sou · H0B331 · 2012-05-04 00:00:00 — handläggare, som anser att de oftast inte eller aldrig har tillgång till specialister. *Omfattar handläggare som till övervägande del arbetar med personer med funktionsnedsättning som har nedsatt arbetsförmåga. Källa: Enkätundersökning till arbetsförmedlare, bilaga 4. *Omfattar handläggare som till övervägande del arbetar med personer med funktionsnedsättning som har nedsatt arbetsförmåga. Källa: Enkätundersökning till arbetsförmedlare, bilaga 4. När verksamhet som tidigare fanns inom arbetsmarknadsinstituten upphörde fördes institutens specialistfunktioner över till och är en integrerad del av förmedlings- verksamheten Vid de besök utredningen har gjort på ett antal arbetsförmedlingar har handläggarna framfört vikten av ett nära samarbete med specialistfunktionerna. Handläggarna saknar den form av teamarbete som tidigare fanns på Arbetsmarknadsinstituten. Vi vill inte ha tillbaka Arbetsmarknadsinstituten men vi ser fördelar med det teamarbetet som fanns på för att vi tillsammans kunde göra något bra för individen. Även i de kontakter utredningen haft med Nätverket för unga funk- tionshindrade har behovet av samlad kompetens framförts. Princi- pen om inkludering, som innebär att alla arbetsförmedlingar ska kunna ta emot och stödja personer med funktionsnedsättning, anser man vara viktig. Men eftersom detta inte fungerar i praktiken Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet anser nätverket att man måste kunna göra avsteg från principen. En person som har en funktionsnedsättning behöver få möta kompe- tenta handläggare som kan området och därför bör all kompetens och alla beslutsbefogenheter samlas på ett ställe. De menar att omorganiseringen från till rehabiliterings- tjänster på Arbetsförmedlingen inte har fungerat fullt ut. Om man som sökande inte får träffa rätt handläggare från början riskerar insatserna att försenas och förfelas. Behovet av samlad kompetens framfördes även av flera organisationer från funktionshinderrörelsen i den dialog som utredningen anordnade . En av organisationerna var . Vi har tidigare erfarenheter av att AMS inrättade dyslexi- team med expertpersonal som både utbildade, rehabiliterade, arbets- förmedlade och följde upp personer ute i arbete. Denna verksamhet hade mycket goda resultat. I stället för att utveckla detta lades denna verksamhet tyvärr ned. Den borde inrättas. Med tanke på Arbetsförmedlingens utvidgade uppdrag och det ökade inflödet av personer som behöver särskilt stöd är det utred- ningens mening att kompetensen inom det arbetslivsinriktade området bör vara mer samlad än vad den är . Bra exempel på teamarbete och strukturerat arbetssätt fanns vid ett par av de arbetsförmedlingar utredningen har besökt, och det finns säker- ligen fler. Utredningens bedömning är vidare att det är viktigt att se över kompetensprofilerna. Det är inte rimligt att de som arbetar med arbetslivsinriktad rehabilitering ska vara generalister. Möjlig- heter till fördjupad kompetens bör finnas inom den arbetslivs- inriktade rehabiliteringen och ärendemängden bör bestämmas i förhållande till ärendenas svårighetsgrad för att ge förutsättningar att åstadkomma resultat. Både i kontakterna med arbetsförmedlingar och av redovisade enkätsvar framgår att handläggarna efterfrågar mer kunskap om olika typer av funktionsnedsättningar, och även en ärendemängd som är hanterlig. Utredningen är medveten om att det är svårt att på varje arbetsförmedling bygga upp en verksamhet som enbart ska arbeta med arbetslivsinriktad rehabilitering. Det bör dock finnas vinster i att kunna erbjuda särskild kompetens där det är möjligt. Även i utredningens dialoger med funktionshinderrörelsen har samlad kompetens varit en viktig fråga. Det arbete som har påbörjats med bedömningsstöd inom Arbetsförmedlingen kommer troligtvis också Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet att aktualisera frågan om hur kompetensen att arbeta med de per- soner som riskerar långvarig arbetslöshet kan säkerställas. 6.2.4Behov av bättre kunskap om den arbetslivsinriktade rehabiliteringen Redovisningen av hur arbetsförmedlarna upplever arbetet med arbetslivsinriktad rehabilitering visar på att det finns ett stort enga- gemang för uppgifterna men att det arbete som utförs är komplext. I utredningens uppgift ingår att analysera processen för Arbets- förmedlingens bedömning av en individs nedsättning av arbets- förmågan och hur förmedlingen säkerställer att individen anvisas en ändamålsenlig insats. Utredningens intryck är att det arbete som sker inom den arbetslivsinriktade rehabiliteringen bedrivs profes- sionellt. Men det finns också utvecklingsområden. Arbetsförmed- lingens förändringsarbete för att skapa enhetlighet och rättsäkerhet genom att definiera och beskriva metoder och tjänster samt hand- läggarstöd uppskattas av handläggarna. Det är däremot oklart om metoderna är bra. Den genomgång utredningen har gjort när det gäller processen från att den enskilde skrivs in på Arbetsförmedlingen till att en kod för funktionsnedsättning registreras och att den enskilde får ett arbete eller utbildning ger dock intrycket av att myndigheten inte har full kontroll över processen. Det är viktigt att undersöka hur Arbetsförmedlingen arbetar Arbetsförmedlingen är en målstyrd organisation. Arbetsförmed- larna upplever dock inte alltid att det finns en koppling mellan hur de arbetar och vilka resultat som ska uppnås. Exempel på mål är att andelen personer med funktionsnedsättning till arbete eller utbild- ning ska öka och att inskrivningstiden fram till att en kod regist- reras ska minska. Med tjänster, metoder och handläggarstöd har intresset för hur Arbetsförmedlingen arbetar ökat. Det är positivt, men likafullt kvarstår problemen med låg måluppfyllelse. Att arbeta med individer är alltid komplext, men detta gör också att behovet av struktur ökar. Därför är det viktigt att ta reda på var det kan finnas möjligheter till förbättringar. Utredningen delar (2004) konstaterande om att det verkar saknas en struktur Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet i Arbetsförmedlingens arbete och att det är oklart (och , 2011) om de metoder som används är bra i det avseendet att de bidrar till att inskrivningstiderna kan förkortas. Vår bedöm- ning är att kvaliteten i arbetet skulle tjäna på att antalet metoder minskade. Det finns begränsningar för hur många metoder en arbetsförmedlare kan tillgodogöra sig och det kan inte vara ända- målsenligt att använda metoder som inte kvalitetssäkrade. Utred- ningen anser vidare att det är viktigt att få svar på frågan om de metoder som används är bra. Forskning saknas på området och det skulle vara värdefullt om de frågor som och (2011) väcker om Arbetsförmedlingens arbete med metoder kan belysas i en utvärdering. Bedömningsstödet som Arbetsförmedlingen införde ger ytterligare anledning att närmare studera hur Arbetsförmed- lingen arbetar. Bedömningsstödet är ett instrument som syftar till att öka möjligheterna att identifiera personer som riskerar att bli långtidsarbetslösa och som därför bör prioriteras för tidiga insatser. Forskning saknas även när det gäller hur arbetsmarknadspolitiska program i praktiken ska utformas(och , 2010). De arbetslivsinriktade rehabiliteringsinsatserna för personer med funktionsnedsättning har betydelse för det fortsatta arbetet med att hitta rätt arbete till rätt person. För att få till stånd strategier för hur den arbetslivsinriktade rehabiliteringen på ett effektivt sätt ska bedrivas är forskning inom området en angelägen fråga. Utred- ningen lämnar därför förslag i avsnitt 7.15 om att ge utvärdering (IFAU) i uppdrag att utvärdera såväl bedömningsstöd som metoder och tjänster inom ramen för Arbetsförmedlingens uppgift att bedriva arbetslivsinriktad rehabilitering. Kompetens om funktionsnedsättningar är centralt Vid utredningens besök på Arbetsförmedlingen och i den enkät- undersökning utredningen genomfört är det tydligt att hand- läggarna känner sig överbelastade av ärenden och att de saknar kunskaper om funktionshinderområdet. Inte minst framkommer behov av teamarbete och av möjligheter till speciali- sering inom den arbetslivsinriktade rehabiliteringen. Behov av spe- cialisering har också framförts av organisationer inom funktions- hinderrörelsen. Det går inte att komma ifrån att en ordning som Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet innebär att varje arbetsförmedling ska ta ansvar för arbetslivs- inriktad rehabilitering kan innebära en uttunning av kompetens. finns det risker med att placera vissa specialistfunktioner på ett fåtal arbetsförmedlingar eftersom närhetsprincipen och till- gång till insatser på samma villkor som andra kan förloras. Enligt utredningens mening överväger fördelarna med speciali- sering nackdelarna. Det bör innebära en bättre hushållning med resurserna om den kunskap som finns inom det arbetslivsinriktade området används på ett effektivt sätt genom att tillåta specialisering och teamarbete där det är möjligt. Utredningens förslag i avsnitt 7.9 omfattar även möjligheter för Arbetsförmedlingen att använda kompletterande aktörers kun- skaper när det gäller supported employment metodiken. Eftersom vissa kompletterande aktörer har specialkunskaper när det gäller specifika funktionsnedsättningar bör detta gynna personer med funktionsnedsättningar som behöver ett särskilt stöd. 6.3.1Ett arbetsliv i förändring Många olika faktorer påverkar möjligheterna för personer med funktionsnedsättning att få och behålla ett arbete. Även om det ytterst bör vara varje individs personliga förutsättningar som får arbetsgivaren att bestämma sig för att anställa, kan i ett vidare pers- pektiv även olika strukturella faktorer antas påverka möjligheterna. Teknisk utveckling, rationalisering, out-sourcing av verksam- heter till låglöneländer, höjda kvalifikationskrav, ökade krav på omställningsförmåga och stresstolerans samt krav på god kom- munikativ förmåga och social kompetens är exempel på faktorer som florerar i diskussionen om ett förändrat arbetsliv och som kan tänkas ha bidragit till försämrade möjligheter för personer med nedsatt arbetsförmåga att få ett arbete. Sambanden ser dock olika ut för olika grupper och individer. Den tekniska utvecklingen har t.ex. också starkt bidragit till att öppna nya möjligheter på arbets- marknaden för vissa grupper med funktionsnedsättning såsom synskadade och blinda, dyslektiker och personer med inlärnings- svårigheter. Personer med funktionsnedsättning är en mycket heterogen grupp vad gäller personliga förutsättningar. Detta gör att effekterna Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet av förändrade krav i arbetslivet på möjligheterna att få arbeta varierar. Utbildningsnivå är en av de faktorer som särskilt påverkar möjligheterna på arbetsmarknaden, och denna faktor är av minst lika stor betydelse också för personer med funktionsnedsättning. Som framgår i kapitel 5.1 är sysselsättningen lägre och arbetslös- heten högre för personer med funktionsnedsättning och nedsatt arbetsförmåga som grupp betraktat än för personer utan funktions- nedsättning. Det är rimligt att anta att förändrade krav i arbetslivet är en av flera faktorer som har inverkan på de problem som många personer med funktionsnedsättning möter på arbetsmarknaden. personer med funktionsnedsättning? Många faktorer påverkar en arbetsgivares beslut om att anställa en viss person. Den viktigaste faktorn är den sökandes förväntade arbets- produktivitet som i sin tur beror av bl.a. personliga egenskaper som utbildningsbakgrund och yrkeserfarenhet. Två personer med någor- lunda likvärdiga egenskaper, bakgrund och erfarenhet men där den ena personen har viss nedsatt arbetsförmåga medför att arbets- givaren, allt annat lika, anställer personen utan nedsatt arbets- förmåga. Lönesubventioner är generellt till för att stimulera efter- frågan på arbetskraft som står långt från arbetsmarknaden. Löne- stöden för personer med funktionsnedsättning syftar både till att kompensera arbetsgivaren för den nedsatta förmågan och att stärka möjligheterna att få och behålla ett arbete. I realiteten kan situationen vara mer komplex. Det kan t.ex. även finnas behov av utbildningsinsatser eller en stödperson för att skapa likvärdiga förutsättningar för arbete. En lyckad matchning mellan arbetstagare och arbetsgivare, där arbetstagaren har rätt kompetens kan innebära att funktionsnedsättningen inte innebär en nedsatt arbetsförmåga i de specifika arbetsuppgifterna. Som en del i Statskontorets kartläggning av de subventionerade anställningarna (Statskontoret, 2011) genomfördes en enkät som riktade sig till arbetsgivare som hade anmält ledig plats till –. Arbetsgivarna som besvarade enkäten uttrycker en relativt hög benägenhet att erbjuda anställ- ningar med stöd. Benägenheten är dock något mindre vad gäller anställningar med stöd till personer med funktionsnedsättning. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Det är framför allt mindre företag som anställer med subven- tioner som riktar sig till personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Av personer med någon form av lönebidrag finns ungefär hälften på arbetsplatser med 1–19 anställda. Detta är en tydlig överrepresentation – endast ungefär två av tio på hela arbetsmarknaden är anställda på arbetsplatser i denna storlek. Lönebidrag (LBI) I regeringens strategi för genomförandet av funktionshinders- politiken uttrycks att den offentliga sektorn ska ta ett större ansvar för att skapa arbetstillfällen för personer med funktionsnedsätt- ning. Regeringen anger att staten ska vara ett föredöme. Handisams enkät (2011) till samtliga statliga myndigheter visar att av myndigheterna känner till att de har en eller flera anställda personer med funktionsnedsättning som behöver någon form av anpassning på arbetsplatsen. Tabell 6.8 visar att stat och landsting är sämre än respektive privat sektor när det gäller att bereda plats för personer med subventionerad anställning. Överlag är det privata arbetsgivare som är överrepresenterade när det gäller att anställa personer med de riktade subventionerade anställningarna. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Anm.* Inklusive utvecklingsanställning. Utvecklingsanställningarna var 2008 för att kunna redovisas separat. °Avser kommunalt ägda företag och organisationer. Källa: Egna bearbetningar av och Arbetsförmedlingens Datalager. Fördelningen av sysselsättningen mellan olika sektorer blir annor- lunda om man i stället studerar var alla de personer arbetar som i uppger att de har en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Särskilt för kommunsektorn ändras bilden. visar att personer med funktionsnedsättning som upplever sig ha nedsatt arbetsförmåga i signifikant högre grad är anställda inom sektor jämfört med befolkningen i övrigt. I denna större grupp finns både personer med lönesubvention och, framför allt, personer som har en anställning utan stöd. Personer upplever sig således ha en funktionsnedsättning men har ingen subven- tionerad anställning. Tidigare studier visar att anställda inom kom- munal sektor löper större risk att bli långtidssjukskrivna, i synner- het på grund av psykisk sjukdom och besvär i rygg, nacke och axlar (, 2004). Källa: Egna bearbetningar av . Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet För att råda bot på att statlig sektor i lägre grad anställer personer med lönesubvention har regeringen tagit initiativ till att pröva ett särskilt praktikantprogram inom statsförvaltningen för personer med funktionsnedsättning. Syftet med programmet är att del- tagarna ska få erfarenhet av arbete inom statliga myndigheter, vilka kan förbättra deras möjligheter till ett framtida arbete, med eller utan lönesubvention. Arbetsförmedlingen har lämnat ett förslag till regeringen om hur praktikantprogrammet ska utformas och genom- föras. Uppdraget genomförs i nära samarbete med Arbetsgivar- verket. Utredningen ser mycket positivt på denna satsning och hoppas att den kommer att få avsedd effekt. Fler dörrar behöver öppnas till den statliga sektorn för personer med nedsatt arbets- förmåga. 6.3.3Arbetsgivarnas syn på nuvarande stödstruktur Kunskap om lönestöden, men mindre kännedom om funktionsnedsättningen En grundläggande förutsättning för att lönesubventioner ska kunna fylla sin tänkta funktion är att arbetsgivare känner till att det finns kompensation att tillgå för en eventuell nedsatt arbetsförmåga. Statskontorets (2011) enkätundersökning visar att drygt en tredje- del av de arbetsgivare som anmälde ledig plats till Arbetsförmed- lingen någorlunda väl kände till regelverken för de subventionerade anställningarna. Eftersom Arbetsförmed- lingens enkät riktar sig till de företag som använder sig av Arbets- förmedlingens tjänster, kan svaren vara överskattade för arbets- givare i genomsnitt. I en mindre enkät till arbetsgivare som genomförde framkommer att 26 pro- cent av de intervjuade tycker sig ha tillräcklig information om de olika stöd som Arbetsförmedlingen erbjuder vid anställning av personer med funktionsnedsättning. En forskningsöversikt (, 2010) visar att även i de fall arbetsgivaren har kunskap om stödformerna så finns en oro för den potentiella arbetsförmågan hos personer med funk- tionsnedsättning. Detta gäller framför allt arbetsgivare som saknar egen erfarenhet av att anställa personer med funktionsnedsättning. Forskningsöversikten visar också att arbetsgivare ofta saknar kun- skap om olika funktionsnedsättningar, vad de innebär samt att de i Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet många fall efterfrågar professionellt stöd efter anställning. Man är även orolig för oförutsedda kostnader som kan uppkomma. I prak- tiken kan subventionen kompensera för den nedsatta arbetsför- mågan, men också för den risk som arbetsgivaren kan tänkas upp- leva vid anställning. Som visas i figur 6.2 och tabell 6.8 är små privata företag över- representerade vad gäller att anställa personer med lönesubvention. För att få ökad kunskap om vad de privata arbetsgivarna upplever är viktigt vid anställning genomförde utredningen en enkätunder- sökning som i huvudsak riktade sig till små och medelstora företag. Enkäten skickades till 3 860 företag som är registrerade i organisa- tionen Företagarnas företagspanel. Tabell 6.10 visar vad de 1 569 företag som svarade på enkäten anser är viktigast för att de ska överväga att anställa personer med funktionsnedsättning som med- för nedsatt arbetsförmåga. Vart fjärde företag utan erfarenhet av en subventionerad anställning anger att bättre information om stöden kan behövas. Anm. Respondenten kunde maximalt ange tre alternativ på denna fråga i enkäten. Källa: Enkätundersökning till företag, bilaga 3. Höjt tak är viktigast för viljan att anställa Företagens svar indikerar att taket för den bidragsgrundande löne- kostnaden utgör det viktigaste upplevda hindret för företagen att anställa, och att det därmed minskar möjligheterna till Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet anställning för personer med funktionsnedsättning. Resultaten visar att bland de arbetsgivare som har haft en person anställd med subvention (i de flesta fall lönebidrag) anser att en höjning av taket för den bidragsgrundande lönekostnaden för lönestöden är viktigt för att överväga anställning (höjt tak för lönebidrag). I Svenskt Näringslivs intervjuundersök- ning var det 19 av de 25 företagen som hade anställda med löne- bidrag som svarade att nivån på bidraget har betydelse när de anställer. Även Kommuner och Landsting (SKL) har i en enkät till sina medlemmar ställt frågan om vilka åtgärder som behövs för att nå målsättningen att personer med funktionsnedsättning i högre grad får en förankring på arbetsmark- naden. De svarande kunde ange högst tre alternativ, och av respondenterna uppgav höjt tak för lönebidraget. Fler löne- bidragsanställningar respektive mer individualiserat stöd var de två svarsalternativ som efter höjt tak för lönebidraget fick flest svar, i båda fallen. Även alternativen ökade resurser hos för att stödja unga med funktionsnedsättning samt lärlingsplatser som riktar sig till grupper med särskilda behov angavs av en hög andel av SKL:s medlemmar, , som viktigt för att personer med funktionsnedsättning i högre grad ska få en förankring på arbetsmarknaden. I avsnitt 6.5 analyseras vilka effekter som kan uppstå av den nuvarande begränsningen av den bidragsgrundande lönekostnaden. På andra plats bland viktiga faktorer i enkätundersökningen till mindre företag kommer svarsalternativet förslag på personer med funktionsnedsättning att anställa. Kvalificerad matchning utifrån företagets behov av kompetens är därmed en nyckelfaktor. Utgångs- punkten vid rekrytering är alltid att den person som anställs har rätt kompetens för arbetsuppgifterna. På motsvarande sätt visar Statskontorets arbetsgivarundersökning (2011) att möjligheten att hitta personer som är lämpliga i verksamheten är viktigare än de ekonomiska incitamenten som stöden innebär. Insatser som kan bidra till att den arbetssökande får en kompetens som motsvarar arbetsmarknadens krav blir därför av stor betydelse för möjligheterna att få en anställning (se vidare avsnitt 6.4). Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Även i Svenskt Näringslivs undersökning understryks vikten av en bra matchning, men även betydelsen av att de arbetssökande själva kontaktar arbetsgivaren. Det var endast hos fyra av de 120 intervjuade företagen som personer med funktionsnedsättning hade sökt jobb själva, men i samtliga dessa fall fick de jobbet de sökte. Det här var ju mitt i prick. Killen var duktig och var bekant med arbets- uppgifterna. När han sedan berättade om sin funktionsnedsättning och om att han hade rätt till lönebidrag, så var saken klar. kom vi i kontakt med Arbetsförmedlingen och de ordnade lönebidraget och allt. (Arbetsgivare i Svenskt Näringslivs undersökning) Stöd under anställning – Insatser inför och under anställning i form av en stödperson utgör också en viktig faktor för arbetsgivarens vilja att våga anställa. På tredje plats i utredningens enkätundersökning till mindre företag anges insatser från Arbetsförmedlingen under pågående anställning som viktigt för att arbetsgivare ska överväga att anställa personer med funktionsnedsättning. Stödinsatser under pågående anställning innebär att arbetsgivaren efterfrågar en stödperson som kan kon- taktas om det uppstår problem på arbetsplatsen. Arbetsförmed- lingen har erbjudit den tjänsten genom särskilt introduktions- och uppföljningsstöd (konsulent) och efter- frågan har varit stor vilket inneburit att antalet har utökats. Det finns också andra organisationer och företag som erbjuder motsvarande stöd som Arbetsförmedlingens SIUS-konsulenter. arbetar utifrån metoden Supported Employment (se kapitel 3.6). Metoden används i flera länder, och i finns aktörer specialiserade på specifika funktionsnedsättningar som använder sig av Supported Employment i matchningsarbetet. I den dialog utredningen hade med funktionshinderrörelsen framkom många önskemål bland deltagarna om utökade satsningar på genom att avsätta medel så att även kompletterande aktörer kan åta sig uppgiften. Särskilt framhölls betydelsen av att få tillgång till som har kunskaper om psykiska funktionsnedsättningar eller utvecklingsrelaterade kogni- tiva funktionsnedsättningar. Utredningen delar denna uppfattning och hoppas att även organisationer inom funktionshinderrörelsen ser möjligheter att bistå Arbetsförmedlingen med kompetens genom att fungera som ett valbart alternativ för personer med Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet funktionsnedsättning som behöver SIUS-tjänsten för att komma ut i arbetslivet. För arbetsgivare är det värdefullt att få en stödperson som har kunskaper om den sökandes funktionsnedsättning. Detta kan underlätta för arbetsgivaren i rekryteringsfasen och även vara ett stöd i anställningen. viktigt särskilt vid psykiska funktionsnedsättningar