sou · H0B371 · 2012-10-31 00:00:00 — 2.Lagen gäller inte i fråga om tomträtt som har upplåtits före ikraftträdandet av lagen (1953:415) angående ändring i lagen (nr 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom, om inte parterna har avtalat att lag ska gälla för tomträtten. 3.På tomträtter som har upplåtits före ikraftträdandet ska de nya bestämmelserna tillämpas först när avgälden ska bestämmas för den första avgäldsperiod som börjar löpa efter och för vilken det vid lagens ikraftträdande varken har träffats avtal om avgäldens storlek eller väckts talan om omprövning av avgälden. I fråga om avgäldsperioder som börjar löpa efter gäller inte sådana avtal om avgäldsperiodens längd eller om ordningen för ändring av avgäld som har ingåtts före lagens ikraftträdande. Första stycket gäller inte avgäldsperioder för vilka enligt punkten 3 äldre bestämmelser ska tillämpas. 5.Trots vad som sägs i punkten 3 får ett avtal enligt 13 kap. 15 § tredje stycket ingås efter lagens ikraftträdande. Avtalet får dock verkan först när avgälden enligt punkten 3 ska bestämmas enligt de nya bestämmelserna. 6.Om en tomträtt som omfattas av lagen (nr 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom i dess lydelse vid utgången av har upphört på grund av att upplåtelsetiden har löpt ut och parterna redan då har träffat avtal om att fastigheten på nytt ska upplåtas med tomträtt till samma tomträttshavare, gäller vad som sägs i 13 kap. 11 § andra stycket andra meningen även av den nya upplåtelsen. lag om inlösen av tomträttsfastigheter Härigenom föreskrivs följande. Vad som avses med inlösen av tomträttsfastighet 1 § Med inlösen av tomträttsfastighet avses i denna lag en av dom- stol beslutad övergång av äganderätten till en tomträttsfastighet från fastighetsägaren till tomträttshavaren. En tomträttshavare har rätt till sådan inlösen på de villkor som anges i denna lag. Beträffande sådana tomträtter som väsentligen är upplåtna för bostadsändamål kan tomträttshavaren inte med bindande verkan avstå från rätten till inlösen. Vilka fastigheter som får lösas in 2 § Bestämmelserna i denna lag gäller endast sådana tomträtts- fastigheter som tillhör staten eller en kommun eller som annars är i allmän ägo. Inlösen får endast avse en fastighet i dess helhet. 3 § Tomträttshavaren har endast rätt till inlösen, om 1.det har gått fastigheten senast uppläts med tomträtt, och 2.de villkor som enligt parternas avtal gäller för tomträtts- fastighetens användning och bebyggelse i rimlig utsträckning kom- mer att gälla även efter det att fastigheten har lösts in. 4 § Om fastighetsägaren har sagt upp tomträttsavtalet enligt 13 kap. 23 § jordabalken, har tomträttshavaren inte rätt till inlösen. 5 § En tomträttshavare som vill lösa in tomträttsfastigheten ska väcka talan om detta vid mark- och miljödomstol. En talan enligt första stycket ska handläggas enligt vad som är föreskrivet om rättegången i dispositiva tvistemål. 6 § Om rätten finner att det finns förutsättningar för inlösen, ska den 1.besluta att äganderätten till fastigheten ska övergå till tomt- rättshavaren, och 2.förplikta tomträttshavaren att betala ersättning till fastighets- ägaren enligt 7 §. På yrkande av fastighetsägaren ska tomträttshavaren ställa säkerhet för den ersättning som han eller hon ska betala. Om ett sådant yrkande har framställts, får rätten inte besluta enligt första stycket förrän betryggande säkerhet har ställts. 7 § För en sådan tomträttsfastighet som avses i 13 kap. 12 § första stycket jordabalken ska ersättningen bestämmas till av det markvärde som har bestämts vid den allmänna eller förenklade fastighetstaxering som har skett närmast före det år då talan om inlösen väcktes. I fall som avses i 13 kap. 12 § andra stycket jorda- balken ska ersättningen i stället bestämmas till av det markvärde som kan beräknas enligt fastighetstaxeringslagens (1979:1152) bestämmelser om bestämmande av taxeringsvärde. Markvärdet ska omräknas med förändringen av Statistiska central- byråns konsumentprisindex från ingången av det år då den i första meningen angivna allmänna eller förenklade fastighetstaxeringen skedde till och med kalendermånaden närmast före den månad då talan om inlösen väcktes. För andra tomträttsfastigheter än sådana som avses i första stycket ska ersättningen motsvara markens marknadsvärde i obe- byggt skick då talan om inlösen väcktes. Vid bedömningen av marknadsvärdet ska hänsyn tas till de närmare villkor som ska tillämpas i fråga om fastighetens användning och bebyggelse efter det att fastigheten har lösts in. Ifråga om tomt- rätter som avses i 13 kap. 14 § jordabalken ska dock marknads- värdet reduceras på samma sätt som där anges beträffande avgälds- underlaget. 8 § När rättens avgörande enligt 6 § första stycket 1 vinner laga kraft, övergår äganderätten till fastigheten till tomträttshavaren. Tomträttshavarens skyldighet att betala avgäld för tomträtten består intill den tidpunkt som anges i första stycket. Tomträtts- havaren har rätt att få tillbaka erlagd avgäld som belöper därefter. 9 § Tomträttshavaren ska betala ränta på ersättningen till fastig- hetsägaren från den tidpunkt som anges i 8 § första stycket till dess betalning sker. Räntan beräknas enligt 5 § räntelagen (1975:635) för tiden intill efter det att rättens avgörande enligt 6 § första stycket 2 vinner laga kraft och enligt 6 § räntelagen för tiden därefter. Denna lag träder i kraft . De nya bestämmelserna ska dock tillämpas först från utgången av den avgäldsperiod som löper vid ikraftträdandet. 2.Lagen gäller inte i fråga om tomträtt som har upplåtits före ikraftträdandet av lagen (1953:415) angående ändring i lagen (nr 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom, om inte parterna har avtalat att lag ska gälla för tomträtten. 3.Om en tomträtt som omfattas av lagen (nr 36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom i dess lydelse vid utgången av har upphört på grund av att upplåtelsetiden har gått ut och parterna redan då har träffat avtal om att fastigheten på nytt ska upplåtas med tomträtt till samma tomträttshavare, har tomträttshavaren rätt till inlösen utan hinder av vad som sägs i 3 § 1. förordning om domstols underrättelseskyldighet i vissa tomträttsmål Härigenom föreskrivs följande. När talan väcks om av uppsägning av tomträttsavtal, ska rätten genast anmäla detta till inskrivningsmyndigheten för anteck- ning i fastighetsregistrets inskrivningsdel. Detsamma gäller när talan väcks om omprövning eller jämkning av tomträttsavgäld beträffande andra tomträtter än sådana som avses i 13 kap. 12 § första stycket jordabalken. Vad som sägs i första stycket gäller också när dom eller slutligt beslut i sådant mål har vunnit laga kraft. Denna förordning träder i kraft . 1.1Tomträttsinstitutets ändamål och utveckling tillkom genom införandet av 4 kap. lagen (1907:36 s. 1) om nyttjanderätt till fast egendom, vilket trädde i kraft . Institutets syfte var att främja en sund utveckling av bostadsförhållandena i städerna. Detta skulle ske genom att det allmänna fick möjlighet att tillhandahålla mark för bebyggelse åt enskilda utan att frånhända sig ägande- rätten till marken.1 Den enskilde som stod i begrepp att uppföra ett egnahem kunde genom en tomträtt få tillgång till mark under någorlunda betryggande former utan att göra någon egen kapital- insats. Att det allmänna förblev ägare till marken ansågs ha den särskilda fördelen att det allmänna därmed förbehölls den framtida värdestegringen hos marken. Ytterligare en fördel var att möjlig- heterna att vid framtida behov använda marken för annat ändamål underlättades. När tomträttsinstitutet infördes, utgick man från att tomträtt skulle komma att användas som en övergångsform till äganderätt. Tanken var att marken i en stads ytterområden skulle upplåtas med tomträtt för egnahemsbebyggelse och att staden sedan, när dess utveckling hade medfört ett behov av att utnyttja marken för en mer intensiv bebyggelse, skulle sälja marken och därigenom komma i åtnjutande av inträdd markvärdestegring. I stället kunde då nya, från stadens centrum mer avlägsna, områden upplåtas med tomt- rätt.2 Tomträtten var i sin tidigaste form en tidsbegränsad nyttjande- rätt till fast egendom. Rätten att upplåta denna nyttjanderätt var i princip förbehållen vissa offentliga rättssubjekt. Upplåtelsetiden skulle vara minst 26 och högst men i övrigt rådde avtalsfrihet om villkoren för upplåtelsen. Även om avtalsfrihet således gällde 1Se Lagberedningens förslag till jordabalk I, s. 242 ff. 2Se Lagberedningens förslag till jordabalk I s. 257 och 258. beträffande avgäldens storlek var det normala att den avgäld som hade avtalats vid upplåtelsen gällde under hela upplåtelseperioden.3 När upplåtelsetiden hade gått till ända, upphörde tomträtten och upplåtaren kunde förfoga fritt över fastigheten. Om annat inte hade avtalats, fanns det inget krav på att upplåtaren skulle lösa byggnader eller annan egendom som hade uppförts på fastigheten. De nya reglerna trädde i kraft . För gjorda tomträtts- upplåtelser gäller fortfarande äldre bestämmelser, om inte parterna, i enlighet med övergångsbestämmelserna till lag, har kom- mit överens om att ändra upplåtelseavtalet så att det överens- stämmer med de nya reglerna, se vidare avsnitt 1.3.2. I förarbetena till lag konstaterades att tomträtts- institutet efter hand hade kommit att användas för olika ändamål och inte längre betraktades som en övergångsform till kommande äganderätt utan som en slutlig reglering av frågor kring enskild bebyggelse av mark i allmän ägo.4 Syftet med den nya regleringen var därför att trygga tomträttshavarens ställning, och därmed också tomträttens kreditvärde, och att ta tillvara upplåtarens intresse. Även det allmännas intresse av tomträttsinstitutet fram- hölls, särskilt möjligheten att tillgodogöra sig markvärdestegringen och att vid behov förfoga över den upplåtna marken för allmän- nyttigt ändamål. Reformeringen av tomträttsinstitutet innebar i korthet att tomt- rätt utformades som en i tiden obegränsad nyttjanderätt. Det nya systemet innebar att tomträttshavaren överhuvudtaget inte hade någon rätt att säga upp nyttjanderätten, medan upplåtaren kunde säga upp nyttjanderätten endast under vissa villkor och . Upplåtarens uppsägningsrätt förenades med en lösen- skyldighet. Upplåtaren gavs också möjlighet att löpande få del i markens värdestegring. Det skedde genom införandet av regler som innebar att avgälden skulle omregleras vid återkommande tid- punkter. Därmed uppstod ett lagreglerat system med fleråriga avgäldsperioder. Tomträtt förblev dock en upplåtelseform för- behållen mark som ägs av det allmänna. Vidare blev inskrivning av tomträttsavtal obligatoriskt. Genom en lagändring, som beslutades och trädde i kraft , ändrades minimitiden för avgäldsperioderna i fråga om tomträtt upplåten för bostadsändamål från tjugo till tio 3Se SOU 1952:28 s. 32. 4Se SOU 1952:28 s. 60. år.5 Syftet med detta var att skapa bättre förutsättningar för det allmänna att tillgodogöra sig värdestegringen på marken. Lag- ändringarna var förenade med övergångsbestämmelser som i sak motsvarade de övergångsbestämmelser som gällde lagändringar och som har återgetts ovan. De nya reglerna om tomträtt överfördes, i sak oförändrade, till 13 kap. jordabalken i samband med att jordabalken trädde i kraft . I princip gäller dock fortfarande äldre bestäm- melser för tomträtter som har upplåtits . 1.2Översikt över de nuvarande reglerna om tomträtt Nedan lämnas en kort redogörelse för de nuvarande reglerna om tomträtt i 13 kap. jordabalken. Tomträtt är en nyttjanderätt till fastighet för visst ändamål mot årlig avgäld i pengar (1 § första stycket). Tomträtt är i flera avseenden jämställd med fast egendom; exempelvis får det i en tomträtt upplåtas panträtt och annan nyttjanderätt än tomträtt samt servitut och rätt till elektrisk kraft (1 § andra stycket). Möjligheten att upplåta tomträtt är förbehållen det allmänna men regeringen kan lämna tillstånd till tomträtts- upplåtelse i en fastighet som tillhör en stiftelse (2 §). En tomträtts- upplåtelse får endast avse en hel fastighet. Det är alltså inte möjligt att upplåta tomträtt i en del av fastighet. Det är inte heller möjligt att upplåta tomträtt i flera fastigheter gemensamt eller i en ägar- lägenhetsfastighet. Tomträttsupplåtelsen ska komma till uttryck i ett tomträttsavtal. Detta ska upprättas skriftligen och där ska uttryckligen framgå att upplåtelsen avser tomträtt (3 §). Kravet på skriftlighet gäller även ändring av och tillägg till avtalet. Upplåtelsehandlingen ska inne- hålla uppgift om ändamål, avgäld, närmare föreskrifter om fastig- hetens användning och bebyggelse och de bestämmelser i övrigt som ska gälla för tomträtten (4 §). Eventuella byggnadsbestäm- melser rörande fastigheten i detaljplan eller annars ingår i upp- låtelsen om inte annat har avtalats. En upplåtelse av tomträtt innefattar en överlåtelse på tomträtts- havaren av byggnad eller annan egendom som vid upplåtelsen hör till fastigheten (5 §). Tomträttens inträde eller bestånd får inte göras beroende av villkor och det är inte tillåtet att inskränka 5 Se prop. 1967:90 s. 118 och 119. tomträttshavarens rätt att överlåta, pantsätta eller upplåta nyttjande- rätt i tomträtten (6 §). Det finns inte någon rätt att häva tomträtts- avtalet p.g.a. bristande avtalsuppfyllelse. Om fastighetsägaren eller tomträttshavaren har överskridit sin rätt eller åsidosatt sin skyldig- het enligt upplåtelsen, åligger det denne att återställa vad som har rubbats eller fullgöra vad som eftersatts och att ersätta skadan (8 §). Avgälden, dvs. avgiften för tomträtten, ska utgå med oförändrat belopp om (10 §). Parterna kan träffa överenskommelse om ändring av avgälden för den kom- mande avgäldsperioden, men det får inte ske senare än före utgången av innevarande period (11 §). Om överenskommelse inte har träffats, har vardera parten möjlighet att under näst av den löpande avgäldsperioden väcka talan vid domstol om ändring av avgälden. Har avgälden inte ändrats på något av dessa sätt, ska den utgå med samma belopp som . Om bestämningen av avgälden blir föremål för domstols- prövning, ska domstolen bestämma avgälden för den kommande perioden. Det ska ske på grundval av det värde marken har vid tiden för omprövningen (11 §). Vid bedömningen av markvärdet ska hänsyn tas till ändamålet med upplåtelsen och de närmare föreskrifter som ska tillämpas i fråga om fastighetens användning och bebyggelse. Det saknas annan författningsreglering av hur avgälden ska bestämmas och även förarbetena är knapphändiga i detta avseende.6 Vad som har sagts hindrar inte att parterna när som helst kan komma överens om jämkning av avgälden (12 §). Detta kan ske antingen p.g.a. ändrade förhållanden som rör tomträttens utövande eller då tomträttens värde minskar avsevärt till följd av nya eller ändrade byggnadsbestämmelser eller av någon annan särskild omständighet som inte är hänförlig till tomträttshavaren eller beror av honom eller henne. kan endast sägas upp av fastighetsägaren och endast vid utgången av vissa tidsperioder (13 och 14 §§). En tomt- rättsupplåtelse för bostadsbebyggelse kan sägas upp och därefter . Beträffande tomträtt för annat ända- mål kan överenskommelse träffas om kortare perioder, dock inte kortare än . Ytterligare en förutsättning för uppsägning är 6 I kapitel 2 behandlas den domstolspraxis som har utbildats i fråga om regleringen av tomträttsavgäld och i kapitel 3 lämnas en redogörelse för kommunernas tillämpning av reglerna om tomträttsavgäld. att det är av vikt för fastighetsägaren att fastigheten används för bebyggelse av annan art eller på annat sätt . Uppsägning kan ske tidigast och senast före uppsägningsperiodens utgång (15 §). Om tomträttshavaren vill motsätta sig uppsägningen, måste han eller hon klandra denna (16 §). Om det inte sker går möjligheten att få uppsägningen ogiltigförklarad för- lorad. Om tomträtten upphör p.g.a. uppsägning, ska fastighetsägaren lösa byggnader och annan egendom som utgör tillbehör till tomt- rätten (17 §). Avser upplåtelsen väsentligen annat än bostads- bebyggelse, får dock parterna begränsa lösenskyldigheten genom avtal. Jordabalken innehåller särskilda regler om talan om löse- summa och om betalning av lösesumma (18–20 §§). En tomträttsupplåtelse ska alltid skrivas in i fastighetsregistrets inskrivningsdel (21 kap. 1 § jordabalken). Inskrivningen får särskild betydelse för tomträttens bestånd. En tomträtt som har skrivits in gäller nämligen till dess att inskrivningen har dödats; så är fallet även om parterna avtalar om att tomträtten ska upphöra eller om denna kommer i fastighetsägarens hand eller om äganderätten till fastigheten övergår på tomträttshavaren (22 §). För sådan rättighet som gäller i tomträtten oberoende av inskrivning svarar fastighets- ägaren även om inskrivningen av tomträtten dödas. Om fastighets- ägaren och tomträttshavaren kommer överens om ändring av upplåtelsevillkoren, gäller ändringen mot den som har rättighet i tomträtten endast om inskrivning av ändringsavtalet är beviljad eller om ansökan om inskrivning har förklarats vilande (21 §). Mål om omprövning eller jämkning av avgäld, av upp- sägning och bestämmande av lösesumma (23 §) ska prövas av mark- och miljödomstol. I dessa mål gäller, med visst undantag, 5 kap. expropriationslagen (1972:719) i tillämpliga delar. Om tvisten rör en fråga som kan inverka på den rätt som tillkommer en inne- havare av panträtt eller rättighet som är inskriven, är rätten inte bunden av en parts yrkande eller medgivande. Målet blir därmed att jämställa med ett indispositivt tvistemål och i bl.a. mål om avgälds- bestämning gäller regler om rättegångskostnader i indispositiva tvistemål, dvs. varje part svarar normalt för sina rättegångskostnader, oavsett målets utgång. Tomträtt likställs i flera fall med fast egendom, bl.a. i utsök- ningsbalken, konkurslagen samt vid expropriation och liknande tvångsförvärv (26 §). Bestämmelser om t.ex. överlåtelse och rättig- het i eller till förmån för fast egendom äger också, enligt huvud- regeln, motsvarande tillämpning för tomträtt (7 §). Vidare anses tomträttshavaren som ägare av fastigheten i samband med fastighets- taxering och vid uttag av fastighetsavgift.7 Bestämmelserna om tomträtt i 13 kap. jordabalken kompletteras av regler om inskrivning av tomträtt, inteckning i tomträtt och om inskrivning i tomträtt av nyttjanderätt och servitut (21 kap., 22 kap. 15 § och 23 kap. 8 § jordabalken). Redovisningen i detta avsnitt är baserad på uppgifter ur fastighets- registret. Det bör inledningsvis noteras att statistiska uttag ur fastighets- registrets tomträttsdel är färskvara. Inskrivningar i fastighets- registret sker normalt varje vardag och registrets innehåll förändras därför beroende på vilka inskrivningar som sker. Nedan redovisade uppgifter avser förhållandena /2012. I finns det cirka 62 300 fastigheter som är upplåtna med tomträtt. De motsvarar av det totala antalet fastig- heter och är fördelade över 159 kommuner. I fråga om tomträttsändamål är det stora flertalet avsedda för småhus, drygt 49 100. Drygt 6 300 tomträtter avser flerbostadshus och 6 800 tomträtter övriga ändamål (kontor, diverse industrier, lager etc.). Dessa uppgifter kan ställas i relation till de statistiska uppgifter som redovisas i det senaste lagstiftningsarbetet på området, lagrådsremissen Tomträttsavgäld av . Där anges att det totala antalet tomträtter var cirka 108 600, varav 93 500 avsåg småhus, 9 250 flerfamiljshus, 3 650 industri- tomter och 2 100 blandade respektive övriga ändamål. av landets tomträtter finns i 41 kommuner. Drygt hälften av tomträtterna är koncentrerade till sju kommuner; , , , , , och . I och finns drygt 10 000 tomträtter per 7 Se 1 kap. 5 § fastighetstaxeringslagen (1979:1152) och 2 § lagen (2007:1398) om fastighetsavgift. har därutöver upplåtit tomträtter i närliggande kommuner; sammanlagt något fler än 12 100 tomt- rätter är därför upplåtna av kommun. I kom- mun finns 5 600 tomträtter. Övriga ovan nämnda kommuner har mellan 2 000 och 3 500 tomträtter per kommun. Utöver de nu nämnda kommunerna är spridningen stor vad gäller antalet tomt- rätter per kommun; det förekommer allt från en enda tomträtt till närmare 2 000. En kort beskrivning av tomträttsinstitutet utveckling har lämnats i avsnitt 1.1. Som framgår där infördes institutet . Bestämmelserna om tomträtt har därefter ändrats i sak vid i huvud- sak två tillfällen. De nya bestämmelserna trädde i kraft dels , dels . De nya bestämmelserna gjordes som huvudregel inte tillämpliga på äldre tomträtter. Enligt övergångsbestämmelserna till respektive lagändring kan emellertid parterna beträffande upplåtelser före de nya reglernas ikraftträdande respektive överenskomma om sådan ändring i upp- låtelsen att denna kommer i överensstämmelser med den nya lagen och begära inskrivning av ändringen. Genom fastighetsregistret kan därför utläsas vilken lagstiftning som är tillämplig på respektive tomträtt. I tabell 1.1 redovisas hur nu existerande tomträtter fördelar sig i fråga om tillämplig lag- stiftning. Tomträtter som följer lagstiftningen är tidsbestämda till som längst . Sådana tomträtter kan följaktligen löpa fram . Merparten upphör dock . Av de tomt- rätter som följer lagstiftningen är merparten belägna i , och kommuner och större delen av de äldre tomträtterna i dessa kommuner löper ut . I de tre kommunerna löper endast enstaka äldre tomträtter längre än . Det är normalt en kommun som är tomträttsupplåtare, tillika fastighetsägare. Av det totala antalet fastigheter som enligt fastighetsregistret är upplåtna med tomträtt har emellertid cirka 670 en annan lagfaren ägare än en kommun. Cirka 500 av dessa avser tomträtter för småhus, 50 flerbostadshus och 100 annat tomt- rättsändamål. Dessa siffror är dock förenade med stor osäkerhet. De stickprovskontroller som utredningen har gjort tyder nämligen på att flertalet fastigheter, som i fastighetsregistret redovisas som upplåtna med tomträtt för småhusändamål och vilkas ägare inte är en kommun, i själva verket har friköpts av den senaste tomträtts- havaren. Bland de lagfarna ägare som inte är en kommun märks bland andra staten genom och Riksantikvarie- ämbetet, prästlönetillgångar, knutna till samt ett fåtal landsting, bolag och stiftelser. De administrerar vardera någon eller några fastigheter som är upplåtna med tomträtt. I övrigt är den lagfarne ägaren en fysisk person. 1.3.4Fastighetstaxering och avgäldens storlek Antalet taxeringsenheter som avser fastigheter, upplåtna med tomt- rätt, är något fler än antalet tomträtter. Det beror på att vissa fastigheter består av fler än en taxeringsenhet. Differensen är dock endast knappt 500 enheter. Av fastighetsregistret framgår också att ett fåtal taxeringsenheter som avser fastigheter, upplåtna med tomt- rätt för småhus- eller flerbostadsändamål, saknar marktaxerings- värde. När det gäller fastigheter, upplåtna med tomträtt för andra ändamål saknar knappt 2 000 marktaxeringsvärde. Enligt 21 kap. 5 § jordabalken får en ändring av avgäldens stor- lek skrivas in.8 Av de underhandskontakter som utredningen har haft med Lantmäteriet och de stickprov som har gjorts framgår att 8 Se vidare i förordningen (2000:308) om fastighetsregister och inskrivningsförordningen (2000:309). uppgifterna om avgäldsbelopp i fastighetsregistret generellt sett är tämligen aktuella. Avgäldsändringar skrivs således i hög utsträck- ning in, även om vissa kommuner (t.ex. ) konsekvent avstår från inskrivning. Vi har mot denna bakgrund bedömt att fastighets- registret ger en förhållandevis god bild av avgäldsnivåerna. Detta är av särskilt intresse för småhustomträtterna, vilka utgör en någor- lunda homogen grupp. har för respektive kommun bl.a. beräk- nat medianvärden av den årliga tomträttsavgälden för småhustomt- rätter.9 För de 41 kommuner som har specialstuderats under utred- ningsarbetet (se närmare om detta i avsnitt 3.1) varierar median- värdet för tomträttsavgälden för en småhustomträtt mellan och .