sou · H0B378 · 2012-11-29 00:00:00 — Så är fallet i följande författningar.35 8 d § lagen (1972:435) om överlastavgift 4 och 7 §§ lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m.m. 5 a § passlagen (1978:302) 8 § lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel 16 § polislagen (1984:387) 2 kap. 11 § samt rubrikerna närmast före 2 kap 22 och 25 §§ ordningslagen (1993:1617) 1983/84:11 s. 55. 33Se exempelvis 2 § förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. 34SOU 2012:13 s. 267 ff. 35Några av dessa författningar avser handräckning och har berörts också i avsnitt 2.3.1. 12 § lagen (1996:701) om befogenheter vid gräns mot ett annat land inom Europeiska unionen 4 kap. 12 § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter 1 § lagen (1999:271) om handel med begagnade varor 9 kap. 3 § järnvägslagen (2004:519) 6 § lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget 9 kap. 9 § och 11 kap. 11 § utlänningslagen (2005:716) 29 § lagen (2006:1570) om skydd mot internationella hot mot människors hälsa och 35 kap. 8 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) 3, 4 och 7 §§ kungörelsen (1938:677) med vissa föreskrifter rörande polismyndighets befattning med hittegods 1 och 2 §§ kungörelsen (1965:561) om statistiska uppgifter angående vägtrafikolyckor 2 § förordningen (1982:198) om flyttning av fordon i vissa fall rubriken till och 3 § förordningen (1982:789) om ersättning för polisbevakning och för anslutning av larmanläggningar till polisen m.m. 16 § förordningen (1989:149) om bevakningsföretag m.m. 17 § förordningen (1993:185) om arbetsförhållanden vid vissa internationella vägtransporter 7 § och rubriken närmast före 17 § förordningen (1996:31) om statliga myndigheters skjutvapen m.m. 2 kap. 9 § förordningen (1998:642) om frivårdspåföljder 2 kap. 8 § trafikförordningen (1998:1276) 1 kap. 2 § förordningen (2001:650) om vägtrafikregister 10 kap. 8 § förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare, m.m. 7 § förordningen (2007:972) med instruktion för och 2 kap. 28 § miljötillsynsförordningen (2011:13) I några bestämmelser avser begreppet polisen istället begreppet polisman.36 I 3 § lagen (1990:1079) om tillfälliga bilförbud, 5 kap. 8 § körkortslagen (1998:488) och 15 § förordningen (1994:1297) om vilotider vid vissa vägtransporter inom landet ges polisen befogenhet att hindra fortsatt färd. Denna befogenhet bör, i likhet med vad som redan gäller i övriga trafikförfattningar som innehåller en sådan rätt37, tilläggas polisman. Vidare ger 5 kap. 25 a § körkortslagen (1998:488) polisen rätt till tillträde till fordon för kontroll. I likhet med vad som gäller enligt fordonslagen (2002:574)38 bör befogenheten i körkortslagen att få tillträde till fordon tilläggas polisman. Slutligen ger 6 kap. 3 § vägtrafikskattelagen (2006:227) polisen rätt att omhänderta ett fordons registreringsskyltar. En motsvarande ändring bör, på samma grunder, göras i vägtrafikskattelagen när det gäller befogenheten att omhänderta registreringsskyltar.39 Med begreppet den lokala polisorganisationen avses de 21 polismyndigheterna.40 I den nya kan begreppet inte längre användas i författningstext. Begreppet förekommer, förutom i förordningen (1989:773) med instruktion för , i två författningar. Båda behandlas på annat ställe i detta betänkande.41 I ett antal författningar, främst inom kommunikationsområdet, har uppgifter och befogenheter tillagts polis. Begreppet polis har ingen entydig betydelse i svensk rätt. Det kan avse polisman, 36Polisman är den korrekta benämningen på den som är anställd som polis, se 1 kap. 4 § polisförordningen 3714 kap. 15 § trafikförordningen (1998:1276) och 5 kap. 5 § yrkestrafiklagen (2012:210). 383 kap. 3 § aktuell lag. 395 kap. 8 § taxitrafiklagen (2012:211). 40Se exempelvis förordningen (1996:1515) med instruktion för . 41De båda bestämmelserna, 2 § förordningen (1958:272) om tjänstekort och bilagan punkt 2.3 till förordningen (1996:1515) med instruktion för , behandlas i avsnitt polismyndigheten eller möjligen polisen. Betydelsen växlar alltså och innebörden i det enskilda fallet kan endast avgöras med ledning av det sammanhang i vilket begreppet används. I flertalet fall avses polisman.42 I några fall avses dock istället polismyndighet. För att undvika feltolkningar bör begreppet polis ersättas med det korrekta begreppet. I följande författningar är det uppenbart av sammanhanget att begreppet polisman avses och ordet polis bör följaktligen bytas mot ordet polisman. 5 § lagen (1994:260) om offentlig anställning 2 kap. 12 § och 3 kap. 15 § körkortslagen (1998:488) 26 kap. 25 § 2 § lagen (2004:1100) om luftfartsskydd 6 kap. 3 § tredje stycket vägtrafikskattelagen (2006:227) 15 § lagen (2006:263) om transport av farligt gods och 6 kap. 3 § lagen (2007:1157) om yrkesförarkompetens 13 § terrängkörningsförordningen (1978:594) 22 § jaktförordningen (1987:905) 10 kap. 4 § förordningen (1996:927) med bestämmelser för Försvarsmaktens personal 5 kap. 10 § körkortsförordningen (1998:980) och 1 kap. 6 § vägmärkesförordningen (2007:90) I 1 § lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare anges bl.a. att lagen gäller handläggningen hos polis. Här avses polismyndigheten och i den nya organisationen alltså Ordet polis bör följaktligen bytas ut mot ordet . 42 Såsom redovisats ovan är polisman den korrekta benämningen på den som är anställd som polis. I rubriken närmast före 28 kap. 8 § används begreppet polishjälp. I den efterföljande bestämmelsen anges att polismyndigheten ska lämna hjälp i vissa avseenden. Eftersom det således är uppenbart att det är polismyndigheten som avses även i rubriken bör den ändras i enlighet med detta. Ett liknande begrepp, poliskontroll, finns i rubriken närmast före 27 § pantbankslagen (1995:1000). Eftersom det även i detta fall framgår av den närmast följande bestämmelsen att det är polismyndighetens kontrollåtgärder som avses, bör rubriken i stället ha lydelsen kontroll. I 14 § lagen (1999:779) om handel med ädelmetallarbeten anges att tillsynsmyndighet har rätt att få biträde av polis för att genomföra vissa åtgärder. Det är en uppgift för polismyndigheten att lämna handräckning.43 Ordet polis bör således bytas mot ordet . I 4 kap. 21 § luftfartslagen (2010:500) har befogenheten att omhänderta ett luftfartscertifikat tillagts polis. 4 kap. 11 § luftfartsförordningen (2010:770) som innehåller en erinran om bestämmelsen i luftfartslagen. Av förarbetena till luftfartslagen framgår att avsikten är att befogenheten att omhänderta ska tillkomma polismyndigheten.44 Ordet polis bör således bytas ut mot ordet i de båda bestämmelserna. I 2 kap. 8 och 9 §§ trafikförordningen (1998:1276), som avser skyldighet att anmäla trafikolycka och vissa andra incidenter, bör skyldigheten fullgöras mot Polismyndigheten.45 Ordet polis bör följaktligen bytas ut mot ordet . Begreppet polishandräckning har behandlats i avsnitt 2.3.1. Bedömning: Begreppet polisväsendet, som kommer att vara synonymt med begreppet polisen, bör behållas i författningstext. Begreppet polisväsendet omfattar de myndigheter som ingår i dagens begrepp polisen, alltså de 21 polismyndigheterna, och Säkerhetspolisen, och dessutom Statens kriminaltek- 44Lagrådets yttrande i prop. 2009/10:95 bil. 7, s. 593. den motsvarande skyldigheten i likartade fall enligt 28 § jaktlagen (1987:259) och 40 § jaktförordningen (1987:905). niska laboratorium.46 Begreppet polisväsendet förekommer i 25- talet författningar. Med hänsyn till att kommittén föreslår att ska ingå i den nya , kommer således begreppet polisväsendet att vara synonymt med begreppet polisen. Enligt kommitténs bedömning är det inga olägenheter förenat med att begreppet polisväsendet behålls i författningstext. Förslag: ska utmönstras som myndighetsbeteckning i författningstext. är en myndighet som utför laboratorieundersökningar som föranleds av misstanke om brott. Laboratoriet bedriver även kriminaltekniska undersökningar. Om laboratoriets utrustning och förhållandena i övrigt medger det, får även andra undersökningar utföras. Laboratoriet ska inom sitt verksamhetsområde bedriva kriminalteknisk forskning samt samla, bearbeta och offentliggöra resultat inom verksamhetsområdet.47 är chefsmyndighet för . I SOU 2012:13 föreslår kommittén att laboratoriet blir en del av den nya och bildar en avdelning på nationell nivå. Den författningsmässiga konsekvensen av detta är att organisationsbegreppet behöver avvecklas som myndighetsbeteckning i författningstext. Begreppet förekommer i åtta48 författningar, varav två är lagar. De ändringar som behöver göras i 35 kap. 1 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) samt i 10 § offentlighets- och sekretessförordningen (2009:641) behandlas i avsnitt 3.5. De ändringar som behöver göras i 2 kap. 17 och 18 §§ samt 4 kap. 10 och 17 §§ polisdatalagen (2010:361) behandlas i avsnitt 4.11.4. Detsamma gäller ändringarna i 10 § förordningen (1999:1134) om belastningsregister och 3 § förordningen (1999:1135) om misstankeregister. 46Se exempelvis prop. 2012/13:1 UO 4 Rättsväsendet s. 9. 47Se 2 § förordningen (1978:677) med instruktion för . 48Här bortses från instruktionerna för (1989:773) och för laboratoriet. De ändringar som behöver göras i 10 kap. 2 § vapenförordningen (1996:70) behandlas i avsnitt 4.11.5. Detsamma gäller ändringarna i punkten 2.3 bilagan till förordningen (1996:1515) med instruktion för . I SOU 2012:13 har kommittén behandlat de ändringar som behöver göras i 2 § förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m.49 Förslag: När Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet och inte längre tillhör krävs ett stort antal författningsändringar. I några fall ska begreppet ersättas med Säkerhetspolisen. I många fall ska dock Säkerhetspolisen anges vid sidan av i författningar som innehåller begreppen polismyndighet eller . Kommittén har tidigare föreslagit att Säkerhetspolisen ska ombildas till en fristående myndighet. Till följd av detta behöver vissa författningsändringar göras. Bestämmelser där Säkerhetspolisen uttryckligen anges finns i följande författningar. Lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll Säkerhetsskyddslagen (1996:627) Tullagen (2000:1281) Lagen (2001:82) om svenskt medborgarskap Lagen (2001:184) om behandling av uppgifter i verksamhet Utlänningslagen (2005:716) Lagen (2006:939) om kvalificerade skyddsidentiteter Lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott Lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet Offentlighets- och sekretesslagen (2009:400) Polisdatalagen (2010:361) och 49 Se betänkandet s. 297 f. Patientsäkerhetslagen (2010:659) Förordningen (1989:773) med instruktion för Förordningen (1991:1413) om rättspsykiatrisk undersökning Förordningen (1992:289) om särskild personutredning i brottmål, m.m. Säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) Förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder Trafikförordningen (1998:1276) Statsflygsförordningen (1999:1354) Förordningen (2001:590) om behandling av uppgifter i verksamhet Förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen Förordningen (2003:55) om avgångsförmåner för vissa arbetstagare med statlig chefsanställning Förordningen (2007:996) med instruktion för Förordningen (2007:1141) med instruktion för Förordningen (2008:1396) om förenklat uppgiftsutbyte mellan brottsbekämpande myndigheter i Europeiska unionen Förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. Polisdataförordningen (2010:1155) och Fängelseförordningen (2010:2010). Eftersom Säkerhetspolisen anges som en självständig enhet i dessa författningar behöver inte de aktuella lagarna och förordningarna ändras i det avseendet vid en ombildning av Säkerhetspolisen till en fristående myndighet. I 28 § säkerhetsskyddslagen (1996:627) och i 10–12, 22, 27, 29–30, 32, 34, 36, 39, 40 a, 42–44 a och 47 §§ samt i bilagan till säkerhetsskyddsförordningen (1996:633) föreslår kommittén att ska ändras till Säkerhetspolisen. Skälet till detta är att Säkerhetspolisen, som en del av , utför arbetsuppgifter inom säkerhetsskyddsområdet som åligger . Eftersom kommittén inte har fått i uppdrag att ändra på Säkerhetspolisens uppdrag ska de nämnda arbetsuppgifterna även fortsättningsvis utföras av Säkerhetspolisen. Vidare behöver ordet anges i stället för ordet polismyndighet i 26 § förordningen och ordet polismyndigheterna i bilagan till förordningen. I 11 kap. 3 § första stycket 3, 5 § 4 och 9 § första stycket 10 trafikförordningen (1998:1276) och 6 § andra stycket statsflygsförordningen (1999:1354) finns det hänvisningar till 2 § andra stycket 2 och 3 i Säkerhetspolisens nuvarande instruktion. Mot bakgrund av kommitténs förslag till ny förordning med instruktion för Säkerhetspolisen, se SOU 2012:77 s. 37 f, behöver dessa hänvisningar ändras på så sätt att orden andra stycket tas bort. De ytterligare ändringar som behöver göras i trafikförordningen (1998:1276) redovisas i avsnitten 2.3.3, 3.5, 4.2.4, 4.2.5, 4.3.3, 4.7.1 och 4.7.3. Enligt 9 § förordningen (2007:260) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst får ha direktåtkomst till sådana uppgifter som avses i 1 kap. 10 § första stycket 5 lagen (2007:258) om behandling av personuppgifter i Försvarsmaktens försvarsunderrättelseverksamhet och militära säkerhetstjänst. De uppgifter som avses i lagen omfattar information som har framkommit i samband med att en person har genomgått registerkontroll eller särskild personutredning enligt säkerhetsskyddslagen (1996:627). Av 3 § förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen framgår att Säkerhetspolisen fullgör de uppgifter som har att utföra enligt säkerhetsskyddslagen. Detsamma kommer att gälla enligt kommitténs förslag till ny instruktion för Säkerhetspolisen.50 Mot denna bakgrund bör Säkerhetspolisen anges i stället för i 9 § förordning. Därutöver behöver ett flertal ändringar göras som innebär att Säkerhetspolisen anges vid sidan av i författningar som innehåller begreppen polismyndighet eller . Dessa ändringar redovisas i avsnitten 3.5, 4.3.5, 4.5.1 och 4.11. 50 SOU 2012:77 s. 37. 4.11Särskilda överväganden beträffande vissa författningar Förslag: En ny polisförordning ska ersätta den som gäller . Den nya polisförordningen ska, tillsammans med polislagen, vara det grundläggande regelverket när det gäller polisens verksamhet. Som ett steg i detta arbete ska den s.k. skjutkungörelsen (1969:84) och polisutbildningsförordningen (1999:740) arbetas in i den nya polisförordningen. Behövs det en polisförordning ? Polisförordningen (1998:1558) innehåller verkställighetsföreskrifter till polislagen (1984:387). Därutöver innehåller förordningen bestämmelser som regeringen kan meddela med stöd av den s.k. restkompetensen. Slutligen innehåller polisförordningen också bestämmelser som grundas på bemyndiganden i polislagen. En sådan bestämmelse är 1 kap. 4 § polisförordningen som reglerar vad som avses med polisman och som grundas på ett bemyndigande i 4 § andra stycket polislagen. Kommittén har i SOU 2012:13 föreslagit omfattande ändringar i polisförordningen. Ändringarna innebär bl.a. att femtiotalet av förordningens cirka 75 paragrafer upphävs eller flyttas till den nya instruktionen för . Mot denna bakgrund kan det ifrågasättas om det finns behov av en polisförordning eller om det är möjligt att samla också resterande bestämmelser i de nya instruktionerna för och Säkerhetspolisen. Polisförordningen innehåller flera viktiga bestämmelser bl.a. om polisanställdas skyldigheter. En överflyttning av samtliga bestämmelser skulle göra de nya myndighetsinstruktionerna svåröverskådliga och de skulle dessutom komma att omfatta bestämmelser som inte har sin plats i en myndighetsinstruktion. Vidare skulle det bli nödvändigt att ta in vissa bestämmelser som avser såväl som Säkerhetspolisen i de båda myndigheternas instruktioner. Slutligen ligger det ett stort värde i att regelverket med en polislag och en polisförordning är väl inarbetat. Enligt kommitténs bedömning har därför en polisförordning alltjämt en viktig funktion att fylla. Som en följd av kommitténs uppdrag att ta fram fullständiga författningsförslag som redovisas i detta betänkande behöver vissa ytterligare ändringar göras i polisförordningen. Kommittén angav i betänkandet SOU 2012:13 att det finns ett behov av en allmän översyn och modernisering av polisförordningen. Vidare anförde kommittén att ytterligare överväganden beträffande en del av de bestämmelser som kommittén lämnat orörda, eller justerat endast i mindre omfattning, lämpligen kan göras i den fortsatta lagstiftningsprocessen. Kommittén har därför gjort bedömningen att det finns anledning att lämna förslag till en ny polisförordning som kan ersätta den nuvarande. Innehållet i en ny polisförordning En ny polisförordning ska i huvudsak innehålla regler som är gemensamma för hela polisen, dvs. och Säkerhetspolisen, och som inte avser sådant som bör regleras i myndigheternas instruktioner. Inriktningen bör, enligt kommitténs mening, vara att polisförordningen, tillsammans med polislagen, ska ses som det grundläggande regelverket när det gäller polisens verksamhet. Som ett steg i detta arbete bör den s.k. skjutkungörelsen (1969:84) och polisutbildningsförordningen (1999:740) arbetas in i den nya polisförordningen. I det förslag till ny polisförordning som kommittén nu lämnar har utgångspunkten varit det materiella innehåll som redovisades i SOU 2012:13 när det gäller förslag till ändringar polisförordningen (1998:1558) med följande avvikelser. 1.Bestämmelsen i 2 kap. 16 § första meningen förslaget till polisförordning att det vid ska finnas vakthavande befäl. Eftersom bestämmelsen avser en obligatorisk och grundläggande funktion, bör den anges bland övriga sådana i 37 § förslaget till instruktion för . 2.Bestämmelserna i 3 kap. 17 och 18 §§ förslaget till polisförordning om att protokoll ska föras, respektive vilka beslutsmeningar ett beslut till vissa överordnade myndigheter ska innehålla. Bestämmelser med i huvudsak samma innehåll förekom i 11 och 12 §§ allmänna verkstadsstadgan och fram tills stadgan upphävdes 1989. Eftersom dessa bestämmelser i verksstadgan inte skulle tillämpas hos polisen, infördes i stället bestämmelser med snarliknande innehåll direkt i de dåvarande polisinstruktionerna. Bestämmelserna har sedan överförts till de efterföljande polisförordningarna. Bestämmelser av detta slag har inte förekommit i myndighetsinstruktioner eller motsvarande författningar . Kommittén kan inte se att det finns något i polisverksamhetens särart som motiverar bestämmelser av detta slag på förordningsnivå. De kan i stället med fördel tas in i arbetsordningarna för de två myndigheterna. 3.Bemyndigandet i 58 § 1 kommitténs förslag till instruktion för att meddela tillämpningsföreskrifter för vissa angivna bestämmelser i polisförordningen har flyttats till den nya polisförordningen. Enligt kommitténs bedömning ökar tydligheten om bemyndigandet återfinns i samma paragraf som den materiella bestämmelsen. Vidare har vissa bestämmelser i den nuvarande polisförordningen och i förslaget i SOU 2012:13 kompletterats. Därutöver har bestämmelserna i den s.k. skjutkungörelsen och polisutbildningsförordningen arbetats in med ett i huvudsak oförändrat innehåll. Polisförordningen har i sin helhet fått en helt ny disposition. Målsättningen är att den nya polisförordningen med denna disposition och detta innehåll ska vara en grund att bygga vidare på under det fortsatta arbetet med att genomföra den nya polisorganisationen och att förordningen ska kunna kompletteras med de bestämmelser som nya tider kräver. Med hänsyn till att polisförordningen är en central polisförfattning har kommittén valt att lämna en paragrafvis kommentar till förordningen med hänvisningar till såväl den gällande polisförordningen som kommitténs förslag i SOU 2012:13. Den återfinns i kapitel 7 efter lagarna. Som en följd av förslaget om en ny polisförordning behöver ändringar göras i 3 § förordningen (1983:124) om medverkan vid polisiär övervakning. Vidare behöver ändringar göras i 17 § förordningen (1979:1091) om gränsövervakningen i krig m.m., till följd av att skjutkungörelsen inarbetas i den nya polisförordningen. Dessa ändringar redovisas i avsnitt 4.11.5. Slutligen behöver ändringar göras i kommitténs förslag51 till instruktion för . Ändringarna i denna förordning redovisas i avsnitt 4.11.2. 51 Se SOU 2012:13 s. 303 ff. Kungörelsen angående tillämpning av lagen om polisens ställning under krig I den ålderdomliga kungörelsen (1958:262) angående tillämpning av lagen (nr 881) om polisens ställning under krig förekommer begreppen polischef och polisdistrikt. Vidare har tillagts uppgifter som troligen är en rest från den tid då länsstyrelserna var länens högsta polisorgan. Författningen innehåller även en uppdelning mellan kvinnlig och manlig polispersonal som känns främmande . Mot denna bakgrund är författningen i behov av en grundlig översyn från materiell synpunkt. Kommittén begränsar sig dock till följande ändringar som behövs för att anpassa den till den nya polisorganisationen. polischef behöver bytas mot ordet i 4, 6, 7 och 9 §§. Vidare kan bestämmelserna i 5 § andra – fjärde stycket om förstärkning mellan polisdistrikt upphävas. Enligt 7 § ska vissa beslut fattas av i det län där en polisman är anställd. Här kan beslutanderätten i stället knytas till det län där polismannen är placerad. Slutligen bör det preciserade polismyndighetsbegreppet i 6 och 9 §§ bytas mot respektive verksamhet i länet. Förordningen (1958:272) om tjänstekort innehåller bestämmelser om tjänstekort bl.a. för den som är anställd i stat eller kommun och regelmässigt för sina tjänsteåligganden behöver kunna styrka sin identitet eller tjänsteställning. Enligt 2 § gäller som huvudregel att den centrala myndighet som personalen hör till är behörig att utfärda tjänstekort. För personal i den lokala polisorganisationen gäller dock att tjänstekort utfärdas av polismyndigheten. Denna särreglering bör upphävas. Detta innebär att och Säkerhetspolisen, i sin egenskap av centrala myndigheter52, kommer att utfärda tjänstekort för sina respektive anställda. Enligt 4 § gäller att ett särskilt tjänstekort under vissa förutsättningar får utfärdas bl.a. för andra anställda än polismän vid samt att 52 Förordningen innehåller ingen definition av begreppet central myndighet. I andra sammanhang avses dock myndigheter som har hela landet som verksamhetsområde; se prop. 1975/76:112 s. 24. och vissa andra myndigheter, var och en inom sitt verksamhetsområde, får utfärda närmare föreskrifter om vid vilka tillfällen ett sådant kort får användas. Denna bestämmelse bör ändras så att särskilt tjänstekort får utfärdas för andra anställda än polismän vid såväl som Säkerhetspolisen samt så att samma myndigheter, var och en inom sitt verksamhetsområde, får utfärda närmare föreskrifter i frågan. I 6 § anges att innehavaren är skyldig att genast återlämna kortet till den myndighet som utfärdat det om någon uppgift som förekommer på kortet ändras. Enligt andra stycket samma bestämmelse får dock medge undantag från denna skyldighet om den ändrade uppgiften är föranledd av att indelningen i polisdistrikt ändras. Undantagsregelns syfte är att möjliggöra en längre utbytestid av tjänstekort i dessa fall. I den nya organisationen finns det inte behov av en undantagsregel som grundas på detta förhållande. Andra stycket kan därför upphävas. När den nya polisorganisationen införs kommer uppgifter om utfärdande myndighet som förekommer på samtliga tjänstekort inom polisen att ändras. Det finns därför ett behov av en undantagsregel som grundas på att de utfärdande myndigheterna, dvs. och polismyndigheterna, upphört som myndigheter.