sou · H0B375 · 2012-10-31 00:00:00 — Traditionellt sker även en indelning i läkemedels- respektive bio- teknikföretag, baserat på om företaget tillverkar kemiska eller bio- logiska läkemedel. Även denna indelning blir allt mindre tydlig till följd av fusioner mellan företag som biologiska läkemedel står för en allt större del av läkemedelsindustrins försäljning och forskningssatsningar. Att utveckla ett nytt läkemedel är en forskningsintensiv och tidskrävande process (genomsnitt 10–för forskning och utveckling) som är förknippad med stora kostnader och hög risk. Kostnaden för att ta fram ett nytt läkemedel varierar bl.a. beroende på terapiområde och vilket företag som utvecklar läkemedlet (upp- skattas i genomsnitt till mellan 4–) (och , 2006). från lansering till patentut- gång, i genomsnitt 5–, ska försäljningsintäkterna täcka kost- naderna för forskning och utveckling och ge avkastning på det kapital som riskerats under processen. Efter patentutgång uppstår generisk konkurrens och prispress vanligtvis mycket snabbt. Till- verkaren av det patentskyddade läkemedlet har därför incitament att så långt som möjligt försöka förlänga den tidsperiod som läke- medlet är patentskyddat, t.ex. genom att ansöka om tilläggspatent. stod generiska läkemedel för en knapp tredjedel av den totala försäljningen globalt () (IMS Health, 2011b). Marknadsföring av läkemedel riktas främst mot läkare och har traditionellt skett i form av säljkårer som arbetar gentemot för- skrivarna. har striktare regler kring marknadsföring införts, bl.a. av amerikanska FDA, och de ovanstående formerna av marknadsföringsåtgärder har minskat (, 2010). Utöver de formella kraven finns i en tradition av överenskommelser mellan läkemedelsindustri och sjukvård om hur marknadsföring får bedrivas, som innebär att möten med förskrivare är mer ovanligt jämfört med andra länder (LIF, 2011b). växer två läkemedelsgrupper särskilt kraftigt, bio- logiska läkemedel och särläkemedel. Biologiska läkemedel är läke- medel som består av substanser med biologiskt ursprung (t.ex. proteiner och antikroppar). Biologiska läkemedel stod för av den totala försäljningen globalt 2010 (). Till skillnad från de traditionella kemiska läkemedlen är biologiska Läkemedelsindustrin, forskning och innovation läkemedel relativt svåra att kopiera. Kopior av biologiska läkemedel benämns biosimilarer och stod för av den totala försäljningen 2010 () enligt IMS Health (2011b). bedöms marknaden för biosimilarer växa kraftigt då den första generationens biologiska läkemedel förlorar sina patent. I uppgick försäljningen av biosimilarer till 2010 (0,av den totala försäljningen) och dess marknadsandel har fördubblats (Apotekens Service Concise, 2011). Tre bio- similarer finns till försäljning (erytropoietin, somatropin och filgrastim) i . biosimilars (%) Källa: , Concise 2011. Särläkemedel1 är läkemedel mot sällsynta sjukdomar. Omsätt- ningen för särläkemedel har stigit kraftigt och uppgick till globalt (av totala läke- medelsmarknaden) (Ariyanchira, 2010). I uppgick försälj- ningen av särläkemedel till 2010 (av den totala läkemedelsförsäljningen). Tolv stycken särläkemedel i hade en försäljning som översteg 20 miljoner Läkemedelsindustrin, forskning och innovation kronor.2 Högst försäljning hade Glivec, Tracleer, Revlimid, Sutent och Soliris.3 Källa: Stiftelsen () (Ursprunglig källa , Concise). har godkänt sex nya särläkemedel i genomsnitt , då det första läke- medlet erhöll särläkemedelsstatus. Toppnoteringen var 2007, då totalt 13 stycken godkändes. hade cirka 862 kombina- tioner av substans och indikation erhållit särläkemedelsstatus (LIF, 2011c). Det finns flera fördelar med att beviljas särläkemedelsstatus. EU har skapat fyra särskilda incitament för att utveckla särläkemedel (, 2011): Ensamrätt på marknaden efter lansering (liknande läkeme- del kommer inte att godkännas för samma indikation, om den produkten inte är kliniskt överlägsen) 2Öppenvård AUP exkl. moms, slutenvård exkl. distributionskostnader. 3Nätverk för läkemedelsepidemiologi (NEPI). 4öppenvård AUP exkl. moms, slutenvård exkl. distributionskostnader. Läkemedelsindustrin, forskning och innovation Avgiftsfri assistans från med att ta fram ett protokoll för klinisk prövning (för att öka chanserna till marknadsgodkän- nande). Lägre avgifter för bl.a. ansökan om marknadsgodkännande. Utvecklingsbidrag från EU och privata organ. Utöver de ovan nämnda incitament är forsknings- och utveck- lingsfasen för särläkemedel ofta kortare och mindre kostsam. Anledningarna till detta är flera, fas 1-studien i den kliniska pröv- ningen kan ofta genomföras på patienter i stället för friska individer (eftersom alternativa behandlingar saknas) och antalet deltagare i prövningarna är ofta relativt få, då det rör sig om sällsynta sjukdo- mar (, 2010). I vissa fall uppvägs lättnader före godkän- nande av omfattande krav på uppföljning av läkemedlet efter god- kännande, vilket medför kostnader för tillverkaren.5 En utmaning med särläkemedel är svårigheten att påvisa dess kostnadseffektivitet eftersom patientunderlaget ofta är litet. Till- verkaren behöver ofta samarbeta med berörda patientgrupper för att rekrytera patienter till kliniska prövningar och kunna ta fram ett underlag som kan påvisa produktens kliniska värde (, 2010). För att öka försäljningsvolymen kan tillverkare t.ex. försöka utöka antalet indikationer läkemedlet förskrivs för (, 2008). 6.1.3Utveckling och trender inom läkemedelsindustrin fokuserade de större läkemedelsföretagen på att utveckla läkemedel för stora patientpopulationer som genererar intäkter (, 2010). Denna strategi var framgångsrik , men har man endast lyckats ta fram ett fåtal nya storsäljande läkemedel. De större läkemedelsföretagen har istället skiftat fokus mot nisch- strategier. Läkemedelsindustrin upplevde en period av kraftig tillväxt med en årlig tillväxt på (, 2011). växte läkemedels- industrins omsättning med i genomsnitt (IMS Health, 2011b) drivet av en åldrande befolkning, ökad till- 5 Muntlig källa LIF Läkemedelsindustrin, forskning och innovation gänglighet till hälso- och sjukvårdstjänster, läkemedel mot välfärds- sjukdomar och nya, innovativa läkemedel (Seget, 2009). har dock läkemedelsindustrins tillväxt avtagit. Världs- marknadens tillväxt sjönk från 2010. Tillväxten på den europeiska marknaden var (2010), en halvering (4,). Tillväxten är starkast på utvecklingsmarknader i t.ex. och (2010). Källa: IMS Health, . Läkemedelsindustrin upplever således en period av minskad tillväxt på den europeiska marknaden. Denna utveckling är främst driven av minskande försäljningsvolymer av originalläkemedel och mins- kad betalningsvilja för originalläkemedel. De minskade försälj- ningsvolymerna av originalläkemedel är framför allt kopplade till patentutgångar och åtgärder för att stimulera generiskt utbyte, men kan även hänföras till att läkemedelsindustrin fått fram färre nya storsäljande läkemedel som kan ersätta tidigare storsäljare vars patent löpt ut. Den minskade betalningsviljan för originalläkemedel kan bl.a. relateras till ökade fokus på att bevisa läkemedels effekter i relation till kostnad samt behovet av besparingsåtgärder i euro- peiska länder till följd av försämrade statsfinanser. Minskande försäljningsvolymer för originalläkemedel är även att vänta framöver, bl.a. som ett resultat av kommande patentutgångar, 6 Konstanta dollarkurser, medelvärde av valutakurser Q4 2010. 1 USD=7,. Läkemedelsindustrin, forskning och innovation där läkemedel med ett totalt försäljningsvärde om (, 2010) (av försäljningen glo- balt 2010) väntas förlora patentskydd –2014. Försälj- ningsvolymen för dessa läkemedel övergår till stor del till generika- leverantörer och försäljningsvärdet förväntas även sjunka i takt med den priserosion som uppstår. Även trenden med färre nya storsäljande produkter från ny forskning (lägre avkastning av forskning och utveckling) väntas fortsätta. De totala investering- arna i forskning och utveckling var cirka 2,8 gånger högre 2008 jämfört med . Trots detta lanserades endast 308 nya läkeme- delssubstanser (LIF, 2011a), att jämföra med 422 nya läkemedelssubstanser . Försäljningsvolymen för nyintroducerade läkemedlen är generellt sett lägre än försälj- ningsvolymen för de läkemedel som tappar patentskydd, och såle- des minskar den totala försäljningsvolymen för originaltillverkare. Länders arbete med att aktivt främja generiskt utbyte, t.ex. genom att påskynda introduktionsprocessen för generiska läkemedel, innebär att originaltillverkare förlorar allt större andel av försälj- ningen till generiska läkemedel efter patentutgång (Seget, 2009). Minskad betalningsvilja för läkemedel visar sig t.ex. i form av ökat fokus på att påvisa läkemedels effekter i relation till kostnad. Krav på att visa kostnadseffektivitet vid subventionsbeslut med t.ex. hälsoekonomiska utvärderingar har ökat. används detta i stor utsträckning i och genomförs av (). Analyserna används i huvudsak för att fastställa riktlinjer till förskrivare för nya läkemedel utan konkurrens. Analyser av kostnadseffektivitet förekommer även i andra länder och är på framväxt bl.a. i Seget, 2009). Därutöver har ett antal besparingsåtgärder i euro- peiska länder genomförts till följd av dåliga statsfinanser. Efterfrå- gan på läkemedel har ansetts vara i princip oelastisk, men ökande läkemedelskostnader i kombination med en recession har resulterat i ett antal åtgärder på efterfrågesidan för ökad kostnadskontroll. Även för läkemedel där patienter betalar höga egenavgifter har effekterna varit tydliga (, 2010). En lång lågkonjunktur innebär sannolikt att antalet kostnadsåtstramande åtgärder ökar och eventuellt permanentas (Seget, 2009). Utöver de ovan nämnda faktorerna syns tre ytterligare trender som starkt påverkar läkemedelsindustrin: Decentraliserat budgetansvar: Antalet olika prissättnings- och subventionsmodeller för läkemedel är ungefär lika många som de Läkemedelsindustrin, forskning och innovation I huvudsak tillämpas dock två nationella strategier: decentraliserat budgetansvar eller nationell prisreglering, alternativt en kombination av båda. Decentraliserat budgetansvar förekommer bl.a. , och vissa delar av . Att behöva förhandla med flera parter, utifrån olika förutsätt- ningar, skapar ofta komplexitet för läkemedelstillverkare vid pris- sättning och lansering. Självstyrande regioner är därtill ofta fria att tillämpa regionala åtgärder för kostnadskontroll t.ex. att besluta om nivån för patienters egenavgifter, implementera IT-system för att säkerställa korrekt förskrivning eller välja att inte subventionera vissa läkemedel (Seget, 2009). Ökade dokumentationskrav: I takt med att fler länder sätter fokus på kostnadseffektiviteten hos nya läkemedel har kraven till- tagit på mängden dokumentation som tillverkare behöver uppvisa vid introduktion av nya läkemedel. Historiskt har dokumenta- tionskraven fokuserat på ett läkemedels säkerhet, effekt och kvali- tet, men kan även dokumentation av läkemedels kostnadseffek- tivitet gentemot befintliga behandlingar krävas för att ett pris- eller subventionsbeslut ska kunna fattas (, 2001). Exempelvis behöver TLV dokumentation över läkemedels kostnadseffektivitet för att kunna bedöma vilket pris som ska fastställas för original- läkemedel utan generisk konkurrens inom läkemedelsförmånerna. Internationell referensprissättning: IRP innebär att olika länders prissättning kopplas samman. Detta är både en möjlighet (när industrin lyckas etablera ett högt pris i något land) och en risk för industrin (när något land uppnått ett lågt pris och detta sprider sig mellan länder) och medför en begränsning för hur pass olika priser ett läkemedel kan ha i olika länder. Ett konkret exempel är när , som använder IRP, 2007 lade till som referens- land i sin IRP-portfölj och förändrade sin beräkningsmetod för jämförelsepris (PPRI, 2008). hade en lägre prisnivå än ursprungliga referensländer (, , ) varför en prissänkning var sannolik i . Detta skulle då även påverka och , då dessa länder har i sina IRP-portföljer. Förutom IRP kan även olika länders prissättning kopplas samman genom parallellhandel med läkemedel. Parallell- handelns påverkan på läkemedelsprissättningen internationellt verkar dock ha minskat p.g.a. den ökande andelen generiska läkemedel, men även på grund av att läkemedelstillver- kare ökat sin kontroll av distributionskanalerna för dyra läkemedel. Tillverkare tillämpar strategier för att motverka parallellimport t.ex. Läkemedelsindustrin, forskning och innovation olika förpackningsstorlekar i olika länder eller att begränsa leveran- ser till vissa länder (Seget, 2009). För att hantera den sjunkande tillväxten har läkemedelsindustrin vidtagit flera åtgärder inom framför allt två områden: (1) Konsoli- dering, både inom läkemedelsbranschen och i form av uppköp av företag i närliggande branscher. (2) Kostnadssänkande åtgärder t.ex. personalneddragningar, förflyttning av forskning och utveck- ling samt tillverkning till lågkostnadsländer och strategier för att minimera risk. Konsolidering inom läkemedelsbranschen genomförs huvud- sakligen i syfte att erhålla större finansiell styrka. Totalt genom- fördes 140 uppköp mellan läkemedelsföretag (värde ) (, 2010). Uppköp av aktörer på närliggande verksamhetsområden, som utvecklingsföretag inom bioteknik- och medicinteknik, genomförs vanligen för att åtgärda brist på nya läkemedel inom den egna organisationen eller för att skapa riskspridning genom att bredda produktportföljen. Ett flertal kostnadssänkande åtgärder har genomförts inom branschen, däribland outsourcing av forskning och utveckling eller tillverkning till externa företag, i vissa fall i lågkostnadsländer så som och . Generikatillverkare var tidiga med att för- flytta sin tillverkning. har även större etable- rade företag gjort likadant. Personalnedskärningar har genomförts globalt, huvudsakligen inom försäljningskåren (, 2010). Även i har antalet anställda inom läkemedelsbranschen minskat (2010 ) (LIF, 2011a). Forskning är är i större utsträckning inriktad mot enkla mål eller på små förändringar. Enkla mål syftar på områden med stora ouppfyllda medicinska behov, vilket innebär större sannolikhet att få mark- nadsgodkännande och att betalningsviljan är hög (Seget, 2009). Att genomföra små förändringar av existerande läkemedel är ett sätt att minimera risker och kostnader för forskning och utveckling. Det kan innebära att forskning inriktas på att påvisa ett läkemedels effektivitet på en indikation annan än den det ursprungligen utvecklats för så att fler patienter kan använda läkemedlet (, 2011). Denna typ av strategi har väckt en del kritik bl.a. från amerikanska FDA, då slutprodukten inte är ett nytt läkemedel, men ofta prissätts som ett sådant (, 2010). Satsningen på tillväxtländer har också ökat och förväntas stå för uppemot 70 pro- cent av tillväxten –2015 (, 2011). Läkemedelsindustrin, forskning och innovation Biomedicinsk forskning är av fundamental betydelse för att stärka hälso- och sjukvårdens effektivitet och kvalitet. Samverkan mellan forskning och vård leder till hög kompetensnivå i sjuk- vården och till kunskap om de nyaste behandlingsmetoderna, vilket i sin tur bidrar till en kontinuerlig utveckling och kvalitet i vården. har varit framstående inom medicinsk forsk- ning, även om det finns tecken på att detta förhållande är under förändring. bedömde i sitt forskningspolitiska program att en tredjedel av läkarkåren bör vara knuten till forskning i någon form för att kvaliteten inom svensk vård ska behållas. Striktare budgetkrav som innebär mindre tid för forskning, generationsväxling inom läkarkåren med ett minskande intresse bland nyutexaminerade läkare att forska bidrar till att relativt sett färre läkare deltar i forskning än , både vad gäller klinisk forskning och klinisk prövningsverksamhet (). För att vården ska hålla högsta kvalitet krävs mottagar- kapacitet inom vården för att den ska kunna tillägna sig resultat och kunna tillämpa nya behandlingsmetoder som utvecklas inom den internationella forskningsfronten. Det finns en risk att patienter inom svensk sjukvård får senare tillgång till de nyaste och bästa behandlingsmetoderna om denna trend fortsätter. En annan koppling mellan forskning och kvalitet i vården hand- lar om tid, kompetens och intresse för dokumentation och upp- följning. Med ökad kunskap om resultat och effekt av olika behandlingsmetoder finns goda möjligheter till ständiga förbätt- ringar – allt till gagn för såväl patienter som samhälle. Eftersom läkemedelsindustrin, både nationellt och globalt, står för en mycket omfattande del av forskningen och utvecklingen inom läkemedelsområdet är samverkan mellan industri och vård av stor betydelse för sjukvårdens kvalitet och effektivitet. För att generera avkastning på ett läkemedel är prissättnings- och lanseringsstrategin grundläggande. Globala prissättnings- och lans- eringsstrategier syftar till att maximera intäkterna av ett läkemedel på global nivå. För att åstadkomma detta görs avvägningar mellan lokala (landspecifika) och globala förutsättningar. För att optimera prissättning på lokal nivå beaktas marknads- specifika prissättnings- och subventionsprocesser, regleringar och Läkemedelsindustrin, forskning och innovation Skillnader i ekonomiska förutsättningar och betal- ningsvilja för läkemedel har resulterat i att prisnivåerna för läke- medel varierar inom . För att optimera avkastningen på global nivå tas hänsyn till att marknader hänger samman, t.ex. genom internationell referenspris- sättning (IRP) och parallellimport. Detta innebär att tillverkaren strävar efter en optimal lanseringsordning och priskorridor7 mellan länderna (Seget, 2009). En lanseringsstrategi har flera mål: att få ut produkten på mark- naden så snabbt som möjligt för att ge patienter tillgång till nya behandlingsmetoder, maximera avkastningen samt att optimera effekten av internationell referensprissättning (IRP). Hur snabbt ett läkemedel kan få tillträde på en ny marknad, skiljer sig från land till land och beror huvudsakligen på subven- tionsprocesser. Subventionsbeslut sker i och Storbritan- nien8 som marknadstillträde beviljas. I länder som , och kan subventionsbeslutet däremot ha en längre fördröjning. Lanseringssekvensen för ett läkemedel kan se ut som följer: marknadsintroduktion sker först i länder med relativt fri prissätt- ning (t.ex. , och ). Ingen av dessa län- der tillämpar IRP vid nyintroduktioner, däremot används de som referensländer i många andra länder (t.ex. , och ). I ett nästa steg sker lansering i länder vilka är villiga att betala höga priser för nya, innovativa läkemedel. Därefter sker lansering i länder med prissättnings- och subventionsmodeller vilka inte premierar nya läkemedel, om de inte erbjuder tydliga fördelar över de existerande (, , m.fl.). Marknads- tillträde i försvåras huvudsakligen av två regleringar: utvär- deringar av kostnadseffektivitet (används i huvudsak för att fast- ställa riktlinjer för behandling, framför allt på dyra läkemedel) och system som gynnar användning av generiska läkemedel (Seget, 2009). Ett flertal olika modeller används vid prissättning. Innan pris- förhandlingar startar genomförs ofta undersökningar av potentiella köpares betalningsvilja, speciellt vid lansering. 7Minimi- och maximinivå, inom vilka priser i alla länder bör ligga för att motverka parallellimport/generell sänkning av prisnivå. 8Undantag: för nya dyra läkemedel sker i en hälsoekonomisk bedömning av . Läkemedelsindustrin, forskning och innovation t.ex. att läkares priskänslighet är lägre för läkemedel mot svåra, akuta tillstånd. För vissa läkemedel kan det vara motiverat att sätta ett högt pris, trots att detta innebär att läkemedlet ej erhåller sub- vention (t.ex. om det ändå kommer användas vid sjukhus) vid andra tillfällen är det värt att sänka priset för att subventioneras (Seget, 2009). Eftersom många länder använder IRP är de officiella listpriserna som länder redovisar av högsta vikt för läkemedelstillverkare. Prissättningsmodeller som inte sänker officiella listpriser (t.ex. riskdelningsmodeller) är fördelaktiga för tillverkarna eftersom låga priser annars kan spridas vidare till andra länder och påverka större marknader (Espín m.fl., 2011). Av samma anledning föredrar läkemedelsindustrin rabatter som inte redovisas offentligt och därmed inte heller parallellhandlare kan utnyttja. Sådana rabatter förekommer i ett flertal länder. Obligatoriska rabatter vilka förhandlas inofficiellt förekommer t.ex. i , och för vissa läkemedelskategorier. Andra länder, t.ex. och , arbetar i motsatt riktning för mer transparenta prissättningsmodeller. IMS Health beräknar att de totala rabatterna på världsmarknaden uppgick till ungefär 430–470 miljarder kronor9 2010 vilket motsvarar i genomsnitt 7–av försäljningen.10 IMS Health gör också bedömningen att rabatterna kan förväntas öka . Rabatter förekommer huvudsakligen på patentläkemedel och upphör van- ligtvis vid patentutgång. I vissa länder där rekommendationslistor11 används förekommer att läkemedelstillverkare erbjuder stat/ försäkringsbolag/region rabatter och andra förmåner, i utbyte mot att deras läkemedel erhåller bättre placering på listan (Seget, 2009). 9Valutaomvandling: 1 USD=7,. 10Generellt är rabatter ej synliga på fakturor eller i statistik på vilken IMS Health beräknar försäljning av läkemedel. 11Stat/försäkringsbolag/region upprättar lista över vilka läkemedel som får/bör användas eller förskrivas i första hand. Läkemedelsindustrin, forskning och innovation Forskning och utveckling är en förutsättning för att skapa nya läkemedel som bidrar till en förbättrad hälsa hos befolkningen. I detta sammanhang definieras forskning som den första aktiviteten av de fem huvudaktiviteter som ingår i processen för att ta fram och använda ett nytt läkemedel. Utveckling används i detta sam- manhang för det andra steget (kliniska prövningar). Resterande tre steg är tillverkning, pris och marknadstillträde samt förskrivning, användning och uppföljning (, 2011). Innovation kan beskrivas som inkrementell eller radikal bero- ende på graden av nyhet. Att dra en tydlig gräns mellan de två typerna är inte möjligt. Inkrementell innovation kan beskrivas som små framsteg, till exempel en ny produkt som erbjuder en mindre förbättring i terapeutiska fördelar jämfört mot en befintlig. Denna definition kan visserligen diskuteras, men i regel kräver inkremen- tell innovation, i form av en ny läkemedelsform eller styrka av en existerande produkt, en mindre investering. Utvecklingskostnaden stiger dock om det krävs att nya kliniska prövningar genomförs. För en radikal innovation finns inte heller någon entydig defini- tion. En ny kemisk, eller biologisk, substans12 betraktas vanligtvis som mycket innovativ (, 2008). Att ta fram nya, innovativa läkemedel är i regel förknippat med omfattande forsknings- och utvecklingsinvesteringar och kostna- der. Dessutom är kommersiell framtagning av ett nytt läkemedel förknippad med väsentliga finansiella risker. Sannolikheten att ett läkemedelsutvecklingsprojekt är framgångsrikt från preklinisk nivå fram till full kommersiell lansering är liten. Enligt (2008) klarade sig endast fem av 10 000 substanser genom den prekliniska fasen. Av de läkemedel som klarade sig till kliniska prövningar, nådde marknaden. Merparten av alla läke- medelsprojekt misslyckas således innan kommersialisering sker. Därmed krävs att de läkemedel som når marknaden också kan finansiera alla misslyckade projekt om bolaget ska kunna klara sig kommersiellt och fortsätta utveckla nya läkemedel. 12 Entity (NCE). Ett godkänt läkemedel med en aktiv ingrediens som inte finns i ett annat godkänt läkemedel. Läkemedelsindustrin, forskning och innovation