sou · H0B333 · 2012-05-15 00:00:00 — Riktlinjearbetet ska driva utveck- lingen framåt, men det behöver finnas starka kopplingar mellan riktlinjer och praktiska förutsättningar. Eftersom vård och omsorg är komplexa verksamheter som organiseras med utgångspunkt från regionala och lokala förutsätt- ningar, bedömer utredningen att kunskapsstöd och uppföljning ofta ger bättre resultat än bindande regler. När det finns skäl att ange krav i föreskriftsform, bör dessa utgå från befintlig kunskap på området. Eftersom föreskriftsarbetet bör baseras i aktuell kunskap, ska också myndighetsstrukturen stödja sambandet mellan kunskap och reglering. Särlagstiftningen om läkemedelskommittéer bör avskaffas. Lagstiftningen försvårar att läkemedelsrekommendationer integre- ras i arbetet med analyser och rekommendationer om övrig Läkemedelskommittéerna har på många sätt varit före- gångare i arbetet med kunskapsstyrning, och deras erfarenheter bör kunna användas i ett större sammanhang. Genom att kravet på en särskild kommitté i varje landsting tas bort, öppnas också nya möjligheter för samarbete över läns- och regiongränser. Tillsynens iakttagelser bör bidra till det samlade utveck- lingsarbetet. Även när verksamheter uppfyller föreskrifternas krav kan tillsynen observera problem och frågeställningar som är värda att uppmärksammas. Det finns en problematik i att tillsynen både ska vara gransk- ande och bistå med råd och stöd. Dessa roller kan vara svåra att kombinera, men lagstiftningen anger att den statliga tillsynen har båda dessa roller, med den granskande uppgiften som bas. På samma sätt som när det gäller tillsyn, ska iakttagelser från tillstånds-, legitimations- och godkännande-processerna också bidra till sektorns övergripande utveckling. Generella iakttagelser ska förmedlas till de aktörer som arbetar med kunskapsstyrning. Att statens arbete med kunskapsstöd samordnas och anpassas bättre till användarnas behov, både när det gäller innehåll och form. Även tillsynens iakttagelser bör användas som stöd för den successiva kunskapsutvecklingen Att huvudmännen ges en tydligare plats i arbetet med riktlinjer och andra kunskapsunderlag som innehåller stöd för priori- teringar Att det utvecklas former för en fortlöpande dialog med huvud- männen och andra aktörer om sektorns utbildnings- och forsk- ningsbehov Att lagstiftningen om läkemedelskommittéer avskaffas Säkra acceptabel kvalitet i alla verksamheter Den statliga tillsynen har en viktig roll i att säkerställa likvärdighet och kvalitet. Brister ska uppmärksammas och åtgärdas så snabbt och effektivt som möjligt. Verksamheten bör vara riskbaserad, så att hela tillsynsfältet överblickas genom täta men enkla tillsynsinsatser, för att sedan kunna följas av mer fördjupade undersökningar på de områden och enheter där det bedöms vara motiverat. Tillsynen behöver organiseras så att staten löpande har överblick över tillsynens iakttagelser, åtgärder, resultat och verksam- hetsvolymer. Balansen mellan å ena sidan granskning och å andra sidan råd och vägledning behöver klargöras. Utredningen anser också att det bör göras tydligare att tillsynen riktar sig både mot konkreta verksamheter och mot de uppdrags- givare som anger ramar i form av uppdragsbeskrivningar, resurs- ramar etc. Det är helhetsresultat som ska utsättas för tillsyn. Hanteringen av enskilda ärenden tillstånd, legitimationer och godkännanden, behöver hanteras noggrant. bör arbetet präglas av tydlighet, snabbhet och smidighet, baserat på kunskap och erfarenhet av sektorn. Sammanfattningsvis föreslår utredningen att statens tillsyns- verksamhet förstärks. Ansvar för samordning och nyckelfunktioner i sektorns informations- och kommunikationsteknologi Integrerade IT- och kommunikationslösningar blir allt mer ange- lägna för allt fler olika aktörer; för patienter/brukare som behöver stöd för delaktighet, för yrkesutövare som behöver stöd för sitt arbete och för den gemensamma kunskapsutvecklingen. Myndig- heter, huvudmän, professionella sammanslutningar, företag och andra aktörer är alla aktiva. Staten behöver ta ansvar för att dessa initiativ får den samordning och den kraft de behöver. En viktig grund för löpande utveckling och förbättringar i vården och omsorgen ligger i en förbättrad informations- infrastruktur, bättre spridning och jämförelser av resultat- information. På detta sätt kan den löpande och snabba utveckling ske som dagens kunskapssamhälle bygger på. Ur ett medborgarperspektiv är det angeläget att det skapas öppna och offentligt finansierade ingångar som gör att alla intresserade på ett användarvänligt sätt kan få tillgång till den information de behöver och även kommunicera med vården och omsorgen på ett enkelt sätt, med bibehållet skydd för den personliga intergriteten. För yrkesutövare kan det t.ex. handla om tillgång till kunskaps- stöd och även praktisk information om sådant som remitterings- vägar, avgifter, regelverk och liknande. Dessutom kan det handla om möjligheter att rapportera och även hantera personuppgifter på ett effektivt och integritetsskyddat sätt. För brukare, patienter och anhöriga kan det handla om att få tillgång till motsvarande kunskapsunderlag, men kanske i anpassad form. Det kan också handla om att kunna få tillgång till egna personliga uppgifter och att kunna göra egna noteringar. förvaltar och utvecklar en gemensam infrastruktur som betjänar alla apotek och apoteksaktörer och som bör ingå i vård- och omsorgssektorns gemensamma infrastruktur för information och kommunikation. Denna övergripande ambition till integration rymmer successiva vägval som kräver avstämning med flera aktörer. Ökad integration behövs, men statlig drift är inget självändamål. Det behövs en statlig aktör som har i uppdrag att driva statens samlade intresse i frågan. Sammanfattningsvis föreslår utredningen att staten samlar och förstärker sina insatser för att stödja vård- och omsorgssektorns behov av gemensamma IT- och kommunikationslösningar i linje med det e-hälsoarbete som redan bedrivs. Ett utpekat ansvar för dessa frågor bidrar till ökad långsiktighet och kontinuitet. I detta ligger både en samordning för statens egna behov och uppgiften att vara en stark part i samspelet med övriga aktörer som är engagerade i att ta fram nationella lösningar. Utredningen ser ett nationellt behov av bättre överblick och fram- förhållning när det gäller hälsa, vård- och omsorg samlat. Perspektivet behöver vara systeminriktat som det utgår från den enskilda medborgarens situation. Här behövs överblick och kapacitet att presentera handlingsalternativ när så behövs. Det handlar om att följa sektorns utveckling ur ett övergripande perspektiv och vara politikens resurs för att ge underlag för framtida vägval. I detta ligger att följa vård- och omsorgssystemets effektivitet och produktivitet i ett helhetsperspektiv. I andra länder ses detta normalt som uppgifter för , men med den svenska traditionen med mindre departe- ment och självständiga myndigheter, ser utredningen inte det som en realistisk möjlighet, trots att det är viktigt med kopplingar till regeringens behov och prioriteringar. Utredningen föreslår därför att staten utvecklar en funktion som ger underlag för breda och långsiktiga politiska bedömningar och prioriteringar inom hela hälso- och välfärdsområdet. Funktionens roll är att stödja reger- ingens ledning och utveckling av sektorn. Utredningen föreslår också att samspelet mellan regeringen och huvudmännen ges en struktur som underlättar långsiktighet och fokusering. Bland annat bör den process som leder till överens- kommelser få en tydligare form. Mer samlade kunskapsunderlag, uppföljningar och jämförelser av utvecklingen i vården och omsorgen ger också regeringen bättre förutsättningar för en samlad styrning av sektorn i sin helhet. Möjligheterna att identifiera områden i behov av särskilt stöd, samband mellan verksamheter som behöver stödjas eller utvecklas etc. förbättras. Med färre myndigheter än för tio, kan också Reger- ingens relationer med myndigheterna utvecklas, genom nya former för strategisk dialog och anpassade mötesformer. 5.2Förslag till ny myndighetsstruktur Utredningens förslag: Fyra nya myndigheter bildas; för hälsa, vård och omsorg, Inspektionen för hälsa, vård och omsorg, för hälsa, vård och omsorg, Myndigheten för välfärdsstrategi. Förslaget innebär att , , , , , , Myndigheten för vårdanalys, Handisam, Myndig- heten för internationella adoptionsfrågor och Statens medi- cinsk-etiska råd läggs ned. Dessutom föreslår utredningen att och avvecklas, och att verksamheterna inryms i den nya strukturen. För att svara mot behoven av förnyelse, föreslår utredningen ett samlat organisatoriskt grepp, där en ny myndighetsstruktur formas efter morgondagens behov. Vårt förslag utgår ifrån hur staten bättre ska kunna stödja vårdens och omsorgens framtida behov och utmaningar. I detta arbete framträder kunskapsområdet som ett nav, så till vida att den kunskapsintensiva delen av staten i vården och omsorgen behöver bli mer sammanhållen. Vården och omsorgen bör kunna dra nytta av nya och successivt utvecklade kunskaper på ett bättre sätt än . Infrastrukturen, informationstillgången och resultatåterföringen behöver förbättras i ett integrerat kunskapssystem. Av detta skäl är det också de myndigheter som har i uppgift att ta fram kunskap inom olika delar av vården och omsorgen, som berörs allra mest av våra förslag. De nya myndigheterna ges tydliga uppdrag som kan vidare- utvecklas inom sina ramar. Genom att bygga från grunden skapas en struktur som bygger på enhetliga principer. Myndigheternas gränssnitt sinsemellan förnyas och förtydligas. En tydligare ansvarsfördelning förenklar för myndigheternas målgrupper/ användare, för deras medarbetare och för regeringens styrning. Två av myndigheterna, för hälsa, vård och omsorg och Inspektionen för hälsa, vård och omsorg, kommer att arbeta med vården och omsorgen som främsta målgrupp: bl.a. professioner, verksamheter, huvudmän, patienter och brukare. Båda kommer att ha viktiga roller i sektorns löpande utvecklings- arbete där kontinuerligt lärande leder till successiva förbättringar. för hälsa, vård och omsorg bidrar till att utveckla hela sektorns IT- och kommunikationsstruktur, men bistår också övriga 3 myndigheter i vård- och omsorgssektorn med IT-stöd och kommunikationskanaler. Myndigheten för välfärdsstrategi stöder statens strategiska över- blick och styrning. Dessa fyra myndigheter får ett gemensamt övergripande uppdrag att samarbeta för att främja hela befolkningens hälsa och välfärd och säkra god vård och omsorg till dem som behöver det. Tre av myndigheterna; , och , har huvudsakligen löpande upp- gifter, medan Myndigheten för välfärdsstrategi har mer långsiktiga uppgifter ur ett systemperspektiv. måste Myndigheten för välfärdsstrategi vid behov också på kunna hjälpa regeringen med fakta och lägesbedömningar. De fyra myndigheterna ska kontinuerligt utveckla sina uppdrag, enskilt och gemensamt, både till arbetsinnehåll och arbetsformer. Samtliga fyra myndigheter får i uppdrag att vidareutveckla arbets- sätten. Huvudkontoren samlokaliseras till för att under- lätta samspelet mellan myndigheterna. Åtminstone Inspektionen behöver en regionaliserad organisation. Om väljer en regional indelning bör den samlokaliseras med Inspek- tionens regionala lokalisering. Den regionala organisering som väljs ska inte bryta de gränser som regionutredningen föreslår.2 Ett modernare arbetssätt inrymmer potentialer. Kopplingen till en fast byggnad behöver inte vara lika stark i framtidens myndig- hetsstruktur. Myndigheternas anställda och inhyrda resurser ska kunna arbeta på distans och i olika delar av landet. Möjligheten att använda sig av kombinationstjänster liksom av visstidsanställd expertis för särskilda frågor eller tidsbegränsade uppdrag ska upp- muntras. Teknikens möjligheter till decentraliserade arbetssätt ger viktiga förutsättningar för förnyelsen. Generellt anser utredningen att myndigheterna ska samlokalisera sin verksamhet när den finns på samma ort. 5.2.1Kunskapsmyndigheten för hälsa, vård och omsorg Utredningens förslag: Myndigheten ansvarar för att bidra till sektorns utvecklingsarbete, genom stöd till framtagande och spridning av kunskap. 2 Översyn av regional statlig förvaltning m.m. Dir. 2009:62, tilläggsdir. 2010:12, 2010:72. Myndigheten stödjer vård- och omsorgssektorns löpande utveck- ling, genom att stödja uppföljning, lärande, kunskapsspridning och samordning. Myndigheten utfärdar inom sitt ansvarsområde före- skrifter mot vården och omsorgen. Myndigheten ser i nära samarbete med huvudmän, experter, forskare professionella grupper och andra till att vården och omsorgen har tillgång till bästa möjliga kunskapsunderlag, och att det successiva lärandet fungerar på bästa möjliga sätt. En viktig uppgift är att identifiera kunskapsluckor, där kunskap saknas, och att se till att dessa fylls. En del i underlaget för myndighetens arbete är Öppna jämförelser. I myndighetens arbetssätt ligger att alla relevanta aspekter är beaktade och sammanvägda i de underlag som lämnar myndigheten. Det förebyggande och hälsofrämjande perspektivet och funktionshindersperspektivet integreras i alla underlag där det är relevant. Myndigheten använder och tar fram underlag av olika typer, t.ex. vetenskapliga kunskapssammanställningar, erfarenhets- baserade expertbedömningar, ekonomisk/praktiskt avstämda rikt- linjer och nationella prioriteringsbeslut. Myndigheten har ett över- gripande ansvar för samordning av kunskapsstöd inom Alkohol-, narkotika-, doping- och tobaksområdet. Myndigheten inrymmer specialistkompetenser inom många olika områden och en fackkompetensbaserad indelning kan behö- vas. Myndigheten arbetar med gemensamma metoder, rutiner och uppföljningssystem. Myndigheten säkerställer tydliga kontaktytor gentemot verksamheterna och omvärlden. Myndigheten har ett ansvar för den officiella statistiken inom sitt verksamhetsområde. Myndigheten är personuppgiftsansvarig för sådana uppgiftssamlingar och register som användas som stöd för den egna verksamheten, exempelvis olika hälsodataregister som innehåller personuppgifter om patienter, donationsregistret och dödsorsaksregistret. Myndigheten är sektorsansvarig för genomförandet av de funktionshinderspolitiska målen inom vården och omsorgen, enligt förordning (2001:526) om de statliga myndigheternas ansvar för genomförandet av handikappolitiken. Myndigheten har också ett särskilt ansvar för genomförandet av de folkhälsopolitiska målen inom vården och omsorgen. Vetenskapliga sammanställningar fortsätter att utvecklas i linje med de principer som finns inom SBU. Här finns stora värden att gå vidare med det internationellt förankrade arbetet med kunskaps- underlag som bygger på noggrann och opartisk evidensprövning. En särskild instruktionsreglerad vetenskaplig nämnd beslutar, lik- som inom SBU, vilka underlag som ska tas fram och fast- ställer sedan deras vetenskapliga slutsatser. vidareutvecklas samspelet med brukare/patienter, huvudmän och professionella grupper, så att valet av fokus alltmer tar hänsyn till av sektorns behov. Inte minst är det viktigt att omsorgssektorns och det förebyggande arbetets behov av evidens- baserad kunskap tillgodoses så långt som möjligt. Det är angeläget att den bredd av kunskap som finns i hela den nya myndigheten och dess kontaktnät tillvaratas på bästa möjliga sätt. Inte minst är det viktigt att möjligheterna till internationellt kunskapsutbyte vidareutvecklas. Utöver de rent vetenskapliga faktaunderlagen, tillgodoser myndig- heten sektorns behov av erfarenhetsbaserade kunskapsunderlag. Bästa möjliga kunskap används alltid, och i de många fall där tillgången på entydig evidens är begränsad, kompletteras det veten- skapliga kunnandet med bedömningar som baseras på beprövad erfarenhet. Behovet är stort, inte minst inom äldreomsorgen och andra delar av omsorgsarbetet. Vägledningen bygger på den fackkompetens som finns inom myndigheten och dess nätverk av experter. Verksamheten bygger vidare på arbetsformer som utvecklats bland annat inom SoS, LV, FHI och SMI. Nationella prioriteringsbeslut enligt nuvarande regelverk De beslut om läkemedelsförmåner som fattas av inom TLV, fattas av motsvarande nämnd inom . Beslutsfattandet följer samma regler som styr nämnden inom TLV. På motsvarande sätt fattas de beslut om tandvårdsförmånen som fattas av tandvårdsstöd inom TLV, av en motsvarande nämnd inom . Beslutsfattandet följer samma regler som styr nämnden inom TLV. Nya former för prioriterande riktlinjer För andra typer av riktlinjer och råd som kan ha organisatoriska och/eller ekonomiska konsekvenser har myndigheten ett nära sam- arbete med huvudmännen. Syftet är att riktlinjerna får praktiskt genomslag och bättre svarar mot de frågor som ställs i verk- samheterna. Ett nytt instruktionsreglerat råd, Rådet för Nationella Rikt- linjer, med företrädare för kommuner och landsting har i uppdrag att besluta om vilka riktlinjer som ska tas fram och även fastställa deras slutsatser. Nämnden består av sex ledamöter, två från kom- munsektorn, två från landstingssektorn och två från myndigheten. Huvudmannaföreträdarna utses av SKL och myndigheten företräds av generaldirektören – som också är nämndens ordförande – samt ytterligare en person som generaldirektören utser. Underlagen för rådets beslut tas fram med hjälp av sakkunskap från professionerna, verksamhetsansvariga, fristående producenter, brukare, patienter m.fl. Möjligheter till vidareutveckling av riktlinjearbetet Utredningen bedömer att frågan om övergripande prioriteringar på nationell nivå kommer att bli allt mer aktuell. Som ett exempel kan nämnas en rapport från CMT3, där en breddad nationell priori- teringsprocess för flera typer av insatser inom hälso- och sjuk- vården föreslås. Ett sådant förslag kräver särskild utredning, men om funktion inrättas, har den en naturlig hemvist i Kunskaps- myndigheten. I myndighetens uppdrag ligger att fortlöpande utvärdera och vidareutveckla de olika sätten att arbeta med riktlinjer och 3 medicinsk teknologi, är en forskningsorganisation vid . Syftet är att bedriva metodutveckling, kunskapsspridning och utvärderingar av metoder och procedurer inom hälso- och sjukvård med avseende på medicinska, sociala, ekonomiska och etiska konsekvenser. Källa: CMT:s hemsida; /halso-och-sjukvardsanalys/cmt prioriteringar på nationell nivå. Vid behov ska myndigheten föreslå förändringar av regler. , som har till uppgift att fatta beslut om rikssjukvård enligt 9 a och 9 b §§ Hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), finns i denna myndighet. När föreskrifter utfärdas, används myndighetens breda kompetens och kontaktnät för att säkra att de utformas med utgångspunkt från god kännedom om vårdens och omsorgens verksamhet och förutsättningar. Dialog med utbildnings- och forskningssektorn Myndigheten skapar former för fortlöpande dialog mellan före- trädande för sektorn och ansvariga för utbildning och forskning inom området. Myndighetens struktur och kompetensbehov För att klara sin uppgift inrymmer myndigheten kompetens inom de fackområden som är viktiga för vårdens och omsorgens utveckling. har sakkompetens inom de flesta fack- områden som finns i dagens myndigheter. Myndigheten utvecklar anställnings- och arbetsformer som gör det möjligt att använda expertkompetenser från hela landet. En del fackområden är så omfattande att det kan vara motiverat att organisera dem i särskilda enheter eller grupper. Myndigheten har nära kontakt med externa experter inom många områden. De internationella kontaktpunkter som finns t.ex. när det gäller övergripande medicinskt ansvar, smittskydd och folkhälsa finns inom myndigheten. Dimensionering, finansiering och ledning Myndigheten använder stora delar av de resurser som dagens myndigheter använder för kunskapsstöd och reglering. finns det goda möjligheter till synergier och samordningsvinster. Totalt sett bedöms myndigheten behöva resurser motsvarande omkring 730 årsarbetskrafter. Verksamheten finansieras via anslag på statsbudgeten. Myndigheten leds av en generaldirektör. Myndigheten omfattas av internrevisionsförordningen. 5.2.2Inspektionen för hälsa, vård och omsorg Utredningens förslag: Myndigheten ansvarar för att säkra kvalitet i alla verksamheter, genom effektiv hantering av god- kännanden, tillstånd, legitimationer och tillsyn. Inspektionen säkerställer att grundläggande regelverk och kvali- tetskrav följs, genom tillsyn, utfärdande av legitimationer, tillstånd och godkännanden. Verksamheten gäller vård- och omsorgs- sektorn, industrin, apoteksmarknaden, internationella adoptions- frågor, alkohol, tobak och narkotika. Utöver det löpande arbetet med tillsyn, legitimationer och god- kännanden tillstånd, bidrar Inspektionen till sektorns löpande utveckling genom att med stöd av sina iakttagelser bidra till successivt lärande. I de fall där myndigheten observerar problem eller frågeställningar som har betydelse för sektorns utveckling, men inte leder till åtgärdsbeslut i det enskilda ärendet, samverkar myndigheten med , så att iakttagelserna tillvaratas på bästa möjliga sätt. Inspektionen bygger upp lämpliga samarbetsformer med huvudmännen, så att inspektionens arbete på bästa möjliga sätt samspelar med huvudmännens kvalitetsansvar. Myndigheten inrymmer fackkompetens på olika områden. Områdesvis indelning underlättar för den som har kontakt med myndigheten. Myndigheten har ett samlat uppföljnings- och ärendehanteringssystem som är anpassat till stora volymer. Myndigheten arbetar också för ett enhetligt arbetssätt där det är relevant. Myndigheten är personuppgiftsansvarig för de verksamhets- register som förs över dem som har tillstånd att bedriva olika verksamheter eller är anmälningspliktiga för sin verksamhet m.m. och som främst används för tillsyn, forskning och statistik. Det ligger i myndighetens uppdrag att successivt utvärdera funktionaliteten och effektiviteten i arbetet, och vid behov genomföra förbättringar i sina egna arbetsformer och även föreslå förändringar i de regler som styr arbetet. Verksamhetstillsyn är en stor del av myndighetens arbete. Tillsynen har på samma sätt som , granskande uppgifter samt råd och vägledning i anslutning till detta. Insatserna är risk- baserade, så att rutinmässiga kontroller görs ofta, snabbt och enkelt, och följs av mer djupgående granskningar inom de områden och på de enskilda enheter där det bedöms motiverat. Myndigheten har också ansvar för tillsynen över apoteks- verksamhet, läkemedelsindustri, medicintekniska företag och liknande, samt för uppföljning av läkemedelsbiverkningar och angränsande frågor. Eftersom denna tillsyn huvudsakligen riktar sig till andra målgrupper än den tillsyn som avser direkt vård- och omsorgsverksamhet, behöver den vidareutvecklas med utgångs- punkt från sina specifika förutsättningar. Dessutom har myndigheten ansvar för central tillsyn inom alkohol-, tobaks-, och narkotikaområdet. Denna verksamhet, liksom tillsynsarbetet för internationella adoptionsfrågor, skiljer sig från den tillsyn som riktar sig till direkt vård- och omsorgs- verksamhet. Myndigheten utfärdar de verksamhetstillstånd och yrkes- legitimationer som vård- och omsorgssektorn behöver. Godkännanden av läkemedel m.m. Myndigheten hanterar de svenska delarna av EU:s godkän- nandeprocess för läkemedel, medicintekniska produkter och frågor i anknytning till detta. Eftersom arbetet med godkännanden har starka kopplingar till föreskriftsarbetet inom området,4 sker också utfärdande av föreskrifter riktade till industrin i myndigheten. Verksamheten är starkt integrerad i det europeiska samarbetet och finansieras genom avgifter från berörda företag. Den starka kopplingen till EU innebär bland annat att volymerna – och där- med intäkterna – påverkas direkt av eventuella förändringar i EU- processerna. Dessa processer hanteras enligt samma regelverk som . Möjligheterna till samordning med delar av myndighetens övriga arbete med tillsyn och tillstånd prövas successivt.