sou · H0B334d3 · 2012-06-05 00:00:00 — Därutöver anges i 18 § att den dömde ska tillåtas att vistas utanför det sär- skilda ungdomshemmet i den utsträckning som kravet på samhälls- skydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans eller hennes anpassning till samhället eller det annars finns särskilda skäl. På samma sätt bör innehållet i ungdomsövervakning kunna bestämmas inom ramen för själva verkställigheten. Domstolens uppgift bör alltså uteslutande vara att bestämma antalet månader övervakning. Innehållet i verkställigheten måste bestämmas inom vissa ramar och innehålla vissa obligatoriska inslag Ovan anför vi att det närmare innehållet i ungdomsövervakning bör bestämmas under verkställigheten, främst i dess inledning. Detta har vi funnit nödvändigt för att påföljden ska kunna bli individuellt anpassad, med riktade och samlade insatser. måste alla straffrättsliga sanktioner uppfylla grundläggande krav på förutse- barhet och likabehandling. Detta gäller enligt vår mening även sär- skilda påföljder för unga lagöverträdare, även om man för sådana i Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning större utsträckning bör kunna ta hänsyn till individuella behand- lingsbehov och personliga förutsättningar vid verkställigheten. Det finns sålunda flera skäl för att verkställigheten av ungdoms- övervakning inte kan utformas enbart utifrån den unges behov. Verkställighetslagstiftningen kan sålunda inte möjliggöra någon sådan fullständig individanpassning. Det måste stå klart för den unge vad påföljden kan komma att innebära, dvs. den måste vara tillräckligt förutsebar. Det måste också finnas en reglering som säkerställer att inte individuella hän- synstaganden gör påföljden orimligt ingripande i förhållande till brottslighetens straffvärde. Å andra sidan måste det finnas tillräck- ligt många obligatoriska inslag som säkerställer att påföljden alltid är tillräckligt ingripande, oberoende av den unges personliga för- hållanden. Det senare blir särskilt viktigt eftersom påföljden – i likhet med sluten ungdomsvård – inte ska bestämmas utifrån en individuell bedömning av den unges behov utan uteslutande pga. ett högt straffvärde och/eller en omfattande tidigare brottslighet. Slutsatsen blir därför att verkställighetslagstiftningen måste innehålla vissa ramar och vissa obligatoriska inslag. De beslut under verkställigheten som påverkar påföljdens ingrip- andegrad bör vara möjliga att överklaga till domstol. Därigenom kan den enskilde få en prövning av att de ålägganden som SiS beslutar om inte är mer ingripande än vad verkställighetslagstiftningen tillåter. 27.7.5.2 Tidpunkten för verkställbarhet Vårt förslag: Ungdomsövervakning ska börja verkställas när domen har vunnit laga kraft mot den unge genom att denne inte överklagar domen när det gäller påföljden inom föreskriven tid eller avgett en nöjdförklaring. De frihetsberövande påföljderna fängelse och sluten ungdomsvård får verkställas om den dömde inte överklagat domen, gällande påföljden, inom föreskriven tid eller avgett en nöjd- förklaring (se 3 § lagen [1974:202] om beräkning av strafftid m.m. och 5–6 §§ lagen [1998:603] om verkställighet av sluten ungdoms- vård). Domen ska alltså ha vunnit laga kraft gentemot den dömde för att vara verkställbar. Enligt dagens ordning blir en dom på skydds- tillsyn verkställbar för domen (se 28 kap. 5 § BrB). Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Vi föreslår i avsnitt 9.2.1 att skyddstillsyn ska utmönstras ur påföljdssystemet och att påföljden alltid ska bestämmas till fäng- else, villkorligt eller ovillkorligt. Enligt våra förslag i avsnitt 9.3.2 ska prövotiden för ett villkorligt fängelsestraff börja löpa då domen vunnit laga kraft mot den dömde i påföljdsdelen, med undantag för när ett villkorligt fängelsestraff förenas med kontraktsvård. Vad gäller ungdomsvård eller ungdomstjänst finns det inget hinder mot att verkställigheten påbörjas utan hinder av att domen inte vunnit lag kraft mot den unge. Vi gör ovan den bedömningen att detsamma ska gälla beträffande kontaktskyldighet för unga. I vart fall gällande ungdomstjänst torde i praktiken aldrig påföljden börja verkställas om den unge överklagat domen och den är föremål för prövning i högre rätt. Vi gör bedömningen att samma kommer gälla för kontaktskyldighet för unga. Det kan övervägas om verkställigheten av ungdomsövervakning ska kunna påbörjas efter domen eller om den måste ha vunnit laga kraft mot den unge. Visserligen framstår det som ange- läget att de åtgärder och insatser som kan ingå i en ungdoms- övervakning kommer igång . ska ungdomsövervakning vara en påföljd som innefattar ingripande inslag, bl.a. inskränkningar av rörelsefriheten. Starka rättssäker- hetsskäl talar för att verkställigheten bör kunna påbörjas först när domen vunnit laga kraft mot den unge. Den inledande kartläggning och utredning underlättas betydligt av att den unge medverkar aktivt och konstruktivt. Om den unge överklagar påföljdsbestäm- ningen och frågan om påföljden är öppen, torde en sådan medverkan inte alltid kunna förväntas. Det framstår heller inte som lämpligt eller ekonomiskt försvarbart att sätta igång hela kartläggningen innan det står klart att den unge faktiskt ska verk- ställa ungdomsövervakning. Slutsatsen blir att ungdomsövervak- ning ska kunna verkställas först när domen vunnit laga kraft mot den unge såvitt avser påföljden, genom att tiden för överklagade gått ut eller genom att den unge avgett en nöjd- förklaring. I författningskommentaren till 5 § lagen (20xx:xx) om verkställighet av ungdomsövervakning anger vi närmare formerna för nöjdförklaring. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning 27.7.5.3En individuellt anpassad verkställighetsplan Vårt förslag: Verkställigheten av ungdomsövervakning ska så långt möjligt utformas på ett sätt som är ägnat att förebygga att den dömde återfaller i brott eller annars utvecklas ogynnsamt. Verkställigheten ska inledas genom att det utformas en individ- uellt utformad verkställighetsplan. Detta ska ske genom en kart- läggning av den dömdes förhållanden, för att utröna vilka skydds- faktorer som ska understödjas och vilka riskfaktorer som ska motverkas under verkställigheten. Verkställighetsplanen ska göras i samråd med den unge och med beaktande av hans eller hennes önskemål. Om det är möj- ligt ska samråd ske med den unges vårdnadshavare. Om det är lämpligt ska samråd även ske med andra personer i den unges omgivning. Vid upprättande av verkställighetsplanen ska samverkan ske med socialnämnden i den unges hemort och vid behov även med andra berörda myndigheter. Verkställighetsplanen får reglera frågor om den unges boende, skolgång, sysselsättning och fritid, missbruksbehand- ling, annan vård och behandling eller andra motsvarande åtgär- der som syftar till att den unge ska avhålla sig från brott och annars utvecklas gynnsamt. Verkställighetsplanen ska därtill innehålla tvingande beslut om skyldighet för den unge att hålla kontakt med koordinator samt vissa rörelseinskränkningar. Den ska också innehålla beslut om drogfrihet och drogkontroll. Verkställighetsplanen ska vara klar efter det att påföljden kunde börja verkställas. Den dömde ska vara skyldig att medverka under kartläggningen. Verkställighetsplanen ska följas upp efter behov under verk- ställigheten, dock minst . Efter en sådan uppföljning kan verkställighetsplanen ändras om det bedöms nödvändigt. Verkställigheten ska inte kunna innebära andra begränsningar i den unges frihet än vad som följer av verkställighets- regleringen. En kontroll- eller tvångsåtgärd ska få användas endast om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Verkställighetsplanen ska bygga på en omfattande och allsidig kartläggning och utredning av den unges förhållanden Som vi redan angivit i de allmänna utgångspunkterna bör en ung- domsövervakning utformas så att den så långt möjligt kan söka bryta begynnande kriminella brottskarriärer och få unga att komma bort från kriminella tankemönster. De faktorer som kan antas ha betydelse är i de flesta fall sammanlänkade med den unges allmänna sociala och personliga situation. Verkställigheten av ungdomsöver- vakning bör därför fyllas med ett innehåll som i möjligaste mån kan bidra till att den unge inte återfaller i brott eller annars utvecklas ogynnsamt. Det krävs för detta ändamål en samverkan mellan olika aktörer. Vilka åtgärder som bör vidtas och vad som ska regleras i verkställighetsplanen bör avgöras efter en allsidig kartläggning och utredning av den unge och dennes förhållanden. I de flesta fall torde det krävas ett förhållandevis omfattande kartläggningsarbete för att hitta de mest lämpliga insatserna och åtgärderna. För att möjliggöra detta måste det enligt vår bedömning finnas en förhållandevis fast form för hur denna kartläggning och detta arbete ska bedrivas. Vi bedömer sålunda att det behöver skapas en tydlig struktur som innebär att det finns tillräcklig kompetens, kontinuitet och möjlighet till uppföljning och utvärdering. Som vi anför ovan bör SiS vara huvudman för påföljden. En av de viktigaste uppgifterna i detta huvudmannaskap blir då att få fram fungerande och effektiva verkställighetsplaner för de unga som döms till kvalificerad övervakning. För att uppnå detta syfte bör det inom SiS finnas särskilda team som ansvarar för att det görs en kartläggning och utarbetas en verkställighetsplan vid inledningen av verkställigheten. I teamet bör det ingå en psykolog, en lärare och en familjebehandlare. Som utvecklas nedan bör det finnas en av SiS särskilt förordnad koordinator som ska kontrollera att verkställighetsplanen följs. Koordinatorn bör bl.a. ge stöd och hjälp till den unge och arbeta motivationshöjande för att den unge ska genomföra verkställig- hetsplanen. Redan under den initiala kartläggningen och framtag- andet av verkställighetsplanen bör koordinatorn delta. Kartläggningen ska ta fasta på vilka behov det finns hos den unge och vilka resurser det finns som bör understödjas. Bedöm- ningen ska sålunda göras utifrån dels vilka riskfaktorer det finns som kan antas bidra till återfall i brott och hur de kan motverkas, Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning dels vilka skyddsfaktorer det finns som kan minska risken för åter- fall och hur de kan understödjas. Kartläggningen bygger på att teamet inhämtar kunskaper om den unge och dennes förhållanden. Det finns flera olika källor som kan och bör väljas. För det första har enligt 11 § LUL som regel upprättat ett yttrande som belyser den unges förhållanden. Därtill kan information inhämtas genom möten och andra kontakter. Kontakt bör alltid ske med i den unges hemort och – i den övervägande andel fall där den unge fortfarande går i eller börjat gymnasiet – med den unges skola. Nor- malt bör även information inhämtas från polismyndigheten om omständigheterna kring den brottslighet den unge är dömd för och närbesläktade omständigheter av betydelse, exempelvis om den unge har kopplingar till ett kriminellt gäng eller är misstänkt för ytterligare brottslighet. I förekommande fall bör även information inhämtas från andra myndigheter och aktörer som varit i kontakt med den unge. Det kan då handla om Barn- och ungdomspsykia- trin, ett särskilt ungdomshem, ett familjehem eller en missbruks- klinik. Vi återkommer nedan till frågor om sekretess som ett sådant informationsutbyte väcker. Den unges egna uppgifter och åsikter måste tillmätas central betydelse, dels för att utröna hans eller hennes behov av åtgärder, dels för att bedöma vilka åtgärder han eller hon har förutsättningar att genomgå. Teamet måste därför träffa och samtala med den unge . Teamet bör även – om inte alldeles särskilda skäl talar däremot – sammanträffa med den unges vårdnadshavare. Information bör också inhämtas från föräldrar som inte har ett vårdnadsansvar samt andra vuxna som har en fostrande roll eller som annars ingår i den unges nätverk. Även i de fall den unge hunnit fylla vid tid- punkten för verkställigheten kan det i de flesta fall finnas anledning att inhämta information och synpunkter från föräldrar och andra som har eller har haft en fostrande roll, inte minst om den unge fortfarande bor kvar i föräldrahemmet. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Det ska vara tvingande för den unge att medverka vid kartläggningen Att den unge medverkar aktivt i arbetet med kartläggning och framtagande av verkställighetsplan torde vara en förutsättning för att den ska kunna ha någon framgång och få ett meningsfullt inne- håll. Att den unge själv är motiverad och inställd på att aktivt arbeta för en förändring av sådana faktorer som kan leda till återfall i brott, är givetvis inte något som går att tillskapa genom regler eller beslut. Det handlar om vilken inställning och insikter det finns hos den unge och i vilken omfattning ett motivationsarbete från teamets och koordinatorns sida kan vara framgångsrikt. Vad som däremot går att föreskriva är att den unge ska medverka vid möten och andra sammanträffanden under kartläggningen. Där- igenom skapas möjligheter att inhämta information från den unge och tillfällen då den unge kan motiveras att medverka aktivt. Därutöver innebär ett betydande närvarokrav för den unge att påföljden blir mer ingripande. För att kartläggningsarbetet ska ge önskat resultat krävs en betydande och återkommande medverkan från den unges sida. Närvarokravet bör göras huvudsakligen lika ingripande för alla som döms till ungdomsövervakning. Det bör enligt vår bedömning föreskrivas att den unge ska vara skyldig att medverka vid kartläggning och fram- tagande av verkställighetsplan. Om det inte är påkallat bör närvaron kunna vara något mindre. I avsnitt 27.7.5.15 återkommer vi till vilka åtgärder som SiS bör kunna vidta om den unge inte inställer sig till möten och sammanträffanden under kart- läggningsfasen. ska det ha upprättats en verkställighetsplan Som anförs ovan bör kartläggningen och utarbetandet av en verk- ställighetsplan tillåtas att ta en inte obetydlig del av verkställig- heten, för att insatserna ska kunna individanpassas och bli så verk- ningsfulla som möjligt. bör det bestämmas en ram inom vilken arbetet ska bedrivas och en bestämd slutpunkt för denna del av verkställigheten. Då kartläggningen ska utgöra en del av verk- ställigheten av ungdomsövervakningen och påbörjas först när denna är verkställbar mot den unge bör den inte pågå , eftersom det då inte ges tillräckligt tid för genomförandet av de åtgärder som beslutas i verkställighetsplanen. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Vår bedömning är att kartläggningsfasen bör vara avslutad och en verkställighetsplan beslutad senast efter det att påföljden kunde börja verkställas. Om det inte varit möjligt att arbeta fram en verkställighetsplan kan knappast påföljden anses verkställbar. Det kan då bli aktuellt att undanröja ungdomsövervakningen och döma ut någon annan påföljd. Förut- sättningarna för undanröjande behandlas i avsnitt 27.7.5.16 nedan. Verkställighetsplanen ska kunna innehålla delar som i sig måste bygga på den unges medverkan Innehållet i verkställighetsplanen bör syfta till att angripa riskfak- torer som identifierats och understödja motsvarande skyddsfak- torer. För att uppnå detta syfte bör planen reglera de inslag i den unges tillvaro av påföljden som kan ha en sådan påverkan. Även om påföljdstiden är relativt betydande, , så är det orealistiskt att tro att den unges tillvaro på något sätt kan omskapas under verkställigheten. Därtill måste de insatser som görs under verkställigheten kunna fortsätta eller åtminstone ha en fortsatt effekt efter det att påföljden är verkställd. De insatser som kan ingå måste därför med nödvändighet ta avstamp i den unges situation. Verkställighetsplanen bör mot den bakgrunden för det första reglera den unges boende, skolgång, sysselsättning och fritid. Beträffande boendet ska en bedömning göras om den unges hemförhållanden. I de flesta fall torde den utmynna i att det anges i verkställighetsplanen att den unge ska bo hemma och sova hemma alla nätter. I vissa fall torde fråga uppkomma om att placera den unge med stöd av SoL i ett familjehem eller dylikt, förutsatt givetvis att socialnämnden gör den bedömningen. Sådan planering ingår då i verkställighetsplaneringen. Om det framkommer under kartläggningen att hemförhållandena visar sig vara så bristfälliga att den unges hälsa eller utveckling riskerar att skadas, kan det bli aktuellt med vård enligt 2 § LVU (s.k. miljöfall). Hur detta ska samordnas med verkställigheten av den kvalificerade övervakningen återkommer vi till nedan. Gällande skolgång eller praktik blir det naturliga att det anges i planen att den unge ska fortsätta med detta. Om den unge inte har någon fungerande skolgång kan det under kartläggningen tas fram alternativa utbildningar som den unge ska gå på eller annan syssel- Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning I så fall ska denna ingå i verkställighetsplanen, förutsatt att den kan komma igång under verkställigheten. Vad gäller sysselsättning är det givetvis inte lämp- ligt eller ens realistiskt att i detalj söka reglera vad den unge ska göra under sin fritid. Vad det bör handla om är i stället att under- stödja och motivera till sådana fritidsaktiviteter som bidrar till att den unge har en meningsfull sysselsättning under verkställigheten och som understödjer prosociala kontakter. Konkret kan det handla om att den unge ska fortsätta – eller prova på – någon idrott eller deltagande i någon annan organiserad fritidsaktivitet. Beroende på den unges person och dennes särskilda förutsätt- ningar och problem kan det bedömas lämpligt att han eller hon genomgår något av de program avsedda för unga lagöverträdare som bedrivs inom . I vart fall om den unges förhållan- den inte påkallar mer intensiva och kvalificerade insatser, bör det som utgångspunkt under verkställigheten alltid ingå någon form av påverkansprogram. I många fall kommer den unge att ha särskilda vårdbehov som bör tillgodoses och andra särskilda problem som påkallar särskilda åtgärder. Det kan gälla behandling för drog- eller alkoholmissbruk, kontakt med psykolog eller terapeut eller psykiatrisk behandling. I sådana fall kan det i verkställighetsplanen ingå att den unge ska medverka i sådan behandling. Det finns knappast möjlighet att genom en straffrättslig påföljd – genom tvångsvis verkställighet – tvinga den unge till skolgång, ett visst boende, missbruksbehandling eller andra behandlande insatser i större omfattning än vad som följer exempelvis enligt den social- rättsliga lagstiftningen eller genom bestämmelser om skolplikt. Detta hindrar dock inte att det regleras som inslag i verkställighets- planen som den unge ska följa. Det bör inte ställas upp något formellt krav att den unge ska samtycka till de frågor eller åtgärder som regleras i planen. Det finns dock ingen möjlighet till att genomdriva sådana inslag tvångsvis. Inslagen bör därför beslutas efter ett nära samråd med den unge, så att det blir fråga om insatser som kan antas bli genomförda. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Verkställighetsplaneringen kan komma att medföra att den unge omhändertas enligt 2 eller 3 § LVU Som vi utvecklar nedan förutsätter en fungerande verkställighets- planering att i den unges hemkommun deltar aktivt. Under kartläggningen torde det i vissa fall komma fram att den unges hemförhållanden är mycket bristfälliga eller att den unge genom sin livsföring utsätter sig själv för stora risker. Med andra ord kan det genom själva kartläggningen framgå för att det finns förutsättningar för vård enligt 2 eller 3 § LVU. Om det är sannolikt att den unge behöver beredas vård enligt dessa bestämmelser får enligt 6 § besluta om ett omhändertagande. Även om den unge verkställer ungdomsövervakning, kommer det att kunna beslutas om vård enligt 2 eller 3 § LVU. Om detta sker under kartläggningsfasen är det givetvis något som påverkar vilket behov det i övrigt finns av insatser och därtill vilka insatser som är möjliga när den unge är föremål för tvångsvård. Däremot bör det inte ses som ett hinder mot att verkställa ungdomsövervak- ning, utan utformningen av verkställighetsplanen får anpassas till att tvångsvård då pågår. Vi återkommer nedan till att ett beslut om LVU kan föranleda att annars obligatoriska inslag minskar i omfattning. Verkställighetsplanen ska innehålla obligatoriska och tvingande delar Vad som angivits ovan är sådana inslag i verkställighetsplanen som är anpassade efter den unges individuella förutsättningar och förhållan- den. Om verkställigheten ska kunna ha möjlighet att motverka återfall i brott för sådana unga som redan gjort sig skyldiga till allvarlig och ofta omfattande kriminalitet, bedömer vi att en sådan individualisering av insatserna är nödvändig. Å andra sidan måste det finnas tillräckligt många obligatoriska inslag som säkerställer att påföljden är tillräckligt ingripande, obero- ende av den unges person och att den är tillräckligt förutsebar. Ett sådant obligatoriskt inslag bör – som ovan anges – vara deltagande i verkställighetsplaneringen . I avsnitt 27.7.5.7 och 27.7.5.8 nedan beskriver vi andra obligatoriska inslag. Det är dels skyldighet att hålla kontakt med och sammanträffa med koordinatorn, dels skyldighet att tåla vissa inskränkningar i rörelsefriheten. Dessa inslag bör också anges i verkställighetsplanen. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Planen ska under verkställigheten följas upp och vid behov kunna ändras Även om den initiala kartläggningen bör vara grundlig och allsidig, kommer ändrade förhållanden eller nya bedömningar medföra att verkställighetsplanen ibland måste ändras under själva verkställig- heten. Det behövs mot den bakgrunden en kontinuerlig uppfölj- ning av om det behövs några ändringar i planen. För att uppnå den kontinuerliga uppföljningen bör verkställighetsplanen följas upp , varvid det får övervägas om några ändringar är motiverade. Därutöver kan det ibland även annars finnas behov av att göra ändringar i planen. Vi återkommer nedan i avsnitt 27.8.5.16 till vad som bör ske om den unge inte följer verkställighetsplanen. Begränsningar utifrån rimlighet och proportionalitet Som vi skisserat ovan bör verkställighetsplanen alltid innehålla inslag som innebär någon form av inskränkning i rörelsefriheten. Dessa bör bara kunna beslutas i den omfattning det tydligt följer av verkställighetslagstiftningen. Det är därtill viktigt att alla kontroll- eller tvångsåtgärder används på ett balanserat sätt utifrån vad som är rimligt med hänsyn till ingripandegraden och det tänkta syftet. Det bör uttryckas på så sätt att en kontroll- eller tvångsåtgärd endast får användas om den står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Vi utvecklar i författningskommentaren hur denna pro- portionalitetsregel bör komma in i bedömningen, se kommentaren till 7 § lagen (20xx:xx) om verkställighet av ungdomsövervakning. 27.7.5.4Socialnämndens ansvar och medverkan Vårt förslag: i den unges hemkommun ska utse en särskild handläggare för den unge under verkställigheten. Den särskilde handläggaren ska medverka vid framtagandet av verkställighetsplanen. Under verkställigheten ska den särskilde handläggaren hos vara SiS behjälplig och även medverka om verk- ställighetsplanen ska ändras. Kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning Ovan har vi tagit ställning för att SiS bör vara huvudman för påfölj- den ungdomsövervakning. Det innebär dock inte att i den unges hemkommun kommer att sakna en roll vid verkställ- igheten av påföljden. Tvärtom kommer medverkan att vara av avgörande betydelse. De insatser som kan tänkas inrym- mas i verkställighetsplanen är sådana som till stor del ligger under ansvarsområde och inom dess kompetensområde och övriga verksamhet. Det skulle inte vara kostnadsmässigt för- svarbart och knappast ens realistiskt att låta SiS eller någon annan aktör ta över dessa uppgifter under verkställigheten.