sou · H0B377 · 2012-11-29 00:00:00 — 2.bevaknings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsledningen eller som har samband med statsbesök och liknande händelser samt 3.annat personskydd i den utsträckning som Säkerhetspolisen bestämmer. 3 § Säkerhetspolisen får efter medgivande av regeringen för särskilt fall bedriva uppdragsverksamhet när det gäller säkerhetsskydd och annat säkerhetsarbete. 4 § Säkerhetspolisen ska hålla en hög beredskap för att snabbt kunna anpassa inriktningen av verksamheten till händelseutvecklingen i omvärlden. Underrättelser och skrivelser till regeringen 5 § Underrättelser som kan ha betydelse för säkerhetspolitik eller som av annan anledning bör komma till regeringens kännedom ska utan dröjsmål rapporteras till på sätt som regeringen närmare bestämmer. 6 § Säkerhetspolisen ska efter samråd med upprätta planer för myndighetens arbete vid särskilda händelser. 7 § Säkerhetspolisen ska samarbeta med i den utsträckning som behövs för verksamheten. Säkerhetspolisen ska hålla underrättad om sådan polisverksamhet som Säkerhetspolisen bedriver och som kan påverka den verksamhet som ansvarar för. Säkerhetspolisen och ska i samråd bestämma och fortlöpande utveckla formerna för samverkan och samordning mellan myndigheterna. 8 § Säkerhetspolisen ska lämna tekniskt biträde åt i den utsträckning som myndigheterna kommer överens om. 9 § Om begär det och det inte finns hinder däremot, ska Säkerhetspolisen biträda polisverksamhet som leds av . 10 § Säkerhetspolisen ska hålla den nationella operativa avdelningen inom underrättad om sådan verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver och som kan påverka den verksamhet som avdelningen ansvarar för. Samverkan med andra myndigheter 11 § Säkerhetspolisen ska samarbeta med andra myndigheter än i den omfattning som är lämplig med hänsyn till respektive myndighets arbetsuppgifter. 12 § Säkerhetspolisen ska tillhandahålla det stöd som anges i 11 och 15 §§ förordningen (2007:1141) med instruktion för . Samverkan med andra länder, utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer 13 § Säkerhetspolisen ska samarbeta med andra länder, utländska myndigheter och mellanfolkliga organisationer i den utsträckning som behövs för Säkerhetspolisens verksamhet och som regeringen närmare bestämmer. 14 § Säkerhetspolisen får ingå överenskommelse om samarbete med en utländsk brottsbekämpande myndighet eller en utländsk gränskontrollmyndighet i länder som är medlemmar i unionen eller som har slutit avtal enligt konventionen om tillämpning av av om samarbete med konventionsländerna. Detta gäller dock inte om överenskommelsen kräver eller medverkan. Innan en sådan överenskommelse ingås ska () underrättas. 15 § Säkerhetspolisen leds av en myndighetschef. 16 § Säkerhetspolisen bestämmer den närmare utformningen av organisationen. 17 § Vid ska det finnas ett insynsråd (Säkerhetspolisens insynsråd). 18 § Säkerhetspolischefen är myndighetschef. 19 § Regeringen förordnar de ledamöter i personalansvarsnämnden som ska förordnas särskilt. 20 § Säkerhetspolisen får tillkalla anställda från för verksamhet som bedrivs vid . Om det är befogat med hänsyn till arbetsuppgiften får Säkerhetspolisen besluta att för bestämd tid eller tills vidare, dock längst till en viss tidpunkt, anställa en polisman som har en anställning tills vidare vid . 21 § Säkerhetspolisen beslutar om förflyttning enligt 7 a § polislagen (1984:387) av en arbetstagare som är anställd vid myndigheten. Anställning vid eller annan myndighet som ett led i sådan förflyttningsskyldighet beslutas av den mottagande myndigheten. Detta gäller inte för en anställning som beslutas av regeringen. Förflyttningsskyldigheten gäller endast vid förflyttning till en annan anställning tills vidare. 22 § Vid ska det finnas en personalansvarsnämnd. Nämnden prövar frågor som anges i 25 § första stycket myndighetsförordningen (2007:515) för anställda vid . Nämnden består av säkerhetspolischefen, personalföreträdarna, och de tre företrädare för Säkerhetspolisen som säkerhetspolischefen bestämmer samt två särskilt förordnade ledamöter. företrädarna för Säkerhetspolisen kan ersättare utses. Säkerhetspolischefen är ordförande och bestämmer vem som ska vara vice ordförande. Nämnden är beslutsför när ordföranden och minst fyra andra ledamöter är närvarande. 23 § I ärenden som gäller disciplinansvar, avstängning, avsked eller uppsägning bestämmer ordföranden om ett förfarande inför nämnden ska inledas. Ordföranden får avskriva ett ärende, om det är uppenbart att ärendet inte ska leda till någon åtgärd från nämndens sida. beslutat att avstänga någon från arbetet och är det på grund av ändrade förhållanden uppenbart att beslutet inte längre bör gälla, får ordföranden ensam besluta i frågan. Beslut som har fattats enligt denna paragraf ska anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. 24 § Bestämmelserna om i 34 § lagen (1994:260) om offentlig anställning gäller också 2.övriga chefer som är direkt underställda säkerhetspolischefen eller, utan att vara direkt underställda säkerhetspolischefen är chefer för avdelningar inom , samt 3.ledamöter som företräder Säkerhetspolisen i personalansvarsnämnden vid . Handläggning av ärenden om brott av anställda inom 25 § Ärenden som ska prövas enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. ska handläggas vid avdelningen för särskilda utredningar vid . Av 14 a § förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. följer att har rätt att ta del av uppgifter som finns hos och som behövs för handläggningen av ärendet. Rätt att meddela föreskrifter 26 § Säkerhetspolisen får, efter överenskommelse med , meddela de föreskrifter som behövs för att uppnå samordning, effektivitet, enhetlighet och följdriktighet inom verksamhetsområde. 27 § Säkerhetspolisen ska inom sitt verksamhetsområde genom sådana allmänna råd som avses i 1 § författningssamlingsförordningen (1976:725) och uttalanden verka för lagenlighet, följdriktighet och enhetlighet vid rättstillämpningen. 28 § Bestämmelsen i 29 § myndighetsförordningen (2007:515) om ärendeförteckning ska inte tillämpas på Säkerhetspolisen. 29 § Säkerhetspolisens beslut får överklagas hos regeringen, om något annat inte följer av en annan bestämmelse än 22 a § förvaltningslagen (1986:223) eller en bestämmelse som hänvisar till 22 a § förvaltningslagen. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Genom denna förordning upphör förordningen (1989:773) med instruktion för i de delar som gäller Säkerhetspolisen och förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen att gälla. ändring i förslag till förordning med instruktion för Härigenom föreskrivs att 27 § förslaget till förordning med instruktion för istället ska ha följande lydelse. Lydelse enligt SOU 2012:13 arbeta med Säkerhetspolisen i den utsträckning som behövs kunna bedrivas effektivt. ska fortlöpande lämna upplysningar till Säkerhetspolisen om förhållanden som har betydelse för Säkerhetspolisens verksamhet. och Säkerhetspolisen ska i samråd bestämma och fortlöpande utveckla formerna för samverkan och samordning mellan myndigheterna. Vidare föreskrivs att följande tre bestämmelser ska läggas till i nämnda instruktion. Den nationella operativa avdelningen hos ska hålla Säkerhetspolisen underrättad om sådan polisverksamhet som avdelningen bedriver och som kan påverka den verksamhet som Säkerhetspolisen ansvarar för. Anställda vid får tillkallas för att arbeta vid . En arbetstagare vid är utan särskilt beslut ledig från sin anställning han eller hon har en tidsbegränsad anställning vid . 1 Kommitténs uppdrag och arbete har enligt tilläggsdirektiven till kommittén (dir. 2012:13) att ta ställning till ett antal frågor om Säkerhetspolisens framtida organisation. I kommitténs första betänkande, En sammanhållen svensk polis, SOU 2012:13, gjorde kommittén bedömningen att Säkerhetspolisen ska ombildas till en fristående polismyndighet inom polisväsendet. Uppdraget som regeringen har gett kommittén är att analysera konsekvenserna av en eventuell ombildning av Säkerhetspolisen till en fristående polismyndighet inom polisväsendet och lämna de förslag som en sådan ombildning i så fall kräver. Regeringen har i tilläggsdirektiven angett att om Säkerhetspolisen läggs som en fristående myndighet från den övriga polisen får det ett antal konsekvenser. Konsekvenserna som kommittén ska titta närmare på handlar främst om vilken ledningsform den fristående Säkerhetspolisen ska ha och frågor i anslutning till detta. Regeringen har angett att det också väcker frågor som rör samarbetet mellan Säkerhetspolisen och i första hand hos . Den nuvarande organisationsformen, där Säkerhetspolisen och utgör två verksamheter inom den centrala förvaltningsmyndigheten , ger utrymme för ett nära samarbete. Om Säkerhetspolisen däremot ombildas till en fristående myndighet inom polisväsendet, finns det behov av att kommittén identifierar och eventuellt lämnar förslag till att formalisera detta samarbete. Utöver det nära samarbetet med har Säkerhetspolisen också ett utvecklat samarbete med länspolismyndigheterna. Även här medför en separation av Säkerhetspolisen från den övriga polisen konsekvenser som kommittén enligt vårt uppdrag Kommitténs uppdrag och arbete Ytterligare en fråga av organisatorisk art som kommittén ska ta ställning till är hur förhållandet ska se ut mellan Säkerhetspolisen och polisens personalansvarsnämnd. Utredningsarbetet har genomförts 2012. Kommitténs ledamöter och experter har haft ett gemensamt uppstartssammanträde. Efter det inledande sammanträdet har kommitténs ledamöter sammanträtt . Kommitténs experter har sammanträtt vid ytterligare fyra tillfällen. Utredningsarbetet har bedrivits på sedvanligt sätt. Kommitténs ordförande och sekretariatet har regelbundet träffats för planering, överläggningar, genomgång av texter m.m. Sekretariatet har studerat propositioner, betänkanden och litteratur som har relevans för våra frågor. Det skriftliga underlag som sekretariatet har tagit del av redovisas i avsnittet Referenser. Sekretariatet har haft omfattande kontakter och många möten med olika funktioner inom . Vidare har sekretariatet haft möten med företrädare för ett representativt urval av landets länspolismyndigheter samt med företrädare för . Dessa möten har bl.a. syftat till att identifiera vilket samarbete som Säkerhetspolisen har med den övriga polisen. Sekretariatet har också träffat företrädare för Försvarsmakten. Kommittén har haft samråd med . Säkerhetspolisen har beretts tillfälle att sakgranska och kom- mentera de fakta som kommittén har redovisat i de beskrivande avsnitten i betänkandet. För att få frågan om Säkerhetspolisen bör ombildas till en fristående myndighet allsidigt belyst har kommittén i kapitel 6 valt att titta närmare på både förvaltningsmässiga och verksamhetsmässiga för- och nackdelar med en ombildning. Analysen av om Säkerhetspolisen bör ombildas till en fristående myndighet har avgränsats till dessa båda områden. Kommitténs uppdrag och arbete Enligt tilläggsdirektiven är vårt uppdrag begränsat till uppgiften att analysera konsekvenserna av att ombilda Säkerhetspolisen till en fristående polismyndighet inom polisväsendet. Det innebär att kommittén inte berör frågan om Säkerhetspolisens möjligheter att fungera som en civil myndighet. I kapitel 1 beskrivs vårt uppdrag och arbetssätt. I kapitel 2 och 3 redogörs för Säkerhetspolisens nuvarande ställning inom polisväsendet samt dess verksamhet. Kapitel 2 beskriver Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur och kapitel 3 beskriver Säkerhetspolisens uppdrag och verksamhet. Kommittén redovisar i kapitel 4 en beskrivning av Säkerhetspolisens nuvarande samverkan och samarbete med andra aktörer. I kapitel 5 redovisas tidigare utredningar som behandlat Säkerhetspolisens organisation och förhållande till den övriga polisen. Kommittén analyserar i kapitel 6 varför Säkerhetspolisen bör ombildas till en fristående polismyndighet inom polisväsendet. I kapitel 7 återfinns förslagen som rör Säkerhetspolisens ombildning. I kapitel 8 behandlas konsekvenserna av utredningens förslag. Kommittén anger i kapitel 9, som benämns Genomförande, några utgångspunkter för att kunna genomföra en ombildning av Säkerhetspolisen till en fristående myndighet. Kapitel 10 innehåller en beskrivning av vissa författningsändringar som föreslås om Säkerhetspolisen ska ombildas till en fristående myndighet. 2Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur 2.1Säkerhetspolisen – en del av Polisverksamheten blev statlig 1965. Från denna tidpunkt fram till bildandet av Säkerhetspolisen ansvarade () för skyddet av rikets säkerhet. Säkerhetspolisen, i dess nuvarande form, bildades . Säkerhetspolisen utgör en del av och är i formell mening inte en egen myndighet. är enligt 7 § polislagen (1984:387) central förvaltningsmyndighet för polisväsendet och har tillsyn över detta. instruktion, förordningen (1989:773) med instruktion för , innehåller bestämmelser om myndighetens ledning och övriga bestämmelser om verksamheten. leds av rikspolischefen som utses av regeringen. Myndigheten har en styrelse med begränsat ansvar. Styrelsen består av högst åtta personer med rikspolischefen som ordförande. Chefen vid , som benämns säkerhetspolischef, ingår i styrelsen när denna handlägger ärenden inom område. Säkerhetspolischefen är vice ordförande i . ska nära följa verksamheten vid , särskilt med avseende på tillämpningen av de riktlinjer för verksamheten som regeringen meddelar. Styrelsen ska en gång , och därutöver när det behövs, till regeringen lämna de synpunkter och förslag som granskningen leder fram till.1 Mot den bakgrunden föredras Säkerhetspolisens årsredovisning, resultatredovisning samt budgetunderlag för , som beslutar om dessa dokument.2 122 c § instruktion. 2SOU 2012:13 s. 111 f. och s. 141–142. Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur består av ett huvudkontor med ett verksledningskansli, en enhet för internrevision samt sex avdelningar. Vid finns vidare polisens verksamhetsstöd, Avdelningen för interna utredningar, , och Säkerhetspolisen. För en mer ingående beskrivning av organisation hänvisas till avsnittet om nuvarande organisation i 2012:13 s. 109 f. 2.2Regeringens styrning av Säkerhetspolisen Regeringen styr verksamheten vid genom författningar, regleringsbrev med riktlinjer för verksamhetens inriktning och med särskilda beslut. En viss ytterligare styrning kan ske i form av t.ex. direktiv i samband med anvisning av medel. Dessutom beslutar regeringen med stöd av utnämningsmakten vem som ska vara chef och biträdande chef för . Inom den av regeringen givna ramen kan Säkerhetspolisen agera i princip självständigt, men med fortlöpande information till regeringen om verksamheten. Av naturliga skäl har regeringen en större insyn i Säkerhetspolisens verksamhet än vad som är vanligt inom andra områden i den statliga förvaltningen. Det beror på att regeringen har ansvar för rikets säkerhet. Men när det gäller själva styrningen av verksamheten utövar regeringen i princip inte större inflytande över Säkerhetspolisen än över myndigheter i allmänhet. Regeringens nuvarande styrning av Säkerhetspolisen påverkas varken till form eller till innehåll av att Säkerhetspolisen är en del av . Säkerhetspolisen har en självständig ställning med ett eget anslag och en egen generaldirektör. Säkerhetspolisen har också ett eget regleringsbrev där regeringen anger mål för verksamheten och ställer krav på återrapportering. regleras Säkerhetspolisens verksamhet i en egen instruktion, förordningen (2002:1050) med instruktion för Säkerhetspolisen. I instruktionen anges närmare i vilken utsträckning Säkerhetspolisen ansvarar för uppgifter som ska utföras av , se vidare avsnitt 3.1. Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur Säkerhetspolischefen och biträdande säkerhetspolischefen tillsätts av regeringen. I propositionen om Säkerhetspolisens inriktning och organisation m.m. (prop. 1988/89:108) gjorde föredragande statsrådet bedömningen att ledningen av Säkerhetspolisen under rikspolischefen framöver skulle anförtros åt en säkerhetspolischef som rekryteras bland personer som kan komma i fråga för verkschefsbefattningar.3 I sammanhanget återfinns följande uttalande. För framgång inom säkerhetstjänsten krävs att den operativa verksamheten leds av skickliga poliser på chefsnivå. Därutöver ställs särskilda krav på den högsta ledningen som har att göra bl.a. med verksamhetens samband med utrikes- och andra säkerhetspolitiska förhållanden. Det gäller för den högsta ledningen att se till att verksamheten bedrivs i linje med den bedömning av det säkerhetspolitiska läget som statsmakterna har slagit fast. Den som ska leda och utveckla en verksamhet som Säkerhetspolisens bör också ha en bred erfarenhet av samhällsfrågor över huvud och måste kunna uppträda med auktoritet i samarbetet med både statsråd och myndighetschefer.4 Föredragande statsrådet ansåg, som nämnts, att Säkerhetspolisen borde ledas av en befattningshavare på s.k. verkschefsnivå, vilket motsvaras av myndighetschefsnivå. Detta skulle dock inte innebära att rikspolischefens högsta ansvar för Säkerhetspolisen skulle upphöra.5 Arbetsfördelningen mellan rikspolischefen och chefen för skulle slås fast i myndighetens instruktion och arbetsordning. På så sätt skulle kompetenskonflikter kunna undvikas. Följande citat är hämtat ur den nämnda propositionen. Utgångspunkten bör vara att rikspolischefen beslutar i säkerhetsfrågor av stor betydelse eller av särskild vikt samt i sådana säkerhetsfrågor som även berör den öppna polisen, t.ex. föreskrifter om samarbetet mellan den öppna polisen och Säkerhetspolisen. I löpande ärenden bör rikspolischefen hållas informerad och bör då vara oförhindrad att ta till sig beslutanderätten i ett särskilt fall. I övrigt bör verksamheten vid ledas av chefen för , som vid förfall för rikspolischefen också bör inträda som ordförande i verksstyrelsen när denna handlägger säkerhetsärenden.6 1988/89:108 s. 14. Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur Förarbetsuttalandet ligger till grund för att de flesta beslut av betydelse för Säkerhetspolisen fattas av säkerhetspolischefen. Det gäller såväl operativa som administrativa beslut, både av policykaraktär och i löpande ärenden. Frågor på Säkerhetspolisens område som på ett väsentligt sätt påverkar andra delar av polisväsendet avgörs dock av rikspolischefen. Rikspolischefen får också i övrigt besluta i ett ärende, om det finns särskilda skäl.7 Formellt har denna bestämmelse endast kommit till användning två gånger under 2000- talet. Ett sådant tillfälle var i samband med i då rikspolischefen fattade beslut om ansvarsfördelningen mellan Säkerhetspolisen och den övriga polisen. Ett annat tillfälle var inför valrörelsen då rikspolischefen beslutade om att det skulle tas fram gemensamma nationella hotbilder.8 I 7 § Säkerhetspolisens instruktion anges att säkerhetspolischefen ska hålla rikspolischefen informerad om verksamheten. Säkerhetspolischefen ska också hålla informerad om verksamheten (7 § Säkerhetspolisens instruktion jämförd med 21 e § instruktion). Säkerhetspolisens inre organisationsstruktur förändras med jämna mellanrum. Detta sker för att anpassa organisationsstrukturen så att den svarar mot de krav som förändringar i omvärlden ställer på Säkerhetspolisens verksamhet. har Säkerhetspolisen en ny övergripande organisation. Säkerhetspolisen gick i den omorganisationen över från ett s.k. traditionellt hierarkiskt sätt att leda verksamheten till att arbeta mer processinriktat. De anställda indelas numera på enheter efter vilken funktion de har i verksamheten. En stor del av Säkerhetspolisens arbete utförs i projektform genom arbetsgrupper. I en sådan grupp kan det, utifrån de funktioner som krävs för projektet, ingå exempelvis analytiker, handläggare och spanare. Säkerhetspolisen har beskrivit att syftet med förändringen är att skapa en mer flexibel organisation som möjliggör ett bättre resurs- 77 § Säkerhetspolisens instruktion. hade rikspolischefen något större möjlighet att fatta beslut i frågor på Säkerhetspolisens område. Genom den ändring som då gjordes markerades ytterligare Säkerhetspolisens fristående ställning. Se vidare SOU 2012:13 s. 141. 8SOU 2012:13 s. 141. Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur utnyttjande med tydligare prioriteringar och en fördjupad uppföljning av verksamheten. Ett kansli och fyra avdelningar Säkerhetspolisens verksamhet är indelad i ett kansli och fyra avdelningar. En illustration av verksamhetens organisation framgår av figuren nedan. MLG står för myndighetens ledningsgrupp Kansliet är ledningens stöd i arbetet med att styra, kontrollera och utveckla verksamheten vid . Säkerhetspolisens organisation och ledningsstruktur Vid avdelningen för säkerhetsunderrättelser bedrivs säkerhetsunderrättelseverksamhet med främsta syfte att förse Säkerhetspolisen med beslutsunderlag för hot- och sårbarhetsreducerande åtgärder9. Avdelningen för säkerhetsåtgärder genomför hot- och sårbarhetsreducerande åtgärder. Vid avdelningen gemensamt centralt finns Säkerhetspolisens stödprocesser samlade, t.ex. ekonomistyrning, teknik och HR (). Avdelningen för gemensamt lokalt har som huvuduppdrag att bedriva underrättelseinhämtning genom de regionala enheterna. Enheterna som finns inom avdelningen har också till uppgift att bedriva säkerhetsskyddsupplysning samt att företräda Säkerhetspolisen inom sitt geografiska område. 9 Åtgärder som avser hotreduktion ska bygga på t.ex. beprövad erfarenhet eller forskning om vad som utgör effektiv hotreduktion. En viktig del i åtgärderna kan vara att delge bedömningar till polismyndigheter och andra samarbetspartners som sedan kan vidta de reducerande åtgärderna. Tre typer av åtgärder kan urskiljas: Förebyggande åtgärder, störande åtgärder och åtgärder i syfte att lagföra. Vad gäller sårbarhetsreduktion kan två typer av åtgärder urskiljas. Dels sådana där Säkerhetspolisen utför den skyddande insatsen (primärt personskydd). Dels sådana åtgärder där Säkerhetspolisen ger råd, information eller utbildning så att någon annan myndighet eller organisation kan vidta skyddsåtgärder. 3Säkerhetspolisens uppdrag och verksamhet I 7 § polislagen anges att regeringen kan uppdra åt att leda polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet.1 Genom 4 § instruktion har fått ett sådant uppdrag. Av samma bestämmelse framgår att det är Säkerhetspolisen som bedriver denna verksamhet inom . Säkerhetspolisen hör till (1 § andra stycket instruktion). I Säkerhetspolisens instruktion finns närmare bestämmelser om Säkerhetspolisens uppdrag. Enligt 2 § i nämnda instruktion leder Säkerhetspolisen polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet. Med brott mot rikets inre säkerhet avses verksamhet som syftar till att med våld, hot eller tvång ändra vårt statsskick, förmå beslutande politiska organ eller myndigheter att fatta beslut i en viss riktning eller hindra medborgarna från att utöva sina medborgerliga fri- och rättigheter. Med brott mot rikets yttre säkerhet förstås verksamhet som hotar nationella oberoende och territoriella suveränitet. Enligt 2 § leder Säkerhetspolisen också, även om verksamheten inte avser att förebygga eller avslöja brott mot rikets säkerhet, polisverksamhet i fråga om terrorismbekämpning, bevaknings- och säkerhetsarbete som avser den centrala statsledningen eller som har samband med statsbesök och liknande händelser samt annat personskydd i den utsträckning bestämmer. 1 Kommittén har i SOU 2012:13 lämnat förslaget att det i 7 § polislagen framöver ska anges att Säkerhetspolisen ansvarar för den polisverksamhet som syftar till att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet. Regeringen ska enligt förslaget även uppdra åt Säkerhetspolisen att i särskilda hänseenden ansvara också för annan polisverksamhet. Säkerhetspolisens uppdrag och arbete