sou · H0B310d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Bland de många avisorna var det bara några få riksspridda organ som länge kom i fråga eller åtminstone uppmärksammades. De gav underlag för ett antal osannolikt uthålliga flitmyror: , , , , , , . Ännu märkligare och kanske lite särskilt svenskt var det att också kvällstidningarna satsade på kvalificerad litteraturbevakning. , , , och kan nämnas. är dagstidningarna inte längre så många. På kultursidan slog det värre, eftersom tidningsdöden slog hårdast mot de storstadstidningar där litteraturkritiken framför allt hörde hemma. Man bör minnas Vårt Land, (1909-20), (1942-56), , , , Ny Tid, Stockholms-Tidningen, Handels- och Sjöfarts-Tidning, Arbetet. Alla var de var viktiga recensionsorgan. Alla är de borta. Men tidningarna utanför de största städerna har delvis kompenserat genom att bygga ut sina kultursidor. Organ som , , , , , , , , , , , , – ja, de är väl värda att räkna upp och den enda risk man löper är man tappar bort någon i raden. De uppmärksammas ännu inte efter förtjänst, men nätet har betytt ytterligare en del för att få dem med i samtalet om böcker. Tidningarna har blivit färre också genom att upplagorna numera är i fallande. , , var dagspressupplagan på ett all time high runt fem miljoner exemplar per utgiv- ningstillfälle för att därefter trendmässigt sjunka. Tappet fram till nu är runt en femtedel. Läsningen har knappast minskat lika mycket som den samlade upplagan. Däremot har viljan att betala för läsningen minskat och minskat mer hos ungdomen än hos oss äldre. Det beror främst på etermediernas fortsatta expansion i det offentliga rummet – och för allt i världen också i det privata. Nätet erbjuder mängder av fria nyttigheter och nöjen. Allt är inte nattsvart i den världen heller. Om nu gratistidningarna inte har mycket att ge av den fördjupade informationen om böcker, så kan det ju konstateras att nätsysselsättningen också till en del är tidningsläsning. Låt oss mot denna historiska bakgrundsteckning skissa på vad som är på väg att hända. Recensionstäckningen är lägre än när den var som störst under en guldålder som jag vill förlägga till perioden –60. Det har flera skäl. Antalet böcker har blivit långt flera. och särskilt de tidningar som räknas i den speciella litteraturdebatten har blivit färre. Antalet böcker som tilldrar sig ringa eller ingen uppmärksamhet från kritikernas sida har blivit större. Koncentrationen till centrala diktare har blivit större. Det förklaras till en del av en publicistisk polarisering där man antingen skriver långt eller mycket kort eller inte alls. Utblicken mot utländsk litteratur och särskilt mot utländsk litteratur som ännu inte översatts har blivit mycket sämre. Här finns en stolt svensk tradition med namn som , och . De ägnade en stor del av sin kritiska verksamhet åt att uppmärksamma engelsk, tysk, fransk, italiensk och spansk litteratur. Deras insats på detta område kom i sin tur att spela en viktig roll för det särskilda uppdrag att dela ut som hanterat i . Deras sätt att kombinera sin offentliga opinionsbildning i tidningarna med den sekreta i och dess var inte oproblematisk, men den medverkade till att den svenska publiken blev bättre informerad om utländska diktare än den i andra länder. De svenska tidningarna kunde bistå de akademiska prisutdelarna med sin sakkunskap, och litteraturkritiken fick på det sättet en indirekt betydelse som gick utöver den direkta att informera tidnings- och bokläsare. Få kvinnor, hög medelålder Litteraturkritikerna har inte samma position som . Smakdomarnas tid är förbi. Ännu när gav oss den senaste översikten över den svenska litteraturkritiken i Kritik av kritiken (2002) försåg han oss med en tolv-i-topp-lista över 1900-talets främsta kritiker – och betecknande nog var det den listan som tilldrog sig störst uppmärksamhet. Den upptog i tur och ordning , , , , , , , , , , och . Två av de tolv är alltså kvinnor, och medelåldern i kretsen låg strax . Diskussionen om vilka som ska tas med kan fortsätta. Däremot är det knappast aktuellt att göra någon motsvarande lista . Smakdomarna kunde i sin upphöjdhet ha många olater, inkluderande också den att de menade sig ha koll på all aktuell litteratur. Med förtjänster och fel blev de ändå förtrogna för tidningens läsare som därmed också kunde ställa in sin egen värderingskompass efter dem. Visst händer det att en del önskar sig tillbaka till och dess villkor. I den senaste stora kritikermonografin, Klädd i sitt språk (2010), gick påfallande långt för att återställa i hans forna och subjektiva glans. Bedömarna har på åtskilligt gott blivit så många flera. När det ledande recensionsorganet inför på övligt sätt lät sin litteraturtribunal peka ut årets böcker, mönstrade man inte mindre än 35 bedömare (). Därtill lades i ett följande nummer ytterligare ett halvdussin som tog ställning till barn- och ungdomslitteratur. Att många röster hörs har flera fördelar. Men det är ett uttryck för att verksamhetens villkor inte annat än undantagsvis ger underlag för heltidskritiker. Möjligheterna att i kören hitta en personlig vägledare i valet av böcker och åsikter om böcker är mindre än . Specialiseringen kan vara av godo, men inte oavvänt så. Den som regelbundet används för att ta ställning till biografier, trädgårdsböcker eller deckare riskerar att bli sitt specialområdes fånge – med det underförstådda bimotivet att värna själva området. Litteraturkritiken har varit dagstidningarnas sak, i i högre grad så än i många andra länder. Därför påverkas verksamheten naturligtvis av förskjutningarna i uppsättningen av olika massmedier. Med sjunkande upplaga och mindre format förändras dagstidningarnas ställning. Tillsammans med tv och radio hör de fortfarande till de största om man ser till hur många som tar dem i bruk. Om man däremot ser till den tid som avsätts, hamnar de i den andra ändan av skalan. Av den fjärdedel av våra liv som vi avsätter för olika medier, får pressen bara en daglig halvtimma. Och långt ifrån alla använder sin halvtimme för att läsa om de böcker som erbjuds för fortsatt läsning. Tidningsläsningen är förvisso fortsättningsvis central, men tidningarnas andel av den massmediala kakan minskar. I jakten på unga läsare är det en avgjord risk att man väljer bort tyngre stoff i form av opinionsbildning och fördjupande journalistik, trots att det är tidningarnas bästa gren och en gren som inte idkas av andra med samma regelbundenhet. Text läggs vid text. Kritikern kan citera ur det verk som hon eller han bedömer, men måste han konstatera att hennes eller hans text måste vara så mycket kortare än den bok hon eller han skriver om. Proportionerna tenderar att förskjutas: böcker blir tjockare och recensionerna av dem blir tunnare. Utan att det alltid sätts på pränt finns det också ett krav på recensenten att hon eller han ska vara tydlig. Läsarna vill få mästerverk eller ännu hellre fiaskon utpekade för sig! Kritiker har haft att förhålla sig till den utvecklingen. Kritikers läsare lär sig att förhålla sig till de bedömare som de lär känna. En sort säger strax vad de tycker, medan en annan sort vänjer sina läsare med att vänta till artikelns sista mening för det avgörande beskedet. Den journalistiska omgivningen har också i övrigt påverkat hanteringen av recensionen. Flera andra kritiska subgenrer bidrog också med föredöme när boken gjordes till en nyhet för dagen. Teater och film ville läsarna ha besked efter premiären. Förstadagsrecensioner av böcker fick dock i svensk press inte något allmänt genomslag förrän efter . De har åtskilligt för sig. Bedömarna kan inte snegla på varandra, och samma bedömare vet med sig att hans text riskerar att bli liggande om han inte levererar . Bokförlagen vill gärna ha en samlad uppmärksamhet när varan är aktuell. Alla tycks vara överens – möjligen med undantag för den som befarar att böckerna blir mer av dagslända än av klassiker. Och så kan man numera notera att de tillkommande kanalerna för distribution av böcker på nytt har bidragit till en uppluckring av förstadagssystemet. Under den hektiska delen av säsongen riskerar dagarna dessutom att inte att räcka till för de många uppdykande böckernas hantering i spalterna. Komprimering kan också ta sig uttryck i betygsättning. Den finns som en självklarhet i filmkritiken som inom sig haft hela skalan från flerskiktad analys till enkla besked om vad som är sevärt. Sektioneringen av tidningarna har likaså spelat in. Litterär opinionsbildning gör numera sällan sällskap med politisk. Det kan vara lockande att i stället sektioneras med nöjena, men det enda som är säkert är att det förstärker kändisfaktorn. Litteraturkritiken spelar inte lika stor roll som den gjorde under en de stora kritikernas guldålder. Ofta är det andra faktorer som betyder mer för en boks spridning. Recensionerna betyder olika mycket beroende på var i en karriär upphovsmannen är – för debuten och återkomsten med den andra boken kan de vara helt avgörande. Den som lyckas kan själv skapa ett författarvarumärke. Det är äldre än man tror och behövde efter hand alls inga bönemän bland kritikerna. Genren är långt mer avgörande vad gäller vissa former, där den svenska deckarboomen är det brottsligt aktuella exemplet, där kritiken ofta tvingas nöja sig med en intern jämförelse och – naturligtvis – får passa sig för att förstöra spänningen genom att avslöja vem som gjorde det. Priserna har hastigt etablerat sig som en framgångsfaktor. Den som får pris får inte alltid pris i recensionerna men kan få det i avsättningen. Några få pris kan som och Tidnings debutantpris spela en avgörande roll för en överprövning av kritikens dom. Kändisfaktorn betyder i många fall långt mer än recensionerna: det extrema exemplet är den osannolika spridningen av bok . Den kunde dessutom bekräfta den dystra uppfattningen att den bok mår bäst ekonomiskt som görs till föremål för uppmärksamhet utanför kultursidorna. Litteraturkritiken har en direkt betydelse. De tillfrågade läsarna riskerar att underskatta den. De hänvisar ofta till andra vänners rekommendationer, till eget intresse för en viss sorts litteratur, till en passion för en författare. Även för sådana faktorer har kritiken en indirekt betydelse. Citat eller andemening i recensionerna spelar med i den fortsatta hanteringen, antingen det är i de vacklande bokannonserna, i sammanställningar i tidningarna eller på omslagen till senare upplagor eller senare titlar. Litteraturkritiken i tidningarna har inte ersatts av andra kanaler i den omfattning man kunde väntat sig. Få varor omsätts i samma omfattning genom näthandel som böcker. Litteraturkritiken på nätet har inte utvecklats i alls samma takt. En del var bättre . En del kan bli bättre framöver. , (2009). Alla är vi kritiker. , (2007). : En biografi över . , (1962). Svenska kritiker och deras metoder. Forser, (2002). Kritik av kritiken: 1900-talets svenska litteraturkritik, : Anthropos. [Forser, ] (2008). Kritikens dimensioner: till , : Symposion. , Per (2010). A History of the Press in . , (1998). Kritisk tidsspegel: Studier svenska litteraturkritik. , (1974). Kulturmaterialet i storstadspressen : En deskriptiv innehållsanalys. , (1975). Det offentliga samtalet: Storstadspressen som medium för kulturinformation och kulturdebatt. : Liber Läromedel. , (1994). : En levnadsteckning. Otterberg, (2010). Klädd i sitt språk: Kritikern . , (1983). The Climate of Literature: Literary Frame of Reference. , Per (2010). Den framgångsrike förloraren: En värderingsbiografi över . , Per (1987) Domedagar: Den svenska litteraturkritiken efter 1880. : Avd. för pressforskning, . , Per (red.) (1997) Litteraturens ställning. , (2008). En kultursidas uppgång och fall: Finkultur och masskultur i –1971. , (1990). Lyriker med förhinder: Studier i tidiga författarskap. , (2009). Kritiska tankar: Om litteraturkritiken i (red.) Yrlid, (1973). Litteraturrecensionens anatomi: Dagskritikens utformning och dagskritikernas värdekriterier vid bedömningen av . Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden Förutsättningar för litterära periferiers möte När man studerar titlarna i de större förlagens kataloger slås man av hur totalt dominerande det engelska språket är för den översatta litteraturen och hur ensidigt utbudet är vad gäller genrer. Allt fler små specialiserade uppstickarförlag har förvisso sett dagens ljus , men deras aktiviteter utgör snarare undantagen som bekräftar regeln. De spelar dock en allt viktigare roll på det svenska litterära fältet för att motverka det engelska språkets totala hegemoni. Varför förhåller det sig så? Är det bara kommersiella intressen som styr bokutgivningen i allmänhet och den skönlitterära översättningen i synnerhet eller finns det andra mekanismer och processer som också påverkar vilken litteratur som når oss via översättning? Syftet med den här artikeln är att studera det globala översättningsfältet, den svenska översättningsmarknaden och de specifika förutsättningar som råder för att den långväga litteraturen från en svensk horisont – exemplifierad av den franskkaribiska litteraturen och specifikt författaren – ska finna sin väg in i det svenska litterära systemet via översättning.1 För att spåra den långväga litteraturens färd till vår litterära hemisfär undersöks några av de nationella och internationella konsekrationsprocesser, dvs. litterära erkännanden (t.ex. priser och utnämningar), som förmodligen är avgörande för huruvida sådan litteratur alls kommer att översättas till svenska. Jag arbetar med hypotesen att utomeuropeisk litteratur behöver konsekreras inom andra för tongivande kulturer, innan svenska förläggare vågar satsa på en svensk översättning – ett fenomen jag kallar 1 Artikeln är en bearbetning av en tidigare publicerad undersökning i den språkvetenskapliga . Se , Dubbel konsekration – en förutsättning för svensk översättning av utomeuropeisk litteratur? som exempel, Språk och stil, nr 21 2011. Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden dubbel konsekration.2 Artikeln inleds med en redogörelse för några tidigare studiers teoretiska ansatser och empiriska data vad gäller flödena av översatt litteratur mellan olika språkgrupper och kulturer i världen.3 Undersöker man den globala översättningsmarknaden och delar in den i olika språkgrupper upptäcker man mönster som också till viss del förklarar varför den svenska marknaden ser ut som den gör. Språkgrupperna sammanfaller förstås inte alltid med nationalstater. En del av språkgrupperna, till exempel den engelska, spanska eller franska, omfattar som bekant flera nationer. Syftet med indelningen är att undersöka flödena av översatt litteratur mellan världens olika språkgrupper, eftersom de visar på de maktrelationer som etablerats mellan språkgruppernas litteraturer . Flödena studeras med hjälp av statistik över världens bokpublikationer. Internationell översättningsstatistik har producerats . Efter åtog sig att publicera statistiken i sina årsböcker. började den datoriseras och finns tillgänglig online som Index Translationum.4 Men statistiken är inte alltid helt pålitlig, eftersom t.ex. definitioner av vad som är en bok varierar från land till land. 2 Termen konsekration som genomgående används i artikeln är hämtad från , Konstens regler: Det litterära fältets uppkomst och struktur (: Symposion, 2000), s. 326–327. Kulturlivet ses av honom som ett fält där olika produkter och personer tilldelas värde av de redan etablerade agenterna. Att godkänna, uppmärksamma och berömma ett konstverk är att konsekrera det. Konsekration betyder med andra ord erkännande. Bl.a. litterära priser – både nationella och internationella – är alltså uttryck för en författares konsekration. Även fältbegreppet kommer från kultursociologi. Se , Kultur och kritik (: Daidalos, 1997) och inledning till Konstens regler, s. 9–35. För mer ingående definitioner av terminologi och hur den kan användas för att studera översättningar hänvisar jag till min avhandling, Översättning som social praktik: och på svenska (: , 2002), speciellt kap. 4. 3 Den här typen av analyser har bl.a. föreslagits i följande arbeten: , La république mondiale des lettres (: Éditions du Seuil, 1999) och Literature as a World, , nr 31 2005; , Towards a Sociology of Translation: Book Translations as a , , nr 2 1999, och Responding to Globalization: and the , i , , red., Beyond Descriptive Translation Studies: Investigations in Homage to (/ : , 2008); & , Traduction: Les échanges littéraires internationaux, Actes de la recherche en science sociales, nr 144 2002. 4 Se: [tillgänglig ]. Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden olika policyer beträffande att räkna in offentliga utredningar eller doktorsavhandlingar i statistiken.5 Men dessa data är de enda som finns tillgängliga och därför kommer de att användas för att synliggöra strukturella mönster. Om man jämför den tillgängliga internationella statistiken med den mer pålitliga nationella samt med siffror från olika kända fallstudier, kan man ändå med ganska god tillförlitlighet konstruera de dominerande och dominerade positionerna på det globala översättningsfältet.6 All tillgänglig statistik visar entydigt att engelskan är världens mest översatta språk. var av alla böcker som publicerades i världen översättningar från engelska. Procentandelen har ökat successivt. På den europeiska kontinenten har engelskan en än mer dominant ställning. av alla översättningar som publiceras där har engelska som originalspråk, s.k. källspråk.7 I var siffran enligt Nationalbibliografin . Räknar man andra språkgruppers betydelse globalt efter engelskan följer ytterligare tre dominerande språkgrupper med var av den totala översättningsmarknaden och fram till : den franska, den tyska och den ryska. Dessa fyra språkgrupper dominerar alltså globalt, eftersom tre fjärdedelar av alla översättningar i världen har dem som källspråk. Källa: , Towards a Sociology of Translation, s. 433–435. Flödena inom det internationella översättningssystemet är alltså mycket ojämlika och totalt dominerade av det engelska språket. 5Heilbron, Towards a Sociology of Translation, s. 433. 6Det här är ett generellt problem som berör all statistik som hänvisas till i artikeln. Också inom den svenska statistiken förkommer olika indelningsgrunder som påverkar resultaten. Det är t.ex. ganska stor skillnad på Nationalbibliografin och statistik, där man endast tar med föreningsanslutna förlag och dessutom utesluter läroböcker och massmarknadslitteratur. Jag har hämtat den uppdaterade statistiken från Nordicom, som baserar sin statistik på Kungl. databas, samt Nationalbibliografin online, se och [tillgänglig ]. 7Heilbron, Towards a Sociology of Translation, s. 433–434. Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden Sex språkgrupper med vardera 1–av det totala antalet översatta böcker i världen följer sedan i rangordningen av semiperifera positioner på det globala översättningsfältet: spanska, italienska, danska, svenska, polska och tjeckiska räknades till dem . De här semiperifera språkgrupperna kan inte klart och tydligt urskiljas från de perifera. Skillnaden är mindre tydlig än för hypercentrala och centrala språkgrupper. Rangordningen mellan språken i den nedre delen av de 10 mest översatta språken i världen har också förändrats i förhållande . Danskan har åkt ner till tionde plats. Svenskan har avancerat till sjunde plats och japanska och latin har slagit ut polska och tjeckiska från listan med åttonde respektive nionde plats. En möjlig definition på perifer språkgrupp på det globala översättningsfältet är gränsen på en procent av den totala översättningsmarknaden. De kinesiska, arabiska och portugisiska språkgrupperna, som representerar ett stort antal talare i världen, men som ändå innehar en perifer position, räknas hit.8 Språkgruppens antal talare i världen har alltså inte någon betydelse för dess position på det globala översättningsfältet.9 Men deras positioner på världsmarknaden kan naturligtvis förändras. Perifert positionerade språkgrupper kan förbättra sin internationella rankning. Vice versa kan även mer centrala språkgrupper tappa mark. skulle man kunna förvänta sig att ryskans ställning på det globala översättningsfältet försvagats i och med de senare årens politiska händelser med och östra frigörelse från centralstyrning, men ryskan behåller sin dominerande ställning som fjärde mest översatta språk i världen.10 Att polskan och tjeckiskans ställning försvagats kan däremot vara en konsekvens av dessa politiska omvälvningar. Detta om något visar att det globala översättningsfältet är en historisk konstruktion, som utvecklas av dessa mer eller mindre genomgripande positionsförändringar . Men förändringarna sker generellt inte över 8 I nya arabiska översättningsrörelsen: Ett svenskt perspektiv (i , 2002), finns en djupgående beskrivning av översättning till och från arabiska i världen och i . 9Heilbron, Towards a Sociology of Translation, s. 434. 10Susanna Witt beskriver de komplicerade översättningsrelationer som rådde i och som med säkerhet också måste ha påverkat ryskans ställning som översättningsspråk internationellt. Se Translatio imperi – aspekter på nationalitetsöversättning under Stalintiden, i , red., Litteratur i gränszonen: Transnationella litteraturer i översättning ur ett nordiskt perspektiv, rapport nr 2010:12, . Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden De är långsamma processer som kräver minst en generationsväxling. Översättning till och från svenska Det globala översättningsfältets maktpositioner får också tydliga avtryck inom den svenska kulturen. De mest översatta språken i är, förutom engelska, norska och danska, i fallande ordning just tyska och franska. Rangordningen i tabell 2 nedan visar närområdets stora betydelse för översättningsflödena i periferin. Rangordningen har fastställts rent kvantitativt för perioden. Källa: Nationalbibliografin. kan alltså beskrivas som ett regionalt subfält med norska och danska som de viktigaste regionala källspråken för den svenska kulturen. Att norska kommer före danska beror alltså på det sammanslagna värdet i tabellen. Dessutom hamnar finskan på sjunde plats. En stark nykomling i svenska översättningssammanhang vad gäller källspråk är japanskan som tar sig in på sjätte plats. Inom den översatta japanska litteraturen dominerar barn- och ungdomslitteraturen. Utgivningssiffrorna speglar serieformen mangas nya Det globala översättningsfältet och den svenska översättningsmarknaden popularitet.11 , som är en toppnotering för japanska översättningar i räknat på antal utgivna översättningar, gavs det ut 134 översättningar. Av dem var 129 barn- och ungdomslitteratur, 3 skönlitteratur och 2 facklitteratur. Som jämförelse kan nämnas att det endast gavs ut ett enda verk inom genren manga. Intressant i detta sammanhang är att japanskan slår ut ryskan från den svenska tio-i-topp-listan över mest betydelsefulla källspråk för översättning.12 I linje med hypotesen om den dubbla konsekrationens nödvändighet för litterära periferiers möten i översättning, skulle det vara intressant att undersöka konsekrationsprocesserna också för den här typen av litteratur. Dessutom är det så att hälften av alla översättningar från svenska mellan åren 1979–2006 gick till något av de nordiska grannspråken.13 Att det relativt sett mindre svenska språket kan hävda sig på det globala översättningsfältet kan alltså delvis förklaras av dess centrala position i Norden.14 Om man gör en jämförelse med det nederländska språket och litteraturen – också ett relativt litet språk – omges det istället av mer dominerande språk och litteraturer och tar inte del i något regionalt subfält. Följaktligen kan inte nederländskan och dess litteratur hävda sig på det globala översättningsfältet.15 11Anna har kartlagt utgivningen av japansk översatt skönlitteratur i –2009. Ungefär hälften av alla japanska skönlitterära verk som översattes hade japanska som källspråk.