sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — De avgifter som tillståndspliktiga AIF-förvaltare kommer att på- föras för löpande tillsyn tillfaller inte inspek- tionen direkt utan betalas in till statsbudgeten. En prövning av behov av ökade resurser för de merkostnader som kan uppstå till följd av den löpande tillsynen i enlighet med de nya bestämmelserna kommer därmed att göras inom ramen för den normala budgetprocessen och falla under statens generella utgifts- tak. 18.1Förslag till lag (2013:000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder Lagens innehåll, definitioner och tillämpningsområde 1 § I denna lag finns bestämmelser om tillstånd för och tillsyn över förvaltare av alternativa investeringsfonder samt hur deras verksam- het ska bedrivas. Lagen är indelad i 17 kap. -lagens innehåll, definitioner och tillämpningsområde (1 kap.), -registrering vid förvaltning av AIF-fonder som inte överstiger vissa tröskelvärden (2 kap.), -tillstånd för svenska AIF-förvaltare (3 kap.), -svenska AIF-förvaltares marknadsföring i (4 kap.), -utländska AIF-förvaltares verksamhet i (5 kap.), -svenska AIF-förvaltares verksamhet utomlands (6 kap.), -startkapital och kapitalbas (7 kap.), -skydd för investerare och andra rörelseregler (8 kap.), -förvaringsinstitut (9 kap.), -informationskrav (10 kap.), -särskilt om förvärv av onoterade företag och emittenter (11 kap.), -särskilt om specialfonder (12 kap.), -särskilt om prövningen av ägares lämplighet (13 kap.), -tillsyn och myndighetssamarbete (14 kap.), -ingripanden (15 kap.), -bemyndiganden (16 kap.), och -överklagande (17 kap.) Av paragrafen framgår lagens disposition. Genom lagen genomförs AIFM-direktivet. Bakgrunden till och syftena med direktivet be- handlas i avsnitt 2.3. 2 § Med alternativ investeringsfond (AIF-fond) avses ett företag som har bildats för kollektiva investeringar och som 1.tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringsstrategi till förmån för dessa investerare, och 2.inte kräver auktorisation enligt artikel 5 i och rådets direktiv /65/EG av om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva in- vesteringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag)1. Med EES-baserad AIF-fond avses en AIF-fond som 1.har beviljats tillstånd eller registrerats i ett land inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) enligt tillämplig natio- nell lagstiftning, eller 2.har sitt stadgeenliga säte eller huvudkontor i ett land inom EES. En AIF-fond som inte uppfyller villkoren i andra stycket är en icke EES-baserad AIF-fond. En AIF-fond ska ha endast en förvaltare. I första stycket finns definitionen av en AIF-fond. Angående termens förkortning se avsnitt 3.2. En AIF-fond är alltså ett företag, inbe- gripet dess delfonder, som har bildats för kollektiva investeringar och som, för det första, tar emot kapital från ett antal investerare för att placera det i enlighet med en fastslagen investeringsstrategi och, för det andra, inte utgör ett fondföretag som avses i artikel 5 i UCITS-direktivet (dvs. svenska investeringsfonder som förvaltas med tillstånd enligt LIF eller utländska motsvarigheter). Rekvisiten i första stycket behandlas i avsnitt 4.1.1–4.1.3. 1 EUT L 302, 17.11.2009, s. 32 (Celex 32009L0065), senast ändrat genom Europaparla- mentets och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och för- ordningarna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/2010, (EUT L 174, , s. 1, Celex 32011L0061). Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna lag saknar det bety- delse om AIF-fonden är öppen eller sluten till sin karaktär. Skill- naden mellan öppna och slutna fonder är att för den förstnämnda kategorin är andelskapitalet inte bestämt på förhand utan nya an- delar kan ges ut när sådana efterfrågas, och utelöpande andelar kan således återlösas när helst andelsägaren önskar avsluta sitt sparande i fonden (se prop. 2002/03:150 s. 103 och 116). Det saknar också betydelse om AIF-fonden är noterad eller inte (se skäl 6 i AIFM-direktivet). Inte heller spelar den legala formen för AIF-fonden någon roll. Fonden kan ha bildats på kontrakts- rättslig eller associationsrättslig grund, enligt trustlagstiftning, eller ha någon annan rättslig form. Detta framgår direkt av AIFM-direk- tivet (artikel 2.2). Med undantag för specialfonderna (se 12 kap. 1 och 2 §§) regleras inte AIF-fondernas rättsliga ställning i denna lag, och inte heller i AIFM-direktivet, se avsnitten 3.1.2 och 7.3. Definitionen omfattar alltså ett flertal olika företeelser, såsom specialfonder och s.k. hedgefonder, men också bolagskonstruktioner, såsom en riskkapitalfond i form av ett aktie- eller kommanditbolag. Huruvida ett bolag är att bedöma som en AIF-fond får avgöras med ledning av framför allt dess syfte, vilket ska framgå av bolagsord- ningen. Det torde inte vara fråga om en AIF-fond om syftet är att använda investerarnas kapital till att utifrån affärsplanen enbart bedriva vinstdrivande verksamhet, och från den återbära avkastning till aktie- eller andelsägarna. Om huvudsyftet däremot är att investera mottaget kapital i enlighet med en fastslagen investeringsstrategi till förmån för investerarna utgör bolaget en AIF-fond. En bolags- konstruktion i form av exempelvis ett kommanditbolag bör alltså bedömas utgöra en AIF-fond även om man under förvaltningens gång utvecklar verksamheten och genomför omstruktureringar i portföljföretaget. Huvudsyftet är ju att skapa avkastning för inve- sterarna genom att inom en fastslagen tidsplan avyttra portföljföre- taget; inte genom att företagets verksamhet ska generera vinster. Vid sidan av hur syftet i bolagsordningen har formulerats är bolagets faktiska agerande, vilket i regel framgår av årsredovisningar, också av betydelse. Gränsdragningsfrågor av detta slag berörs i avsnitt 4.1.4, se också kommentaren till 11 § 10 som rör definitionen av holding- bolag, vilka är undantagna från lagens tillämpningsområde enligt 13 § andra stycket. Är rekvisiten för en AIF-fond uppfyllda och fondens samlade tillgångar överstiger de tröskelvärden som anges i 2 kap. 2 §, krävs att den som är ansvarig för förvaltningen har tillstånd enligt denna lag eller, om det är fråga om en utländsk EES-baserad förvaltare, enligt den nationella lagstiftningen i förvaltarens hemland. Frågan om när tillståndsplikt respektive registreringsskyldighet inträder behandlas närmare i avsnitt 5.1.1. Av andra och tredje styckena framgår att en AIF-fond måste ha beviljats tillstånd eller registrerats, alternativt ha stadgeenligt säte eller huvudkontor i ett land inom EES för att anses vara EES- baserad. En AIF-fond som hör hemma i ett land utanför EES, och som alltså inte uppfyller kriterierna i punkterna 1 och 2, utgör en icke EES-baserad AIF-fond. Distinktionen har betydelse för lagens tillämpning vid marknadsföring eller förvaltning av AIF-fonder i ett annat land än AIF-förvaltarens och AIF-fondens hemland. För varje AIF-fond ska det, enligt fjärde stycket, finnas endast en AIF-förvaltare. Beroende av sin rättsliga form kan en AIF-fond förvaltas externt eller internt, se 3 §. Paragrafen genomför artikel 4.1.a, 4.1.k och 4.1.aa samt arti- kel 5.1, delvis. 3 § Med förvaltare av AIF-fonder (AIF-förvaltare) avses juridiska per- soner, vars verksamhet består i förvaltning av en eller flera AIF- fonder. En intern AIF-förvaltare är en internt förvaltad AIF-fond, som har tillstånd som AIF-förvaltare. En extern AIF-förvaltare är en från AIF-fonden fristående juridisk person, som förvaltar fonden och som har tillstånd som AIF-för- valtare. Med EES-baserad AIF-förvaltare avses en AIF-förvaltare som har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES. Andra AIF-förvaltare utgör icke EES-baserade AIF-förvaltare. Av första stycket framgår att en AIF-förvaltare ska vara en juridisk person. Förvaltarens legala struktur är emellertid utan betydelse, vilket uttryckligen framgår av artikel 2.2.c i AIFM-direktivet2. På så vis omfattas alla former av företagskonstruktioner, exempelvis aktie-, handels- och kommanditbolag, förutsatt att deras verksamhet be- står i förvaltning av en AIF-fond. Vad som avses med förvaltning av en AIF-fond framgår av definitionen i 4 §. I 13 § andra stycket 2 Den svenska översättningen av artikel 2.2.c överensstämmer inte med den engelska ver- sionen, som ska ges företräde. anges ett antal enheter som inte anses vara AIF-förvaltare och som därmed faller utanför lagens tillämpningsområde, se vidare kommen- taren till den bestämmelsen. Av andra och tredje styckena följer att en AIF-fond, beroende av dess rättsliga form, kan förvaltas internt eller av en extern förvaltare. I de fall den rättsliga formen hos AIF-fonden tillåter att förvaltnings- funktionerna utförs av fondens ledningsorgan eller någon annan intern resurs, och ingen extern förvaltare är utsedd, är fonden internt förvaltad. AIF-fonden är då att anse som en AIF-förvaltare och ska uppfylla alla krav som gäller för sådana förvaltare, och är därmed också skyldigt att inneha tillstånd enligt denna lag eller tillstånd som avses i AIFM-direktivet. En internt förvaltad AIF-fond (intern AIF- förvaltare) får i sin tur inte ges tillstånd som extern AIF-förvaltare för andra AIF-fonder. En AIF-fond som inte förvaltas internt ska ha en extern för- valtare. I artikel 5.1.a i AIFM-direktivet anges att en extern för- valtare är den juridiska person som har utsetts till förvaltare av fonden eller för fondens räkning och som därigenom är ansvarig för fondens förvaltning. För en AIF-fond i form av exempelvis ett aktiebolag, som utgör ett rättssubjekt, kan fondens förvaltare utses av bolagets besluts- eller ledningsorgan. Direktivets formulering lämpar sig mindre väl för AIF-fonder som har bildats på kontrakts- rättslig grund, såsom specialfonder. Dessa fonder saknar rättskapa- citet och beslutsorgan och kan därmed inte i egentlig mening utse en förvaltare. Formuleringen får dock anses inbegripa även att en förvaltare i sådana fall utses genom att det av fondbestämmelserna framgår vilken juridisk person som är ansvarig för fondens förvalt- ning. I skäl 20 i AIFM-direktivet anges att, om en extern AIF-för- valtare har utsetts att förvalta en viss AIF-fond, bör förvaltaren inte anses tillhandahålla investeringstjänsten portföljförvaltning enligt definitionen i artikel 4.1.9 i MiFID, utan snarare anses tillhanda- hålla kollektiv portföljförvaltning som avses i AIFM-direktivet. Oavsett hur AIF-fonden förvaltas får den, enligt 2 §, bara ha en förvaltare, dvs. det ska framgå vem som är ansvarig för att förvalt- ningen utförs i enlighet med de krav som gäller enligt lag eller andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet. En AIF- förvaltare är enligt flera bestämmelser i skyldig att se till att krav, för vilka förvaltaren enligt vissa fondstrukturer inte är ansvarig, är uppfyllda. Ett exempel är fondstrukturer där ansva- ret för att utse ett förvaringsinstitut ligger hos AIF-fonden eller en annan enhet som agerar för fondens räkning. Förvaltaren har i sådana fall inte egen kontroll över att kravet uppfylls, såvida inte fonden förvaltas internt. Om en svensk extern förvaltare inte kan säkerställa efterlevnaden av kraven enligt denna lag, för vilka en AIF- fond eller annan enhet för dess räkning är ansvarig, ska förvaltaren underrätta och, i tillämpliga fall, de behöriga myndigheterna i den berörda EES-baserade fondens hemland (definitionen av hemland finns i 5 §). ska då kräva att förvaltaren vidtar åtgärder för att råda bot på situa- tionen. Förvaltaren bör avsäga sig uppdraget om kraven, trots vidtagna åtgärder, inte uppfylls. Om så inte sker ska Finansinspek- tionen kräva att förvaltaren frånträder sitt uppdrag och, såvitt gäller en EES-baserad fond, förbjuda fortsatt marknadsföring inom EES. På motsvarande sätt ska, i fråga om icke EES-baserade AIF-för- valtare, marknadsföringsförbud inom EES beslutas för förvaltade icke EES-baserade AIF-fonder. Detta följer av artikel 5.2 och arti- kel 5.3 (se även skäl 11 i direktivet). Skyldigheten att underrätta ryms inom anmälningsplikten i 3 kap. 10 §, och i 15 kap. finns bestämmelser om befogenheter att vidta åtgärder av förevarande slag. I fjärde stycket görs, i likhet med definitionen av AIF-fonder i 2 §, en distinktion mellan en EES-baserad och en icke EES-baserad AIF-förvaltare. En AIF-förvaltare som är etablerad i ett land utan- för EES är således en icke EES-baserad AIF-förvaltare. Paragrafen genomför artikel 4.1.b, 4.1.l, och 4.1.ab samt arti- kel 5.1.a och b. 4 § Med förvaltning av en AIF-fond avses att, i förhållande till fonden, utföra åtminstone portföljförvaltning och riskhantering. Av paragrafen följer att förvaltning av en AIF-fond ska omfatta minst portföljförvaltning och riskhantering. Utöver dessa obligato- riska funktioner får en AIF-förvaltare också utföra eller tillhanda- hålla sådan verksamhet eller sådana tjänster som anges i 3 kap. 1 § andra stycket, dvs. administrativa uppgifter och tjänster, verksam- het med anknytning till en AIF-fonds tillgångar och dess förvalt- ning samt marknadsföring av fondens aktier eller andelar. Den som har beviljats tillstånd som AIF-förvaltare får inte ägna sig åt någon annan verksamhet än just förvaltning av AIF-fonder. Detta framgår av tredje stycket i ovan nämnda paragraf. Enda undantaget görs för vissa sidotjänster enligt 3 kap. 2 §. En förvaltare med tillstånd att förvalta AIF-fonder kan alltså beviljas särskilt tillstånd att tillhanda- hålla sådana sidotjänster. Vad som närmare avses med förvaltning av AIF-fonder och sidotjänster redovisas i avsnitten 5.1.1 och 5.1.2, se även kommentaren till ovan nämnda paragrafer. Paragrafen genomför artikel 4.1.w och bilaga 1 (första punkten) till AIFM-direktivet. 5 § Med en AIF-fonds hemland avses 1.det land inom EES i vilket fonden, i enlighet med det landets lagstiftning, först fick sitt tillstånd eller blev registrerad, eller 2.om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, det land inom EES där fonden har sitt stadgeenliga säte eller sitt huvud- kontor. I paragrafen definieras en AIF-fonds hemland. AIFM-direktivets krav på tillstånd eller registrering gäller den som avser att förvalta en AIF-fond, se 3 kap. 1 § (tillstånd för svenska AIF-förvaltare) och 2 kap. (registreringsförfarande). I direktivet uppställs däremot inte något krav på att en AIF-fond ska ha getts tillstånd eller vara föremål för registrering. Enligt LIF etableras en investeringsfond genom att dess fond- bestämmelser godkänns av och en specialfond, som etableras på samma sätt, får genom detta beslut anses ha till- stånd som avses i AIFM-direktivet. En AIF-fond kan emellertid vara konstituerad även på andra sätt, exempelvis som ett aktiebolag som då är registrerat hos . Fondens rättsliga form är alltså av betydelse för tillämpningen av denna paragraf. Liksom för fondverksamhet enligt LIF (eller som avses enligt UCITS-direktivet) finns det inte någon koppling mellan AIF-fondens och AIF-förvaltarens hemland. På så vis kan verksamhet över gräns- erna genomföras med stöd av förvaltnings- och marknadsförings- passen, se avsnitt 13.1. Paragrafen genomför artikel 4.1.p. 6 § Med en AIF-förvaltares hemland avses det land inom EES där förvaltaren har sitt stadgeenliga säte. I paragrafen definieras en AIF-förvaltares hemland. Definitionen överensstämmer med vad som avses med benämningen etablerad, se 11 § 5. Paragrafen genomför artikel 4.1.q. 7 § Med en EES-baserad AIF-förvaltares värdland avses det land, annat än hemlandet, i vilket förvaltaren 1.förvaltar en AIF-fond som har sitt hemland där, eller 2.marknadsför andelar eller aktier i en AIF-fond, oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. 8 § Med en icke EES-baserad AIF-förvaltares värdland avses det land, i vilket förvaltaren 1.förvaltar en AIF-fond som har sitt hemland där, eller 2.marknadsför andelar eller aktier i en AIF-fond, oberoende av vilket land som utgör fondens hemland. I paragraferna definieras vilka som är en AIF-förvaltares värdländer beroende på om det är en förvaltare som är etablerad inom respek- tive utanför EES. Genom att definitionerna finns i varsin paragraf kan 8 § enkelt ändras för att fullt ut genomföra artikel 4.1.r (iv–vi) i samband med genomförandet av artiklarna 37–41, dvs. de harmoniserade reglerna för icke EES-baserade AIF-förvaltares verksamhet inom EES. Paragraferna genomför artikel 4.1.r, delvis. 9 § Med behörig myndighet avses, i , och, i övrigt, en utländsk myndighet i ett land inom EES som har be- hörighet att utöva tillsyn över AIF-förvaltare och AIF-fonder. Med tillsynsmyndighet avses en utländsk myndighet i ett land utan- för EES som har behörighet att utöva tillsyn över AIF-förvaltare och AIF-fonder. I första stycket finns definitionen av behörig myndighet. Enligt arti- kel 44 i AIFM-direktivet ska varje medlemsstat utse en eller flera behöriga myndigheter att utföra det som ankommer på dem enligt direktivet, bl.a. tillståndsgivning, tillsyn över AIF-förvaltare och AIF- fonder samt informationshantering. I avsnitt 3.4 redovisas skälen för att utse till behörig myndighet i . I andra stycket definieras tillsynsmyndighet, vilket är benäm- ningen för icke EES-baserade AIF-förvaltares motsvarighet till be- hörig myndighet. Paragrafen genomför artikel 4.1.f, artikel 4.1.h, artikel 4.1.al, artikel 4.1.am och artikel 44 första stycket. 10 § Med ett förvaringsinstituts behöriga myndigheter avses följande. 1.är ett kreditinstitut med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv /48/EG av om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut (omarbet- ning)3: de myndigheter som anges i 1 kap. 3 § lagen (2006:1371) om kapitaltäckning och stora exponeringar, 2.är ett värdepappersbolag med tillstånd som avses enligt Europa- parlamentets och rådets direktiv /39/EG av om marknader för finansiella instrument och om ändring av rådets direktiv /611/EEG och 93/6/EEG och och rådets direktiv /12/EG samt upphävande av rådets direktiv /22/EEG4: de myndigheter som anges i 1 kap. 5 § 2 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 3.ingår i den kategori av institut som avses i 9 kap. 4 § första stycket 3: de myndigheter i deras hemland som enligt nationell lag eller annan författning har behörighet att utöva tillsyn över sådana kategorier av institut, 4.är en sådan enhet som avses i 9 kap. 7 §: de myndigheter i det land inom EES där denna enhet är etablerad och vilka, enligt natio- nell lag eller annan författning, har behörighet att utöva tillsyn över en sådan enhet, alternativt det officiella organ som har behörighet att registrera eller utöva tillsyn över en sådan enhet i enlighet med yrkesetiska regler, eller 3EUT L 177, 30.6.2006, s. 1 (Celex 32006L0048), senast ändrat genom och rådets direktiv /89/EU av om ändring av direktiven /78/EG, 2002/87/EG, 2006/48/EG och 2009/138/EG vad gäller extra tillsyn över finansiella enheter i ett finansiellt konglomerat, EUT L 326, 8.12.2011, s. 113 (Celex 32011L0089). 4EUT L 145, 30.4.2004, s. 1, (Celex 32004L0039), senast ändrat genom och rådets direktiv /78/EU av om ändring av direktiven /26/EG, 2002/87/EG, 2003/6/EG, 2003/41/EG, 2003/71/EG, 2004/39/EG, 2004/109/EG, 2005/60/EG, 2006/48/EG, 2006/49/EG och 2009/65/EG, vad gäller befogenheterna för Europeiska tillsynsmyndigheten (Europeiska bankmyndigheten), Europeiska tillsynsmyn- digheten (Europeiska försäkrings- och tjänstepensionsmyndigheten) och Europeiska till- synsmyndigheten (Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten, EUT L 331, 15.12.2010, s. 120 (Celex 32010L0078). 5. är utsett som icke EES baserad AIF- fond enligt 9 kap. 5 § och inte omfattas av 1–4: de berörda nationella myndigheterna i det land där förvaringsinstitutet har sitt stadge- enliga säte. I paragrafen definieras ett förvaringsinstituts behöriga myndig- heter. För varje AIF-fond ska det utses ett förvaringsinstitut och i 9 kap. 4 och 5 §§ anges vilka som kan vara ett sådant baserade respektive icke EES-baserade AIF-fonder. Enligt huvud- regeln ska en AIF-fond och dess utsedda förvaringsinstitut vara etablerade i samma land. Beroende av vilket förvaringsinstitut som har utsetts framgår det alltså av förevarande paragraf vilken som är institutets behöriga myndighet, som har till uppgift att utöva tillsyn. Till skillnad från AIF-förvaltares och AIF-fonders behöriga myndighet, är det inte ett krav att de organ som enligt definitionen ska utgöra ett förvar- ingsinstituts behöriga myndighet också är en offentlig myndighet (artikel 44 första stycket e contrario). För kreditinstitut som har utsetts till förvaringsinstitut är den behöriga myndigheten, enligt punkten 1, (i ) eller en annan myndighet inom EES som utövar tillsyn över kreditinstitut och värdepappersbolag, pengar eller motsvarande utländska företag. Om ett värdepappers- bolag är utsett till förvaringsinstitut är dess behöriga myndighet, enligt punkten 2, (i ), och i övrigt en utländsk myndighet som har behörighet att utöva tillsyn över bland andra utländska värdepappersföretag. De förvaringsinstitut som av- ses i punkten 3 kan i endast vara banker eller andra kredit- institut, se avsnitt 10.1. Behörig myndighet för dessa är således . Punkten 4 avser typer av slutna AIF-fonder. För sådana fonder räcker det att förvarings- institutet utför sina uppgifter som en del av sin yrkes- eller affärs- verksamhet för vilken det föreligger registreringsskyldighet enligt bestämmelser i lag eller annan författning eller enligt yrkesetiska regler. Det kan exempelvis vara fråga om revisorer och advokater, se skäl 34 i AIFM-direktivet. , som utövar till- syn över advokater, torde därmed kunna vara behörig myndighet i de fall en advokatbyrå är utsedd som sådan AIF-fond som avses enligt punkten 4. Paragrafen genomför artikel 4.1.g. 11 § I denna lag betyder 1.arbetstagarrepresentanter: detsamma som avses med arbetstagar- representanter enligt definitionen i artikel 2.e i och rådets direktiv /14/EG av om inrättande av en allmän ram för information till och samråd med arbetstagare i Europeiska gemenskapen5, 2.särskild vinstandel (carried interest): en andel av AIF-fondens vinst som tillfaller AIF-förvaltaren som ersättning för förvaltningen, exklusive eventuell andel av fondens vinst som tillfaller förvaltaren som avkastning på en investering som gjorts i fonden av förval- taren, 3.EES: Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, 4.emittent: detsamma som i 1 kap. 1 § lagen (1991:980) om finan- siella instrument, om emittenten har sitt stadgeenliga säte i ett land inom EES och dess aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, a)för en AIF-fond: där fonden har tillstånd eller är registrerad eller, om fonden varken har tillstånd eller är registrerad, där dess stadgeenliga säte finns, b)för en AIF-förvaltare: där dess stadgeenliga säte finns, c)för ett förvaringsinstitut: där dess stadgeenliga säte finns, 6.filial: ett avdelningskontor med självständig förvaltning, var- vid även en utländsk AIF-förvaltares etablering av flera driftställen iSverige ska anses som en enda filial, 7.finansiell hävstång: en metod genom vilken en AIF-förvaltare ökar exponeringen för en förvaltad AIF-fond genom lån av kon- tanter eller värdepapper, eller med användning av derivatinstrument eller på något annat sätt, 8.finansiellt instrument: detsamma som i 1 kap. 4 § 1 lagen (2007:528) om värdepappersmarknaden, 9.fondföretag: detsamma som i 1 kap. 1 § 8 lagen (2004:46) om investeringsfonder, 10.holdingbolag: ett bolag med aktieinnehav i ett eller flera andra bolag, vars affärsidé är att fullfölja en eller flera affärsstrategier genom 5 EGT L 80, 23.3.2002, s. 29, (Celex 32002L0014). sina dotterföretag, närstående företag eller ägarintressen för att bidra till deras värde på lång sikt, och som är ett bolag vilket antingen a)handlar för egen räkning och vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad, eller