sou · GZB375 · 2012-01-01 00:00:00 — handläggs förprövningsärenden av med undantag för de lokaler och utrymmen där försöksdjur hålls som i stället godkänns av . Utredaren anser att och länsstyrelsernas roller behöver renodlas och länsstyrelserna bör ansvara för all förprövning inklusive den för försöksdjurslokaler. Som utredaren ser det bör förprövning och all tillståndsgivning av verksamheter ha tydliga kopplingar till djurskyddskontrollen för att bli effektiv och ändamålsenlig. har länsstyrelserna hand om all djurskyddskontroll, inklusive kontroll av försöksdjursverksamhet. Som utredaren ser det kräver utförandet av denna kontroll att har nödvändig kompetens gällande försöksdjur och för hur försöksdjur ska hållas. godkänner även lokaler för undervisningsdjur och djur i djurparker. Detta kräver som utredaren ser det en lika specifik kompetens som förprövningen av försöksdjurslokaler gör. Även hantering av verksamhetstillstånd för försöksdjursverksamhet bör skötas av länsstyrelserna. För att höja länsstyrelsernas kompetens gällande försöksdjur och effektivisera arbetet med dessa frågor anser utredaren att länsstyrelserna bör samverka och specialisera sig i de regioner där denna verksamhet bedrivs. Djurförbud och omhändertagande av djur Utredaren föreslår att den som har dömts för brott mot djurskyddslagen eller inte rättar sig efter upprepade förelägganden eller beslut av kontrollmyndigheten ska kunna meddelas djurförbud om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Antalet förelägganden, förbud eller domar för brott mot djurskyddslagen ska inte vara ensamt avgörande för om en person ska meddelas djurförbud utan det ska göras en helhetsbedömning utifrån vad som är befogat från djurskyddssynpunkt. En fällande dom för grovt brott mot djurskyddslagen som vunnit laga kraft ska leda till djurförbud. Djurförbud ska inte meddelas om bedömer att det är sannolikt att ett upprepande inte kommer att inträffa. I lagförslaget får befogenhet att meddela djurförbud under vissa förutsättningar. kan t.ex. besluta om partiella djurförbud där den som har meddelats djurförbud kan medges att under vissa villkor ha hand om djur, t.ex. under överinseende av annan person. Även i övrigt ska kunna meddela vilken omfattning som djurförbudet ska ha, t.ex. i fråga om vilket eller vilka djurslag som ska omfattas av förbudet och det högsta antalet djur som en djurhållare ska tillåtas att ha. ska även upphäva djurförbudet efter ansökan av den enskilde om förbudet inte längre behövs. Utredaren föreslår att ska besluta om omhändertagande av djur även i fall där något djurlidande inte kan påvisas om ett beslut om djurförbud inte följs. Detsamma gäller om förelägganden eller förbud inte följs och ett omhändertagande är befogat från djurskyddssynpunkt. Vidare ges även polismyndigheten befogenhet att omhänderta djur som handhas av personer som har djurförbud, även i sådana fall där inte något djurlidande kan påvisas. Utredaren föreslår även att djurhållarens ansvar för att betala de kostnader som ett omhändertagande av djur medför ska skärpas. Endast om det finns synnerliga skäl ska dessa kostnader belasta staten. I lagen införs även en bestämmelse som anger att om det är sannolikt att ett djur är herrelöst så ska eller polismyndigheten fatta beslut om att omhänderta djuret. Om ägaren är känd ska ägaren underrättas. Ägaren ska i sådana fall hämta djuret . Är ägaren okänd eller oanträffbar, ska djuret förvaras i . får därefter sälja djuret, avyttra det på annat sätt eller avliva det. Utredaren har funnit att omfattas herrelösa djur (övergivna eller borttappade) av djurskyddslagen, hittegodslagen, tillsynslagen och . På grund av detta är , polisen och kommunerna ansvariga för hanteringen av övergivna djur med en oklar inbördes ansvarsfördelning. Utredaren bedömer att denna oklarhet är en del av orsaken till varför problemet med de herrelösa katterna har blivit så stort och att detta ansvarsproblem därför måste lösas. Utredaren föreslår därför att herrelösa djur ska omfattas av djurskyddslagen men också endast av denna. På så sätt blir alltid ansvarig för hanteringen av dessa herrelösa djur. Utredaren anser dock att även polismyndigheten ska ha möjlighet att fatta beslut om omhändertagande av herrelösa djur. Detta kan t.ex. vara nödvändigt vid tillfällen när inte är bemannad. Om beslutet har meddelats av polismyndigheten, ska beslutet dock underställas , som ska avgöra om det ska fortsätta att gälla. Utredaren föreslår att en sekretessbrytande regel införs i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) så att hälso- och sjukvårdspersonal samt får lämna uppgifter om djurskyddsproblem till kontrollmyndigheten. begår denna personal brott mot sekretessbestämmelserna om de anmäler missförhållanden som t.ex. vanvård av djur. Utredaren anser inte att detta är rimligt. Som utredaren ser det bör det finnas en möjlighet att anmäla när andra mindre ingripande åtgärder som råd och uppmaningar inte hjälper. Straff och andra sanktioner Utredaren föreslår att sådana gärningar som är straffbara med böter eller fängelse i högst i nuvarande lag bibehåller samma straffskala i den nya lagen. Vissa av de bestämmelser som överförs till den nya lagen från den nuvarande djurskyddsförordningen blir straffbara med böter eller fängelse. Vissa nya bestämmelser i lagen får även samma straffskala. Detta gäller t.ex. brott mot förbudet att använda djur för sexuella ändamål. Utredaren föreslår att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs där straffskalan är fängelse i högst . För grovt brott mot djurskyddslagen ska dömas om brott mot lagen har begåtts med uppsåt och avsett en förpliktelse som har inneburit risk för omfattande djurlidande, betydande ekonomisk för djurhållaren, eller annars är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. Grovt brott mot djurskyddslagen ska även kunna utdömas om brottet har utförts organiserat eller systematiskt, eller har utförts med förslagenhet. Till följd av att ett grovt brott mot djurskyddslagen införs förordar utredaren att en allmän översyn även görs av bestämmelse om djurplågeri. Straffskalan för brott mot föreskrifter meddelade med stöd av lagen sätts till böter. Vidare föreslås att det görs en uppdelning i olika straffskalor som bör tillämpas i fråga om brott mot de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen. Utredaren inför även en definition av ringa brott. Syftet är att förtydliga vad som är ringa brott mot djurskyddslagen. I dagens rättstillämpning vid bedömning av vad som är ringa brott mot djurskyddslagen förekommer det att djurlidande vägs in. Detta stämmer inte överens med djurskyddslagens förebyggande syfte där djurlidande inte behöver visas. Utredaren föreslår därför att detta förtydligas genom att en definition av vad som är ringa brott förs in i lagen. Av denna definition framgår att bedömningen av vad som är ringa brott ska göras utifrån intresset eller skyddssyftet med bestämmelsen, oavsett om gärningen har betytt någon effekt i form av djurlidande. Utredaren anser att brott mot djurskyddslagen även i fortsättningen ska hanteras av polis och åklagare samt prövas i domstol och bestraffas med böter eller fängelse. De nuvarande straffrättsliga påföljderna och sanktion i form av företagsbot bedöms vara mer ändamålsenliga än administrativa påföljder som t.ex. sanktionsavgifter. föreslås också få en skyldighet att anmäla överträdelser av lagen, de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen till polis- eller åklagarmyndigheten, om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Möjlighet att göra undantag från djurskyddsbestämmelserna i krissituationer Utredaren föreslår att får möjlighet att meddela undantag från djurskyddsbestämmelserna vid krissituationer. Undantag kan ske genom särskilda beslut eller föreskrifter. Med krissituationer avses situationer som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa hos människor och djur, för miljön eller stora ekonomiska värden. Syftet med och omfattningen av lagen 1 § Denna lag syftar till att säkerställa ett gott djurskydd inklusive en god djurhälsa. Den syftar också till att främja respekten för djur och deras välfärd, då djur har ett egenvärde oavsett den nytta människan har av dem. 2 § Bestämmelser som bygger på denna lag ska baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet. 3 § Lagen omfattar alla djur som hålls av människan och de viltlevande djur som används, eller avses användas i djurförsök. Lagen omfattar även övergivna och förvildade djur av tamdjursarter. Med djur avses alla stadier efter födsel eller kläckning och för de försöksdjur som är däggdjur även den sista tredjedelen av fosterstadierna. 4 § Med lidande avses såväl fysiskt som psykiskt lidande. 5 § Med försöksdjur avses ryggradsdjur eller bläckfiskar som 1.används eller är avsedda att användas i djurförsök, 2.är avsedda att avlivas enbart i syfte att deras organ ska användas för de ändamål som anges i 6 §, 3.har använts eller har varit avsedda att användas i djurförsök eller har varit avsedda att användas på sätt som avses i 2, och som förvaras på en anläggning eller i annat förvaringsutrymme för försöksdjur. 6 § Med djurförsök avses användning av ryggradsdjur eller bläckfiskar som kan vålla djuren lidande i lika stor utsträckning som, eller i större utsträckning än ett nålstick, för 3.utveckling och framställning av läkemedel eller kemiska, produkter, 5.andra jämförliga ändamål. Med djurförsök avses också, i de fall djur orsakas lidande, framställning av djur med förändrad arvsmassa, om gentekniska, kemiska eller andra liknande metoder används. Vidare omfattas också bevarande av en sådan genetisk modifierad stam av djur genom avel med bibehållande av djurens genetiska egenskaper. 7 § Lagen kompletterar sådana bestämmelser i (EU-bestämmelser) som faller inom lagens tillämpningsområde. Regeringen ska i ge till känna vilka grundförordningar som avses. I fråga om EU-bestämmelser som faller inom flera lagars tilllämpningsområde tillkännager regeringen på samma sätt som i första stycket vilka bestämmelser som kompletteras av denna lag. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter eller i det enskilda fallet fatta beslut som behövs som komplettering av EU-bestämmelserna. Djurägarens ansvar och kompetens Ansvar för djurets välfärd 1 § Det är djurägaren eller den som på djurägarens uppdrag har åtagit sig skötseln av djuret som är ansvarig för djurets välfärd. Den som har det huvudsakliga ansvaret för ett djur ska vara . 2 § Djurägaren eller den som på annat sätt tar hand om djuret ska ha tillräcklig kompetens. Den som yrkesmässigt eller i större omfattning håller eller hanterar djur ska ha lämplig utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på kompetens och utbildning, samt undantag från kravet på utbildning för den som håller eller hanterar djur. Hur djur ska hanteras, skötas och hållas Djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande 1 § Djur ska behandlas väl och ges en god djurvälfärd. Djur ska skyddas mot onödigt lidande och mot sjukdom. 2 § Djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att de ges möjlighet att utföra sådana naturliga beteenden 1.som djuren är starkt motiverade för, och 2.som ger en funktionell återkoppling, dvs. minskar djurets motivation för att utföra beteendet i fråga, samt 3.relaterar till djurens behov av rörelse, vila, komfort, sysselsättning, födosök och socialt umgänge. Djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att beteendestörningar förebyggs. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hur djurs behov av naturligt beteende ska tillgodoses och vilka beteenden detta är. Hur djur ska hållas och skötas 3 § Djur ska hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sätt som främjar deras välfärd. Djur ska inte hållas i sådana grupper som innebär att individer orsakas onödigt lidande. Djur ska ha daglig tillsyn 4 § Djur ska ha daglig tillsyn och tillräckligt med 1.skötsel och vård, 2.skydd mot väder och vind, och 3.foder och vatten. Djurens foder och vatten ska vara av god kvalitet. Foder och utfodringsrutiner ska anpassas efter djurens behov. Djur ska hållas lösgående 5 § Djur ska hållas lösgående och får endast hållas fixerade tillfälligtvis och om det är nödvändigt. Djur får dock tillfälligtvis bindas om detta inte sker på ett för djuren plågsamt sätt och om det ger dem tillräcklig rörelsefrihet, vila och skydd mot väder och vind. Föreskrifter om hur djur ska hållas och skötas m.m. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utöver vad som följer av 3–5 §§ meddela föreskrifter om 1.hur djur ska hållas och skötas, 2.villkor för eller förbud mot viss djurhållning, 3.försäljning eller annan överlåtelse av djur, 4.utfodring och vattning av djur, 5.tillsyn av djur och undantag från kravet på daglig tillsyn, 6.undantag från kravet på att djur ska hållas lösgående, och 7.villkor för hur djur får hållas tillfälligtvis bundna och tillfälligtvis fixerade. Stall och andra förvaringsutrymmen 7 § Stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska vara utformade så att 1.samtliga djur kan röra sig obehindrat, 2.de uppfyller djurens behov av komfort, 3.djuren kan bete sig naturligt, 4.de kan hållas rena, och 5.klimat, ljus- och ljudnivåer är anpassade till djurens behov och förutsättningar. Buller ska hållas på en låg nivå och stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska ha dagsljusinsläpp. Inredning och övrig utrustning i stall och andra förvaringsutrymmen för djur 8 § Inredning eller övrig utrustning i stall och andra förvaringsutrymmen för djur inklusive hagar och hägn får inte 1.hindra djuren från att bete sig naturligt, 2.otillbörligt inskränka deras rörelsefrihet eller annars verka störande på dem, eller 3.utformas så att de medför risk att skada djuren eller menligt påverka deras välfärd. Föreskrifter om utformningen och storleken på stall m.m. 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får utöver vad som följer av 7–8 §§ meddela föreskrifter om 1.utformningen och storleken på stall och andra förvaringsutrymmen inklusive hagar och hägn för djur, 2.inredning och utrustning i stall och förvaringsutrymmen, inklusive hagar och hägn, 3.det klimat, och de ljus- och ljudnivåer som djur ska hållas i, 4.villkor för och undantag från kravet på dagsljus. Förbud mot att överge djur 10 § Djur får inte överges. 11 § Endast djur av viltarter får sättas ut i naturen. Utsättning av viltarter får endast ske om det finns, eller har skapats goda levnadsbetingelser för djuren. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för och förbud mot utsättning av djur. Förbud mot att aga, skada eller överanstränga djur 12 § Djur får inte agas, skadas eller överansträngas. Utrustning som används till djur får inte förorsaka djuren lidande eller skada dem fysiskt eller psykiskt. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om, 1.utformning och användning av utrustning som används på djur, och 2.undantag från förbudet att använda utrustning som orsakar lidande eller skada. Förbud mot sexuell användning av djur 13 § Det är förbjudet att ha sexuellt umgänge med eller utföra andra sexuella handlingar mot djur. Med sexuell handling avses inte handling som utförs av veterinärmedicinska skäl eller i samband med avel. med sådan inriktning att den medför lidande för djuren 14 § med sådan inriktning att den kan medföra lidande för moderdjur eller avkomma är förbjuden. Djur ska avlas på ett sådant sätt att de naturligt kan föda fram sin avkomma. ska ha sådan inriktning att den ger avkomman normala kroppsfunktioner såsom att kunna andas och röra sig obehindrat och kunna använda sina sinnen utan att det medför lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om villkor för avel och undantag från förbudet mot avel som kan medföra lidande eller påverka djurens naturliga beteenden. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om rapporteringsplikt för veterinärer gällande defekter eller andra komplikationer orsakade av avel. Anordningar som ger djur en elektrisk stöt 15 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som kompletteras av denna lag får anordningar som ger djur en elektrisk stöt inte användas till att styra djurs beteende. Elstängsel får dock användas runt inhägnade områden utomhus. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskriva om 1.villkor för användning av elstängsel, 2.undantag från förbud mot användning av anordningar som ger djur en elektrisk stöt, samt villkor för denna användning. Djurtransporter, träning och tävling med djur samt offentlig förevisning av djur 1 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som kompletteras av denna lag ska djur transporteras i transportmedel som inte skadar dem eller utsätter dem för lidande. Transportmedlet ska ge djuren skydd mot värme och kyla samt mot stötar, skavning och liknande. Djur ska hållas åtskilda om de riskerar att skada varandra. Transporter av djur får inte ske under så långa tidsperioder att djur utsätts för lidande. 2 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som kompletteras av denna lag ska den som transporterar djur ha tillsyn över djuren och vidta de åtgärder som behövs för att djuren under pålastning, transport och urlastning inte skadas eller orsakas lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.villkor för eller förbud mot transport av djur, och 2.villkor för hur tillsyn över djuren eller övriga åtgärder under lastning, transport och urlastning ska genomföras. Träning och tävling med djur, samt ljud- och bildinspelning och förevisning av djur 3 § Djur får inte tränas för eller användas vid tävling eller prov på sådant sätt att de utsätts för lidande. Detsamma gäller vid ljud- och bildinspelning och vid föreställning eller annan förevisning som anordnas för allmänheten. 4 § Ett djur som tränas för eller deltar i prov, eller tävling, får inte utsättas för dopning eller andra otillbörliga åtgärder som påverkar djurets prestationsförmåga eller temperament. Föreskrifter om träning av djur m.m. 5 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.hur djur får tränas för och användas vid tävling och prov, 2.hur tävlingen och tävlingsverksamheten får genomföras, 3.hur djur får användas i ljud- och bildinspelning och föreställning eller annan förevisning som anordnas för allmänheten, 4.dopning och andra otillbörliga åtgärder, 5.att den myndighet som regeringen bestämmer, genom en utsedd veterinär, ska närvara vid offentliga tävlingar med djur, och 6.veterinärens ansvarsområde och arbetsuppgifter vid tävlingar. Hållande och förevisning av djur vid cirkus, varieté och liknande företag 6 § Djur får visas vid cirkus, varieté eller liknande företag men får inte föras omkring och förevisas offentligt i menagerier. Följande djur får dock inte visas på cirkus eller på annat sätt föras omkring och förevisas offentligt. 6.hjortdjur med undantag för ren, 12.rovdjur med undantag för tamhundar och tamkatter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om förbud mot och villkor för hållande av djur vid cirkus, varieté eller liknande företag. Vård av sjuka djur och operativa ingrepp Djur som är skadade eller sjuka ska ha vård 1 § Djur som är skadade eller sjuka ska ges nödvändig vård eller avlivas. Om djur på annat sätt genom sitt beteende visar tecken på ohälsa ska vård eller andra lämpliga åtgärder vidtas. Vid behov ska vården ges av veterinär. Operativa ingrepp ska vara befogade av veterinärmedicinska skäl 2 § Det är förbjudet att göra operativa ingrepp eller penetrera hud eller slemhinnor på djur i andra fall än när det är befogat av veterinärmedicinska skäl. Operativa ingrepp ska göras under bedövning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.villkor för och undantag från förbudet mot operativa ingrepp och penetration av hud eller slemhinnor, och 2.villkor för och undantag från kravet på bedövning vid operativa ingrepp. 3 § Djur får inte ges hormoner eller andra ämnen för att påverka djurets egenskaper i annat syfte än att förebygga, påvisa, bota eller lindra sjukdom eller sjukdomssymtom. Första stycket gäller inte ämnen som omfattas av lagen (2006:805) om foder och animaliska biprodukter. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från, eller för särskilt fall medge undantag från första stycket. Veterinär eller annan djurhälsopersonal 4 § En veterinär eller någon annan som tillhör djurhälsopersonalen enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård ska anlitas, om någon av följande åtgärder behöver vidtas 1.operativa ingrepp på djur eller penetration av djurs hud eller slemhinnor, 2.annan behandling i syfte att förebygga, påvisa, lindra eller bota sjukdom eller skada hos ett djur, om behandlingen kan orsaka lidande som inte är obetydligt, eller 3.behandling under allmän bedövning eller under lokal bedövning genom injektion. Första stycket gäller inte brådskande åtgärder som vidtas i syfte att rädda djurets liv eller att lindra dess lidande. I sådan verksamhet som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd får penetration av hud och slemhinnor göras och ingrepp och behandlingar utföras också av den som har föreskriven utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från första stycket. Slakt och annan avlivning av djur Djur ska skonas från onödigt lidande vid slakt 1 § Utöver vad som framgår av de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen ska djur när de förs till slakt och när de slaktas skonas från onödigt lidande. Detsamma gäller när djur avlivas på annat sätt. Djur som slaktas eller på annat sätt avlivas genom avblodning ska vara bedövat. Innan djuret är dött får inga andra åtgärder vidtas. Bedövningen före slakt ska ske så att djuret blir medvetslöst. Medvetandet får inte återkomma. 2 § Utöver vad som framgår av de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen, ska den officiella veterinären om ett djur utsätts eller kan antas bli utsatt för onödigt lidande på ett slakteri 2.besluta om omedelbar avlivning av djuret, eller 3.vidta andra åtgärder som krävs från djurskyddssynpunkt, Nödavlivning av påträffade djur 3 § Om ett djur påträffas och är så svårt sjukt eller skadat att det bör avlivas , får detta, även om djurägaren inte kan kontaktas, göras av en veterinär eller genom polismyndighetens försorg. I brådskande fall får avlivning även göras av någon annan. Den som har avlivat djuret ska underrätta ägaren eller annan ansvarig för djuret om detta. Om detta inte kan ske, ska polismyndigheten underrättas. Föreskrifter om slakt och annan avlivning 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.slakt och om annan avlivning av djur, 2.vilka bedövningsmetoder som får användas, samt 3.en officiell veterinärs uppgifter på slakteri från djurskyddssynpunkt. Förprövning av stall och andra förvaringsutrymmen för djur 1 § Stall och andra förvaringsutrymmen för djur ska godkännas från djurskydds- och djurhälsosynpunkt (förprövning) om djuren hålls i yrkesmässig verksamhet eller i en verksamhet av större omfattning. Förprövning görs av den myndighet som regeringen bestämmer och den ska göras innan ett utrymme uppförs, byggs till, inreds, byggs om eller ändras på ett sätt som är av väsentlig betydelse från djurskydds- eller djurhälsosynpunkt. Detsamma gäller innan utrymmen som inte används för djurhållning tas i anspråk för djurhållning. Ett utrymme som avses i första stycket ska därefter kontrolleras av den godkännande myndigheten innan det tas i bruk eller, om detta är mer lämpligt, möjligt därefter. Förbud mot användande vid underlåten förprövning