sou · H0B384 · 2012-12-18 00:00:00 — I stället innehåller aktiebolagslagen (2005:551) och lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar (föreningslagen) bestämmelser om att registrerade ställföreträdare för bolaget respektive föreningen ska avregistreras om de får näringsförbud.6 Detta sammanhänger med att näringsförbudet utan vidare medför att en ställföreträdare för- lorar den behörighet som följer med t.ex. ett uppdrag som styrelse- ledamot i bolaget eller föreningen. Däremot kan uppgifter om näringsförbud förekomma i handels- registret. innehåller uppgifter om enskilda närings- idkare och handelsbolag samt uppgifter om ideella föreningar, registrerade trossamfund och bolagsmän i enkla bolag som utövar eller avser utöva näringsverksamhet (se 2 § handelsregisterlagen [1974:57]). Om en firmatecknare för ett handelsbolag eller en ideell 6 Se 27 kap. 6 § första stycket aktiebolagslagen och 15 kap. 4 a § föreningslagen. förening eller en ledamot eller suppleant i styrelsen för en ideell förening har fått näringsförbud, gäller detsamma som enligt aktie- bolagslagen och föreningslagen, dvs. ska avregistrera firmatecknaren, ledamoten eller suppleanten från registret. Någon sådan avregistrering ska däremot inte ske om en enskild näringsidkare, en bolagsman i ett annat handelsbolag än ett kommanditbolag eller en komplementär i ett kommanditbolag får näringsförbud. I stället ska det enligt 15 a § tredje stycket handelsregisterlagen göras en anteckning om näringsförbudet i handelsregistret. En sådan anteck- ning ska – i likhet med vad som gäller i fråga om näringsförbuds- registret – tas bort när näringsförbudet har upphört att gälla. I förarbetena till de nu redovisade bestämmelserna i handels- registerlagen uttalades att det är olämpligt att en person med näringsförbud kan vara registrerad i ett register vars syfte är att till- handahålla information för affärsverksamhet, kreditverksamhet och vissa andra verksamheter. Därmed framstod det som naturligt att den ordning som gäller för aktiebolagsregistret även gäller för handels- registret. Som skäl för att bolagsmän i ett annat handelsbolag än ett kommanditbolag och komplementärer i ett kommanditbolag likväl inte borde avregistreras angavs att en sådan ordning skulle vara olämplig, eftersom dessa kategorier är personligen och solidariskt ansvariga för bolagets förbindelser. En avregistrering skulle kunna ge upphov till tveksamhet om ett bolagsavtals bestånd och bolags- mannens personliga betalningsansvar. I stället borde det för dessa kategorier göras en anteckning om näringsförbudet i handelsregistret.7 Uppgifter om näringsförbud i handelsregistret är – liksom registret i övrigt – helt offentligt. 7.2.3Annan registrering hos myndigheter Uppgifter om företag och företagare finns, förutom hos Bolags- verket, hos en rad myndigheter. Hos några av dessa behandlas även uppgifter om näringsförbud. I dessa fall skyddas uppgifterna ibland av sekretess. I det följande behandlas några av dessa registreringar. 7 Se prop. 2007/08:45 s. 78 f. Enligt 2 kap. 1 § lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet ska det i verksamheten med utsökning och indrivning finnas en samling uppgifter som med hjälp av automatiserad behandling används gemensamt i verksam- heten för de i 2 och 3 §§ angivna ändamålen (utsöknings- och indriv- ningsdatabas). Av 2 kap. 2 § 4 samma lag följer att uppgifter får behandlas i databasen för tillhandahållande av information som behövs i eller verksamhet för ansökan om och tillsyn över näringsförbud.8 Enligt 2 kap. 6 § samma lag ska uppgifter och handlingar i data- basen gallras senast efter utgången av det kalenderår då de mål eller ärenden som uppgifterna eller handlingarna hänför sig till avslutades. Uppgifter som inte kan hänföras till ett visst mål eller ärende ska gallras senast efter utgången av de kalenderår då samtliga mål eller ärende avseende den person som uppgifterna hänför sig till var avslutade. För de uppgifter som finns i utsöknings- och indrivningsdata- basen gäller sekretess enligt 34 kap. 2 § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400) under motsvarande förutsättningar som i 1 § samma kapitel. Uppgiften om att en person har ett pågående näringsförbud är, liksom hos , offentlig hos . Sekretessen gäller enligt 8 kap. 1 § samma lag, liksom hos andra myndigheter, gentemot såväl enskilda som andra myndigheter. Enligt 10 kap. 24 § samma lag hindrar dock inte sekretess – med vissa undantag som torde sakna intresse i detta sammanhang – att en uppgift som angår misstanke om ett begånget brott lämnas till en åklagarmyndighet, polismyndighet eller någon annan myndighet som har till uppgift att ingripa mot brottet, om fängelse är före- skrivet för brottet och detta kan antas föranleda någon annan påföljd än böter. Dessutom finns det i 10 kap. 27 § en general- 8 Av samma paragraf följer att behandling också får ske för att tillgodose Kronofogde- myndighetens och behov av uppgifter vid verksamhet för verkställighet eller annan åtgärd som särskilt åligger myndigheten enligt utsökningsbalken eller annan för- fattning, indrivning av statliga fordringar m.m., avräkning vid återbetalning av skatter och av- gifter, förebyggande av överskuldsättning och tillsyn, kontroll, uppföljning och planering av verksamheten. Vidare får enligt 3 § samma kapitel uppgifterna tillhandahållas för informa- tion som behövs i författningsreglerad verksamhet hos någon annan än Kronofogdemyndig- heten för avräkning vid återbetalning av skatter och avgifter, kvittning vid utbetalning av bidrag, planering, samordning och uppföljning av revision och annan kontrollverksamhet vid beskattning och tulltaxering, utredningar vid bestämmande och betalning av skatter, tullar och avgifter, ärenden om ansvar för någon annans skatter och avgifter samt kontroll och till- syn samt lämplighets- och tillståndsprövning och annan liknande prövning. klausul enligt vilken en sekretessbelagd uppgift får lämnas till en myndighet, om det är uppenbart att intresset av uppgiften lämnas har företräde framför det intresse som sekretessen ska skydda. I fråga om generalklausulens tillämpningsområde har det i för- arbetena angetts att den är tillämplig t.ex. i fråga om lämnande av sekretessbelagda uppgifter till polis eller åklagare under förunder- sökning i brottmål.9 Av 2 § 4 förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i beskattningsverksamhet följer att i beskatt- ningsdatabasen får behandla uppgifter om beslut om näringsförbud. Uppgifterna skyddas av sekretess enligt 27 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen. har direktåtkomst till vissa uppgifter i data- basen för verksamhet som avses i lagen (1997:1024) om medverkan i brottsutredningar. Även och har viss direktåtkomst till uppgifter i databasen. Enligt 1 § lagen (1998:620) om belastningsregister ska Rikspolis- styrelsen med hjälp av automatiserad behandling föra ett belast- ningsregister. Vilka uppgifter som ska föras in i registret regleras i förordningen (1999:1134) om belastningsregister.10 Ändamålet med registret är att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs (a) i verksamhet hos polismyndigheter, , och för att förebygga, upptäcka och utreda brott, (b) i verksamhet hos åklagarmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföre- läggande, (c) hos allmänna domstolar för straffmätning och val av påföljd eller (d) hos polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighetsprövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i författning.11 1979/80:2 Del A s. 327. 10Av 2 § förordningen om belastningsregister följer att registret bl.a. ska innehålla uppgifter om de brott som den registrerade har begått samt påföljden, beslut om utvisning ur och gjord personutredning. 11Se 2 § lagen om belastningsregister. Även vissa i lagen närmare angivna svenska och utländska myndigheter har rätt att få del av uppgifter ur registret. Några i för- ordningen om belastningsregister utpekade myndigheter har också direktåtkomst till uppgifter i belastningsregistret. Enligt 7 § lagen om belastningsregister ska en myndighet som har rätt att få upp- gifter ur registret i varje särskilt fall noga pröva behovet av informa- tion. En begäran om att få ta del av uppgifter ur registret får göras endast om skälet till det uppväger den olägenhet det innebär för den som berörs. I fråga om tillgången till uppgifter i belastningsregistret gäller i övrigt en absolut sekretess. Sekretessen hindrar dock inte en enskild från att få ta del av samtliga uppgifter ur registret om sig själv.12 Uppgifter om att en person har näringsförbud registreras inte i belastningsregistret. Inför införandet av lagen om belastnings- register framhöll några remissinstanser att uppgifter om meddelade näringsförbud borde finnas med i registret. Med anledning av detta uttalades följande i propositionen. förs av (se 23 § lagen [1986:436] om näringsförbud). Registret används för sam- ordnad registerföring och information av meddelade näringsförbud och tillfälliga näringsförbud, framställning av intyg, registerutdrag, be- vis om meddelade näringsförbud, bevis om frihet från näringsförbud, samt för underrättelser till bankregistret, försäkringsregistret, samtliga kronofogdemyndigheter som är tillsynsmyndigheter i konkurs och (se 1 § förordningen [1986:441] om underrättelser ang. näringsförbud). En av utgångspunkterna för detta lagstiftnings- ärende är att dubbelregistrering bör undvikas. Dubbelregistrering innebär dels en ökad spridning av uppgifterna, dels ökade kostnader för registrering. Mot denna bakgrund anser regeringen inte att det finns någon anledning att dubbelregistrera uppgifter om näringsförbud. I och för sig skulle kunna övervägas att registreringen av näringsförbud enbart gjordes i belastningsregistret. förs dock för ett annat ändamål än belastningsregistret. Näringsförbuds- registret är dessutom, till skillnad mot belastningsregistret offentligt. Förutsättningarna för och konsekvenserna av en sådan överföring är inte belysta i beredningsunderlaget för detta lagstiftningsärende. Regeringen finner mot denna bakgrund inte skäl att nu föreslå någon förändring avseende näringsförbudsregistret.13 12Se 9 § lagen om belastningsregister. 1997/98:97 s. 80 f. Övriga av polisen förda register Förutom belastningsregistret har ansvar för ytter- ligare register vilkas syfte primärt är att tillgodose polismyndig- heternas behov av uppgifter i samband med brottsbekämpning. Det rör sig om misstankeregistret, spaningsregistret, register inom ramen för Schengens informationssystem, , utred- ningsregistret, spårregistret, fingeravtrycksregister, signalements- register, penningtvättsregistret och det internationella registret. Polisens behandling av personuppgifter – vare sig det handlar om förande av särskilda register eller gäller annan behandling av personuppgifter – regleras i flera olika lagar och förordningar.14 Av 2 kap. 7 § polisdatalagen (2010:361) framgår att polisen får behandla uppgifter om det behövs för att förebygga, förhindra eller upptäcka brottslig verksamhet eller för att utreda eller beivra brott samt fullgöra förpliktelser som följer av internationella åtaganden. Detta kan i ett enskilt fall innebära att polisen får behandla uppgifter om näringsförbud och t.ex. registrera dem i kriminalunderrättelse- registret. Däremot medger lagen inte att polisen generellt registrerar alla meddelade näringsförbud i sina register. Gemensamt för uppgifter som behandlas i brottsbekämpande verksamhet är att det enligt 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen råder sekretess för uppgifterna, om det inte står klart att de kan röjas utan att den enskilde eller någon närstående till denne lider skada eller men. Sekretessbestämmelser finns även i 18 kap. offent- lighets- och sekretesslagen, till skydd främst för intresset av att förebygga och beivra brott. I fråga om tillgång till de behandlade uppgifterna har bl.a. ett antal brottsbekämpande myndigheter rätt att få del av uppgifter om det behövs för verksamheten. Vidare har ett antal närmare utpekade myndigheter direktåtkomst till upp- gifterna i registren. Enligt såväl polisdatalagen som lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister gäller dock begränsningar i på vilket sätt sökningar får ske i registren. Samtliga lagar innehåller bestämmelser om hur länge uppgifter får bevaras i registren. Som exempel kan nämnas 21 § lagen om polisens allmänna spaningsregister enligt vilken uppgifter om en 14 Se lagen (1998:621) om misstankeregister, polisdatalagen (2010:361), lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister, lagen (2000:344) om Schengens informationssystem, för- ordningen (1999:1135) om misstankeregister, polisdataförordningen (2010:1155), för- ordningen (2010:1157) om polisens allmänna spaningsregister och förordningen (2000:836) om Schengens informationssystem. person som har registrerats enligt 5 §15 ska gallras senast efter det att uppgiften om misstanke om brott registrerades. Om upp- giften avser misstanke om brott för vilket lindrigare straff än fängelse inte är föreskrivet, behöver uppgifterna inte gallras förrän efter registreringen. 7.3Annan registrering av belastande uppgifter Uppgifter om oseriösa förfaranden m.m. En del av de uppgifter om företag eller företagare som registreras runt om i samhället är sådana som kan framstå som besvärande för den registrerade (i fortsättningen belastande uppgifter). En typ av belastande uppgifter är sådana som avser betalningsanmärk- ningar o.d. Ett annat slag av belastande uppgifter är sådana som anger att ett företag använder sig av oseriösa försäljningsmetoder m.m. Register med sådana uppgifter förs av såväl statliga som privata aktörer. Som exempel på statliga myndigheter som för register av detta senare slag kan främst nämnas . I sin verksamhet har bl.a. ansvar för att de konsumentskyddande regler som ligger inom myndighetens tillsyn följs.16 De ärenden som öppnar mot företag är sökbara på verkets hemsida och det är möjligt att genom en sådan sökning få fram in- formation om diarienummer och handläggande enhet. För att kunna ta del av ett ärende i dess helhet måste dock handlingarna begäras ut från verket. Hos upprättat eller till nämn- den inkommet material är offentligt. Det är dock inte sökbart på Internet. I stället finns det privata aktörer som publicerar uppgifter om företag som inte följer nämndens beslut. Som exempel kan nämnas tidningen lista. Listan, som är sökbar på Internet, beskriver i korthet beslut. En liknande funktion har intresseföreningen . På listan publiceras företag som använder sig av bluffakturor, oseriösa försäljningsmetoder eller vilseledande erbjudanden. Vid avgörande om en uppgift ska publiceras tillämpar 15Enligt 5 § lagen om polisens allmänna spaningsregister får uppgifter om en person be- handlas, om den som uppgiften avser kan misstänkas för ett brott som inte har enbart böter i straffskalan och behandling är av särskild betydelse för polisens spaningsverksamhet. 16Se 1 § 1 förordningen (2009:607) om instruktion för . föreningen ett antal kriterier. Som exempel kan nämnas att företag med ett stort antal klagomål, företag som har utformat erbju- danden som en faktura, företag som använder sig av vilseledande telefonförsäljning m.m. riskerar att föras upp på listan. Innan så sker, kontaktar företaget i syfte att ge detta en möj- lighet att förändra det som uppfattas som en brist. Om så inte sker, publiceras företagets namn på listan. Registrering av betalningsförsummelser m.m. En vanlig typ av registrering är sådan som sker inom ramen för kreditupplysningsverksamhet. Bestämmelser om kreditupplys- ningsverksamhet och om vilka uppgifter som får behandlas inom ramen för denna finns i kreditupplysningslagen (1973:1173). Enligt 1 § kreditupplysningslagen gäller lagen i kreditupplysningsverk- samhet som innebär att någon, utom i enstaka fall, lämnar kredit- upplysningar mot ersättning eller som ett led i näringsverksamhet. Lagen gäller också annan kreditupplysningsverksamhet, om den är av större omfattning. Av 2 § följer att med kreditupplysning avses i lagen uppgifter, omdömen eller råd som lämnas till ledning för bedömning av någon annans kreditvärdighet eller vederhäftighet i övrigt i ekonomiskt hänseende. Sådan kreditupplysningsverk- samhet som omfattas av lagen får bara bedrivas efter tillstånd från Datainspektionen, som även får besluta om villkor för hur verk- samheten ska bedrivas.17 Av 5 § första stycket följer att verk- samheten ska bedrivas så att den inte leder till otillbörligt intrång i personlig integritet genom innehållet i de upplysningar som för- medlas eller på annat sätt eller till att oriktiga eller missvisande upp- gifter lagras eller lämnas ut. Lagen begränsar möjligheterna att behandla uppgifter inom ramen för kreditupplysningsverksamheten. Bland annat gäller – enligt 6 § andra stycket – att uppgifter om lagöverträdelse som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel och administrativa frihetsberövande inte får behandlas utan med- givande av Datainspektionen. Enligt en uttrycklig bestämmelse i 6 § fjärde stycket hindrar lagen dock inte att uppgifter om betal- ningsförsummelser, kreditmissbruk eller näringsförbud behandlas i kreditupplysningsverksamhet. 17 Se 3 och 4 §§ kreditupplysningslagen. Enligt 8 § ska en uppgift om en fysisk person gallras när det är nödvändigt att bevara uppgiften med hänsyn till ända- målet med behandlingen dvs. En uppgift om en fysisk person som inte är näringsidkare ska, om upp- giften inte gäller skuldsanering, gallras senast efter den dag då den omständighet inträffade eller det förhållande upphörde som upp- giften avser. Om det är fråga om en uppgift om näringsförbud torde denna i praktiken inte gallras förrän vid utgången av denna treårs- period. Kreditupplysningsföretag gör i sina verksamheter inte någon skillnad mellan näringsidkare och andra fysiska personer. Det inne- bär att uppgifter om näringsförbud generellt inte torde gallras förr- än efter det att tiden för näringsförbudet löpte ut. 7.4Skydd för den personliga integriteten i samband med behandling av personuppgifter Personuppgiftslagen (1998:204), vars syfte är att skydda människor mot att deras personliga integritet kränks genom behandling av personuppgifter18, bygger på ett EG-direktiv19. Enligt direktivet ska medlemsstaterna skydda fysiska personers grundläggande fri- och rättigheter, särskilt rätten till privatliv, i samband med behandling av personuppgifter.20 Av direktivet följer vidare att medlems- staterna varken får begränsa eller förbjuda det fria flödet av person- uppgifter mellan medlemsstaterna av skäl som har samband med det under punkten 1 föreskrivna skyddet. Direktivet gäller för sådan behandling av personuppgifter som helt eller delvis företas på automatisk väg men även för annan behand- ling av personuppgifter som ingår eller kommer att ingå i ett register. Det gäller dock inte en fysisk persons behandling av personupp- gifter som utgör ett led i verksamhet av rent privat natur eller som har samband med hans hushåll.21 18Se 1 § personuppgiftslagen. 19Europaparlamentets och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter. 20Se artikel 1.1 i direktivet. 21I fråga om verksamhet som inte omfattas av gemenskapsrätten anges som exempel i artikel 3.1 sådan verksamhet som avses i avdelningarna V och VI i Fördraget om Europeiska unionen. Inte heller omfattas, under några omständigheter, behandlingar som rör allmän har införlivat direktivet genom personuppgiftslagen. Lagen är enligt 2 § subsidiär i förhållande till annan lag eller förord- ning. Vid lagens införande gjordes bedömningen att det svenska systemet med särregler i särskilda författningar var att föredra framför generella undantag från personuppgiftslagen. Vidare fram- hölls att det inte fanns anledning att avvika från det tidigare uttalade målet att myndighetsregister med ett stort antal registrerade och ett särskilt känsligt innehåll ska regleras särskilt i lag genom s.k. registerförfattningar.22 I 9 § personuppgiftslagen anges vissa grundläggande krav på behandlingen av personuppgifter. Där sägs bl.a. att den personupp- giftsansvarige ska se till att personuppgifter bara behandlas om det är lagligt, att personuppgifter alltid behandlas på ett korrekt sätt och i enlighet med god sed, att personuppgifter bara samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål, att person- uppgifter inte behandlas för något ändamål som är oförenligt med det för vilket uppgifterna samlades in samt att personuppgifter inte bevaras än vad som är nödvändigt med hänsyn till ändamålen med behandlingen. Av 10 § följer att behandling av personuppgifter bara får ske om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen eller behandlingen är nödvändig bl.a. för att den personuppgiftsansvarige ska kunna fullgöra en rättslig skyldighet eller en arbetsuppgift av all- mänt intresse ska kunna utföras. I fråga om behandling av uppgifter om lagöverträdelser m.m. följer av 21 § att det är förbjudet för andra än myndigheter att behandla personuppgifter om lagöver- trädelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa frihetsberövanden. Denna begräns- ning har dock inte ansetts utgöra ett hinder mot att bl.a. uppgifter om näringsförbud behandlas i kreditupplysningsverksamhet.23 säkerhet, försvar, statens säkerhet (inbegripet statens ekonomiska välstånd när behandlingen har samband med frågor om statens säkerhet) och statens verksamhet på straffrättens område. 1997/98:44 s. 41. 2000/01:50 s. 24. Personuppgiftslagen innehåller de grundläggande bestämmelserna om behandling av personuppgifter. Ett viktigt komplement person- uppgiftslagen är registerförfattningarna. Flera av dessa registerför- fattningar har berörts i avsnitt 7.3. Registerförfattningarna är av- sedda att ge ett anpassat integritetsskydd när det finns behov av att avvika från eller komplettera det integritetsskydd som personupp- giftslagen annars ger.24 Registerförfattningarna reglerar normalt inte i vilken omfattning de behandlade uppgifterna är offentliga eller om de helt eller delvis omfattas av sekretess. Detta regleras i stället normalt i offentlig- hets- och sekretesslagen. I synnerhet när det gäller skyddet för den enskildes integritet kompletteras emellertid de sekretessbestäm- melser som avser att ge sådant skydd ofta av särskilda i register- författningarna intagna bestämmelser om bl.a. sökning av och direkt- åtkomst till uppgifterna. Registerförfattningar kan sålunda – i syfte att hindra de negativa verkningarna av en registrering – begränsa vilka sökbegrepp som en myndighet får använda när den hämtar uppgifter ur register och databaser. Som exempel kan nämnas uppgifter som behandlas med enligt lagen (1998:527) om det statliga personadressregistret (SPAR). Enligt 3 § 1 nämnda lag får uppgifterna i SPAR behandlas för att aktualisera, komplettera och kontrollera personuppgifter. Av 11 § förordningen (1998:1234) om det statliga personadress- registret följer att vid sådan behandling får som sökbegrepp an- vändas endast uppgifter enligt 4 § första stycket 1–5 lagen om det statliga personadressregistret.25 Det innebär att det för ett sådant ändamål inte är tillåtet att söka på exempelvis svenskt medborgar- skap, make eller vårdnadshavare. Begreppet direktåtkomst syftar på att någon för myndigheten utomstående har rätt att på egen hand söka i myndighetens data- baserade informationssamlingar, dock utan att själv kunna bearbeta eller på annat sätt påverka innehållet.26 Det innebär att när någon har direktåtkomst till ett register så har den registerförande myndigheten inte någon kontroll över vilka uppgifter som mot- tagaren vid ett visst tillfälle tar del av. Omfattningen av en myndig- hets direktåtkomst kan begränsas. I fråga om direktåtkomsten av 24Se SOU 2010:4 s. 132.