sou · H0B382 · 2012-12-04 00:00:00 — De ärenden som avses är frågor om dispenser enligt arrendelagstiftningen, godkän- nande av förbehåll vid blockuthyrning samt godkännande av avstående från besittningsskyddet till bostadslägenhet eller lokal. För dessa ärendetyper ställs lägre krav på en ansökan, nämligen de krav som gäller för aktuella ärenden vid ansökan till nämnden i hittillsvaran- de ordning, se 14 § nämndlagen. 5 § Beträffande ansökan som avser endast medling tillämpas inte 6 § lagen (1996:242) om domstolsärenden. En sådan ansökan ska i stället innehålla uppgift om tvistens beskaffenhet. Paragrafen innehåller beträffande ansökan som avser endast medling särregler för vad en sådan ska innehålla. Våra överväganden finns i avsnitt 7.4.2. En ansökan som avser endast medling behöver inte innehålla yrkande, grunder och bevisning. I stället gäller hittillsvarande krav på uppgift om tvistens beskaffenhet, se 8 § andra stycket nämndlagen. I övrigt gäller ärendelagens regler om inledande av ärende för dessa ärenden. 6 § Utöver vad som föreskrivs i 6 § första stycket lagen (1996:242) om domstolsärenden ska en ansökan enligt 12 kap. 18 a–c, 18 e eller 18 h § jorda- balken vara åtföljd av den utredning i tekniskt, ekonomiskt eller annat hän- seende som behövs för ärendets prövning. Paragrafen innehåller en bestämmelse som beträffande ärenden om upprustningsföreläggande och om tillstånd eller förbud att utföra för- bättrings- eller ändringsarbeten kompletterar ärendelagens regler om vad en ansökan ska innehålla. Våra överväganden finns i avsnitt 7.4.2. Bestämmelsen motsvarar i sak del av 16 § första stycket nämnd- lagen. 7 § Hyres- och arrendedomstolen ska, i andra ärenden än som avses i 8 §, kalla parterna att inställa sig till ett sammanträde. Domstolen kan begrän- sa ett sammanträde till att utreda parternas ståndpunkter i ärendet, till att ta upp muntlig bevisning eller på det sätt som annars är lämpligt. Handlägger hyres- och arrendedomstolen ett stort antal tvister av likartad beskaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om vill- koren för hyra av bostadslägenheter, får dock domstolen, sedan ett lämp- ligt typfall av tvister prövats, med ledning därav avgöra övriga tvister utan sammanträde, om det är uppenbart att sådant inte behövs. Sammanträde behöver inte heller i annat fall hållas, om 1.ärendet inte ska prövas i sak och medling inte heller ska ske, 2.part inte begär sammanträde och något sammanträde inte behövs, eller 3.ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. I paragrafen finns särbestämmelser om när hyres- och arrendedom- stolen ska hålla sammanträde i ärenden. Våra överväganden finns i avsnitt 7.6.3. I stora delar utgör bestämmelsen en överföring i sak av regeln i 9 § nämndlagen. Utgångspunkten är att förfarandet enligt ärendelagen är skriftligt. Genom bestämmelsen är i stället huvudregeln i de flesta ärenden som faller inom hyres- och arrendedomstolens kompetens att ett sam- manträde ska hållas, liksom enligt hittillsvarande ordning vid nämn- derna. Beträffande handläggningen i Hyres- och arrendeöverdom- stolen tillämpas ärendelagens regler om sammanträde. Av första stycket följer att hyres- och arrendedomstolen som huvudregel i samtliga ärendetyper, förutom ärenden om dispenser enligt arrendelagstiftningen, godkännande av förbehåll vid blockut- hyrning samt godkännande av avstående från besittningsskyddet till bostadslägenhet eller lokal, ska kalla parterna att inställa sig till ett sammanträde. Domstolen kan på lämpligt sätt begränsa ett samman- träde till att behandla vissa saker. I denna del har bestämmelsen en motsvarighet i 13 § tredje stycket ärendelagen. I andra stycket finns en undantagsregel som anger att hyres- och arrendedomstolen i s.k. massärenden under vissa förutsättningar inte behöver hålla sammanträde. Bestämmelsen motsvarar i sak 9 § andra stycket nämndlagen. Av tredje stycket framgår ytterligare situationer när hyres- och arrendedomstolen inte behöver hålla sammanträde. Punkt 1 och 3 motsvarar i sak 9 § tredje stycket nämndlagen. I punkt 2 finns en bestämmelse som jämfört med hittillsvarande ordning något utökar möjligheten att avgöra ett hyres-, arrende- eller bostadsrättsärende utan att hålla sammanträde. En förutsättning är att part inte begär sammanträde. Som exempel på situation där punkten kan aktualise- ras kan nämnas ärenden där det saknas muntlig bevisning. 8 § I ärenden som avses i 1 kap. 7 § 3 och 4 tillämpas 13 och 14 §§ lagen (1996:242) om domstolsärenden. I paragrafen finns bestämmelser om sammanträde avseende ärenden om dispenser enligt arrendelagstiftningen, godkännande av förbe- håll vid blockuthyrning samt godkännande av avstående från besitt- ningsskyddet till bostadslägenhet eller lokal. Våra överväganden finns i avsnitt 7.6.3. Av bestämmelsen följer att ärendelagens bestämmelser om sam- manträde tillämpas beträffade de aktuella ärendena. Huvudregeln är alltså att ärendena avgörs efter skriftlig handläggning men samman- träde får eller ska ibland hållas. I praktiken har dessa ärenden också i hittillsvarande ordning handlagts genom ett skriftlig förfarande. 9 § Uteblir sökanden från ett sammanträde i ett ärende som avser endast medling, ska ärendet avskrivas. Om motparten uteblir och det inte kan antas att förlikning kan komma till stånd, ska ärendet avskrivas. Paragrafen innehåller en bestämmelse om följderna av sökandens eller motpartens utevaro från ett sammanträde i ett ärende som avser en- dast medling. Våra överväganden finns i avsnitt 7.6.3. Bestämmel- sen motsvarar i sak delar av 10 § första stycket nämndlagen. I ärende som avser endast medling är någon sakprövning inte aktuell. Bestämmelsen reglerar följderna av parts utevaro. Om mot- parten i ett ärende om medling vid uppsägning av lokal eller anlägg- ningsarrende uteblir men sökanden har begärt eller begär yttrande om marknadshyra etc. ska hyres- och arrendedomstolen dock inte skriva av ärendet. 10 § Om ett ärende som har avskrivits eftersom sökanden uteblivit från ett sammanträde rör tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hyresförhandlingslagen (1978:304), 5 § lagen (1957:390) om fiskearrenden, 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrätts- lagen (1991:614) eller 4 kap. 6 § lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt, ska hyres- och arrendedomstolen återuppta ärendet på ansökan av sökan- den. Ansökan görs skriftligen från den dag beslutet om av- skrivning meddelades. Om en part kan ansöka om återupptagande, ska det i beslutet anges vad parten ska iaktta. Om sökanden uteblir , får ärendet inte tas upp på nytt. Paragrafen innehåller en bestämmelse som reglerar återupptagande av vissa ärenden vid avskrivning på grund av sökandens utevaro. Våra överväganden finns i avsnitt 7.6.3. Av första stycket framgår under vilka förutsättningar ett återupp- tagande kan bli aktuellt och formerna för ett sådant. Paragrafen motsvarar i denna del i sak regeln i 11 § första stycket nämndlagen. I andra stycket finns en bestämmelse om att domstolen ska upp- lysa en part som har möjlighet att ansöka om återupptagande vad parten ska iaktta. Bestämmelsen kompletterar föreskriften i 30 § ärendelagen som reglerar domstolarnas skyldighet att i ärenden lämna upplysningar om överklagbarhet och beträffande vad som ska iakttas vid ett överklagande. Paragrafen motsvarar i denna del i sak del av bestämmelsen i 21 § andra stycket nämndlagen. Av tredje stycket följer att ärendet inte får tas upp om sökanden uteblir . I denna del motsvarar paragrafen regeln i 11 § andra stycket nämndlagen. Förlikning och medling i ärenden 11 § Även i ärenden ska hyres- och arrendedomstolen, trots att medling inte har begärts, försöka förlika parterna. Kan parterna i ett ärende inte förlikas efter förslag av någondera parten, ska hyres- och arrendedomstolen lägga fram förslag till förlikning, om det inte är uppenbart att förutsättningar för förlikning saknas. Om ärendet avser endast medling och parterna inte träffar någon för- likning, ska hyres- och arrendedomstolen skriva av ärendet. Paragrafen innehåller bestämmelser om förlikning och medling i ärenden. Våra överväganden finns i avsnitt 7.7. Bestämmelserna har i sak förts över från 12 § nämndlagen. Förliknings- och medlingsverksamhet utgör mycket viktiga inslag i hyres- och arrendedomstolens verksamhet, liksom vid nämnderna i hittillsvarande ordning. Ärendelagen saknar bestämmelser om med- ling och förlikning. Beträffande målen tillämpas regler om förlikning och medling. Av första och andra styckena framgår hyres- och arrendedom- stolens skyldighet att i ärenden verka för att parterna förliks. I tredje stycket behandlas sådana ärenden som endast avser med- ling. Om parterna inte träffar någon förlikning ska hyres- och arrendedomstolen skriva av ärendet. Någon sakprövning blir alltså inte aktuell i ärendet. 12 § Vid sådan medling som avses i 12 kap. 58 eller 58 a § jordabalken ska hyres- och arrendedomstolen, om hyresvärden eller hyresgästen begär det, yttra sig om marknadshyran för lokalen eller om huruvida en lokal som har anvisats av hyresvärden är godtagbar enligt 12 kap. 57 § första stycket 2 eller 3 jordabalken. Vid sådan medling som avses i 11 kap. 6 eller 6 a § jordabalken ska hyres- och arrendedomstolen, om jordägaren eller arrendatorn begär det, yttra sig om den arrendeavgift som arrendestället vid tillämpning av 11 kap. 5 a § första stycket jordabalken kan antas betinga på öppna marknaden. Angår yttrandet lägenhets marknadshyra eller arrendeavgift, ska hyres- och arrendedomstolen i yttrandet sätta ut inom vilken part har att vid domstolen skriftligen eller muntligen vid sammanträde anmäla om parten antar den hyra eller den arrendeavgift som har angetts i yttrandet. Om part inte iakttar domstolens föreläggande, anses partens slutliga ståndpunkt i tvisten vara den som parten angett innan yttrandet avgavs. Beträffande hyres- och arrendedomstolens yttrande gäller i tillämpliga delar vad som i denna lag och i lagen (1996:242) om domstolsärenden före- skrivs om beslut. Paragrafen innehåller bestämmelser om hyres- och arrendedom- stolens yttrande i medlingsärende avseende lokalhyra eller anlägg- ningsarrende. Våra överväganden finns i avsnitt 3.3.5 och 7.7. Av första stycket framgår att hyres- och arrendedomstolen i ett ärende om medling efter uppsägning av lokalhyra på hyresvärdens eller hyresgästens begäran ska avge yttrande om marknadshyran för lokalen eller om huruvida en anvisad ersättningslokal är godtagbar. Bestämmelsen motsvarar i sak regeln i 12 a § första stycket nämnd- lagen. I andra stycket föreskrivs att hyres- och arrendedomstolen i ett ärende om medling efter uppsägning av anläggningsarrende på jord- ägarens eller arrendatorns begäran ska yttra sig om den arrende- avgift som arrendestället kan antas betinga på öppna marknaden. Bestämmelsen motsvarar i sak regeln i 12 a § andra stycket nämnd- lagen. Enligt tredje stycket ska hyres- och arrendedomstolen beträffan- de vissa yttranden sätta ut en frist inom vilken part ska ange om parten antar den i yttrandet angivna hyran eller avgiften. Stycket innehåller också en bestämmelse om följden av att en part underlåter att följa ett sådant föreläggande. Bestämmelsen motsvarar i sak 21 a § andra stycket nämndlagen. I fjärde stycket finns en upplysning om att beträffande hyres- och arrendedomstolens yttrande gäller i tillämpliga delar vad som i denna lag och lagen (1996:246) om domstolsärenden föreskrivs om beslut. Härigenom gäller bl.a. bestämmelserna om tidpunkt för med- delande av beslut och expediering av beslut. En liknande bestämmel- se finns i 21 a § nämndlagen. 13 § Ett medlingssammanträde är inte offentligt. Paragrafen innehåller en bestämmelse om att ett medlingssamman- träde enligt lagen inte är offentligt. Det utgör ett undantag från den allmänna principen om att förhandling vid domstol är offentlig. Våra överväganden finns i avsnitt 7.7. Paragrafen motsvarar i sak bestäm- melsen i 12 b § nämndlagen. 14 § Ingår parterna en förlikning i ett ärende ska hyres- och arrendedom- stolen eller Hyres- och arrendeöverdomstolen på begäran av parterna stad- fästa förlikningen genom beslut. Paragrafen innehåller en bestämmelse om stadfästning av förlikning i ett ärende. Bestämmelsen motsvarar i sak, såvitt avser stadfästande av hyres- och arrendedomstol, 21 b § nämndlagen. Genom bestämmelsen ges hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen möjlighet att även i ärenden stad- fästa en förlikning. Detta sker i form av ett beslut. Genom stadfäst- ningen blir avgörandet bl.a. verkställbart. 15 § Om det finns anledning, ska hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen hålla syn på den fastighet som ett ärende rör. Hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen får också i ärenden inhämta annan nödvändig utredning. I ett ärende som avses i 9 kap. 17 a, 18, 21, 21 a eller 31 § jordabalken ska hyres- och arrendedomstolen inhämta yttrande från . Sådant yttrande ska också inhämtas om det beträffande jordbruksarrende uppkom- mer fråga om tillämpning av 6 § första stycket 3 eller 4 eller 7 § andra stycket lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället. I ett ären- de som avses i 9 kap. 9 § jordabalken får hyres- och arrendedomstolen, om utredningen ger anledning till det, inhämta yttrande från om arrendeställets avkastningsförmåga. Yttrandena ska inhämtas från den läns- styrelse inom vars område fastigheten ligger. I ett ärende angående tvist om hyresvillkor enligt 22 § hyresförhandlings- lagen (1978:304) ska hyres- och arrendedomstolen, om den anser det behöv- ligt, ge den hyresgästorganisation som har ingått den ifrågasatta överens- kommelsen tillfälle att yttra sig. Paragrafen innehåller en särbestämmelse om syn och inhämtande av annan utredning i ärenden. Våra överväganden finns i avsnitt 7.8.3. Utgångspunkten är att ärendelagens bestämmelser om bevisning ska tillämpas i ärenden. I paragrafen finns en kompletterande bestäm- melse. Av första stycket följer att såväl hyres- och arrendedomstolen som Hyres- och arrendeöverdomstolen ex officio i ärenden kan hålla syn och inhämta annan nödvändig utredning. Paragrafen motsvarar i sak delvis bestämmelsen i 17 § första stycket nämndlagen. Bestämmelserna i andra och tredje styckena motsvarar i sak be- stämmelserna i 17 § andra och tredje styckena nämndlagen. 16 § Hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen får i ärenden hålla förhör med part under sanningsförsäkran. Om sådant förhör gäller 37 kap. i tillämpliga delar. Paragrafen innehåller en bestämmelse om förhör med part under san- ningsförsäkran i ärenden. Våra överväganden finns i avsnitt 7.8.2. Ärendelagen saknar bestämmelse om förhör med part under san- ningsförsäkran. Genom paragrafen bibehålls den möjlighet som såväl hyres- och arrendenämnderna som i hittillsvarande ord- ning haft att i hyres-, arrende- och bostadsrättsärenden hålla sådant förhör. 17 § Har ett vittne, en sakkunnig eller en part under sanningsförsäkran hörts i ett ärende inför hyres- och arrendedomstolen och beror avgörandet även i Hyres- och arrendeöverdomstolen av tilltron till den bevisningen, får hyres- och arrendedomstolens beslut inte ändras i den delen utan att beviset har lagts fram i Hyres- och arrendeöverdomstolen genom en ljud- och bild- upptagning av förhöret i hyres- och arrendedomstolen eller tagits upp på nytt i Hyres- och arrendeöverdomstolen. En sådan ändring får dock göras, om det finns synnerliga skäl för att bevisets värde är ett annat än hyres- och arrendedomstolen antagit. I paragrafen finns en tilltrosbestämmelse för ärenden. Våra över- väganden finns i avsnitt 7.8.4. Paragrafen har i stora delar en mot- svarighet i 7 § lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i . Bestämmelsen avser endast förhör som har hållits i bevissyfte. Hyres- och arrendeöverdomstolen har, till skillnad från vid överprövning av hyresnämndsärenden, möjlighet att ta del av bevis genom en ljud- och bildupptagning av förhöret i hyres- och arrendedomstolen. 18 § Håller hyres- och arrendedomstolen sammanträde i ett ärende och kan på grund av ärendets art eller annan särskild omständighet beslut inte med- delas som sammanträdet avslutats, ska beslutet meddelas , om inte synnerligt hinder möter. Underrättelse om när beslutet meddelas ska lämnas vid sammanträdet. Paragrafen innehåller en bestämmelse om tidpunkt för meddelande av beslut i ett ärende. Våra överväganden finns i avsnitt 7.10.1. Be- stämmelsen motsvarar i sak regeln i 21 § tredje stycket nämndlagen. Tidsfristen aktualiseras endast vid hyres- och arrendedomstolens handläggning och enbart i de fall då domstolen har hållit samman- träde. I 3 kap. 23 § finns dock en bestämmelse som föreskriver att såväl hyres- och arrendedomstolen som Hyres- och arrendeöver- domstolen ska handlägga mål och ärenden skyndsamt. 19 § Rör ärende hos hyres- och arrendedomstolen eller Hyres- och arrende- överdomstolen såväl fråga om förlängning av avtal som villkoren för sådan förlängning, får särskilt beslut ges beträffande förlängningsfrågan. Då särskilt beslut enligt första stycket meddelats, får hyres- och arrende- domstolen förordna att tvisten i övrigt ska vila till dess att beslutet har vunnit laga kraft. Paragrafen innehåller en bestämmelse om särskilt beslut i en förläng- ningsfråga. Våra överväganden finns i avsnitt 7.10.2. Bestämmel- sen motsvarar i sak, såvitt avser hyres- och arrendedomstolen, 13 § nämndlagen. Av första stycket framgår att både hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen får meddela ett särskilt be- slut i förlängningsfrågan när ärendet även avser villkoren för en sådan förlängning. Bestämmelsen i andra stycket ger hyres- och arrendedomstolen möjlighet att besluta om vilandeförklaring av tvisten i övrigt när ett särskilt beslut i förlängningsfrågan har meddelats. 20 § Bifalls i ett ärende hyresvärdens talan om att hyresavtalet ska upphöra att gälla, får hyres- och arrendedomstolen eller Hyres- och arrendeöver- domstolen efter yrkande av hyresvärden i beslutet ålägga hyresgästen att flytta då lägenheten ska lämnas. Upphör hyresavtalet att gälla på den grunden att hyresrätten är förverkad, får hyres- och arrendedomstolen, om hyresvärden yrkar det och det finns skäl till det, bestämma att beslutet om åläggande för hyresgästen att flytta får verkställas även om det inte har vunnit laga kraft. Om det finns anled- ning, ska hyres- och arrendedomstolen då föreskriva att hyresvärden ska ställa säkerhet för skadestånd som värden kan bli skyldig att betala om beslutet ändras. Paragrafen innehåller en bestämmelse om s.k. avflyttningsåläggande samt om möjligheten att besluta om direkt verkställbarhet av ett så- dant åläggande. Våra överväganden finns i avsnitt 7.10.3. Bestämmel- sen motsvarar i sak 13 a § första stycket nämndlagen och 9 § lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i . Av första stycket framgår att såväl hyres- och arrendedomstol som Hyres- och arrendeöverdomstolen har möjlighet att meddela ett avflyttningsåläggande. En förutsättning är att hyresvärden fram- ställer yrkande om sådant. Enligt andra stycket får hyres- och arrendedomstolen i förver- kandesituationen besluta om direkt verkställbarhet av ett avflytt- ningsåläggande. Även i detta avseende krävs det att hyresvärden framställer yrkande härom. 21 § I hyres- och arrendedomstolen ska i ärenden vardera parten svara för sin rättegångskostnad, om inte annat följer av 18 kap. 6 § . Paragrafen innehåller en bestämmelse om fördelning av rättegångs- kostnader i ärenden i hyres- och arrendedomstolen. Våra över- väganden finns i avsnitt 7.11.3. Av paragrafen följer att huvudregeln är att vardera parten ska svara för sin rättegångskostnad. Nämndlagen saknar bestämmelser om fördelning av kostnader för förfarandet, varför en ordning mot- svarande huvudregeln gällt utan undantag vid nämnderna. I paragrafen görs förbehåll för att 18 kap. 6 § kan motivera en annan fördelning av rättegångskostnaderna. Av sistnämnda bestäm- melse följer att en part oavsett hur rättegångskostnaderna i övrigt ska fördelas ska ersätta motparten för rättegångskostnad som parten orsakat genom vårdslöshet eller försummelse. 22 § I Hyres- och arrendeöverdomstolen ska, om annat inte följer av 18 kap. 6 § , vardera parten svara för sin rättegångskostnad i föl- jande ärenden: 1. hyrestvister som avses i 12 kap. 49, 54 eller 55 e §, tvist om åtgärds- föreläggande enligt 12 kap. 11 § första stycket 5 eller 16 § andra stycket, tvist om upprustningsföreläggande enligt 12 kap. 18 a–c §§, tvist om till- stånd till förbättrings- och ändringsåtgärder enligt 12 kap. 18 d–f §§, tvist om förbud mot sådana åtgärder enligt 12 kap. 18 h § eller tvist om utdömande av vite enligt 12 kap. 62 §, allt jordabalken, 2.frågor som avses i 9 kap. 2, 3, 7 eller 17 §, 10 kap. 2–4 eller 7 §, 11 kap. 2 §, 12 kap. 1 § sjätte stycket, 45 a eller 56 §, allt jordabalken, eller 3–6 §§ lagen (1957:390) om fiskearrenden, 3.tvist som avser fastställande av hyresvillkor enligt 4 kap. 9 § bostads- rättslagen (1991:614), 4.tvist som avses i 22 eller 24 § hyresförhandlingslagen (1978:304), 5.tvist om hyresvillkor enligt 3 kap. 14 § lagen (2002:93) om koopera- tiv hyresrätt eller tvist om upplåtelse med kooperativ hyresrätt enligt 4 kap. 6 § samma lag, 6.frågor enligt lagen (1982:352) om rätt till fastighetsförvärv för om- bildning till bostadsrätt eller kooperativ hyresrätt, och 7.frågor enligt lagen (1985:658) om arrendatorers rätt att förvärva arrendestället. Om fastighetsägaren i Hyres- och arrendeöverdomstolen vinner i ett ärende enligt bostadsförvaltningslagen (1977:792) i vilket kommunen är motpart, kan kommunen åläggas att ersätta fastighetsägaren dennes rätte- gångskostnad. Om fastighetsägaren i Hyres- och arrendeöverdomstolen vinner i ärende i vilket organisation av hyresgäster är motpart, kan sådan ersättning tillerkännas fastighetsägaren att betalas av staten. I övrigt tillämpas beträffande ärenden i Hyres- och arrendeöverdom- stolen 32 § lagen (1996:246) om domstolsärenden. Paragrafen reglerar fördelning av rättegångskostnader beträffande ärenden i Hyres- och arrendeöverdomstolen. Våra överväganden finns i avsnitt 7.11.3. Av första stycket framgår att vardera parten ska svara för sin rätte- gångskostnad i angivna ärenden, om inte annat följer av 18 kap. 6 § . Beträffande innebörden av sistnämnda bestämmel- se, se kommentaren till 3 kap. 21 §. Bortsett från ärenden i punkt 2 utgör bestämmelsen i första stycket en överföring i sak av regler som i hittillsvarande ordning funnits i den materiella rätten. Beträf- fande de ärenden som anges i punkt 2 har det tidigare gällt ett för- bud mot att överklaga nämndernas beslut i dessa. I andra stycket föreskrivs att i övrigt tillämpas 32 § ärendelagen beträffande ärenden i Hyres- och arrendeöverdomstolen. Det inne- bär att i ett ärende där enskilda är motparter till varandra får dom- stolen med tillämpning av 18 kap. förplikta den ena parten eller dennes ställföreträdare, ombud eller biträde att ersätta den andra parten för dennes kostnader i ärendet eller det som i dom- stolen betalats av allmänna medel. 23 § Hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöverdomstolen ska handlägga mål och ärenden skyndsamt. Tvister som rör störningar i boendet ska handläggas särskilt skyndsamt. Paragrafen innehåller bestämmelser om skyndsam handläggning. Våra överväganden finns i avsnitt 7.12.3. Bestämmelsen i första stycket gäller för samtliga mål och ärenden som hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrendeöver- domstolen handlägger. Regeln motsvarar såvitt avser hyres- och arrendedomstolens hantering av ärenden i sak 26 § nämndlagen. Regeln i andra stycket handlar om tvister som rör störningar i bo- endet. För dessa tvister gäller att de ska handläggas särskilt skynd- samt. Bestämmelsen har i sak förts över från 12 kap. 70 § jordabalken och 11 kap. 1 § bostadsrättslagen (1991:614).