sou · GZB375 · 2012-01-01 00:00:00 — Paragrafen ersätter vissa bemyndiganden i gällande lag som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer möjlighet att meddela föreskrifter om hållande och skötsel av djur m.m. Paragrafen innehåller också nya bemyndiganden när det gäller undantag från kravet på daglig tillsyn och kravet på att djur ska hållas lösgående. Paragrafens bemyndigande i punkterna 1 och 2 finns i 4 § andra stycket i nuvarande lag. Bemyndigandet i punkten 3 finns i 7 §. Bemyndigandet i punkten 4 finns i 3 § tredje stycket punkten 1. Bemyndigandena i punkterna 5 och 6 är nya. Bemyndigande i punkten 7 finns i 6 § andra stycket i gällande lag men har ändrats så att det tydligt framgår att bemyndigandet även omfattar fixering av djur. Stall och andra förvaringsutrymmen för djur Det införs krav i lagen på att stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska vara så rymliga att alla djur kan röra sig obehindrat, uppfylla djurens behov av komfort, vara utformade så att djuren kan bete sig naturligt, hållas rena, och vara utformade så att klimat, ljus- och ljudnivåer är anpassade till djurens behov och förutsättningar. Förvaringsutrymmen för djur ska ha dagsljusinsläpp. Paragrafen ersätter delvis 3 § andra stycket i gällande lag samt 1 b § och 2 § första och andra styckena i gällande förordning. Nytt är att kravet på fönster i djurstallar i 2 §, andra stycket, i gällande förordning har ersatts med ett krav på dagsljusinsläpp. Utredaren anser att djurskyddslagen ska innehålla de grundläggande kraven på hur stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska vara utformade. Utredaren föreslår därför att generella bestämmelser om stall och andra förvaringsutrymmen flyttas från förordningen till den nya lagen. Vidare anser utredaren att det uttryckligen bör framgå att stall eller andra förvaringsutrymmen ska uppfylla djurens behov av komfort. Med detta avses att miljön ska anpassas så att djuret kan vila på ett för djurarten lämpligt sätt. För många djur krävs det t.ex. att det finns ett bekvämt underlag och tillräckligt med plats för att alla djur ska kunna ligga ner . För andra djur som t.ex. höns kan det vara att sitta på pinne. Den nuvarande lagens krav på att stallen ska vara rena överförs till den nya lagen liksom djurskyddsförordningens bestämmelser om att stall vara utformade så att klimat, ljus- och ljudnivåer är anpassade till djurens behov och förutsättningar. Inredning och övrig utrustning i stall och andra förvaringsutrymmen för djur I lagen införs krav på att inredning eller övrig utrustning i stall och andra förvaringsutrymmen för djur inte får hindra djuren från att bete sig naturligt, otillbörligt inskränka deras rörelsefrihet eller annars verka störande på dem, eller utformas så att de medför risk att skada djuren eller menligt påverka deras hälsa. Paragrafen motsvarar 3 § i gällande förordning och har endast ändrats språkligt. Utredaren anser att lagen även ska innehålla de grundläggande kraven för utrustningen som finns i stall och andra förvaringsutrymmen för djur inklusive hagar och hägn. Stallets inredning eller utrustning ska inte hindra djuren från att bete sig naturligt eller otillbörligt inskränka deras rörelsefrihet. Med detta avser utredaren t.ex. att en ko måste ha tillräckligt med plats för att kunna sträcka ut huvudet när hon reser sig. Ett annat exempel är att en sugga behöver plats och kan inte vara fixerad om hon ska kunna utföra sitt naturliga beteende att bygga bo inför grisningen. Föreskrifter om utformningen och storleken på stall m.m. Det anges i lagen att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utrustning i förvaringsutrymmen. Bemyndigandet som anges i paragrafens punkt 1 finns i 3 §, tredje stycket, punkten 2, i nuvarande lag. Bemyndigandet i punkten 2 och 3 är en specificering av bemyndigandet i 4 § gällande förordning. Bemyndigandet i punkt 4 motsvarar 2 §, tredje stycket i nuvarande förordning. Utredaren tydliggör att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om såväl utformning och storlek på stall som på stallets inredning och utrustning. Det specificeras även att föreskrifter får meddelas när det gäller det klimat och de ljus- och ljudnivåer som djur ska hållas i. Förbud mot att överge djur Det införs förbud i lagen mot att överge djur. Paragrafen är ny. anges det i 3 § i gällande lag att djur ska ha tillräcklig tillsyn. Mot bakgrund av de problem som finns med övergivna katter bedömer utredaren att dagens lydelse inte är tillräcklig. Ett uttryckligt förbud mot att överge djur införs därför i den nya lagen, se vidare i Övergivna och förvildade djur. Endast djur av viltarter får sättas ut i naturen. Utsättningen får endast ske om detta sker i miljöer där det finns, eller har skapats, goda levnadsbetingelser för djuren. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om villkor för utsättning av djur samt föreskrifter om förbud mot sådan utsättning. Paragrafen är ny. Djur av viltarter föds upp och sätts ut för syften som t.ex. viltvård, jakt eller fiske. I gällande lag finns inte några djurskyddsbestämmelser om utsättning av viltarter. Dessa djur omfattas dock av djurskyddslagen så länge som de hålls i fångenskap och utredaren anser därför att det vid utsättningen ska ställas krav på den miljö som de sätts ut i. I lagen inför därför utredaren en ny bestämmelse som säger att endast djur av viltarter får sättas ut i naturen och det endast om det naturligt finns eller har skapats goda levnadsbetingelser för djuren i den miljö de sätts ut i. Med viltarter avser utredaren arter som naturligt lever vilt i t.ex. varg, rapphöna eller olika svenska fiskarter. Med goda levnadsbetingelser avses att djuren endast får sättas ut i en miljö där de har goda förutsättningar att kunna överleva, finna mat, skydd för väder och vind, osv. Djuren måste också ha hållits på ett sådant sätt under uppfödningen att de är förberedda på ett liv i det vilda, dvs. exempelvis kan finna föda i naturen. Utredaren anser att i sina föreskrifter närmare ska reglera villkoren för utsättning av djur och för vilka arter som är lämpliga att få sättas ut. Förbud mot att aga, skada eller att överanstränga djur Det införs ett förbud i lagen mot utrustning som skadar djur eller orsakar djur lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från förbudet och villkor för användande av utrustning på djur. Paragrafen ersätter 5 § i nuvarande lag och kompletteras med ett förbud mot utrustning som skadar eller orsakar djur lidande. Ett nytt bemyndigande när det gäller föreskrifter om undantag från förbudet och villkor för användande av utrustning på djur införs också. I 5 § i nu gällande lag anges att djur inte får överansträngas, agas eller drivas på med redskap som lätt kan såra eller på annat sätt skada djuret. Utredaren föreslår att bestämmelsen i ska överföras till den nya lagen och förtydligas genom ett tillägg när det gäller utrustning. Utredaren föreslår att det ska finnas ett uttryckligt generellt förbud mot utrustning som skadar eller orsakar djur lidande. Utredaren föreslår vidare att ska ha ett uttryckligt bemyndigande att föreskriva om vilken utrustning och vilket användande av den som är förbjuden. Som utredaren ser det bör t.ex. i sina föreskrifter föra in ett förbud mot att använda spö i frammaningssyfte. Utredaren anser att spö kan användas som en förlängd hjälp eller för att förhindra en farlig situation. Det bör däremot inte vara tillåtet att slå ett djur för att t.ex. få det att springa fortare eller hoppa över ett hinder, se Träning och tävling med djur. Det kan dock i vissa särskilda fall vara nödvändigt att använda utrustning som orsakar djur lidande, t.ex. kan en brems i vissa fall vara nödvändig för att kunna behandla vissa hästar. ges därför ett bemyndigande att föreskriva om undantag från förbudet. Förbud mot sexuell användning av djur Det införs förbud i lagen mot sexuellt umgänge med djur och andra sexuella handlingar mot djur. Med sexuell handling avses inte handling som utförs av veterinärmedicinska skäl eller i samband med avel. Paragrafen är ny. Utredaren föreslår att en ny bestämmelse införs i lagen som förbjuder sexuellt umgänge med djur och andra sexuella handlingar mot djur. Anledningen är att det finns en stor risk för att djur far illa i sådana situationer. Utredarens syfte är att stärka djurskyddet i denna fråga, se Sexuellt användande av djur. Handlingar som utförs av veterinärmedicinska skäl eller i samband med avel definieras inte som en sexuell handling. med sådan inriktning att den medför lidande för djuren Det införs förbud i lagen gällande avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande för moderdjur eller avkomma. Krav införs på att djur ska avlas på ett sådant sätt att de naturligt kan föda fram sin avkomma. Vidare anges i lagen att aveln ska ha sådan inriktning att den ger avkomman normala kroppsfunktioner, såsom att kunna andas och röra sig obehindrat och kunna använda sina sinnen utan att det medför lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om avel som kan medföra lidande samt föreskriva om rapporteringsplikt för veterinärer gällande defekter eller andra komplikationer orsakade av avel. Paragrafen ersätter 29 § i gällande förordning och är utökad och modifierad. Ett nytt bemyndigande om rapporteringsplikt för veterinärer gällande defekter eller andra komplikationer orsakade av avel är tillagt till paragrafen. I 29 § i gällande förordning anges att avel med sådan inriktning att den kan medföra lidande för djuren är förbjuden. Utredaren anser att detta krav bör flyttas till lagen och formuleras om så att det tydligt framgår att det omfattar både moderdjur och avkomma. Utredaren föreslår också att det i lagen ska införas krav på att aveln ska leda till djur som kan föda fram sin avkomma på ett naturligt sätt och djur som har normala kroppsfunktioner. Som exempel på normala kroppsfunktioner anges att djuren ska kunna andas normalt, röra sig obehindrat och kunna använda sina sinnen utan att det medför lidande, se som medför lidande för djur. Utredaren föreslår att liksom tidigare ska ha rätt att meddela ytterligare föreskrifter när det gäller avel. Utredaren föreslår också att ska få meddela föreskrifter om rapporteringsplikt för veterinärer när det gäller defekter eller andra komplikationer orsakade av avel, se vidare i som medför lidande för djur. Anordningar som ger djur en elektrisk stöt Förbud mot anordningar som ger djur en elektrisk stöt i syfte att styra deras beteende införs i lagen. Från förbudet undantas elstängsel. Vidare ges regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer rätt att meddela föreskrifter om ytterligare undantag från förbudet samt om villkor för användningen av elstängsel och andra anordningar som ger djur en elektrisk stöt. Paragrafen ersätter 15 § andra stycket, i gällande förordning och har formulerats om. I 15 § finns ett förbud mot användning av utrustning eller anordning som ger djur en elektrisk stöt i avsikt att styra deras beteende. Elstängsel är undantaget från förbudet och får meddela föreskrifter om att elektriska pådrivare och fodervagnar också kan undantas från förbudet. Utredaren anser att förbudet mot anordningar som ger en elektrisk stöt är så grundläggande att det bör finnas i den nya lagen. Undantaget för elstängsel bör finnas kvar och formuleras som ett undantag för elstängsel runt inhägnade områden utomhus. Med detta avses elstängsel runt betesmarker, paddockar, drivvägar, m.m. Utredaren anser vidare att bör ges rätt att meddela föreskrifter om eventuella ytterligare undantag från förbudet mot anordningar som ger en elektrisk stöt. Eftersom ny teknisk utrustning kontinuerligt lanseras anser utredaren att denna föreskriftsrätt inte bör vara begränsad till elektriska pådrivare och fodervagnar. Även andra anordningar ska därför kunna undantas från förbudet om det finns skäl för detta. Utredaren föreslår därför att bemyndigande på detta område utökas något. Djurtransporter, träning och tävling med djur samt offentlig förevisning av djur Paragrafen motsvarar 8 § i gällande lag och har endast ändrats språkligt. Bestämmelsen anger bl.a. att vid transport av djur ska transportmedlet vara lämpligt för ändamålet och ge djuret skydd mot värme och köld samt mot stötar, skavning och liknande. På transportområdet finns EU-bestämmelser som ska tillämpas på transporter av levande ryggradsdjur inom gemenskapen i samband med ekonomisk verksamhet (Rådets förordning (EG) nr 1/2005 av om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven /432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97). Förordningen hindrar dock inte en medlemsstat att ha strängare regler för transporter som enbart äger rum inom dess territorium. I lagen införs krav på att den som transporterar djur ha tillsyn över djuren och vidta de åtgärder som behövs för att djuren under pålastning, transport och urlastning inte skadas eller orsakas lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för eller förbud mot transport av djur. Paragrafen motsvarar 22 och 23 §§ i gällande förordning. Paragrafen har endast ändrats språkligt. Utredaren anser att de grundläggande kraven ska finnas i lagen. Av bestämmelsen följer att den som transporterar levande djur ska ha tillsyn över djuren. Med detta avses att denna person är ansvarig att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att djuren inte ska skadas eller orsakas lidande under pålastning, transport eller urlastning. Träning och tävling med djur, samt ljud- och bildinspelning och förevisning av djur Djur får inte tränas för eller användas vid prov på sådant sätt att de utsätts för lidande. Paragrafen ersätter 17 § första stycket i nuvarande lag och kompletteras med tillägget att djur inte får tränas för eller användas vid prov på ett sådant sätt att de utsätts för lidande. Med prov avses verksamhet där test utförs för att se om djur har uppnått en viss nivå av förmåga. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. Ett djur som tränas för eller deltar i prov får inte utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga eller temperament. Paragrafen ersätter 18 § första stycket i nuvarande lag och har utökats till att även omfatta prov. I 18 § i gällande lag anges att ett djur som tränas för eller deltar i tävling på tävlingsbana inte får utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga eller temperament. Utredaren föreslår att denna bestämmelse överförs till den nya djurskyddslagen med tillägget att förbudet även gäller vid prov med djur. Föreskrifter om träning av djur m.m. Paragrafen innehåller bemyndiganden för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om träning och tävling av djur m.m. Paragrafens punkter 1 och 3 finns i 17 § andra stycket i gällande lag och har utökats till att även omfatta prov. Paragrafens punkt 2 finns i 34 § i gällande förord- Paragrafens punkt 4 finns i 18 § andra stycket i gällande lag och punkterna 5–6 finns i 33 § i gällande förordning. Hållande och förevisning av djur vid cirkus varieté och liknande företag Förbudet mot att förevisa djur i menagerier införs i lagen. Förbudet mot att visa vissa djur vid cirkus förs in i lagen och utökas med sjölejon och elefant. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbud mot och villkor för hållande av djur vid cirkus, varieté eller liknande företag. Paragrafen ersätter 35 § i gällande förordning och har utökats med förbud om att hålla och förevisa sjölejon och elefanter vid cirkus. Bemyndigandet i 36 § i gällande förordning utökas till ett generellt bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om förbud mot och villkor för hållande av djur vid cirkus, varieté eller liknande företag. I 35 § i gällande förordning anges att djur får visas vid cirkus, varieté eller liknande företag men får inte föras omkring och förevisas offentligt i menagerier. I bestämmelsen anges också de djurgrupper som är förbjudna att visa vid cirkus. Utredaren föreslår att bestämmelsen flyttas till den nya lagen och att förbudslistan beträffande djur som inte får visas vid cirkus utökas med sjölejon och elefant. Motivet till utökningen är att alla djurhållningar i måste leva upp till samma kriterier, dvs. att djuren ska hållas så att de får en god djurvälfärd och kan bete sig naturligt. En cirkus som reser omkring har mycket begränsade möjligheter att hålla djuren på de ytor och under de förutsättningar som djur av många arter behöver för att må fysiskt och psykiskt bra. Utredaren anser att cirkusar inte har praktiska förutsättningar för att hålla elefanter eller sjölejon på ett sätt som tillåter att de kan bete sig naturligt. Djurparker har avsevärt bättre förutsättningar att skapa tillfredsställande miljöer för denna typ av djur. Utredaren anser därför att ett offentligt förevisande av dessa djur bör begränsas till djurparker, se Särskilda krav för viss djurhållning. Utredaren föreslår att får meddela ytterligare föreskrifter om förbud mot och villkor för hållande av djur vid cirkus, varieté eller liknande företag. Detta omfattar t.ex. möjlighet att meddela föreskrifter när det gäller årlig kontroll före det att cirkusverksamheten har sin första föreställning, samt skyldigheter för den som förevisar djur på cirkus att föra anteckningar och lämna upplysningar om verksamheten. Vård av sjuka djur och operativa ingrepp Djur som är skadade eller sjuka ska ha vård Paragrafen ersätter 9 § i nuvarande lag. I övrigt har endast språkliga ändringar gjorts. Alla djur som är skadade eller sjuka ska ges nödvändig vård. Vid behov ska denna vård ges av veterinär och utredaren anser att det är av stor vikt att orsaken till ett djurs sjukdom eller skada utreds så att lämpliga åtgärder kan sättas in. I de flesta fall där orsaken är okänd och lidandet inte obetydligt kräver detta enligt utredaren en veterinärundersökning och behandling. I de fall där skadan eller sjukdomen inte går att bota eller lidandet inte kan lindras ska djuret avlivas. Som utredaren ser det är det oförenligt med djurskyddslagen att hålla ett djur vid liv om dess lidande inte går att behandla eller lindra. Operativa ingrepp ska vara befogade av veterinärmedicinska skäl Ett tillägg görs till förbudet att göra operativa ingrepp i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Tillägget innebär att det även blir förbjudet att penetrera hud eller slemhinnor på djur om det inte är motiverat av veterinärmedicinska skäl. I lagen införs också krav på att operativa ingrepp ska göras under bedövning. Bemyndigandet utökas också så att regeringen eller den myndighet som regeringen får meddela föreskrifter om villkor för och undantag från förbudet mot penetration av hud eller slemhinnor, och villkor för och undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. Paragrafen ersätter 10 § i nuvarande lag. Ett tillägg till bestämmelsen görs genom att det blir förbjudet att penetrera hud eller slemhinnor på djur. Ett ytterligare tillägg görs genom att det i lagen införs krav på att operativa ingrepp ska göras under bedövning. Bemyndigandet till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer utökas till att omfatta rätt att meddela föreskrifter om villkor för och undantag från förbudet mot operativa ingrepp och penetration av hud eller slemhinnor, samt villkor för och undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. I 10 § i gällande djurskyddslag anges att det är förbjudet att göra operativa ingrepp på eller ge injektioner till djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. I utredningen om Alternativmedicinska behandlingsmetoder för djur (SOU 2001:16) föreslogs ett förtydligande när det gäller operativa ingrepp i djurskyddslagen, se Utredarens övriga överväganden. Utredningen föreslog att bestämmelserna skulle ändras så att det tydligt framgick att även injektioner, blodavtappningar och andra former av penetration av hud eller slemhinna på djur endast fick utföras av veterinär. Utredaren delar den tidigare utredningens syn och föreslår att det i lagen införs krav på veterinärmedicinska skäl för att få penetrera djurs hud eller slemhinnor. Detta omfattar t.ex. injektioner eller blodprovstagning men även vissa alternativmedicinska behandlingsmetoder som akupunktur. Utredaren bedömer att dessa ingrepp kan leda till komplikationer och lidande för de djur som blir utsatta för dem. Utredaren anser därför att detta endast bör göras om det finns veterinärmedicinska skäl och sker under veterinär bevakning, se Utredarens övriga överväganden. Utredaren anser vidare att det är självklart att alla operativa ingrepp ska göras under bedövning. Obedövad kastrering av smågrisar anser utredaren ska fasas ut efter lagens ikraftträdande, se Utredarens övriga överväganden. Utredaren föreslår att de undantag från kravet på veterinärmedicinska skäl som finns i 25 § i gällande förordning ska flyttas till föreskrifter. Detta gäller t.ex. kastrering av djur och avhorning av nötkreatur och getter. I lagen införs förbud mot att tillföra djur hormoner eller andra ämnen för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, bota eller lindra sjukdom eller sjukdomssymtom. Förbudet gäller inte ämnen som omfattas av lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från, eller för särskilt fall medge undantag från första stycket. Paragrafen motsvarar 28 § i gällande förordning och flyttas till lagen med endast språkliga ändringar. Utredaren föreslår att bestämmelsen flyttas till lagen men i sak föreslås inte några andra ändringar. Utredaren anser att liksom tidigare ska ha möjlighet att meddela föreskrifter om undantag från förbudet. I djurskyddsföreskrifterna finns det undantag från förbudet när det gäller t.ex. olika ämnen som användas för att hindra djur från att föröka sig eller t.ex. styra deras brunst för att få en sammanhållen kalvningsperiod. Utredaren vill påpeka att när det gäller immunokastrering av gris så innebär det inte någon hormontillförsel utan är i stället en vaccinering där grisens egna hormonfrisättning påverkas. Bestämmelsen hindrar därför inte möjligheterna till att immunokastrera grisar. Veterinärer och annan djurhälsopersonal Det införs ett tillägg i bestämmelsen när veterinär och annan djurhälsopersonal ska anlitas. Tillägget omfattar penetration av djurs hud eller slemhinnor. Paragrafen ersätter 11 § i nuvarande lag med tillägg när det gäller penetration av djurs hud eller slemhinnor. I 11 § i gällande lag anges bl.a. att en veterinär eller någon annan som tillhör djurhälsopersonalen ska anlitas om vissa åtgärder behöver vidtas. åtgärder är operativa ingrepp på eller injektioner till djur. Utredaren föreslår att det till operativa ingrepp läggs till att även penetration av hud och slemhinnor ska kräva att veterinär eller annan djurhälsopersonal anlitas. Se ovan i 2 §. Utredaren vill dock påpeka att enligt 2 kap. 3 § lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård kan den som tillhör djurhälsopersonalen överlåta arbetsuppgifter till annan djurhälsopersonal. Den som överlåter en arbetsuppgift till någon annan som tillhör djurhälsopersonalen ansvarar för att denne har förutsättningar att fullgöra uppgiften. Om det behövs ska särskilda instruktioner lämnas. Enligt Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2009:85) om operativa ingrepp samt skyldigheter för djurhållare och för personal inom djurens hälso- och sjukvård så kan en veterinär delegera operativa ingrepp eller avlivning till annan djurhälsopersonal med kompetens för detta.