sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Jag menar att det dessutom ska vara möjligt att ta emot vuxna som inte har rätt till utbildningen inom grundläggande särvux utbildning på träningsnivå. En person på tidig utvecklingsnivå kan exempelvis ha behov av undervisning i kommunikation i syfte att öka sin självständighet och delaktighet. Det kan handla om att utveckla språket eller att med hjälp av någon form av alternativ kommunikation hitta ett sätt att kommunicera med omvärlden. Eleven kan också behöva träna sin förmåga att göra val och att göra vardagen begriplig och hanterbar. Det är viktigt att det inte finns några formella hinder för kommunerna att ta emot denna grupp elever inom särvux. är det viktigt att tydliggöra gränsdragningen mellan vuxenutbildningens ansvar och kommunens omvårdnadsansvar och inte minst behovet av samverkan dem emellan, så att de kunskaper och färdigheter eleven fått genom särvux upprätthålls och används inom både daglig verksamhet och boende. Ett syfte med utbild- ningen är ju i detta fall att öka möjligheterna för den enskilde att kommunicera och göra sig förstådd. Det kräver att det inom den dagliga verksamheten och boendet finns kompetens i att använda alternativ och kompletterande kommunikation. 9.4.2Kurser, delkurser och poäng Förslag: Den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå indelas i kurser och poäng. En kurs inom gymnasial särvux ska ha samma antal gymnasiesärskolepoäng som motsvarande kurs i gymnasiesärskolan. Kurser ska kunna omfatta motsvarande 50 eller 100 gymnasiesärskolepoäng. Det ska vara möjligt att inrätta delkurser inom gymnasial särvux på motsvarande sätt som det är möjligt på grundläggande nivå. En delkurs inom gymnasial särvux ska motsvara minst 25 gymnasiesärskolepoäng. Argumenten bakom att gymnasiesärskolan föreslås bli både poäng- och kursindelad gäller även för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Genom indelningen ökar tydligheten om Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå utbildningens innehåll och nivå. Det blir lättare att möta eleverna på deras nivå och bygga in en progression i utbildningen. Jag föreslår därför att även utbildningen inom den särskilda utbild- ningen för vuxna på gymnasial nivå indelas i kurser och poäng motsvarande dem för gymnasiesärskolan. En kurs inom gymnasial särvux ska ha samma antal gymnasiesärskolepoäng som motsva- rande kurs i gymnasiesärskolan. Kurser ska kunna omfatta mot- svarande 50 eller 100 gymnasiesärskolepoäng. Inom den kommunala vuxenutbildningen används verksamhets- poäng som mått på studieomfattningen, för den gymnasiala utbild- ningen parallellt med gymnasiepoäng21. Enligt regeringen innebär användandet av verksamhetspoäng en anpassning till det nationella uppdrag som vuxenutbildningen har och är en av förutsättningarna för att de synssätt som är förknippade med vuxnas kunskaper, lärande och validering ska kunna omsättas i praktiken. För grund- läggande komvux och svenskundervisning för invandrare (sfi) används dock andra mått på omfattningen av kurser. Rege- ringen anser dock att ett enhetligt mått på studieomfattning för alla skolformer inom vuxenutbildningen bl.a. skulle underlätta beräk- ningen av studiestöd, validering och planeringen av studier för elever som deltar i flera skolformer . Regeringen har därför gjort bedömningen att verksamhetspoäng bör användas som ett gemensamt mått på studieomfattningen i samtliga skolformer inom vuxenutbildningen. Mot denna bakgrund har i ett uppdrag22 om att göra en översyn av kursplanerna för viss vuxen- utbildning också fått i uppdrag att beräkna verksamhetspoäng för kurser inom grundläggande komvux och utreda möjligheterna att använda verksamhetspoäng som mått på studieomfattningen även inom sfi. Uppdraget ska redovisas . Liksom för de föreslagna gymnasiesärskolepoängen gäller såle- des för vuxenutbildningens verksamhetspoäng att de möjliggör uppföljning och beskriver lärandets omfattning, men inte säger något om den tid eller de resurser detta lärande tar i anspråk. För studerande inom särvux fyller de dock inte någon roll i förhållande till beräkningen av studiestöd, eftersom elever inom särskild utbild- ning för vuxna inte får något studiestöd. I vissa fall kan de i stället 211 kap. 7 § förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. 22U 2010/5853/SV Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå få en timersättning för studierna genom statsbidrag administrerat av Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM)23. Jag har svårt att se värdet i att införa verksamhetspoäng inom särvux eftersom jag menar att det liksom i relationen mellan gym- nasiesärskolan och gymnasieskolan inte är möjligt att jämföra poäng mellan särvux och komvux. Om regeringen ändå finner att det finns skäl för det bör det vara möjligt att införa verksamhets- poäng i särvux med utgångspunkt i gymnasiesärskolepoängen, i syfte att beskriva lärandets omfattning och för att skapa bättre förutsättningar för uppföljning. Det skulle i så fall innebära en harmonisering av regelverket för hela vuxenutbildningen. Se vidare avsnitt 9.4.6. Möjligheten att inrätta delkurser har efterfrågats av de verksamma inom särvux. Behovet av delkurser bottnar i att många av gym- nasiesärskolans kurser är omfattande och därför kan vara svåra att erbjuda inom ramen för gymnasial särvux, där eleverna ofta stude- rar få timmar . En annan anledning kan vara att en elev har ett mycket specifikt behov och därför behöver lära sig något inom en begränsad del av en kursplan, t.ex. för att klara ett visst moment i sitt arbete. Ytterligare en anledning är att vissa elever behöver för att genomföra en kurs än andra och därför kanske klarar en delkurs som andra klarar en hel kurs. Möj- ligheten att använda delkurser inom gymnasial särvux ökar således flexibiliteten i utbildningen och möjligheten att anpassa den till olika individers behov. Jag föreslår därför att det ska vara möjligt att inrätta delkurser inom den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå på motsvarande sätt som det är möjligt på grundläggande nivå. En delkurs inom gymnasial särvux ska mot- svara minst 25 gymnasiesärskolepoäng. Förslag: Det ska vara möjligt för en elev som genomför eller fullföljer en gymnasiesärskoleutbildning inom särskild utbild- ning för vuxna på gymnasial nivå att få ett examensdokument motsvarande det för gymnasiesärskolan, av vilket det ska framgå 23 14 § förordningen (2007:1345) om statsbidrag vid vissa studier för personer med funk- tionshinder och (SKOLFS 2009:26) Specialpedagogiska skolmyndighetens föreskrifter om statsbidrag vid vissa studier för personer med funktionshinder. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå om eleven har nått examensmålen. För att nå examensmålen ska eleven uppnå minst betyget E på kurser motsvarande 2 000 gym- nasiesärskolepoäng samt ha genomfört ett godkänt gymnasie- särskolearbete. Någon annan examen föreslås inte för gymnasial särvux. Enligt direktiven ska utredningen lämna förslag till hur en gymna- siesärskoleexamen samt hur en motsvarande examen i gymnasial särvux ska utformas. Jag har i avsnitt 4.4 för gymnasiesärskolan föreslagit att alla elever som lämnar gymnasiesärskolans nationella program ska få ett examensdokument med en jämfört med betyget utökad information om elevens studier samt att det av dokumentet ska framgå om eleven har nått examensmålen. föreslås få i uppdrag att ta fram riktlinjer för vad ett sådant examensdokument ska innehålla. Bakgrunden till förslaget är att elever från gymnasiesärskolan ofta har en mycket individuellt anpassad utbildning vars innehåll behöver kunna tydliggöras och kunna kommuniceras med framtida arbetsgivare. Det gäller för alla elever på gymnasiesärskolans natio- nella program, inte endast för dem som nått examensmålen. För de elever som gjort detta är det emellertid viktigt att det framgår av dokumentet, då detta ytterligare kan stärka deras ställning på arbetsmarknaden. Förutsättningarna för utbildningen inom särvux är mycket flexi- bel och anpassas till den enskildes behov och förutsättningar. Det handlar mycket sällan om att en elev på gymnasial särvux genomför en hel utbildning på ett nationellt program från gymnasiesärskolan. Jag anser därför att det inte finns behov av en särskild examen för gymnasial särvux. Jag föreslår däremot att det ska vara möjligt för en elev som genomför eller fullföljer sin gymnasiesärskoleutbild- ning inom gymnasial särvux att få ett examensdokument mot- svarande det för gymnasiesärskolan av vilket det också ska framgå om eleven har nått examensmålen. Examensmålen ska med nödvändiga justeringar överensstämma med dem för gymnasiesärskolan. För att nå examensmålen ska eleven uppnå minst betyget E på kurser motsvarande 2000 gym- nasiesärskolepoäng samt ha genomfört ett godkänt gymnasiesär- skolearbete, dvs. 500 poäng lägre än för gymnasiesärskolan. Skill- naden representeras av 400 poäng för individuellt val samt 100 poäng för idrott och hälsa. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Förslag: Störst behov tas bort som urvalsgrund inom den särskilda utbildningen för vuxna med utvecklingsstörning på gymnasial nivå. Av bestämmelsen ska i stället framgå att vid urval till utbildning inom gymnasial särvux företräde ska ges, i den ordning som anges nedan, till en sökande som 1.inte tidigare deltagit i motsvarande utbildning, 2.önskar fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad individuell studieplan, 3.önskar fullfölja studier som påbörjats inom gymnasiesär- skolan, 4.behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller 5.behöver utbildningen för planerat eller kommande yrkesval. Av förordningen (1992:736) om vuxenutbildning för utveck- lingsstörda framgår att företräde ska ges den som har störst behov om antalet platser är mindre än antalet behöriga sökande. Vid urvalet ska särskilt beaktas om den sökande inte tidigare deltagit i motsvarande utbildning samt om den sökande har behov av utbild- ningen för pågående eller planerad yrkesverksamhet eller står inför ett yrkesval. Inom gymnasial komvux har störst behov redan tidigare ersatts med en bestämmelse av vilken framgår att vid urval ska företräde ges, i den ordning som anges nedan, till den som har kort tidigare utbildning och som 1.önskar fullfölja studier som den sökande påbörjat enligt upp- rättad individuell studieplan, 2.behöver utbildningen för att komplettera ett reducerat program eller för annan behörighetskomplettering, 3.behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller 4.behöver utbildningen för planerat eller kommande yrkesval.24 Den nya skollagen (2010:800) ska för vuxenutbildningen tillämpas från . I samband med arbetet med att revidera förord- 24 3 kap. 8 § förordningen (2002:1012) om vuxenutbildning. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå ningar och anpassa dem till den nya skollagen är det angeläget att se över bestämmelserna om urval för särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. För gymnasiesärskolan har konstaterats att störst behov är en grund för urval som är svårt, för att inte säga omöjligt, att definiera objektivt. Det gäller även för gymnasial särvux. Formuleringen om störst behov bör därför utgå. Dessutom behöver tydliggöras att oavslutade studier från gymnasiesärskolan kan utgöra grund för urval. Jag föreslår mot denna bakgrund att det av bestämmelsen ska framgå att vid urval till utbildning inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå företräde ska ges, i den ordning som anges nedan, till en sökande som 1.inte tidigare deltagit i motsvarande utbildning, 2.önskar fullfölja studier som den sökande har påbörjat enligt en upprättad individuell studieplan, 3.önskar fullfölja studier som påbörjats inom gymnasiesärskolan, 4.behöver utbildningen för pågående yrkesverksamhet, eller 5.behöver utbildningen för planerat eller kommande yrkesval. 9.4.5Åtgärder för att öka tillgången till gymnasial särvux Förslag: Ett tidsbegränsat stimulansbidrag om totalt avsätts för perioden –2014. Det bör utgå till kommuner som satsar på att utveckla utbildningen inom gymnasial särvux, t.ex. genom att erbjuda möjlighet för elever att slutföra gymnasiesärskolestudier eller genom att utveckla och erbjuda yrkeskurser eller orienteringskurser. Bedömning: För att utveckla den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå bör få i uppdrag att ta fram allmänna råd och lärande exempel som riktas såväl till för- valtnings- och ledningsnivå som till den pedagogiska verksam- heten inom gymnasial särvux. Villkoren för utbildningen på gymnasial nivå inom den särskilda ut- bildningen för vuxna skiljer sig från den på grundläggande nivå i ett väsentligt avseende – målgruppen för grundläggande särvux har rätt Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå till utbildning medan målgruppen för gymnasial särvux har möjlig- het till utbildning25. Denna skillnad har sin motsvarighet inom den kommunala vuxenutbildningen där rätt till utbildning gäller för vuxenutbildning på grundläggande nivå och för vuxenutbildning på gymnasial nivå i det fall den vuxne har examen från gymnasiesko- lans yrkesprogram men saknar högskolebehörighet och studierna syftar till att uppnå sådan behörighet. I övrigt gäller endast att kommunen ska erbjuda utbildning på gymnasial nivå.26 Det är rimligt att på detta sätt göra skillnad mellan utbildning på grundläggande nivå och på gymnasial nivå. På detta sätt prioriteras de som helt saknar utbildning eller som har mycket bristfällig ut- bildningsbakgrund. Detta får dock inte innebära att tillgången till särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå blir för begränsad. Behoven av gymnasial särvux är långt ifrån tillgodosedda. De finns därför anledning att understryka kommunernas ansvar för att möta behoven av utbildning på gymnasial nivå inom särvux. Detta särskilt med tanke på den nya skollagens formulering att de som fått minst utbildning ska prioriteras27. Formuleringen, som enligt regeringen avser hur resurserna inom särvux ska prioriteras, får inte tas till intäkt för att i stort sett avstå från att erbjuda och genomföra utbildning på gymnasial nivå inom särvux. Enligt be- stämmelserna i den nya skollagen ska ändå varje kommun erbjuda utbildning på gymnasial nivå inom särvux och därvid sträva efter att erbjuda utbildning som svarar mot efterfrågan och behov samt informera om möjligheterna till sådan utbildning och aktivt verka för att de vuxna i kommunen som är behöriga deltar i sådan utbild- ning28. Formuleringen att kommunerna aktivt ska verka för detta är en skärpning i förhållande till nuvarande regelverk. Enligt min uppfattning är bestämmelserna om särskild utbild- ning för vuxna på gymnasial nivå tillräckligt tydliga vad gäller kom- munernas ansvar. Det handlar således inte om att formulera ett nytt uppdrag för kommunerna. Åtgärder behövs däremot för att det uppdrag som redan finns ska genomföras. Åtgärder för att främja utvecklingen av särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå bör riktas till ansvariga på förvaltnings- nivån och till skolledare. I kommuner där uppdraget är tydligt definierat och där det finns en efterfrågan på uppföljning av verk- 2521 kap 11 § och 13 § skollagen (2010:800) 2620 kap. 11 § och 19-20 §§ skollagen (2010:800). 2721 kap. 2 § tredje stycket skollagen (2010:800). 2821 kap. 13-14 §§ skollagen (2010:800). Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå samhetens resultat skapas fler utbildningsmöjligheter för vuxna med utvecklingsstörning än annars. Systematisk uppföljning och utvärdering av varje elevs utbildning leder till att studierna fullföljs i högre grad och att eleven i högre grad når målen i sin individuella studieplan. bör få i uppdrag att ta fram allmänna råd och lärande exempel som riktas såväl till förvaltnings- och ledningsnivå som till den pedagogiska verksamheten inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Materialet bör sätta fokus på möjligheterna att utveckla gymnasial särvux. För att åstadkomma ett lyft för den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå behövs enligt min uppfattning en tids- begränsad satsning i form av ett stimulansbidrag. Bidrag bör kunna utgå till kommuner som satsar på att utveckla utbildningen inom gymnasial särvux, t.ex. genom att erbjuda möjlighet för elever att slutföra gymnasiesärskolestudier eller genom att utveckla och er- bjuda yrkeskurser eller orienteringskurser. Jag föreslår därför att avsätts för detta ändamål – 2014. 9.4.6Samverkan mellan särvux, komvux och gymnasie- särskolan Bedömningar: Det är viktigt att ta tillvara möjligheterna till samverkan mellan den särskilda utbildningen för vuxna och den kommunala vuxenutbildningen. Genom samverkan kan flexibili- teten för de studerande på särvux öka. Det går att utforma utbildningen för en elev som innehåller kurser från båda skol- formerna. För personer med lindrig utvecklingsstörning som befinner sig i gränslandet mellan skolformerna kan sådana lösningar innebära att kunskapsutvecklingen utmanas och att deras självkänsla och vilja till fortsatt lärande stärks. Utredningen ska bland annat analysera samverkan mellan särvux och komvux. För utbildningen för vuxna med utvecklingsstörning på gymnasial nivå gäller som för all utbildning att samverkan mellan olika skolformer i första hand måste utgå från en vilja till samverkan och att den för att bli framgångsrik måste vara en ömsesidig process mellan samverkansparterna. Det är således svårt Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå att tvinga fram samverkan. är det viktigt att regelverket inte i onödan lägger hinder i vägen för en önskvärd samverkan. Genom att lära om varandras verksamheter kan förutsättningar för fler och bättre ömsesidiga lösningar komma till stånd. kan själva processen att lära sig om varandra bli en del av lösningen. Genom öppenhet och engagemang ökar respekten, tilliten och förståelsen för andra. I förmågan till nytänkande kan möjligheten att tillgodose olika verksamheters intressen uppstå även när det inte är uppenbart från början. De finns få formella hinder för samverkan mellan särvux och kom- vux. Det gäller såväl samverkan mellan olika personalgrupper som samverkan som gäller elevernas utbildning. Det har redan konsta- terats att det är en utgångspunkt för vuxenutbildningen att elever utan hinder ska kunna studera inom olika delar av vuxenutbild- ningen om de har förutsättningar för det. Av utredningens enkät framgår att särvux samverkar med kom- vux i av de kommuner som besvarat enkäten. Avgörande är om man delar lokaler. Det möjliggör kunskapsutbyte mellan personalgrupperna och att elever som befinner sig i gräns- landet mellan de två skolformerna lättare kan passa in. Hinder för samverkan uppges vara resursbrist, olika regelsystem, elevers behov av långsam inlärningstakt samt gruppstorlekar. I vissa kommuner har etablerats en särvuxverksamhet under andra benämningar. I t.ex. kallas den Lärvux. Syftet är då att öppna verksamheten även för andra grupper i gränslandet mellan komvux och särvux. Det blir inte så viktigt vilken diagnos man har utan hur de pedagogiska behoven ser ut. Fördelen är också att exempelvis grupper med förvärvade hjärnskador känner sig mer hemma än annars. Jag menar att det är viktigt att ta tillvara möjligheterna till sam- verkan mellan komvux och särvux och inte förstora de delvis upp- levda problem det kan innebära att komvux och särvux är olika skolformer. Genom samverkan kan flexibiliteten för eleverna på särvux öka. Det går att utforma utbildningen för en elev som innehåller kurser från båda skolformerna. För personer med lindrig utvecklingsstörning som befinner sig i gränslandet mellan skolfor- merna kan sådana lösningar innebära att kunskapsutvecklingen utmanas och att deras självkänsla och vilja till fortsatt lärande stärks. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Att den specialpedagogiska kompetensen som finns inom sär- vux kan delas med komvux bör främja kunskapsutvecklingen inom båda skolformerna. Omvänt kan kompetens från komvux bidra med ämnesfördjupning eller kompetens inom olika yrkesområden. Ett gemensamt synsätt kan stärkas om gemensamma förutsätt- ningar ges för att beskriva och uttrycka verksamheten inom kom- vux och särvux. Samverkan mellan särvux och gymnasiesärskolan är inte nämnt i direktiven till utredningen. Inte desto mindre finns enligt utred- ningens enkätresultat en sådan samverkan i av kommunerna (se bilaga 4). Samverkan handlar här främst om att information ges till avgångselever om särvux. Det finns dock även exempel på erfarenhetsutbyte mellan pedagogerna i de båda skol- formerna. Att verksamheterna finns i olika organisationer anges som ett hinder för samverkan. menar flertalet verksamma som utredningen mött vid sina kommun- och skolbesök att det är viktigt att särvux organisatoriskt hör hemma med den övriga vuxenutbildningen. För de vuxna eleverna är identiteten med andra vuxna betydelsefull. Man vill inte förknippas med en ungdoms- skola. Förslagen och bedömningarna i avsnitt 9.4.1 om ett breddat utbildningsinnehåll och elevers möjligheter att komplettera sin gymnasiesärskoleutbildning inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå ställer nya krav på verksamheten. Det är därför rimligt att tänka sig en utökad samverkan mellan skolformerna kring viss lärarkompetens och lokalförsörjning. Många hinder för samverkan skulle kunna undanröjas om verk- samheterna organiserar för samverkan. De olika skolformerna kan utvecklas om samverkan mellan särvux och komvux respektive gymnasiesärskolan struktureras och följs upp. Synen på personer med utvecklingsstörning kan förändras när personer med olika bakgrund och förutsättningar utbildas i ett sammanhang. Förståel- sen av människors lika och olika behov ökar när olika grupper inte finns i särskiljande verksamheter. Utbildningen för de olika grup- perna ska vara likvärdig, inte lika. Vinsterna av samverkan kan således vara stora. Därutöver kan finnas vinster när t.ex. lokaler, material och kompetenser kan samutnyttjas. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå 9.4.7Samverkan mellan särvux och utbildning i svenska för invandrare (sfi) Bedömningar: Det behövs inga regeländringar för att det ska vara möjligt att möta behoven av språkundervisning hos vuxna med utvecklingsstörning. Kursplanerna för sfi får anpassas till målgruppen när så behövs. Det finns inte heller några formella hinder för att samverkan mellan särvux och sfi ska kunna ske. bör ges i uppdrag att stödja samverkan mellan skolformerna särvux och sfi. Det kan handla om att kommunicera exempel på strategier för samverkan, på hur en gemensam specialpedagogisk kompetens kan utvecklas för att möta den enskildes behov och förutsättningar samt andra lärande exempel. Utredningen ska analysera samverkan mellan särvux och svensk- undervisning för invandrare (sfi). Bakgrunden är att det förekom- mer att nyanlända som tas emot inom sfi kan ha en utvecklings- störning. I vissa fall kan denna vara konstaterad , i många fall saknas tidigare bedömning. Samverkan mellan sfi och särvux handlar både om möjligheterna att utnyttja varandras kompetens i mötet med eleven och om att identifiera var och när eleven ska tas emot inom den ena eller andra utbildningsformen. Enligt förordningen (1994:895) om svenskundervisning för in- vandrare får sfi kombineras med annan utbildning inom det offent- liga skolväsendet. Kursplanerna för sfi får också anpassas när så be- hövs för studerande med utvecklingsstörning. 29 På det sätt som kursplanerna utformats för undervisningen inom sfi är det fullt möjligt för nyanlända med begåvningsnedsättning att med anpass- ningar använda de kurser som tagits fram på grundläggande nivå i utbildningen. Den individuella studieplanen30 ska innehålla uppgif- ter om studiemål och planerad omfattning och utgör därmed doku- mentationen hur utbildningen läggs upp för den enskilde eleven. Den yrkesinriktade utbildningen inom gymnasial särvux i kombi- nation med sfi kan ge en utbildning som leder till arbete eller sysselsättning inom ett passande yrkesområde.