialt syfte.30 Huruvida systemet drivs utan vinstsyfte.31 Om förmånerna är oberoende av hur stora bidrag som lämnats.32 Om de förmåner som betalas inte behöver stå i proportion till den försäkrades inkomster.33 Om systemet övervakas av staten.34 Sådana solidaritetsbaserade system måste alltså särskiljas från ekonomiska system.35 Till skillnad från solidaritetsbaserade system kännetecknas system av ekonomisk karaktär i regel av följande: Principen om kapitalisering (rättigheterna är beroende av inbetalda bidrag och systemets ekonomiska resultat).37 29De förenade målen C-159/91 och C-160/91, Poucet och Pistre, 1993, s. I–637, punkt 30Mål C-218/00, Cisal och INAIL, 2002, s. I–691, punkt 45. 31De förenade målen C-264/01, C-306/01, C-354/01 och C-355/01, Bundesverband AOK, 2004, s. I–2493, punkterna 47–55. 32De förenade målen C-159/91 och C-160/91, Poucet och Pistre, 1993, s. I–637, punkterna 15–18. 33Mål C-218/00, Cisal och INAIL, 2002, s. I–691, punkt 40. 34De förenade målen C-159/91 och C-160/91, Poucet och Pistre, punkt 14; mål C-218/00, Cisal och INAIL, punkt 43–48, de förenade målen C-264/01, C-306/01, C-354/01 och C- 355/01, Bundesverband AOK, punkterna 51–55 (angivna ovan). 35Se särskilt mål C-244/94, FFSA m.fl., 1995 s. I–4013, punkt 19. 36Mål C-67/96, , 1999, s. I–5751, punkterna 80–87. 37Mål C-244/94, FFSA m.fl., 1995 s. I–4013, punkterna 9 och 17–20; mål C-67/96, , 1999, s. I–5751, punkterna 81–85; se även de förenade målen C-115/97 till C- Verksamheten bedrivs i vinstsyfte.38 De aktuella pensionsrättigheterna kompletterar dem som tillhandahålls i ett grundläggande system.39 I vissa system kombineras inslag ur bägge kategorierna. I sådana fall är kvalificeringen av systemet beroende av att man gör en analys av systemets olika beståndsdelar och deras respektive vikt.40 4.4.2 Hälso- och sjukvård I EU skiljer sig de olika nationella hälso- och sjukvårdssystemen väsentligt åt. I vilken utsträckning olika vårdgivare konkurrerar med varandra i en marknadsmiljö är till stor del beroende av hur dessa system är uppbyggda. Verksamhet som är ekonomisk i vissa medlemsstater behöver därför inte vara det i andra stater. I vissa medlemsstater är de allmänna sjukhusen en integrerad del av det nationella hälso- och sjukvårdssystemet och nästan helt och hållet baserade på solidaritetsprincipen.41 Sådana sjukhus finansieras direkt med sociala avgifter och andra statliga medel och deras tjänster är gratis för dem som är anslutna till systemet på grundval av principen om allmän täckning.42 EU-domstolarna har fastslagit att i sådana fall bedriver de berörda organisationerna inte sin verksamhet i egenskap av företag.43 När det förhåller sig så betraktas inte heller verksamheter som i sig kan vara av ekonomisk art, men som utförs enbart i syfte att tillhandahålla en annan tjänst av icke-ekonomisk art, såsom verk- samhet av ekonomisk karaktär. En organisation som köper varor – även i stora kvantiteter – för att kunna erbjuda en tjänst som inte är 117/97 Brentjens, 1999, s. I–6025, punkterna 81–85, mål C-219/97, Drijvende Bokken 1999, s. I–6121, punkterna 71–75 och de förenade målen C-180/98 till C-184/98, m.fl., 2000, s. I–6451, punkterna 114 och 115. 38De förenade målen C-115/97 till C-117/97, Brentjens, 1999, s. I–6025. 39De förenade målen C-180/98 till C-184/98, m.fl., 2000, s. I–6451, punkt 115. I det aktuella fallet fäste domstolen vikt vid det förhållandet att specialistläkarna kunde välja att tjäna in sin referenspension hos fonden eller hos ett försäkringsbolag med vederbörligt tillstånd samt fondens rätt att för vissa kategorier av specialistläkare bevilja dispens vad gäller de andra delarna av pensionssystemet. 40Se t.ex. mål C-350/07, Kattner Stahlbau, 2009, s. I–1513. 41Utifrån EU-domstolarnas rättspraxis är det spanska nationella hälso- och sjukvårdssystemet det viktigaste exemplet. 42Beroende på systemets allmänna egenskaper kan det hända att avgifter som endast täcker en försumbar del av den faktiska kostnaden för tjänsten inte påverkar klassificeringen av tjänsten som ickeekonomisk. 43Mål T-319/99, FENIN, 2003, s. II–357, punkt 39. av ekonomisk art fungerar inte som ett företag bara därför att den utgör en köpare på en viss marknad.44 I andra medlemsstater erbjuder emellertid sjukhus och andra vårdgivare sina tjänster mot ersättning, antingen direkt från pati- enterna eller via deras försäkring.45 I sådana system förekommer det ett visst mått av konkurrens mellan sjukhus när det gäller tillhandahållandet av hälso- och sjukvårdstjänster. Om så är fallet kan en vårdtjänst inte kvalificeras som icke-ekonomisk bara därför att den tillhandahålls av ett offentligt sjukhus. EU-domstolarna har också klargjort att vårdtjänster som obero- ende läkare och andra privatpraktiserande läkare tillhandahåller mot ersättning på egen risk ska betraktas som ekonomisk verksamhet.46 Enligt kommissionen gäller samma principer för oberoende apotek.47 Det har fastställts i rättspraxis att allmän utbild- ning som anordnas inom ett nationellt utbildningssystem som finansieras och övervakas av staten får betraktas som icke- ekonomisk verksamhet. I detta avseende har domstolen påpekat att staten, genom att upprätta och upprätthålla ett sådant system för offentlig undervisning som i regel finansieras med medel ur den offentliga budgeten och inte av eleverna eller deras föräldrar, inte avser att bedriva verksamhet i vinstsyfte utan endast att uppfylla sina sociala, kulturella och utbildningspolitiska uppgifter gentemot sina medborgare.48 Enligt samma rättspraxis påverkas den offentliga utbildningens icke-ekonomiska art i princip inte av att elever eller deras föräldrar ibland måste betala undervisnings- eller inskrivningsavgifter som bidrar till att finansiera kostnaderna för att driva systemet. Sådana avgifter täcker ofta endast en bråkdel av de verkliga kostnaderna för tjänsten och kan således inte betraktas som betalning för den tjänst som tillhandahålls. Därför ändrar de inte det faktum att en 44Mål T-319/99, Fenin, 2003, s. II–357, punkt 40. 45Se t.ex. ovannämnda målen C-244/94, FFSA, C-67/96 , C-115/97, C-116/97 och C-117/97, Brentjens samt C-219/97, Drijvende Bokken. 46Se de förenade målen C-180 till C-184/98, m.fl., 2000, s. I–6451, punkterna 47Se kommissionens meddelande om tillämpning av Europeiska unionens regler om statligt stöd på ersättning för tillhandahållande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse, punkt 25, K (2011) 9404 slutlig. 48Se bl.a. mål C-318/05, kommissionen mot , 2007, s. I–6957, punkt 68. offentlig utbildningstjänst som främst finansieras med offentliga medel är av icke-ekonomisk art.49 Dessa principer kan omfatta offentliga undervisningstjänster, t.ex. yrkesutbildning,50 privata och offentliga grundskolor51 och förskolor52, sekundär undervisning vid universitet53 samt tillhandahållande av utbildning vid universitet.54 Sådant offentligt tillhandahållande av utbildningstjänster måste särskiljas från tjänster som finansieras främst av föräldrar och elever eller kommersiella intäkter. som erbjuder högre utbildning som finansieras helt och hållet av studenter omfattas t.ex. helt klart av denna senare kategori. I vissa medlemsstater kan också offentliga institutioner erbjuda utbild- ningstjänster som, på grund av sin art, finansieringsstruktur och före- komsten av konkurrerande privata organisationer, ska betraktas som ekonomiska. I sammanhanget kan noteras att i rambestämmelserna för forskning, utveckling och innovation har kommissionen klargjort att vissa verksamheter som bedrivs av universitet och forsk- ningsorganisationer faller utanför tillämpningsområdet för reglerna om statligt stöd.55 Detta gäller forskningsorganisationers primära verksamhet, nämligen: Utbildning för fler och bättre kvalificerade anställda. Oberoende forskning och utveckling för ökad kunskap och förståelse, även forskningssamverkan och utveckling. Spridning av forskningsresultat. Kommissionen har också klargjort att tekniköverföring (licensi- ering, avknoppningar eller andra former för förvaltning av kunskap som forskningsorganisationen har skapat) är av icke-ekonomisk art56 om den är intern till sin natur och alla inkomster återinvesteras i de berörda forskningsorganisationernas primärverksamhet.57 49EFTA-domstolens dom av i mål E-5/07. 50Mål 263/86, Humbel, 1988, s. 5365. 51Mål C-318/05, kommissionen mot , 2007, s. I–6957 och mål C-76/05, , 2007, s. 6849. 52EFTA-domstolens dom av i mål E-5/07. 53Mål C-281/06, Jundt, 2007, s. I–12231. 54Mål 109/02, Wirth, 1993, s. I–6447. 55Gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till forskning, utveckling och innovation (EUT C 323, 30.12.2006, s. 1). 56Enligt fotnot 25 i FoUI-rambestämmelserna avses med intern till sin natur en situation där förvaltningen av forskningsorganisationens kunskap sköts av en avdelning inom eller ett dotterbolag till forskningsorganisationen eller tillsammans med andra forsknings- 4.5Betydelsen av att en verksamhet innefattar myndighetsutövning (offentlig makt) Ett annat sätt att kvalificera en viss verksamhet som icke-eko- nomisk är att granska i vilken mån den innefattar myndig- hetsutövning eller som det uttrycks i Funktionsfördraget om den är förenad med offentlig makt. Enligt artikel 51 FEUF undantas nämligen verksamhet som hos medlemsstaten, om än endast tillfälligt, är förenad med utövandet av offentlig makt. Enligt EU- domstolen avser offentlig makt endast särskilda verksamheter och inte hela yrkesgrupper.58 Artikeln har överlag tolkats snävt. EU- domstolen har fastställt att den inte omfattar verksamheter som har en rent stödjande och förberedande karaktär i förhållande till utövandet av offentlig makt eller verksamheter som har en rent teknisk karaktär, såsom programmering och drift av data- behandlingssystem.59 har mot denna bakgrund slagit fast att verksamhet som utövas av advokater, bevaknings- företag, auktoriserade ombud i försäkringsföretag och verksam- heter inom ramen för avtal som har samband med lokaler, tillbehör, anläggningar, underhåll, drift och förmedling av uppgifter som behövs för att genomföra ett lotteri, inte omfattas av undantaget.60 Offentlig maktutövning, såsom begreppet har definierats i EU- domstolens rättspraxis, sammanfaller i stort med den svenska termen myndighetsutövning. Det bör dock inte sättas ett likhets- tecken mellan de bägge begreppen, eftersom offentlig makt i artikel 51 FEUF är en autonom EU-rättslig term vars innebörd är beroende även av framtida rättspraxis.61 Begreppet offentlig makt har också betydelse för om en viss verksamhet ska omfattas av det EU-rättsliga regelverket för t.ex. Utläggning av tillhandahållande av särskilda tjänster till tredje part genom öppna anbudsförfaranden leder inte till att sådan verksamhet inte betraktas som intern. 57Se punkterna 3.1.1 och 3.1.2 i FoUI-rambestämmelserna. 58Se mål C-355/98, kommissionen mot , 2000, s. I–1221, mål C-114/97, kommissionen mot , 1998, s. I–06717, mål C-42/92, mot Controledienst voor de verzekeringen, 1993, s. I–4047 och mål C-2/74, mot belgiska staten, 1974, s. 631. 59Se mål C-42/92, mot Controledienst voor de verzekeringen, 1993, s. I–4047 och mål C-3/88, kommissionen mot , 1989, s. I–4035. 60Se mål C-2/74, mot belgiska staten, 1974, s. 631, mål C- 283/99, kommissionen mot , 2001, s. I–4363, mål C-355/98, kommissionen mot , 2000, s. I–1221, mål C-514/03, kommissionen mot , 2006, s. I–963, mål C-42/92, mot Controledienst voor de verzekeringen, 1993, s. I– 4047, mål C-3/88, kommissionen mot , 1989, s. 4035 och mål C-272/91, kommissionen mot , 1994, s. I–1409. 2008/09:187, Genomförande av tjänstedirektivet, s. 45. statligt stöd och upphandling.