sou · H0B365 · 2012-09-27 00:00:00 — Myndigheten har erfarenhet av och kunskap om planering och genomförande av internationella kulturutbytesprogram, däremot saknas specifik kompetens inom litteraturområdet. Författar- fonden och har kunskap om litteraturområdet och de litterära upphovsmännens situation. Vårt förslag är därför att ett uppdrag ges till att, i samråd med och , med t.ex. Iaspis och Inter- nationella dansprogrammet som utgångspunkt föreslå hur ett internationellt utbytesprogram på litteraturområdet kan utformas. För uppdraget föreslås att avsätts genom en omprioritering från anslag 3:1, Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter. Omprioriteringen möjliggörs genom de förslag som lämnats ovan (se s. 409). Som beskrivits i kapitel 13 finns planer på att skapa ett internationellt litteraturhus i och delvis liknande initiativ diskuteras även i bl.a. och . Det är i dags- läget oklart vad dessa verksamheter kommer att innefatta men utredningen ställer sig generellt positiv till lokala och regionala initiativ som främjar litteraturen och läsningen. Den internationella utbytesverksamhet vi förespråkar har flera beröringspunkter med de initiativ som diskuteras och det bör vara en del i det uppdrag vi föreslår att undersöka vilka samarbeten som kan vara möjliga. I sammanhanget är det viktigt att ha som utgångspunkt att det nationella intresset i detta fall främst bör vara att främja inter- nationellt litteraturutbyte som innefattar konstnärlig spetsverk- samhet och residensmöjligheter. Tydligare ansvarsfördelning för internationellt litteraturutbyte Förslag: Ansvarsfördelningen mellan och bör förtydligas och få möjlighet att bevilja bidrag till översättare av svensk litteratur och dramatik för deltagande i internationellt utbyte. I detta syfte föreslås att förordningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet ändras så att får möjlighet att besluta om bidrag till över- sättare av litteratur och dramatik från svenska språket för deltagande i internationellt utbyte. De bestämmelser som rör bör utgå ur förordningen. för bidrag till litterära upphovsmän för internationellt utbyte bör överföras till anslag 5:2, ap.9, och fördelas av författarfonden med stöd av förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer. och författarfonden har ett delat uppdrag att främja internationellt litteraturutbyte. Inom detta uppdrag fördelar bl.a. översättningsstöd och stöd till litterära evenemang till juridiska personer, t.ex. förlag. Författarfonden fördelar bidrag för internationellt utbyte till enskilda litterära upphovsmän, bl.a. översättare. I enlighet med ett anslagsvillkor i regleringsbrev överförs till författarfonden för detta ändamål från anslag 3:1, Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter. Ett problem som denna ansvarsfördelning fört med sig är att det varit svårt att koordinera det stöd som författarfonden beviljar enskilda upphovsmän med de evenemang och projekt (i vilka över- sättare ofta deltar) som stöder. Medverkande vid evenemangen måste vända sig till fonden för stöd som har den löpande dialogen med vederbörande. Efter dialog med parterna bedömer vi att det bästa sättet att lösa frågan är att får möjlighet att bevilja bidrag för inter- nationellt utbyte till översättare av svensk litteratur och dramatik. Det ger en möjlighet att hålla samman stöden till evenemang och projekt med bidrag till de enskilda personer som deltar i desamma. En sådan lösning skulle även innebära en tydlig förenkling för de sökande. För att uppnå förändringen föreslår vi att förordningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och sam- arbete på litteraturområdet ändras så att får möjlighet att besluta om bidrag till översättare av litteratur och dramatik från svenska språket för deltagande i internationellt utbyte. De bestäm- melser som rör författarfonden bör utgå ur förordningen. Vidare bedömer vi att det är av betydelse att författarfonden även fortsättningsvis har möjlighet att bevilja bidrag till enskilda litterära upphovsmän för internationellt utbyte. Författarfonden fördelar vissa mindre bidrag för internationellt utbyte från anslag 5:2, ap. Vi föreslår att från anslag 3:1, ap. 1, överförs till nämnda anslagspost, för bidrag för internationella utbyten för författare, översättare, kulturjournalister och drama- tiker. Bidragen kan fördelas med stöd av förordningen (1976:528) om bidrag till konstnärer. Inom pågår en översyn av denna förordning, bl.a. i syfte att lyfta in och författarfondens bidrag för enskilda konstnärers deltagande i internationella utbyten. Stärk svenskundervisningen i utlandet Förslag: Förslaget är att det i 2 § förordningen (2007:1224) med instruktion för , tydliggörs att myndigheten, inom ramen för stödet till svenskundervisningen, särskilt ska främja utbildning av översättare av svensk litteratur. Vidare bör få i uppdrag att närmare kartlägga vilka faktorer som ligger bakom nedläggningen av universitets- institutioner med svenskundervisning och föreslå åtgärder som skulle kunna motverka utvecklingen i berörda länder. En grundläggande förutsättning för att den svenska litteraturen ska kunna nå ut i världen är att det finns kvalificerade litterära över- sättare från svenska. Översättarna har en central roll i att läsare utanför får möjlighet att ta del av svensk litteratur. Utan en professionell översättarkår med god återväxt kan den svenska litteraturen inte nå internationell spridning. även ofta som introduktörer eller lektörer av svensk litteratur för utländska förlag. Det är vanligt att översättare från svenska till andra språk har studerat svenska vid universitet utanför . Utredningens bedömning är bl.a. att Svenska institutets stöd till svenskundervisning i utlandet därför är mycket betydelsefullt för ett långsiktigt arbete med att stärka den svenska litteraturens ställning och spridning i utlandet. Lektorer vid de utländska universiteten är också viktiga för den svenska litteraturens sprid- ning genom sina ofta breda nätverk och stora engagemang. Möjligheterna till svenskundervisning och svenskstudier har som visats i kapitel 13 minskat i ett antal länder. Detta är olyckligt då det hotar den svenska litteraturens närvaro i dessa länder . Svenska insatser för att främja svenskundervisningen bygger dock på att det finns institutioner som vill och kan erbjuda undervisning och studenter som vill studera svenska. Detta är naturligen faktorer som inte alltid kan påverkas, men kan på olika sätt stimulera ett sådant intresse. I likhet med utredningen om svensk- undervisningen i utlandet (SOU 2007:9) menar vi att ett mer aktivt agerande i dialogen med utländska institutioner är angeläget för att i de fall det är möjligt motverka nedläggning av svenskinstitutioner i utlandet. Vid sidan av institutionernas och studenternas intresse har även finansieringsmöjligheterna för verksamheten betydelse. Svenskundervisningen i utlandet är en del av Svenska institutets uppdrag inom det allmänna Sverigefrämjandet. Mot bakgrund av den särskilda betydelse översättarna har för exporten av svensk litteratur och för kännedomen om generellt är det moti- verat att förtydliga Svenska institutets uppdrag i denna del. Vårt förslag är att det i 2 § förordningen (2007:1224) med instruktion för tydliggörs att myndigheten, inom ramen för stödet till svenskundervisningen, särskilt ska främja utbildning av översättare av svensk litteratur. Det finns ett antal konkreta områden där borde kunna uppmärksamma studenter med inriktning mot över- sättning och litteratur ytterligare. Framför allt borde svenskstuder- ande med översättar- eller litteraturinriktning kunna prioriteras inom Svenska institutets stipendieprogram för studier i . Vi menar även att tillsammans med Statens kultur- råd skulle kunna inleda ett arbete med att bjuda in översättare av svensk litteratur, utländska förläggare och agenter till för att få information om den svenska samtida litteraturen och utöver de två myndigheterna även möta svenska förläggare och rättighets- Denna typ av arrangemang genomförs regelbundet i flera europeiska länder. Läsning och litteratur i det internationella utvecklingssamarbetet Bedömning: Vår bedömning är att litteraturens roll i utvecklingssamarbetet med fördel kan stärkas. För att nå de övergripande målen inom den svenska biståndspolitiken om demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet är det viktigt att den centrala roll som författare och skribenter kan spela i demokratiska förändringsprocesser tydligare uppmärksammas och tas tillvara. Även insatser för att stödja t.ex. uppbyggnad och utveckling av institutioner som bibliotek samt nationella bokmarknader bör kunna vidareutvecklas. Litteraturen och det fria ordet är ett verkningsfullt medel i demokratiarbetet och yttrandefrihet en förutsättning för ett öppet samhälle. Kopplingen mellan politik för global utveckling och frågor om litteratur och läsning är tydlig och bör uppmärk- sammas mer. Litteraturens och läsningens betydelse för fattig- domsbekämpning och för att utveckla förståelse för människors lika värde, mänskliga rättigheter och demokrati är framträdande. Inom politik för global utveckling och Sidas bistånds- arbete genomförs litteratur- och läsrelaterade insatser inom ett antal områden. ger också omfattande stöd till internation- ella biståndsorganisationer som bl.a. satsar på litteraciprogram. Sida satsar inom utvecklingssamarbetet bl.a. på utbildningssektorn i enlighet med millenniemål 2 som stipulerar att alla barn ska få chans att börja skolan och kunna slutföra sin grundskoleutbildning. Ökad läskunnighet och läsundervisning har en viktig plats inom utbildningssektorn. Detta är av grundläggande betydelse och både tekniska aspekter, som t.ex. byggnation av skolor, och satsningar på läsinlärning bör framhållas. Sidas insatser inom kulturområdet generellt, och i detta fall inom litteraturområdet specifikt, har däremot minskat betydligt genom den ändrade inriktningen på det svenska utvecklings- samarbetet . Som en del i att nå de övergripande målen om demokrati och mänskliga rättigheter och mer specifikt för att främja yttrandefrihet, ser vi möjligheter att utveckla insats- erna för läsning och litteratur som en del i Sidas biståndsarbete. Områden som bör kunna lyftas fram tydligare inom ramen för de policys och strategier regeringen satt upp är utveckling av institutioner som bibliotek, läsfrämjande insatser, uppbyggnad och utveckling av strukturer för nationella och lokala bokmarknader. Dessa perspektiv borde med fördel t.ex. kunna lyftas fram tydligare i policyn Förändring för frihet Policy för demokratisk utveckling och mänskliga rättigheter inom svenskt utvecklingssamarbete – 2014 när den revideras. Insatser med bäring på litteratur och läsning i vid mening, dvs. med yttrandefrihetsförtecken, är en del i regeringens särskilda satsning på mänskliga rättigheter och yttrandefrihet. Dessa insatser har utgjort ett komplement till Sidas övriga arbete för demokrati och mänskliga rättigheter. I nya Strategi för särskilda insatser för demokratisering och yttrandefrihet 2012–2014 har formuleringarna gällande bl.a. fristadsförfattare skärpts gentemot tidigare strategi. I strategin anges även att stöd ska kunna gå till fria, oberoende och professionella medier. Utredningens förhoppning är att den nya strategin kommer att innebära en förstärkning av de statliga insatserna på litteraturområdet. För att nå yttrandefrihetsmålen menar vi att författare och skribenter samt andra aktörer inom bokbranschen är av stort värde som förändringsaktörer. Samarbets- möjligheter med internationellt verksamma aktörer inom området som exempelvis förefaller även vara av intresse. Sidas pågående samarbete med inom ramen för aktörssamverkan är ett exempel på en viktig satsning som vi anser har stora utvecklingsmöjligheter inom litteratur- och läsfrämjande- området och som bör få en fortsättning efter den nu pågående programperioden. 15 Ekonomiska konsekvenser m.m. Enligt 14 § kommittéförordningen ska kommittéer beräkna och redovisa ekonomiska konsekvenser av sina förslag. Detta gäller kostnaderna eller intäkterna för staten, kommuner, landsting, företag eller andra enskilda. En sådan redovisning görs nedan i avsnitt 15.1. Enligt 15 § kommittéförordningen ska kommittéer även analys- era konsekvenser för det kommunala självstyret, brottsligheten och det brottsförebyggande arbetet, för sysselsättning och offentlig service i olika delar av landet, för små företags arbetsförut- sättningar, konkurrensförmåga eller villkor i övrigt i förhållande till större företag, för jämställdheten mellan kvinnor och män eller för möjligheterna att nå de integrationspolitiska målen. Konsekvenser enligt denna bestämmelse redovisas nedan i avsnitt 15.2. De förslag vi lägger syftar till att läsandet och läsfärdigheten ska öka i befolkningen, och särskilt bland barn och unga. Elever som misslyckas i skolan innebär i förlängningen stora kostnader för samhället och bristande läsförmåga är en av de viktigaste anled- ningarna till att elever inte uppnår målen i teoretiska ämnen. Om den negativa trenden rörande läsfärdighet och läsvanor bland unga fortsätter kan det förutsättas att det för med sig stora samhälls- ekonomiska kostnader. En utgångspunkt för våra förslag är följaktligen att det innebär betydande vinster att vända trenden och öka läsandet och läsfärdigheten. Bland annat av detta skäl behövs Ett läslyft för . I detta syfte föreslår vi tydligare mål och bättre samordning nationellt, både på politisk nivå och inom ramen för vissa myndig- heters ansvarsområden. Vi föreslår också satsningar på läsombud vid förskolor, kompetensutveckling för lärare vad gäller litteratur och tydligare bestämmelser om skolbibliotekarier. Dessa insatser bedömer vi kan ge fler barn och unga en chans att utveckla en god läsfärdighet och skapa en relation till litteratur och berättande. Insatserna är viktiga steg för att vända den negativa trend vi påvisat och de kan beräknas medföra positiva effekter för barn och unga som indirekt får del av större kunskap och engagemang från förskollärare, lärare och skolbibliotekarier. Vi föreslår vidare bl.a. att organiseringen av stödet till läs- främjande arbete utanför skolan förändras. Syftet är att insatserna ska bli mer effektiva då samordningen regionalt/lokalt kan förbätt- ras om läsfrämjande och litteratur införs i landstingens kultur- planer. Det nya uppdraget till om läsfrämjande arbete syftar även till att den nationella samordningen ska förbättras. Dessa förändringar innebär både att regionerna och kommunerna får större frihet att disponera medel till behov som identifieras lokalt och att statens kapacitet att samordna, driva på och följa upp större insatser av nationellt intresse stärks. I förlängningen bör förslagen leda till positiva effekter för litteratur, läsfrämjande och biblioteksområdet som helhet, bl.a. genom ett större regionalt och lokalt intresse för och engagemang i dessa frågor. Även en rad andra förslag som lämnas i betänkandet bör ha positiva effekter på läsvanor och läsförståelse. För gruppen vuxna är förslaget om en ny fördelning av vissa medel till folkbildningen centralt. Vår bedömning är att det bör göra det möjligt för studie- förbunden att i högre utsträckning engagera sig i verksamhet tillsammans med andra parter, t.ex. bibliotek och andra aktörer inom det civila samhället som idrotts- och fackföreningsrörelsen, för att nå grupper som i liten utsträckning läser . Även fler vuxna, och särskilt i grupper som har en svag relation till litteratur, kommer med andra ord att få möta böcker i sin vardag med detta förslag. Flera av de förslag som lämnas syftar också till att förbättra tillgången till litteratur, dels på marknaden och dels via biblioteken. Det gäller bl.a. förslagen om stöd till digitalisering av backlisttitlar och förslagen om utvecklade arbetssätt vad gäller e-böcker vid biblioteken. Även dessa förslag bör i förlängningen ge positiva effekter på läsningen eftersom de innebär att fler kvalitetstitlar blir tillgängliga för läsarna och att litteraturen blir synligare i samhället. Det är också viktigt att påpeka att de förslag vi lägger i syfte att förbättra villkoren i det litterära systemet i stort, t.ex. ökat stöd till mindre förlag, ett stärkt kulturtidskriftsstöd och ett förstärkt inter- nationellt utbyte på litteraturområdet, i förlängningen syftar till att skapa förutsättningar för en levande läsandets kultur i samhället. Budgetkonsekvenser för staten, kommuner och landsting De förslag som lämnats för inte med sig ökade kostnader för staten utan finansieras inom nuvarande budgetramar. Flera av de förslag vi lämnar syftar också till större effektivitet och träffsäkerhet i de statliga bidragsordningarna. Det gäller bl.a. förslaget om ett tak för statsbidraget för utgivning av litteratur. Förslaget om en moder- niserad biblioteksersättning lämnas bl.a. med motivet att minska den administrativa arbetsbördan. De direkta ekonomiska konsekvenserna av våra förslag för kommunerna är förhållandevis små men vi föreslår vissa föränd- ringar av hur statliga bidrag till och landstingskom- munal verksamhet fördelas. Vi föreslår bl.a. att litteratur och läsfrämjande ska behandlas inom ramen för kultursamverkans- modellen. Som en del av denna reform bör medel omfördelas inom och från anslaget 3:1 Bidrag till litteratur och kulturtidskrifter (utg.omr. Vi föreslår att modellen förstärks med som vissa direkta statliga stöd till och lokal verksamhet upphör. Förslaget är att det direkta statsbidraget till inköp vid folk- och skolbibliotek, vissa bidrag till litterära evenemang och bidrag till läsfrämjandeprojekt på lokal nivå upphör. kan kommuner och regioner även fortsatt få del av medel för bl.a. dessa ändamål via kultursamverkansmodellen och en ny typ av läsfrämjande- insatser på nationell nivå (i vilka även dessa kan vara samarbets- parter). De föreslagna förändringarna innebär totalt sett att frigörs varav en del bör användas för att förstärka kultursamverkansmodellen. Den andra delen bör enligt vårt förlag omprioriteras för insatser på statlig nivå. Dels för att ge utrymme att finansiera större läsfrämjandeprojekt av nationellt eller flerregionalt intresse och stärkt samordning av det läs- främjande arbetet (), dels för vissa andra insatser som förstärkta internationella stöd (totalt ). Vad gäller folkbildningen innebär vårt förslag att en mindre del av statsbidraget styrs mot annan verksamhet än tidigare, vilket innebär en förändring inom anslag 14:1 Bidrag till folkbildningen (utg.omr. De insatser som statsbidraget styrs mot innebär dock inte någon förändring av de ändamål som statsbidraget går till eftersom läsfrämjande verksamhet ligger inom ramen för folkbildningens uppdrag. Studieförbunden, som är bidrags- mottagare, erhåller sammantaget fortsatt lika stort statsbidrag totalt sett. Vårt förslag kan dock innebära att fördelningen mellan studieförbunden ändras då de studieförbund som planerar att genomföra läsfrämjande projekt får mer resurser än de studie- förbund som inte gör denna prioritering. Förslagen om att ska initiera en försöks- verksamhet med läsombud i förskolan samt utvärdera verksamhet med skolbibliotek, bör kunna finansieras inom nuvarande budget- ramar. Kostnaderna för att genomföra förslaget om att utvärdera skolbiblioteksverksamhet är i sammanhanget begränsade och det ingår i uppdrag att följa upp och utvärdera skol- väsendet. kostnader för att ordna en försöksverksamhet för läsombud beräknas inledningsvis till . Kostnadsberäkningen bygger på att det för projektledning, dvs. att initiera, marknadsföra och underhålla ett nätverk för läsombud, behövs en helårsarbetskraft. Enligt schablon innebär detta . Vidare kan det vara lämpligt att kring 150 för- skolor deltar i försöksverksamheten (50 förskolor per region i tre regioner). Varje deltagare bör under projektets gång få en utbild- ning som motsvarar ungefär 1 högskolepoäng (en initial heldags- utbildning samt en halvdagsutbildning cirka ). har tidigare beräknat utbildningskostnaden för 1 högskolepoäng till , vilket sammantaget ger . Därtill kan läggas för kringkostnader som utvärdering och marknadsföring. För huvud- männen är det frivilligt att delta i verksamheten och vi har därför inte räknat med att de ska ersättas för de anställdas arbetstid. Den parlamentariska beredning för läslyftet som föreslås följa utvecklingen på läsområdet samt bedöma måluppfyllelse och effekter av implementerade reformer, bör finansieras inom ramen för anslag för kommittéväsendet. Vi bedömer att beredningen kommer att behöva en årlig budget på . Kostnadsberäkningen bygger på att beredningen har behov av ett kansli med tre personer där en årsarbetskraft uppskattas till strax . behövs för ledamöternas kostnader samt, som anförs i förslaget, för att beredningen ska ha möjlighet att beställa rapporter och anlita externa konsulter för sammanställningar och forskningsöversikter. Inköpsstödet uppgick till och bibliotekens totala budget för medieköp är . Att inköpsstödet dras in och medel omfördelas till kultursamverkansmodellen kan innebära att resurserna minskar för medieinköp vid vissa folk- och skolbibliotek. rör det sig om små summor per mottagare som har fördelats till dessa ända- mål, särskilt när det handlar om mindre kommuner. De exakta effekterna på medieinköpen går inte att uppskatta eftersom för- slaget innebär en större frihet för huvudmännen att prioritera själva. Dessa kan även fortsatt komma att prioritera medieinköp även om det är mer sannolikt att många vill satsa på t.ex. litteraturförmedling. Avskaffandet av det nuvarande statsbidraget till läsfrämjande och litterära evenemang kommer ändra förutsättningarna för vilka projekt som är aktuella för direkt statligt stöd. Mindre lokala verksamheter kommer i ökat utsträckning att få söka stöd från lokala och regionala finansiärer. Dessa kan i sin tur prioritera denna typ av verksamhet i överläggningarna med staten inom ramen för kultursamverkansmodellen. Det uppdrag som vi föreslår ges till om att initiera och samordna läsfrämjandearbete nationellt innebär också att de kan fortsätta att finansiera projekt som involverar vissa av de aktörer som tidigare fått stöd. Skillnaden blir dock att framöver kommer att vara projektägare i de verksamheter de stödjer och att dessa måste vara av större nationell eller flerregional omfattning. Denna ordning bör innebära betydande synergieffekter då får större möjlighet att samordna likartade verksamheter så att metoder kan återanvändas och vissa funktioner utnyttjas gemensamt. Omprioriteringarna inom utgivnings- och kulturtidskriftsstödet innebär bl.a. att vissa större förlag/förlagsgrupper kan förväntas få minskade bidrag. Vårt förslag innebär dock att ett enskilt företags samlade bidrag fortfarande kan uppgå till . Vår bedömning är att de större förlagen eller förlags- koncernerna har egna resurser att finansiera en större del av den De traditionella förlagshusen har också ofta ett direkt ekonomiskt intresse av att vidmakthålla sin profil som kvalitetsförlag, bl.a. för att attrahera författare och för att bygga sitt varumärke. Därför har de också skäl att även utan omfattande statligt stöd arbeta med utgivning som inte är lönsam på kort sikt. Det minskade bidraget till dessa förlag bör därför inte påverka deras utgivning i någon större utsträckning. Denna omprioritering innebär också att medel frigörs till ökat stöd per titel, ökat stöd till digitalisering av backlist samt ett förstärkt tidskriftsstöd. Det ökade stödet per titel och till backlist- digitalisering innebär att mindre förslag som inte når upp till taket kommer få mer i bidrag. Det är enligt vår mening en riktig prioritering eftersom dessa står för en ökande andel av den kultur- politiskt viktiga utgivningen och ofta saknar resurser för t.ex. marknadsföring och ersättning till upphovsmännen.