sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Detta främst mot bakgrund av att elever som fullföljer den för- längda utbildningen vid t.o.m. vårterminen det kalender- år då eleven fyller inte har möjlighet att efter specialskolan fullfölja sin utbildning i den fyraåriga gymnasiesärskolan. Generellt har ungdomar med utvecklingsstörning rätt att efter skolpliktens upphörande tas emot i gymnasiesärskolan i utbildning som är av- sedd att påbörjas fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år20. Om Rg-sär Syn etableras som alternativ till utbildning i hem- kommunen eller näraliggande kommun föreslår jag att möjligheten till förlängd utbildning vid begränsas till högst efter att eleven gått ut tionde årskursen, på motsvarande sätt som gäller annan utbildning i den obligatoriska skolan. Möjligheten till förlängd utbildning vid ska då enligt min uppfattning inte ses som ett alternativ till gymnasiesärskolan, utan som en möj- lighet för elever som behöver det, att få ytterligare ett eller att förebereda sig för övergången till gymnasiesärskolan hemma eller vid Rg-sär Syn. 2008/08:112 som låg till grund för beslut om förlängd utbildning vid i mån av plats, ska utbildningens innehåll utformas enligt de styrdokument som gäller för de skolpliktiga eleverna i specialskolan. Det innebär att eleverna inte undervisas utifrån styrdokument anpassade till deras ålder, på det sätt som sker i gymnasiesärskolan. Detta trots att gymnasiesär- skolans uppgift är att ta emot elever på alla utvecklingsnivåer och 2018 kap. 8 § tredje stycket skollagen (2010:800). med komplexa funktionsnedsättningar och därför arbetar med styrdokument som är anpassade för elever med komplexa behov. Den elev och vårdnadshavare som med nuvarande ordning väljer att eleven ska stanna kvar i fram till det kalenderår ele- ven fyller kan komma att ångra ett sådant beslut. Det är enligt uppgift från inte ovanligt att eleverna mot slutet av sin skoltid får en skjuts i sin utveckling. Att då behöva sluta skolan och inte få tillgång till gymnasiesärskoleutbildning är inte rimligt. En elev som istället går över till en gymnasiesärskoleutbildningen efter kommer lämna ungdomsskolan vid , beroende på när eleven är född och när utbild- ningen påbörjats. 7.2.3Riksrekryterande utbildning för elever med dövhet eller hörselskada kommun tar emot elever med dövhet eller hör- selskada som tidigare fått sin utbildning i specialskolan i sin gymnasieskola och gymnasiesärskola. Elever från de fem regionala specialskolorna tas i första hand emot på den riksrekryterande gymnasieutbildningen RGD/RGH. Elever från Åsbackaskolan tas i första hand emot i Rg-sär D/H. Sedan de regionala specialskolorna 2000 fick möjlighet att låta elever med utvecklingsstörning följa särskolans kursplaner har allt fler elever med lätt till måttlig utvecklingsstörning valt att få sin särskoleutbildning vid någon av dessa. gick dessa elever antingen vid eller vid någon av de regionala special- skolorna, i det senare fallet utan möjlighet att följa särskolans kurs- planer. Den förändring det innebär att elever kan följa särskolans kurs- planer vid de regionala specialskolorna har emellertid inte följts upp på gymnasial nivå. Elever som följt särskolans kursplaner vid de regionala specialskolorna kan välja mellan att antingen gå på Rg-sär D/H eller på individuellt program på RGD/RGH. Vid Rg-sär D/H finns endast gymnasiesärskolans individuella program. Viss sam- verkan med de nationella programmen vid gymnasiesärskolan för hörande finns, men inte i sådan utsträckning att skolan kan erbjuda eleverna från de regionala specialskolorna möjlighet att följa ett nationellt program inom gymnasiesärskolan. Konsekvensen blir att en elev med lätt utvecklingsstörning i kombination med dövhet eller hörselskada inte har möjlighet att söka sig till ett nationellt program i den riksrekryterande gymnasiesärskolan. Detta förhållande är enligt min uppfattning inte tillfredsstäl- lande. Jag föreslår därför att det i avtalet mellan staten och kommun görs tydligt att erbjudandet om riksrekryterande gym- nasiesärskoleutbildning för elever med dövhet eller hörselskada ska avse utbildning på såväl nationella program som träningsprogram. Det är inte enkelt att åstadkomma ett sådant erbjudande, med tanke på att den utbildning som erbjuds ska vara på teckenspråk. Genom samverkan mellan Rg-sär D/H och RGD/RGH samt kom- munens övriga gymnasiesärskola bör det dock vara möjligt att hitta lösningar för de elever det berör, antingen inom gymnasiesärskolan eller integrerat inom RGD/RGH. Elever med utvecklingsstörning i kombination med dövhet och hörselskada ska ges möjlighet att följa gymnasiesärskolans måldokument även om de inte tillhör målgruppen för träningsprogrammet. Jag föreslår slutligen att det ska framgå av skollagen att staten får sluta avtal med en kommun om att elever från hela landet med utvecklingsstörning i kombination med dövhet eller hörselskada får tas emot i kommunens gymnasiesärskola. Befintligt avtal saknar detta stöd i lagen. I konsekvens med detta föreslår jag även att det ska framgå av skollagen att staten får sluta avtal med en kommun om att elever från hela landet som är döva eller hörselskadade eller dövblinda eller har en språkstörning får tas emot i kommunen gymnasieskola. Detta eftersom det saknas stöd i lagen också för avtalet om den riksrekryterande gymnasieutbildningen för döva och hör- selskadade (RGD/RGH) som kommun ändå driver enligt avtal med staten. 8 Samverkan med arbetslivet Samverkan mellan skola och arbetsliv syftar ytterst till att förbättra elevernas förutsättningar till arbete eller sysselsättning efter avslutade studier. Samverkan kan i det perspektivet handla om att identifiera arbets- livets förväntningar på utbildningen och på de elever som tas emot i arbets- platsförlagt lärande eller lärlingsutbildning och i anställning efter avslutade studier. Det kan också handla om elevernas och skolans förväntningar på arbetslivet, t.ex. på relevant verksamhetsförlagt lärande. För att få dessa perspektiv att mötas krävs både formella och mer informella former för samarbete. Här diskuteras både vad samverkan ska avse och hur sam- verkan kan utformas. Utredningen ska analysera möjligheten till en ökad samverkan med arbetslivet, exempelvis i form av en lärlingsliknande utbildning i gym- nasiesärskolan samt föreslå hur eventuella samverkansformer kan regleras. Föreslagna förändringar ska underlätta elevernas inträde och etablering på arbetsmarknaden. Lärlingsliknande utbildning har en central roll i direktiven när det gäller samverkan mellan skola och arbetsliv och har därför en framlyft plats i den fortsatta fram- ställningen. 8.1Behov av samverkan mellan skola och arbetsliv Ungdomar från gymnasiesärskolan har betydligt större svårigheter än andra ungdomar att etablera sig på arbetsmarknaden. Av avsnitt 3.3 framgår dessutom att situationen har försämrats . Förklaringar till detta kan bland annat vara att arbetsmarknaden har förändrats så att utbudet av arbeten som lämpar sig för ungdomar från gymnasiesärskolan generellt sett har minskat. Kravet på effektivitet har ökat inom alla branscher. Enligt vad utredningen erfarit är ett stort problem att många arbetsgivare, inte minst inom offentlig sektor, är obenägna att an- ställa ungdomar från gymnasiesärskolan, trots möjligheter till olika former av stöd. I mindre och medelstora kommuner går det ofta att etablera kontakt mellan skola och arbetsliv som resulterar i att elever kan få relevant arbetsplatsförlagd utbildning (APU) eller praktik och i bästa fall anställning med lönebidrag efter genom- gången utbildning. Ofta bygger detta på att enskilda lärare eller studie- och yrkesvägledare har goda personkontakter, inte sällan med företagare med få anställda. Positivt är också att vissa stora företag har som policy att anställa personer med funktionsnedsätt- ning. En utökad samverkan kan bidra till att en större andel ungdomar lämnar gymnasiesärskolan med en relevant arbetslivs- erfarenhet som gör dem bättre rustade för arbetslivet. Och att de gör det till en adekvat anställning, med eller utan lönebidrag eller andra stöd. För att det ska ske några större framsteg på detta om- råde krävs dock kraftfullare och mer genomgripande förändringar på det arbetsmarknadspolitiska området, frågor som faller utanför denna utrednings uppdrag. Förslag: En gymnasial lärlingsutbildning inrättas inom gym- nasiesärskolan. Denna ska ingå som en del av den gymnasiala lärlingsutbildning som redan beslutats för gymnasieskolan samt finansieras inom ramen för de medel som avsatts för denna. Gymnasial lärlingsutbildning inom gymnasie- särskolan ska få finnas inom programmen Administration, handel och varuhantering, Fastighet, anläggning och bygg, For- donsvård och transport, Hantverk och produktion, Hotell, res- taurang och bageri, Hälsa, vård och omsorg samt Skog, mark och djur. En gymnasial lärlingsutbildning inom gymnasiesärskolan ska kunna börja första, andra, tredje eller fjärde läsåret. Den gymnasiala lärlingsutbildningen ska omfatta minst 1 500 gymnasiesärskolepoäng arbetsplatsförlagd utbildning. I de fall lärlingsutbildningen påbörjas något av kan undantag behöva göras som ett beslut om anpassad studiegång. Det arbetsplatsförlagda lärandet under de tidigare läsåren bör därvid kunna ingå. Utredningens uppdrag är att analysera om en lärlingsliknande utbildning i gymnasiesärskolan och utbildning för vuxna på gymnasial nivå kan bidra till en ökad samverkan med arbetslivet. Utredningen ska därvid överväga om innehållet i en eventuell lärlingsliknande utbildning ska regleras i en särskild kurs- plan1 och vilka mål som i så fall ska gälla, överväga behovet av eko- nomisk kompensation till arbetsgivarna samt föreslå hur ett sådant system ska utformas. Av utredningens förslag ska framgå vilka program som bedöms lämpliga för samverkan med arbetslivet. Begreppen lärling och lärlingsutbildning är enligt den nationella lärlingskommitténs delbetänkande Gymnasial lärlingsutbildning – Hur blev det? (SOU 2009:85) inte entydiga och kan stå för olika företeelser. Begreppet lärling är enligt kommittén positivt värde- laddat och har blivit ett samlingsnamn för olika utbildningsformer där man lär sig ett yrke på en arbetsplats genom att arbeta till- sammans med någon yrkeskunnig person. Den vanligast före- kommande lärlingsutbildningen är enligt betänkandet den avtals- bundna färdigutbildning som normalt sker efter genomgången tre- årig grundutbildning på yrkesförberedande gymnasieprogram, inom t.ex. bygg-, el- och fordonsbranscherna. Den försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning som samordnas av den nationella lärlingskommittén och som ska permanentas är en annan form av lärlingsutbildning. Övervägandena för gymnasiesärskolan görs i det fortsatta i första hand mot bakgrund av den . 8.2.1Vad gäller och vart är vi på väg? Regeringen har tagit olika initiativ för att göra lärlingsutbildning till en del av den framtida gymnasieskolan. pågår en försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning. I och med införandet av den nya gymnasieskolan permanentas försöket med gymnasial lärlingsutbildning som en alternativ väg till yrkesexamen inom gymnasieskolans yrkesprogram. Gymnasial lärlingsutbildning ska kunna börja första, andra eller tredje läsåret i gymnasieskolan. 1 Ämnesplan i de nya bestämmelserna. Den ska i huvudsak vara förlagd till en eller flera arbetsplatser. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om gymnasial lärlingsutbildning.2 Inom dagens gymnasieskola kan dessutom ett individuellt pro- gram utformas så att det gör det möjligt att genom lärlingsutbild- ning förena en anställning som syftar till yrkesutbildning med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan. Studierna ska då omfatta kärnämnena svenska eller svenska som andraspråk, engelska, sam- hällskunskap, religionskunskap och matematik. Om eleven önskar det ska utbildningen omfatta samtliga kärnämnen. Utbildningen ska omfatta tre årskurser.3 Någon motsvarighet till denna lärlings- utbildning finns inte inom den nya gymnasieskolans introduktions- program. Framför allt det introduktionsprogram som benämns yrkesintroduktion kan dock förväntas ha omfattande inslag av arbetsplatsförlagt lärande för vissa elever. Det finns inga bestämmelser om vare sig lärlingsutbildning eller lärlingsliknande utbildning inom gymnasiesärskolan. Vissa gymnasie- särskolor lägger dock ned ett omfattande arbete på att skapa rela- tioner till arbetsgivare så att elever som är mogna för det och för vilka det passar kan få en stor del av sin utbildning förlagd på en arbetsplats. Detta utöver de lägst 22 veckors arbetsplatsförlagd utbildning (APU) som gäller för alla elever4. Ofta handlar det om att en elev har hela eller delar av sin tid förlagd till en arbetsplats under framför allt av utbildningen. I praktiken har ofta denna förlängda APU mer formen av en praktik, dvs. det är svårt att hänföra tiden på arbetsplatsen till mål i kursplanerna. Detta är dock ett generellt problem med APU:n som har tagits upp i avsnitt 4.5. av de som besvarat frågan i utredningens enkät till företrädare för de kommunala gymnasiesärskolorna anser att det behövs en lärlingsutbildning inom gymnasiesärskolan. Flera av de svarande menar att det behövs inom alla yrkesutbildningarna, andra lyfter fram specifika inriktningar som fordon, industri, hant- verk, omvårdnad, handel, fastighetsskötsel, trädgård och restaurang. 216 kap. 11 § skollagen (2010:800). 35 kap. 4 b § skollagen (1985:1100). 413 kap. 15 § gymnasieförordningen (2010:2039). Försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning Försöksverksamheten med gymnasial lärlingsutbildning som per- manentas i och med den nya gymnasieskolan samordnas av en nationell lärlingskommitté med representanter för arbetsmarkna- dens organisationer inom branscher som tar emot lärlingar. Kom- mittén ska ge råd och stöd till huvudmän, lärlingsråd och företag i anslutning till försöksverksamheten. Uppdraget5 delredovisas och ska slutredovisas . Villkoren för försöket regleras i förordningen (2007:1349) om försöksverksamhet med gymnasial lärlingsutbildning. Där framgår att försöksverksamheten syftar till att ge eleverna en grundläggande yrkesutbildning, ökad arbetslivserfarenhet och en möjlighet att under en handledares ledning på en arbetsplats få fördjupade kun- skaper inom yrkesområdet. För varje elev som deltar i försöket utbetalas ett statsbidrag på per läsår till skolhuvud- mannen. Arbetsplaster som erbjuder sig att ta emot, handleda och utbilda lärlingar bör kunna få ersättning från skolhuvudmannen. För varje program där försöksverksamhet med gymnasial lär- lingsutbildning erbjuds ska det finnas ett lärlingsråd för samråd mellan skolan och arbetsmarknadens organisationer. I lärlingsrådet ska det ingå företrädare för berörda arbetstagare och arbetsgivare samt för skolans lärare och elever. Även annan skolpersonal och andra berörda intressenter från arbetslivet ska kunna ingå. Lär- lingsråden ska medverka till att utveckla den lokala samverkan mellan skola och arbetsliv, bidra till ett lärande i arbetslivet med hög kvalitet samt medverka vid uppföljning och utvärdering av den arbetsplatsförlagda delen av lärlingsutbildningen. Förordningen gör det också möjligt för ungdomar att inom lärlingsutbildningen förena en anställning som syftar till yrkesutbild- ning med studier av vissa ämnen i gymnasieskolan. Den möjliggör också att viss omfattning av utbildningen genomförs på en arbets- plats utan att något anställningsförhållande finns. Den nationella lärlingskommittén har hunnit lämna två del- rapporter om försöksverksamheten. Av det senaste delbetänkandet Gymnasial lärlingsutbildning – utbildning för jobb (SOU 2010:75) framgår att nästan 7 000 elever deltog i försöksverksamheten läs- /10, varav drygt hälften i fristående skolor. Ungefär två tredjedelar av deltagarna var män. 5 Dir. 2008:106. Sedan försöksverksamheten startade har enligt betänkandet fördelat total i extra stats- bidrag. Samtliga huvudmän har i första hand använt statsbidraget till personalkostnader och elevkostnader. Dessa kostnadsslag står för av användningen. Därutöver har de kommunala huvudmännen använt av bidraget för att ersätta före- tagen medan de fristående huvudmännen i stället har använt bidraget till administrationskostnader och endast avsatt en procent för att ersätta de företag som har tagit emot elever. Huvudmännen menar att bidraget varit viktigt för skolornas möjlighet att inleda och genomföra försöksverksamheten. konstaterar att lärlingsutbildning med en stor del av utbildningen förlagd till en arbetsplats kan vara ett bra utbildningsalternativ för många elever. För att lärlingsutbildningen ska vara framgångsrik behövs en tydlig struktur i lärlingsutbild- ningen, där målen för utbildningen blir tydliga och där de teore- tiska inslagen i utbildningen ska ha en tydlig koppling till den valda yrkesinriktningen. Skolans lärare och handledaren på arbetsplatsen ska samarbeta mot samma mål. Kommittén konstaterar också att möjligheten till framgång bland annat beror på om det finns företag som vill utbilda samt om yrkeslärarna ges möjlighet att besöka företagen. Nio av tio arbets- platser som tagit emot gymnasiala lärlingar är positiva till verksam- heten. I huvudsak tre saker styr företag och organisationer att ta emot lärlingar – rekrytering, lokalt samhällsengagemang samt vilja att tillgodose arbetslivets kompetensbehov. Frågor om ersättning, formell samverkan och handledarutbildning spelar generellt sett en liten roll för företagens beslut. Den dagliga kontakten mellan hand- ledare, lärare och lärling är dock enligt lärlingskommittén avgö- rande för hur arbetsplatsen upplever lärlingsutbildningen. Kommittén pekar på betydelsen av att etablera hållbara struk- turer och kommunicera gemensamma riktlinjer och kvalitetsprin- ciper i det fortsatta arbetet med lärlingsutbildning, bland annat för att garantera överensstämmelse med nationella styrdokument och en högre kvalitet i utbildningen. Lärlingsutbildning är en kvalifice- rad och krävande utbildningsform som ställer krav på alla inblandade. Lärlingsutbildning ska enligt kommittén inte uppfattas som en billigare utbildningsform. Inför övergången till en mer permanent verksamhet föreslår den nationella lärlingskommittén bland annat -att lärlingsutbildningen ges en tydligare struktur och att skolans övergripande ansvar förtydligas, -att ges i uppdrag att ta fram riktlinjer för hur styr- dokumentens mål inom lärlingsutbildningen kan brytas ned till utbildningsavsnitt som kan omsättas på arbetsplatsen, -en handledarutbildning för alla företag som tar emot lärlingar, -etablering av ett nationellt lärlingsråd, -ett nationellt kvalitetssäkringssystem för yrkesutbildningen, -att arbetsmarknads- och branschorganisationer bör ta initiativ och få mer inflytande, -ersättning till företagen, -utveckling av effektiva samrådsorgan (lärlingsråd/programråd), samt -utveckling av regional samverkan. I budgetpropositionen (prop. 2010/11:1) fastslår reger- ingen att det är dags att uppvärdera det praktiska yrkeskunnandet och konstaterar att lärlingsutbildningar knyter skola och arbetsliv närmare varandra. För näringslivet innebär det ett större bransch- inflytande, men också ett större ansvarstagande för yrkesutbild- ningen och därmed större möjligheter att trygga arbetskraftsför- sörjningen. Regeringen föreslår i propositionen en permanentning av det pågående försöket med gymnasial lärlingsutbildning. – 2014 vill regeringen satsa på att skapa 30 000 lärlingsplatser inom gymnasieskolan. Skolorna som anordnar lär- lingsutbildning ska enligt regeringen få ett stimulansbidrag som till övervägande del ska fördelas till arbetsplatsen där lärlingen genom- går sin utbildning. har genom beslut om budgetproposi- tionen ställt sig bakom regeringens förslag. – en utredning om att inom gymnasial lärlingsutbildning förena anställning och studier tillkallade regeringen en särskild utredare för att utreda förutsättningarna för att inom gymnasial lärlingsutbildning kombinera anställning och studier. Regeringen konstaterade att det finns oklarheter när det gäller anställning av lärlingar som genom- går gymnasial utbildning, t.ex. i fråga om elevers rättsliga ställning, frågor om lönesättning och kollektivavtal samt ansvarsfrågor. Ut- redaren skulle särskilt beakta de rättsliga förutsättningarna, t.ex. när det gäller anställningsform. Utredaren skulle också klargöra rättsläget för gymnasiala lärlingar som inte är anställda samt elever som deltar i arbetsförlagt lärande och lämna förslag till de ändringar som kan behövas. Försöksverksamheten med gymnasial lärlings- utbildning utgjorde en bakgrund till uppdraget. lämnade sitt betänkande Lär- ling – en bro mellan skola och arbetsliv (SOU 2010:19) med förslag till en ny tidsbegränsad anställningsform för elever i gymnasial lärlings- utbildning. Enligt förslaget ska arbetsgivaren bestämma om den enskilde lärlingen ska erbjudas den föreslagna anställningen. Utred- aren föreslår en ny lag för att reglera anställningsformen. Anställ- ningen förslås bygga på att eleven och företaget lever upp till det utbildningskontrakt som tecknats mellan skola, arbetsplats och elev. Anställningen ska upphöra när utbildningen är färdig eller om någon bryter utbildningskontraktet. Utredaren konstaterar att kollektiv- avtalen inte är anpassade till den föreslagna anställningsformen , men att det pågår förhandlingar om detta inom vissa sektorer. Utredaren menar vidare att elever och anställda under gymnasial lärlingsutbildning ska ha samma skydd vid arbetsskador och före- slår att den förordning som ger ett kompletterande skydd vid arbets- skada ska omfatta samtliga elever i gymnasial lärlingsutbildning eller under arbetsplatsförlagd utbildning oavsett anställning. För att undvika oklarheter om vem som bär ansvaret för skada vållad av elev under arbetsplatsförlagd utbildning föreslår utred- ningen att detta måste regleras mellan skola och arbetsplats innan eleven inleder den arbetsplatsförlagda utbildningen. Inkomster från en lärlingsutbildning ska behandlas som andra inkomster. Rätten till studiehjälp påverkas inte eftersom utbild- ningen är en heltidsutbildning. Betänkandet remitterades tillsammans med en promemoria (U2010/5775/G) från . memorian har utarbetats för att komplettera och ur ett skol- juridiskt perspektiv ytterligare belysa frågor i anslutning till förs- lagen i SOU 2010:19. Promemorian innehåller förslag till ändring av bestämmelserna i den nya skollagen (2010:800). Enligt budget- propositionen avser regeringen att återkomma med förslag om en särskild arbetsrättslig reglering så att lärlingar ska kunna kombinera utbildning inom den nya gymnasieskolan med anställ- ning på ett företag. 8.2.2Förslag till gymnasial lärlingsutbildning i gymnasiesärskolan Den nya gymnasiesärskolan ska på ett flexibelt sätt kunna anpassas till elevers olika behov. Liksom för elever i gymnasieskolan har erfarenheter från arbetslivet stor betydelse för många elever i gymnasiesärskolan. Generellt handlar det om att förstå kulturen på en arbetsplats och bli del av arbetsgemenskapen. För att eleverna ska ges denna möjlighet föreslås i avsnitt 4.5 att ett arbetsplatsför- lagt lärande (APL) ska ingå i samtliga gym- nasiesärskolans nationella program. I gymnasiesärskolan finns elever för vilka det är ett bra alterna- tiv att få en väsentligt större del av sin utbildning på en arbetsplats än vad APL normalt svarar för. Vid utredningens besök i kommu- ner och skolor har vi mött exempel på elever som haft merparten av sin tid på en arbetsplats i gymnasiesärskolan, främst under fjärde året. Att detta kan vara en framgångsrik strategi visar de fåtal exempel på elever från gymnasiesärskolan som fått arbete på den öppna arbetsmarknaden utan någon form av stöd. Den handfull exempel utredningen har informerats om har alla haft en omfattande del av sin utbildningstid på en arbetsplats.