sou · H0B382 · 2012-12-04 00:00:00 — Här föreslår vi i sak samma undantag som gäller , dock med en annan utformning av lagtexten. Liksom bör särskilda ledamöter inte delta vid prövningen av de tvister som avses i 5 a § nämndlagen, dvs. bl.a. en del tvister enligt hyresförhandlingslagen. består i dessa situa- tioner av två lagfarna ledamöter. Enligt ärendelagen kan rätten be- stå av antingen en eller tre domare. Vi anser att det vid en övergång till handläggning i domstol är eftersträvansvärt att i möjligaste mån undvika särregler. Mot denna bakgrund föreslår vi att hyres- och arrendedomstolen i de aktuella ärendena ska bestå av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets art ska hyres- och arrendedomstolen dock bestå av tre lagfarna domare. Enligt 5 § andra stycket nämndlagen får hyresnämnd anlita expert att biträda nämnden, om ärendets beskaffenhet eller annat skäl för- anleder det. Efter vad vi har förstått använder sig hyresnämnden i praktiken inte av denna möjlighet. Vi föreslår därför inte att hyres- och arrendedomstolen ska ha möjlighet att anlita en expert. Hyres- och arrendedomstolens sammansättning i mål Av de mål som hyres- och arrendedomstolen ska handlägga prövas samtliga tvister, bortsett från tvist om ersättning för minskat bruksvärde, av tingsrätt med tillämpning av . Huvud- regeln bör fortfarande vara att domförhets- och sammansättningsregler för tvistemål tillämpas för dessa mål. Hyres- och arrendedomstolen ska därmed beroende på handläggnings- åtgärd och målets karaktär som huvudregel bestå av antingen en eller tre lagfarna domare. Två av de typer av tvister som vi föreslår ska föras över från tingsrätt till hyres- och arrendedomstol rör avräkning och syn be- träffande jordbruksarrende. Som vi har noterat ser parterna ofta ett behov av att intresseledamöter deltar vid prövningen av dessa tvister och föredrar därför inte sällan ett skiljeförfarande vid arrendenämnden framför en prövning av tingsrätt. Det kan inte uteslutas att det även i andra mål som hyres- och arrendedomstolen ska pröva kan vara av stort värde att särskilda ledamöter deltar vid handläggningen. Vi föreslår därför att det vid handläggningen av mål ska finnas viss begränsad möjlighet att låta särskilda ledamöter ingå i hyres- och arrendedomstolen. De situationer som vi avser är dels om parterna begär det och målets beskaffenhet kräver det, dels om det annars finns särskilda skäl för en sådan sammansättning. I detta sammanhang har vi övervägt om hyres- och arrende- domstolen, när särskilda ledamöter ingår i rätten, ska kunna bestå av ytterligare en lagfaren domare. En sådan möjlighet att låta två lagfarna domare ingå i rätten skulle dock avvika från vad som gäller för andra tvistemål. Vi avstår därför från att föreslå en sådan möj- lighet. Vid valet mellan att låta ytterligare jurister alternativt sär- skilda ledamöter ingå i rätten får hyres- och arrendedomstolen göra en avvägning av vilken expertis som bedöms som mest angelägen att tillföra rätten. Här ska uppmärksammas att ett sätt att tillföra sakkunskap är genom sakkunnigbevisning. Hyres- och arrendeöverdomstolens sammansättning När det gäller Hyres- och arrendeöverdomstolens sammansättning vid överprövning av mål bör bestämmelser om hovrättens sammansättning för tvistemål tillämpas. Beträffande hov- rättens sammansättning i ärenden hänvisar 3 § första stycket ärende- lagen till bestämmelser. Samma sammansättnings- regler bör därför tillämpas vid Hyres- och arrendeöverdomstolens överprövning av mål och ärenden. Enligt vår bedömning bör inte heller framöver särskilda ledamöter ingå vid överprövningen av mål och ärenden om hyra, arrende och bostadsrätt. Styrande för hovrättens sammansättning är antalet lagfarna leda- möter i underrätten. Huvudregeln är att hovrätten är domför med tre lagfarna domare. I mål som överklagats från tingsrätt ska dock minst fyra lagfarna domare delta när hovrätten avgör målet, om tingsrätten bestått av tre lagfarna domare. Fler än fem lagfarna domare får inte delta i hovrätten. Enligt 8 kap. 31 b § får i hovrätten utöver lagfarna ledamöter ingå ett tekniskt råd, om målets beskaffenhet eller något annat sär- skilt skäl föranleder det. I fråga om kvalifikationskrav för det tek- , möjligheten för hovrätten att låta en ledamot verkställa en undersökning på platsen och i fråga om den utredning som en ledamot verkställt hänvisar bestämmelsen till 2 kap. 2 § och 3 kap. 4 § lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar. Vi bedömer att Hyres- och arrendeöverdomstolen bör ha samma möjlighet att i ärenden om arrende låta ett tekniskt råd ingå i rätten och anser att denna möjlighet även bör gälla beträffande handläggningen av mål om arrende. Det bör vara en uppgift för rättens ordförande att, med hänsyn till de frågor som ska prövas i målet eller ärende, utse vilket tekniskt råd som ska ingå i rätten. Även i övrigt bör bestäm- melsen i 8 kap. 31 b § jordabalken föras över till lagen om hyres- och arrendedomstolar. Förordnande av särskilda ledamöter förordnas intresseledamöter i hyres- och arrendenämnderna av . Med vårt förslag ombildas hyres- och arrende- nämnderna till särskilda domstolar. Det är därför av principiella skäl inte lämpligt att behåller uppgiften att förordna ledamöter för prövning av hyres- och arrendetvister. Fråga är vem som i stället bör förordna de särskilda ledamöterna. De särskilda ledamöterna i mark- och miljödomstolarna förord- nas av . Enligt vår bedömning är det lämpligt att motsvarande gäller för de särskilda ledamöterna i hyres- och arrende- domstolarna. Vi föreslår därför att de särskilda ledamöterna i hyres- och arrendedomstolarna ska förordnas av . En be- stämmelse om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer förordnar de särskilda ledamöterna i hyres- och arrende- domstol bör därför tas in i den nya lagen om hyres- och arrende- domstolar. Samma nomineringsförfarande som bör fortsättningsvis gälla. I sammanhanget kan vi notera att vi har uppmärksammats på det problem som föreligger med att utse representanter för bostads- rättsinnehavare. Detta problem har dock inte varit möjligt att lösa inom ramen för denna utredning. Enligt nämndlagen ska intresseledamot vara svensk medborgare och får inte vara underårig och inte heller ha förvaltare enligt 11 kap. 7 § . Behörighetsreglerna för olika domar- befattningar varierar och den närmare utformningen kan disku- teras, t.ex. om man även bör föreskriva krav på konkursfrihet. I detta sammanhang nöjer vi oss dock med att föreslå att nämnd- lagens behörighetsregler för särskilda ledamöter förs över till lagen om hyres- och arrendedomstolar. Även framöver bör ett förordnande för särskilda ledamöter vara begränsat . Vi föreslår därför att regeringen föreskriver att ska förordna särskilda ledamöter för högst . Om ledamoten avgår, ska förordna en ny ledamot för återstoden av tiden. Hyres- och arrendedomstolarna kommer att bli en del av tings- rättsorganisationen och Hyres- och arrendeöverdomstolen en del av . Utan ytterligare reglering blir därmed de inledande kapitlen i , dvs. om bl.a. domstolarna och domare, om offentlighet och ordning samt om straff, vite och hämtning tillämpliga i domstolarna, om inte den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar föreskriver något annat. Som exempel kan vi nämna att bestämmelserna om jäv och om domareden, vilka gäller för alla domare inklusive de särskilda ledamöterna, kommer att gälla även i hyres- och arrendedomstolarna. I lagen om hyres- och arrendedomstolar bör tas in en bestäm- melse om att 16 kap. ska tillämpas vid omröst- ning, dvs. Om särskilda ledamöter ska ingå i rätten bör ordföranden, liksom vid nämnderna, säga sin mening först. Likaså bör, om ett tekniskt råd ingår i Hyres- och arrendeöverdomstolen, de lagfarna domarna säga sin mening först. Vidare bör av bestämmelsen framgå att en skiljaktig mening ska antecknas. När ska eller bör sammanträde hållas? Förfarandet vid nämnderna är i stor utsträckning muntligt. När en arrende-, hyres- eller bostadsrättstvist har hänskjutits till nämnden är huvudregeln att nämnden ska kalla parterna att inställa sig till ett sammanträde. En situation när sammanträde dock inte behöver hållas är om hyresnämnden handlägger ett stort antal tvister av likartad beskaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om villkoren för hyra av bostadslägenheter. Sedan ett lämpligt antal typfall av sådana tvister har prövats får nämnden, med ledning av dessa, avgöra övriga tvister utan sammanträde, om det är uppenbart att sådant inte behövs (massärenden). Sammanträde behöver inte heller hållas om ärendet inte ska prövas i sak och medling inte heller ska ske eller om ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs (9 § nämndlagen). Genom hänvisning gäller samma reglering, bortsett från mass- ärendefallet, även för tvist mellan hyresvärd och hyresgästorgani- sation enligt hyresförhandlingslagen, för frågor enligt bostadsför- valtningslagen, för tvist om upprustningsföreläggande eller förbätt- rings- och ändringsåtgärder samt för ärende angående förvärv av arrendeställe samt ombildning till bostadsrätt m.m. För frågor som avser godkännanden av förbehåll, andra avtals- villkor och överenskommelser har regleringen en annan utform- ning. I 14 § andra stycket nämndlagen föreskrivs att sökanden och annan som ett ärende angår ska kallas att inställa sig till samman- träde, om det inte kan anses obehövligt. Den handläggning som följer har vanligen munt- liga inslag i form av muntlig förberedelse och huvudförhandling. När ett skriftligt svaromål har kommit in till rätten, ska samman- träde hållas , om det inte med hänsyn till målets beskaffenhet är lämpligare med fortsatt skriftväxling (42 kap. 9 § tredje stycket ). Huvudregeln är att ett tvistemål avgörs efter huvudförhandling. Utan sådan förhandling får rätten dock avgöra ett mål på annat sätt än genom dom, meddela tredskodom, meddela dom i anledning av talan som medgivits eller eftergivits och stadfästa förlikning. Rätten får också i annat fall meddela dom på handlingarna, under förut- sättning att huvudförhandling inte behövs med hänsyn till utred- ningen i målet och inte heller begärs av någon av parterna (42 kap. 18 § ). Till skillnad från den handläggning som följer nämndlagen och är förfarandet enligt ärendelagen som huvudregel skriftligt. I förfarandet bör det dock ingå sammanträde när detta kan antas vara till fördel för utredningen eller främja ett snabbt av- görande av ärendet. Domstolen kan begränsa ett sammanträde till att utreda parternas ståndpunkter i ärendet, till att ta upp muntlig bevisning eller på det sätt som annars är lämpligt (13 § ärende- lagen). Efter begäran av en enskild part ska domstolen hålla sam- manträde. Sådant behöver dock inte hållas om ärendet inte ska prövas i sak, om avgörandet inte går parten emot eller om ett sammanträde på grund av någon annan särskild omständighet inte behövs. Följder av parts utevaro Enligt 9 § nämndlagen ska nämnden i en arrende-, hyres- eller bostadsrättstvist kalla parterna att inställa sig till ett sammanträde. Om en part ska inställa sig personligen, får nämnden förelägga vite. Enligt 10 § första stycket nämndlagen ska nämnden skriva av ärendet om sökanden uteblir från ett sammanträde. Om motparten uteblir, får nämnden förelägga honom eller henne att inställa sig vid vite. Om parten ändå uteblir och det inte kan antas att förlikning kan komma till stånd, ska ärendet avskrivas. Avser tvisten inte enbart medling ska dock ärendet avgöras trots att parten inte har inställt sig. Av 10 § tredje stycket nämndlagen framgår att första stycket inte gäller om det finns anledning att anta att en part har laga förfall för sin utevaro. Av 11 § första stycket nämndlagen framgår att om ett ärende som har skrivits av enligt 10 § första stycket första meningen, dvs. eftersom sökanden uteblivit från sammanträde, rör tvist som avses i 9 kap. 10 §, 10 kap. 6 a § eller 12 kap. 49 eller 54 § jordabalken, 22 eller 24 § hyresförhandlingslagen (1978:304), 5 § lagen (1957:390) om fiskearrenden, 2 kap. 10 § och 4 kap. 6 § bostadsrättslagen (1991:614) eller 4 kap. 6 § lagen (2002:93) om kooperativ hyresrätt, ska nämnden återuppta ärendet på ansökan av sökanden. Ansökan ska göras skriftligen från den dag beslutet om av- skrivning meddelades. Om sökanden uteblir , får ären- det inte tas upp på nytt (11 § andra stycket nämndlagen). Beträffande ärenden om godkännande av förbehåll m.m. får nämn- den enligt 14 § andra stycket nämndlagen förelägga en part som ska inställa sig vite. Av samma stycke framgår att det inte finns något som hindrar att ärendet prövas även om någon som kallats att in- ställa sig uteblir. Enligt 15 a § tredje stycket nämndlagen ska nämnden i ärende angående förhandlingsordning m.m. skriva av ärendet om sökanden uteblir från ett sammanträde. Om motparten uteblir, får nämnden förelägga honom eller henne att inställa sig vid vite. Om parten ändå uteblir, hindrar inte det att ärendet prövas. Vad som sägs i tredje stycket gäller inte om det finns anledning att anta att en part har laga förfall för sin utevaro (15 a § fjärde stycket nämndlagen). Av 16 § fjärde stycket nämndlagen framgår att om fastighets- ägaren har kallats till ett sammanträde i ett ärende enligt 12 kap. 18 e § jordabalken men uteblir, ska ärendet avskrivas. Om en hyres- gäst uteblir i ett sådant ärende, hindrar det inte att ärendet prövas. övriga ärenden som avses i 4 § första stycket 6, däribland ärenden angående upprustningsföreläggande får nämnden förelägga fastighets- ägaren vid vite att inställa sig. Om fastighetsägaren uteblir i ett så- dant ärende, hindrar det dock inte att ärendet prövas. Av 16 e § fjärde nämndlagen framgår att om sökanden uteblir från ett sammanträde i ärende angående förvärv av arrendeställe eller ombildning till bostadsrätt m.m. ska ärendet skrivas av. Av samma stycke följer att motpartens uteblivande inte hindrar att ärendet prövas. Enligt 18 § första stycket ärendelagen ska domstolen till ett sammanträde kalla den som är part. En myndighet som är motpart enligt 11 § ärendelagen behöver dock inte kallas annat än om domstolen finner att myndighetens närvaro behövs för utredningen i ärendet. Myndigheten ska dock alltid underrättas om samman- trädet. Av paragrafens andra stycke framgår att det i kallelsen ska tas in en upplysning om betydelsen enligt 20 § av att parten uteblir från sammanträdet. Om domstolen anser att en part bör infinna sig personligen, får domstolen föreskriva vite. Enligt 20 § ärendelagen hindrar den omständigheten att en part uteblir från ett samman- träde inte att domstolen handlägger och avgör ärendet. Om det i tingsrätt är den som inlett ärendet eller i högre domstol klaganden som uteblir, får ärendet skrivas av från vidare handläggning. För tvistemålens del finns bestämmelser om parts utevaro från sammanträde under förberedelsen och från huvudförhandling i 44 kap. . 7.6.2Önskemål om ökad möjlighet att avgöra ärenden på handlingarna I en skrivelse som kom in till (Ju 2006/3053) framställde ett hyresråd önskemål om att öka nämndernas möjlighet att avgöra ärenden på handlingarna. Upp- rinnelsen var att hyresrådet på grund av gällande regelverk i flera fall fått hålla sammanträde på avlägsen ort i ärenden med självklar utgång. Aktuella ärenden gällde tvist om förlängning där hyres- värden krävde att hyresavtalet skulle upphöra på grund av obetalda hyror. noterade att varken obetald hyra eller under- låtenhet av hyresgästen att yttra sig i ärendet utgör någon sådan särskild omständighet som kan motivera att hyresnämnden avgör ärendet utan sammanträde. Som ett sätt att förenkla och effektivisera handläggningen med bibehållen rättssäkerhet föreslog hyresrådet en lagändring, enligt vilken nämnden får avgöra aktuella ärenden utan sammanträde när part inte begärt sammanträde och det är uppenbart att något sam- manträde inte behövs. Förslag: Hyres- och arrendedomstolen ska kalla parterna att inställa sig till ett sammanträde. Om hyres- och arrendedom- stolen handlägger ett stort antal tvister av likartad beskaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om villkoren för hyra av bostadslägenheter, får dock domstolen, sedan ett lämpligt typfall av tvister prövats, med ledning därav avgöra övriga tvister utan sammanträde, om det är uppenbart att sådant inte behövs. Sammanträde behöver inte heller i annat fall hållas om ärendet inte ska prövas i sak och medling inte heller ska ske, om part inte begär sammanträde och något samman- träde inte behövs eller om ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. I ärenden om godkännande av förbehåll eller annat avtals- villkor som avses i 9 kap. 2, 3, 7 eller 17 § jordabalken, 10 kap. 2–4 eller 7 § jordabalken, 11 kap. 2 § jordabalken eller 3–6 §§ lagen (1957:390) om fiskearrenden eller om godkännande av överenskommelse som avses i 12 kap. 1 § sjätte stycket, 45 a eller 56 § jordabalken ska 13 och 14 §§ lagen (1996:242) om domstolsärenden dock tillämpas. Hyres- och arrendedomstolen ska i ärenden tillämpa ärende- lagens regler om följer av parts utevaro. Beträffande ärenden som avser endast medling föreslår vi dock en särregel. Vidare ska hyres- och arrendedomstolen, liksom nämnderna gör , återuppta ärendet i vissa tvister om ärendet skrivits av på grund av sökandens utevaro. För de hyres-, arrende- och bostadsrättstvister som hand- läggs enligt föreslår vi inte några särregler. När ska eller bör sammanträde hållas? Förfarandet enligt ärendelagen är skriftligt. Domstolen bör eller ska visserligen under skilda förutsättningar hålla sammanträde. Ärenden i nämnderna inleds i de allra flesta fall med en skriftlig ansökan men därefter följer i många fall ett sammanträde. För ett par ärendetyper lämpar sig enligt vår uppfattning ärende- lagens reglering om när sammanträde ska hållas väl. Vi avser här en del av de ärenden där frågan om sammanträde regleras i 14 § nämndlagen, dvs. fråga om godkännande av förbehåll eller annat avtalsvillkor vid arrende, godkännande av överenskommelse om förbehåll vid blockuthyrning samt godkännande av avstående från besittningsskyddet till bostad eller lokal. Dessa ärenden avgör nämnderna regelmässigt utan sammanträde. Vi föreslår därför att hyres- och arrendedomstolen ska tillämpa 13 och 14 §§ ärende- lagen för dessa ärenden. För många parter, särskilt för de utan ombud, är det enklare att utveckla sin talan muntligen än skriftligen. I många ärenden om hyra, arrende och bostadsrätt kommer rätten att behöva bedriva materiell processledning. Vi föreslår också att medling även fram- över kommer att vara ett mycket centralt inslag vid handläggningen av dessa tvister. Både materiell processledning och medlingsverk- samhet bedrivs ofta mest effektivt vid ett sammanträde. Parternas inställning till behovet av sammanträde bör inte vara avgörande i frågan. Ärendelagens utrymme för när sammanträde bör eller ska hållas är därmed enligt vår bedömning inte tillräckligt för att till- godose behovet av muntlighet i aktuella tvister. Det krävs därför särreglering i förhållande till ärendelagen beträffande i vilka situa- tioner sammanträde ska hållas. Här ska observeras att det enligt vår bedömning krävs en sådan särregel även för de ärenden som avser godkännande av vissa föreningsstämmobeslut enligt bostadsrätts- lagen, där frågan om sammanträde regleras i 14 § nämndlagen. Genom en lagändring som trädde i kraft ut- vidgades hyres- och arrendenämndernas möjligheter att avgöra ären- den utan sammanträde till vad som gäller . I beredningsunder- laget ingick BAHS promemoria Förfarandet vid hyresnämnderna och arrendenämnderna. Regeringen konstaterade i förarbetena (prop. 2005/06:10 s. 38) att huvudregeln, i enlighet med vad som angavs i promemorian, även fortsättningsvis bör vara att ett sammanträde ska hållas i ärendet och detta oavsett om det begärs av en part eller inte. I promemorian föreslogs att det inte ska behöva hållas något sammanträde, om ärendet inte ska prövas i sak eller om ett sam- manträde med hänsyn till ärendets beskaffenhet är obehövligt. Om ärendet ska prövas i sak ska dock nämnden, enligt vad som före- slogs i promemorian, på begäran av part hålla sammanträde, såvida avgörandet inte går parten emot eller ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs. Regeringen konstaterade att promemorians förslag när det gäller ärenden som ska prövas i sak framstår som väl långtgående och dessutom relativt svårtillämpat. I stället ansåg regeringen att undan- taget beträffande de ärenden som ska prövas i sak bör utformas efter förebild av 14 § ärendelagen. Regeringen föreslog därför att i dessa ärenden sammanträde inte behöver hållas, om ett samman- träde på grund av någon särskild omständighet inte behövs (a. prop. s. 38 f.). Beträffande det för regeringens överväganden redan gällande undantaget för sammanträde i s.k. massärenden konstaterade regeringen att det i och för sig torde falla in under ett på ovan angivet sätt utformat undantag. Regeringen noterade dock att det i 30 § nämndlagen finns en bestämmelse som tillåter kun- görelsedelgivning i massärendefall som kan avgöras utan samman- träde. Eftersom en sådan bestämmelse om kungörelsedelgivning bör finnas kunde undantaget från huvudregeln om sammanträde för prövning av massärenden också enligt regeringen behållas (a. prop. s. 39). Vi anser att utgångspunkten även framöver ska vara att sam- manträde ska hållas i de nuvarande nämndärendena, bortsett från de ärenden som vi behandlat inledningsvis. måste reg- lerna vara utformade på så sätt att sammanträde kan undvikas när det inte behövs. Enligt vår bedömning är nämndlagens bestämmel- ser om sammanträde i princip väl avvägda. Vi föreslår därför att motsvarande bestämmelser förs in i den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar. Utrymmet för att avgöra ärenden utan sammanträde bör dock utökas något så att ytterligare ärenden där hyres- och arrende- domstolen bedömer att sammanträde inte kommer att tillföra ären- det något kan undvikas. Den situation vi avser är när part inte begär sammanträde. I det fallet föreslår vi att hyres- och arrendedom- stolen inte behöver hålla sammanträde om något sådant inte heller En sådan utformning av bestämmelsen ger enligt vår be- dömning tillfredsställande rättssäkerhetsgarantier. I samtliga fall bör domstolen, i enlighet med 13 § tredje stycket ärendelagen, kunna begränsa ett sammanträde till att utreda parternas ståndpunkter i ärendet, till att ta upp muntlig bevisning eller på det sätt som annars är lämpligt. Enligt vår bedömning bör Hyres- och arrendeöverdomstolen vid handläggning av ärenden tillämpa ärendelagens regler om sam- manträde. Vi föreslår alltså inga särregler i detta avseende. Följder av parts utevaro Det råder inte full korrespondens mellan nämndlagen och ärende- lagen beträffande följderna av parts utevaro från sammanträde. Ut- formningen av ärendelagens bestämmelser medger dock en flexibel tillämpning vid parts utevaro. Vår utgångspunkt är därför att ärende- lagens regler bör tillämpas och särbestämmelser införas endast då det motiveras av ett verkligt behov. En särregel är nödvändig vid parts utevaro från sammanträde som endast rör medling. Där bör en bestämmelse motsvarande nämnd- lagens tas in i lagen om hyres- och arrendedomstolar. Enligt nämndlagen ska i en del tvister, där avskrivning skett på grund av sökandens utevaro, nämnden återuppta ärendet efter an- sökan. Vi föreslår att en motsvarande bestämmelse tas in i lagen om hyres- och arrendedomstolar. Likaså bör nämndlagens bestämmelse om att för det fall en part kan ansöka om återupptagande, det ska i beslutet anges vad parten ska iaktta. Ett beslut om avskrivning bör, liksom vid nämnden , inte få överklagas om ärendet kan åter- upptas. Enligt vår bedömning bör i övrigt ärendelagens regler tillämpas. En tillämpning av på de mål som hyres- och arrendedomstolarna ska handlägga innebär att huvudregeln kommer vara att hyres- och arrendedomstolen ska hålla muntlig förbered- else i målen.