sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Svaren visar att den vanligaste orsaken till att kommunen anordnar just dessa kurser på gymnasial särvux är att eleverna efterfrågar en viss inriktning på utbildningen. 6.Finns det andra orsaker? Ange i så fall dessa här En ökad ambitionsnivå nämns som en orsak. Några anser att kom- munen ska ha ett så brett utbud av kurser som möjligt. Några anser att även yrkeskurser behöver finnas och någon uppger att kommu- nen planerar att anordna yrkeskurser inom gymnasial särvux, t.ex. inom transport, vård och lokalvård. Varje kommun ansvarar för att de kommuninnevånare som har rätt till utbildning inom grundläggande särvux och önskar delta i den, får det. Enligt någon av de svarande begränsar detta kommunernas möj- lighet att ha något större utbud av kurser inom gymnasial särvux. En annan orsak till att kommunen anordnar just de kurser inom gymnasial särvux som de anordnar uppges vara att eleverna har av- brutit sina gymnasiesärskoleutbildningar och kompletterar sin ut- bildning. Att kommunerna strävar efter att möta elevernas förutsättningar eller behov nämns också som orsak till varför man anordnar just de kurser inom gymnasial särvux som de anordnar. 7.Vilka utbildningsbehov har enligt din uppfattning de som studerar på gymnasial särvux? Ange i vilken grad följande faktorer har haft betydelse enligt din uppfattning Att komplettera/slutföra tidigare studier på gymnasiesärskolans nationella eller special- Att komplettera tidigare studier på Yrkesutbildning för att få bättre möjligheter att hitta ett arbete Att upprätthålla kunskaper från tidigare Att förbereda fortsatta studier hos annan utbildningsanordnare, t.ex. folkhögskola Komplement till daglig verksamhet Svaren visar att det vanligaste utbildningsbehovet bland eleverna inom gymnasial särvux är personlig utveckling. Det näst vanligaste utbildningsbehovet är att upprätthålla kunskaper från tidigare studier. 8.Finns det ytterligare behov? Ange i så fall dessa här Någon betonar att det inte enbart handlar om att upprätthålla kun- skaper från tidigare studier, utan även om att utveckla kunskaperna. Många av eleverna inom gymnasial särvux behöver för mog- nad och för att utveckla studieintresse, vilket alla inte hunnit ut- veckla under sin gymnasiesärskoleutbildning. Som utbildningsbehov framförs vidare utveckling av den sociala kompetensen och tillhörigheten till den övriga skolverksamheten. Ytterligare utbildningsbehov som framhålls är yrkesförberedande individuella kurser och utbildning motsvarande yrkesvux. 9.Finns det enligt din uppfattning behov av utbildning hos målgruppen för gymnasial särvux som du anser inte blir tillgodosedda? De som svarat ja på fråga 9 har ombetts att besvara fråga 10. 10.Om ja, ange vilka Många av de som har svarat uppger att det behövs mer yrkesinriktad utbildning. Därutöver anges att det finns utbildningsbehov inom idrott, musik, hemkunskap, livskunskap, omvärldskunskap och körkortsteori. Kommunens undersökning av utbildningsbehov 11.Tar kommunen reda på hur behoven hos målgruppen för gymnasial särvux ser ut? De som svarat ja på fråga 11 har ombetts att besvara fråga 12. 12.Om ja, hur gör kommunen detta? Ett flertal uppger att det sker ett samarbete mellan gymnasial sär- vux, kommunens gymnasiesärskola och med daglig verksamhet. I några fall anordnar kommunerna informationsträffar, en del gör ut- skick och enkäter, medan andra har uppsökande verksamhet. En del uppger att kommunen tar reda på hur behoven ser ut genom samtal med kommunens och arbetsförmedlingens arbetsmark- nadscoacher eller med boenden och kontaktpersoner. Några av de svarande uppger att de tar reda på utbildningsbehoven genom att personalen inom gymnasial särvux har kontakter med personalen i gymnasiesärskolan. Några uppger att det är specialpeda- gogens ansvar att ta reda på hur utbildningsbehoven ser ut, medan andra uppger att det är studievägledarens ansvar. Slutligen uppger någon att kommunen tar reda på utbildnings- behoven genom samarbete med . Annat kursutbud än i gymnasiesärskolan? 13.Finns det enligt din uppfattning behov av andra kurser inom den gymnasiala särvuxutbildningen än inom gymnasiesärskolan? De som svarat ja på fråga 13 har ombetts besvara fråga 14. 14.Om ja, vilka kurser och varför? Många svarar att det finns behov av att anordna yrkeskurser eller yrkesutbildningar inom gymnasial särvux. Flera uppger också livskunskap eller kurser inriktade mot vuxen- Någon menar att påbyggnadskurser till kurserna i gymnasiesär- skolan behövs. I gymnasiesärskolan finns ingen fristående kurs i historia, (det his- toriska perspektivet ingår dock ämnet samhällskunskap), och heller inga kurser i geografi, biologi, kemi och fysik (detta ingår dock i ämnet Naturkunskap). Synpunkter framfördes att dessa kurser borde finnas i gymnasial särvux. 15.I vilken utsträckning läser studerande som tillhör personkretsen för särvux i kommunen kurser i komvux? 16.Förekommer det en samverkan mellan kommunens särvux och komvux? 17.Vilka är enligt din uppfattning möjligheterna och hindren för sådan samverkan mellan särvux och komvux? Många svarar att möjligheterna är goda då särvux och komvux finns i samma lokaler. Lärarna har regelbundna kontakter. Som möjligheter till samverkan anges kompetensvinning, kun- skapspåbyggnad och utbyte mellan personalgrupperna. Några fram- för uppfattningen att fler av eleverna inom särvux skulle kunna få fler utmaningar. Uppfattning framförs att samverkan mellan särvux och komvux passar för de elever som befinner sig på gränsen mellan de olika skolformerna därför att de har en lindrig utvecklingsstörning. Som ett hinder för samverkan angavs vidare att samverkan i och för sig skulle kunna möjliggöras, men inte . Anledningen till detta uppgavs vara att eleverna från särvux behöver små under- visningsgrupper, vilket kommunen tyvärr inte kan tillgodose på grund av budgetläget. Bristande resurser anges som ett hinder. Olika regelsystem och olika ersättningar för eleverna är också ett hinder. I de fall där särvux och komvux inte finns inom samma lokaler upplever några att det uppstår problem med att hitta strukturer för att möjliggöra att personalen ska kunna samarbeta. Tidsbrist och okunskap anges också som hinder. Någon anger att det ur elevernas i särvux perspektiv kan upp- levas som hinder att studietakten är högre i komvux och att elev- erna i komvux förväntas ta stort eget ansvar för sina studier. 18.Förekommer det en samverkan mellan kommunens särvux och kommunens gymnasiesärskola? 19.Vilka är enligt din uppfattning möjligheterna och hindren för sådan samverkan mellan särvux och gymnasiesärskolan? Som möjligheter till samverkan framhålls att samverkan sker genom information till avgångselever från gymnasiesärskolan. Någon fram- håller att det är betydelsefullt för lärarna inom gymnasial särvux och inom gymnasiesärskolan att få möjlighet till gemensam reflektion och erfarenhetsutbyte. Flera uppger att det finns planer på att samverka mellan särvux och gymnasiesärskolan. Som hinder för samverkan uppges att vissa kommuner saknar gym- nasiesärskola eller att avståndet är stort. Ett annat hinder för samverkan kan vara om verksamheterna orga- nisatoriskt hör till olika förvaltningar i kommunen. 20.Förekommer det en samverkan mellan kommunens särvux och svenskundervisning för invandrare (sfi)? De som svarat ja på fråga 20 har ombetts att besvara fråga 21. 21.Om det förekommer, hur ser samverkan ut? Hur används t.ex. särvux specialpedagogiska kompetens i sfi:s undervisning? Flera svarar att verksamheterna finns inom samma organisation och är nära lokalmässigt. I flera kommuner undervisar lärare både på särvux och sfi. I andra fall utnyttjas kompetensen över gränserna. Vissa gemensamma aktiviteter förekommer. Fullständig gymnasiesärskoleutbildning efter gymnasial särvux 22.Hur vanligt är det enligt din uppfattning att studerande inom gymnasial särvux avslutar studierna med en utbildning som motsvarar en fullständig utbildning på gymnasiesärskolans nationella eller specialutformade program? Det förekommer i hög grad Det förekommer, men handlar endast om enstaka studerande Det förekommer inte alls Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) 23.I vilken omfattning arrangeras arbetsplatsförlagd utbildning (APU) inom gymnasial särvux? 24.Sker en samverkan mellan kommunens särvux och arbetslivet? De som svarat ja på fråga 24 har ombetts att besvara fråga 25 och 26. 25.Om ja, kring vad sker en sådan samverkan? Arbetsplatsförlagd utbildning/praktik Möjligheterna för de studerande att få 26.Kommentera gärna i vilka former samverkan sker. Finns det t.ex. särskilda samrådsorgan eller liknande? Det förekommer att det finns yrkesråd eller samverkansråd. Några har så kallade samverkansmöten. I många fall förefaller samverkan ske genom nätverk och upparbetade kontakter. Personliga kontakter kan ske utifrån de enskilda elevernas behov. 27.Vad är, enligt din uppfattning, den vanligaste sysselsättningen för de som lämnat kommunens gymnasiala särvux? Rangordna de fem vanligaste alternativen (1=vanligast). ...har ett arbete på den öppna andel (%) ...har fått en lönebidragstjänst andel (%) ...deltar i arbetspraktik andel (%) ...deltar i andra andel (%) ...studerar inom komvux andel (%) ...har börjat på folkhögskola andel (%) ...har börjat i daglig verksamhet andel (%) ...är arbetslösa/saknar andel (%) Procentuell fördelning inom de olika alternativen. Svaren visar att det absolut vanligaste är att den vuxna efter avslutad gymnasial särvux har börjat i daglig verksamhet. är att den vuxna har fått en lönebidragstjänst eller deltar i arbets- praktik eller andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Det är också vanligt att den vuxna är arbetslös/saknar sysselsättning. 28.Är det vanligt med andra sysselsättningar, ange i så fall dessa här Frågan besvarades endast av ett fåtal. Som exempel på andra syssel- sättningar angavs förtidspension, kyrkligt frivilligarbete och särskilda projekt med inriktning att nå arbetsmarknaden. Behov av delkurser? 29.Hur stort är, enligt din uppfattning, behovet av att kunna göra delkurser inom gymnasial särvux på samma sätt som är möjligt inom grundläggande särvux? Av svaren framgår att av de svarande anser att behovet är stort eller mycket stort. Behov av lärlingsliknande utbildning? 30.Anser du att det behövs en lärlingsliknande utbildning inom gymnasial särvux, t.ex. för att underlätta de studerandes etablering på arbetsmarknaden? Av svaren framgår att av de svarande anser att det behövs lärlingsliknande utbildning inom gymnasial särvux. De som svarat ja på fråga 30 har ombetts att besvara fråga 31. 31.Om ja, inom vilka områden? Ett vanligt svar är att det finns behov av lärlingsliknande utbild- ningar inom omvårdnad och handel. Det är även vanligt att de sva- rande uppger att det finns behov av lärlingsliknande utbildningar inom olika serviceyrken; trädgård, park, fastighetsskötsel, vaktmästeri, café, lokalvård m.m. 32.Om du har övriga synpunkter avseende gymnasial särvux och dess organisation är du välkommen att framföra dem här Några av de svarande uppgav att det är en stor utmaning för en liten kommun att anordna gymnasial särvux, det krävs samverkan med närliggande kommuner och med gymnasiesärskolan. Någon påpekade att särvux och LSS-verksamheterna borde sam- arbeta kring individen, personalen borde ha en gemensam planering. Synpunkten att gymnasial särvux bör bli en rättighet framfördes. Några önskar extra statliga resurser för gymnasial särvux. Ytterligare någon framförde att det behövs mer resurser för att tillhandahålla mer av yrkesinriktad utbildning. munen borde vara skyldig att anordna yrkesutbildningar på gymnasial nivå inom särvux framfördes. En åsikt var att ett väl fungerande särvux, som tar sin utgångs- punkt i den enskilda individens förutsättningar och behov, verkar som en sluss mellan utbildning och arbete/sysselsättning. Ett hot mot detta anses vara om möjligheten till lokala kurser tas bort. Det framfördes att det vid behov bör kunna anordnas delkurser även på gymnasial nivå inom särvux. Angående betyg påpekades att dessa inte är så viktiga, eftersom många av eleverna inte kommer ha någon användning för sina betyg. Däremot kan det, enligt den svarande, vara viktigt med intyg över genomgången kurs, där antal timmar, moment och eventuellt huru- vida eleven fått betyget godkänt kan anges. Någon framförde att det är ett problem att vissa elever i gym- nasial särvux har stor frånvaro. Synpunkten framfördes att eleverna borde kunna gå vidare till någ- on form av högskola, eftersom det enligt den svarande skulle fungera som en för eleverna. Avslutningsvis framfördes som en övrig kommentar att eftersom de flesta personer med utvecklingsstörning växer upp i helt vanliga hem, har resvana, syskon och sociala nätverk måste det skapas spänn- ande och moderna utbildningar inom särvux, tuffare inriktningar som konstnärliga studier, teater, handel och kontor och andra serviceyrken. Sammanfattande analys och diskussion av skolledares, lärares, vårdnadshavares och elevers erfarenheter av gymnasiesärskolans individuella program. Sammanfattande analys och diskussion av skolledares, lärares, vårdnadshavares och elevers erfarenheter av gymnasiesärskolans individuella program. Inledning, syfte och avgränsningar Gymnasiesärskolan är under utredning (). Inom ramen för denna har tre lärosäten, , och , fått i uppdrag att i separata kvalitativt inriktade studier belysa olika aktörers erfarenheter och bedömningar av gymnasiesärskolans individuella program. Högskolas studie har ett elev/ studerandeperspektiv, har ett skolledar- perspektiv medan genomfört fallstudier där lärares och vårdnadshavares perspektiv satts i fokus. Syftet med de kvalitativa studierna har varit att belysa aktörernas erfarenheter och bedömningar av gymnasiesärskolans individuella program avseende ekonomiska, sociala och pedagogiska aspekter. Studierna har under- sökt i vilken utsträckning gymnasiesärskolans individuella program svarar mot elevernas förutsättningar och behov och om det före- ligger några behov av förändring. Det har träffats en överenskommelse av samverkan mellan de tre lärosätena. Skälen till detta har varit avsaknaden av tidigare studier av det individuella programmet inom gymnasiesärskolan och den begränsade tiden för genomförandet av studierna. Samverkan har bestått i samråd kring inriktning och fördelning av de olika aktörs- fokus som redovisades ovan. Varje lärosäte har genomfört studier ur ett specifikt perspektiv men resultatet av de fyra studierna bildar en helhet när de skilda perspektiven sammanförs. Varje lärosäte redovisar sin delstudie men i föreliggande dokument görs en övergripande analys av helheten. I denna rapport diskuteras huvudresultaten från delstudierna från samtliga tre lärosäten med syftet att ge en sammanfattande bild av gymnasiesärskolans individuella program. För redovisning av delstudierna hänvisas till respektive rapport (, Möllås & 2010, Möllås & 2010, Mineur & 2010, Lang & 2010) Den empiri som föreligger är begränsad. I skolledarstudien ingår representanter för sex kommuner, i lärar- och vårdnadshavarstudierna tre kommuner och i elevstudien fyra kommuner. Det är således totalt 13 olika kommuner som på detta sätt bidrar till det empiriska underlaget vilket inte skulle vara tillräckligt för att tala om sta- tistisk representativitet (vilket inte heller varit uppdraget). Valet att belysa särskolans individuella program ur fyra skilda perspektiv bidrar emellertid till att säkerställa studiernas resultat. Varje enskild studie med sin innehållsrika belysning av särskolans individuella program ur ett visst perspektiv ger tillsammans med denna samman- fattning ett fylligt underlag för den särskilde utredaren. Mönster av gemensamma uppfattningar Det finns skäl att anta att mycket av de förhållanden och erfa- renheter som framkommer i delstudierna är gällande i andra kom- muner. Detta grundas bland annat på de likheter i uppfattningar och bedömningar som samma typ av aktörer (exempelvis skol- ledare) i olika kommuner gör liksom överensstämmelser mellan oli- ka aktörsgrupper (exempelvis lärare och skolledare) i olika kom- muner. Inom en rad områden finns data från de olika delstudierna som styrker varandra. Inom följande områden finns överensstämmande empiri från samtliga aktörer (Skolledare, lärare, vårdnadshavare, elever): Svårigheter med gränsdragning (och därmed att välja) mellan olika inriktningar inom det individuella programmet Benämningarna yrkesträning respektive verksamhetsträning uppfattas som förlegade och otydliga Betoning av individualisering och flexibilitet för att kunna er- bjuda en utbildning av god kvalitet som svarar mot elevernas behov Den fysiska miljöns/lokalers betydelse för möjlighet till sociala relationer Förväntningar och kravs betydelse för elevernas prestationer En viss obalans mellan omvårdnad/trygghet och kunskaps- mässiga/sociala utmaningar, där trygghetsperspektivet är för domi- nerande Behov av eftergymnasial utbildning Behov av bättre förberedelser för arbetsliv, fortsatta studier och vuxenlivet i stort På följande punkter finns överensstämmelse mellan skolledare, lärare och vårdnadshavaren (flera av dessa punkter har ej tagits upp i elevintervjuerna): Individuella programmets resurser är i stort tillfredsställande Samarbete med gymnasieskolan är eftersträvansvärt men upplevs som bristfälligt Betyg är inte adekvata för individuella programmets elevgrupper enligt skolledare och lärare (flera elever ser dock förekomst av betyg som en central fråga). Ambivalens i balans mellan tydlig ledning av verksamheten och personalens självständighet Det politiska intresset avseende gymnasiesärskolan/särskolan upplevs, framför allt av skolledare, vara begränsat Nedan analyseras och diskuteras några av de olika delstudiernas viktigaste resultat i relation till de områden som gymnasiesär- skoleutredningen efterfrågar. Det bör inledningsvis konstateras att de olika aspekterna (ekonomiska, sociala och pedagogiska) är be- roende av och påverkar varandra. Det är för tydlighetens skull denna uppdelning görs. Av skolledar- och lärarintervjuerna framgår att gymnasiesärskolans individuella program bedöms vara väl tillgodosett ur resursmässig synvinkel. Här åsyftas främst de personalmässiga resurserna. Elev- gruppen inom gymnasiesärskolans individuella program är troligen en av de elevgrupper inom skolväsendet som har de mest om- fattande och komplexa funktionsnedsättningarna. De har behov av relativt mycket stöd och därmed personella resurser. Att skolledare och lärare bedömer att dessa behov i stort kan tillgodoses är tillfredsställande. I intervjuerna framkommer även synpunkter på att det emellanåt kan vara för många vuxna, något som inte ut- trycks i andra skolformer. Dock kan ekonomiska aspekter på verk- samheten inom det individuella programmet ges en betydligt vidare och mer mångfacetterad innebörd. Förutom de kvantitativt personal- mässiga resurserna bör aspekter som kompetens, lokaler, ledning och organisation räknas med i ett resursperspektiv. Med ett sådant synsätt blir bilden något annorlunda. Av det empiriska underlaget framgår att det finns brister när det exempelvis gäller personalens kompetens. Elevernas förutsättningar och behov varierar stort vil- ket ställer höga krav på pedagogisk förmåga. Ett exempel på att tillräcklig kompetens ibland saknas är föräldrarnas oro när ordi- narie lärare ersätts med assistenter. Förmågan och kunskapen att utföra de uppgifter som åvilar personal inom det individuella pro- grammet behöver stärkas och utvecklas genom strategisk rekry- tering av kompetent personal som prioritering av lång- siktig kompetensutveckling av befintlig personal måste göras så att man kan tillförsäkra att elevernas pedagogiska behov tillgodoses och målen för verksamheten uppnås. Individuella programmet behöver lokalmässiga förbättringar/förändringar för att underlätta peda- gogisk och social samverkan med gymnasieskolan (se nedan) och de organisatoriska och ledningsmässiga förutsättningarna för verk- samheten analyseras och utvärderas. Detta i kombination med en intensifierad diskussion om värdegrunden för och målsättningen med individuella programmet. Det finns demokratiska och humanistiska värden för samhället och dess medborgare i att individer med olika förutsättningar, för- mågor, behov och intressen möts. Möten är en förutsättning för goda relationer samt kunskap och förståelse för varandras förut- sättningar. Frågan om samverkan mellan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan är ett område som får litet utrymme i svaren från de olika respondenterna i delstudierna. Av intervjuerna framgår att samverkan mellan elever och elever respektive personal och personal i de olika skolformerna liksom samverkan i övrigt är mycket begränsad. När den sker är den i huvudsak initierad av gymnasie- särskolan. Samverkan, på främst organisatorisk nivå, är enligt Danermark (2000 s. 15) medvetna målinriktade handlingar som utförs tillsammans med andra i en klart avgränsad grupp avseende ett definierat problem och syfte. För att samverkan ska fungera behöver kunskapsmässiga skillnader, organisatoriska skillnader och skiljaktigheter i formella och informella regler synliggöras och dis- kuteras (a.a.). Ansvar för samverkan framstår i intervjuerna som ensidigt ligga på gymnasiesärskolan. För att åstadkomma en reell samverkan mellan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan behövs ett gemensamt uttalat mål för samverkan, en tydlig och klar ledning i båda organisationerna och att resurser i form av tid ställs till för- fogande. Det har gått kommunerna blev huvud- män för gymnasiesärskolan och bristen på samverkan mellan de olika frivilliga skolformerna är besvärande i perspektivet av ambi- tionen att skapa utbyte dem emellan. Det framkommer i både lärar- och skolledarintervjuerna att man ser många utvecklingsmöjligheter när gymnasiesärskolan och gymnasieskolan flyttar samman. Det finns exempel på undantag från den övergripande bilden av brister i samverkan där man nått relativt långt men det kan konstateras att mer intensiv samverkan troligen inte kommer till stånd om inte ett tydligt sådant uppdrag läggs på såväl gymnasieskolan som gym- nasiesärskolan. Som framgår av analysen nedan är lokalmässig integration en grundläggande förutsättning, men inte tillräcklig, för att samverkan ska kunna komma till stånd. Dessutom behöver samverkan på olika nivåer belysas och tydliggöras. Samverkan på elev-, personal-, lednings- och organisatorisk nivå är avhängiga varandra men har delvis olika innehåll och syften. Samverkan på elevnivå är den huvudsakliga målsättningen där de övriga samverkans- nivåerna ska skapa goda förutsättningar för detta. För att åstad- komma relationer mellan elever från olika skolformer måste arenor för möten finnas och gemensamma aktiviteter genomföras. Ansvaret för detta ligger på ledning och personal och det är rimligt att anta att det krävs insatser för att göra de tydliggöranden och ta de diskus- sioner om olikheter/skillnader mellan organisationerna och dess medlemmar som Danermark (2000) pekar på ovan. Eftersom så- dana processer i begränsad omfattning initierats på frivillig väg bör det övervägas om direktiv angående ansvar för samverkan bör införas. Sociala relationer och självbilder I samband med lanseringen av normaliserings- och integrerings- principerna analyserade Söder (1979) integreringens olika faser eller steg. Grundläggandeförutsättning för integrering är fysisk integrering, dvs. att man befinner sig i samma lokaler. För att etablera social integrering i skolmiljö (sociala relationer mellan per- soner med och utan funktionshinder) är ett grundläggande villkor att personer möts fysiskt. Intervjustudierna visar att detta inte är en realitet för gymnasiesärskoleelever, de möter inte gymnasieskolans elever i undervisningssituationer och bara i begränsad utsträckning på raster, etcetera. Även om lokalmässig närhet är en förutsättning för att utveckla sociala relationer så är den inte tillräckligt.