sou · H0B334d2 · 2012-06-05 00:00:00 — Det synes inte finnas något klart ställningstagande från rege- ringens sida såvitt avser övervakningsnämndernas ställning efter det uttalande som gjordes 1988. Med hänsyn till den osäkerhet som därmed får anses råda, är det rimligt att ha som utgångspunkt att beslut i anledning av bristande verkställighet som innebär att den dömde blir berövad friheten ska fattas av domstol och inte endast av övervakningsnämnd, eller i vart fall att den dömde ska ha möj- lighet till snabb prövning i antingen allmän domstol eller förvalt- ningsdomstol av ett beslut som övervakningsnämnd meddelat i en sådan fråga. Enligt vår bedömning får en sådan utgångspunkt anses rimlig, även om övervakningsnämnderna skulle anses uppfylla Europa- konventionens definition av en domstol. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna Vårt förslag: Beslut om varning ska meddelas av Kriminalvården. Enligt vad vi föreslår i avsnitt 12.8.3.3 ska den som brister i verk- ställigheten av en tilläggssanktion till villkorligt fängelse (undan- taget dagsböter) kunna meddelas en varning. För den närmare innebörden av en varning och förutsättningarna för att meddela varning hänvisas till det avsnittet och till författningskommentaren, avsnitt 1.2 och 1.18, se kommentaren till 27 kap. 8 § BrB och 7 kap. 4 § lagen om villkorligt fängelse. Beslut om varning i anledning av misskötsamhet vid skyddstill- syn meddelas av övervakningsnämnd, med möjlighet för den dömde att överklaga beslutet till tingsrätt. Varning på grund av misskötsamhet vid villkorlig dom meddelas av tingsrätt. Däremot ankommer det på Kriminalvården att meddela beslut om varning när personer som tagits in i kriminalvårdsanstalt bryter mot de före- skrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Som anförts i det föregående (se avsnitt 12.8.6.3) finns det en- ligt vår bedömning skäl för att ge Kriminalvården en något större beslutanderätt i frågor om åtgärder i anledning av bristande verk- ställighet än i dagens påföljdssystem. Varning får – även om det är en formell åtgärd i anledning av bristande verkställighet – anses vara ett förhållandevis ringa ingripande mot den dömde. Den egentliga innebörden av varningen är att mer ingripande åtgärder kan komma att tillgripas för det fall att den dömde inte fullgör de åligganden som den utdömda tilläggssanktionen innebär. Vidare har Kriminal- vården rätt att meddela varning när personer som tagits in i anstalt bryter mot de villkor som gäller för verkställigheten. Vi gör därför bedömningen att varning i ett system med villkorligt fängelse bör kunna meddelas av Kriminalvården. Vårt förslag: Beslut om att förlänga prövotiden för ett villkor- ligt fängelsestraff ska meddelas av övervakningsnämnd. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna Enligt vad vi föreslår i avsnitt 12.8.3.4 ska prövotiden för ett vill- korligt fängelsestraff kunna förlängas till högst om den dömde inte fullgör den tilläggssanktion som det villkorliga fängelse- straffet förenats med (undantaget dagsböter). För den närmare innebörden av förlängd prövotid och förutsättningarna för att be- sluta om förlängning hänvisas till det avsnittet och till författnings- kommentaren, avsnitt 1.2, se kommentaren till 27 kap. 9 § BrB. Enligt nuvarande ordning har övervakningsnämnd möjlighet att under vissa förutsättningar besluta att övervakningstiden vid skydds- tillsyn ska pågå efter det att prövotiden har förflutit, dock längst till prövotidens utgång. Någon möjlighet för övervak- ningsnämnden att förlänga prövotiden finns däremot inte. Vid en första anblick är förlängd prövotid möjligen inte någon särskilt ingripande åtgärd att ta till mot den som inte fullgör en be- slutad tilläggssanktion, vilket skulle tala för att beslut om förlängd prövotid ska kunna meddelas av Kriminalvården. Som anförts i av- snitt 12.8.3.4 innebär dock ett beslut om förlängd prövotid att den tid inom vilken en domstol kan göra förordnanden avseende det villkorliga fängelsestraffet på grund av återfall i brott blir längre. Om prövotiden förlängs från två till tre eller kanske till och med , blir den tid som fängelsestraffet hänger över den dömde i återfallshänseende betydligt längre än vad som ursprungligen var avsikten. En förlängd prövotid kan därmed leda till konsekvenser av ingripande slag för den dömde. Enligt vår bedömning är det därför mindre lämpligt att ett sådant beslut meddelas av Kriminal- vården. Beslut om förlängning av prövotiden innebär dock inte i sig något frihetsberövande av den dömde. Ett sådant beslut kan inte heller anses utgöra en åtgärd som är så ingripande för den dömde att den bör meddelas av domstol. Vi föreslår därför att beslut om förlängd prövotid ska meddelas av övervakningsnämnd. 12.8.6.6 Ändring av kontraktsvårdsplan Vårt förslag: Beslut om ändring av innehållet i en kontrakts- vårdsplan ska meddelas av övervakningsnämnd. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna Vi har i avsnitt 12.8.3.1 gjort bedömningen att innehållet i en plan för kontraktsvård inte bör kunna justeras av Kriminalvården. Av praktiska skäl bör det dock finnas möjlighet att göra ändringar i en kontraktsvårdsplan som av en eller annan anledning inte fungerar, om det kan antas att kontraktsvården kan genomföras om planen ändras. Exempel på en situation där en förändring bör kunna göras är om det när vården ska inledas kan konstateras att någon annan, lika ingripande behandling, hade varit bättre för den dömde. En annan sådan situation är om vårdgivaren inte har möjlighet att genomföra den beslutade vården och motsvarande vård erbjuds av någon annan. Som anförts i avsnitt 12.8.3.1 bör ändringar av innehållet i en kontraktsvårdsplan inte kunna beslutas av Kriminalvården. Ett så- dant beslut är dock inte av sådan karaktär att det måste beslutas av domstol. Vi föreslår därför att beslut om ändring av innehållet i en kontraktsvårdsplan ska meddelas av övervakningsnämnd. 12.8.6.7 Byte av tilläggssanktion Vårt förslag: Beslut om att undanröja en tilläggssanktion och förena det villkorliga fängelsestraffet med en annan sådan sank- tion (byte av tilläggssanktion) ska meddelas av övervaknings- nämnd. Byte till en tilläggssanktion av motsvarande ingripandegrad Vi har i avsnitt 12.8.3.5 föreslagit att det under vissa förutsättningar ska finnas möjlighet att byta ut en tilläggssanktion som inte full- görs mot en annan tilläggssanktion av motsvarande ingripandegrad. Enligt vad vi har anfört där bör möjligheten att byta till en lika in- gripande tilläggssanktion i första hand tillgripas om orsaken till att den ursprungliga sanktionen inte har fullgjorts är att den dömde inte har förmåga eller förutsättningar att genomföra den. Byte till en tilläggssanktion som är lika ingripande som den ursprungliga ska dock även kunna komma i fråga i situationer där den dömde obstru- erar mot sanktionen genom att vägra fullgöra den, trots att han eller hon skulle kunna göra det. För den närmare innebörden av ett byte av tilläggssanktion och förutsättningarna för att besluta om ett sådant byte hänvisas till avsnitt 12.8.3.5 och till författnings- kommentaren, avsnitt 1.2, se kommentaren till 27 kap. 9 § BrB. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna Ett byte till av tilläggssanktion ska särskiljas från sådana juste- ringar inom ramen för den ursprungliga sanktionen, som enligt vad vi har anfört i avsnitt 12.8.3.1 ska kunna göras av Kriminalvården. Det innebär således inte något byte av tilläggssanktion om olika vård- eller behandlingsinslag ändras inom ramen för en vård- eller på- verkanssanktion eller om det beslutas att en mindre del av en sam- hällstjänst ska fullgöras genom att den dömde deltar i program- verksamhet, när han eller hon enligt Kriminalvårdens ursprungliga verkställighetsplan skulle ha fullgjort hela samhällstjänsten genom oavlönat arbete. Inte heller byte från en arbetsplats till en annan innebär att tilläggssanktionen byts ut. Att tilläggssanktionen byts ut mot en annan sanktion av samma ingripandegrad kan t.ex. innebära ett byte från samhällstjänst till en vård- eller påverkanssanktion eller från en vård- eller påverkans- sanktion till en övervaknings- och kontrollsanktion. Även byte från en mindre ingripande vård- eller påverkanssanktion till dagsböter eller från en mycket ingripande vård- eller påverkanssanktion till hemarrest eller tvärtom kan utgöra ett byte till en sanktion av samma ingripandegrad. Med vår ambition att lägga beslut i anledning av bristande verk- ställighet på så låg beslutandenivå som möjligt, skulle det kunna övervägas att låta Kriminalvården besluta om byte till en tilläggs- sanktion av samma ingripandegrad. Vad som ytterligare kan tala i den riktningen är att ett sådant byte inte innebär att den dömde åläggs en strängare påföljd än den ursprungligen beslutade. Ett formellt byte av tilläggssanktion utgör dock en tydlig för- ändring av påföljden i förhållande till vad domstolen ursprungligen har beslutat. Ett sådant beslut bör enligt vår bedömning inte med- delas av den myndighet som ansvarar för verkställigheten. Däremot bör det inte finnas hinder mot att ett byte till en tilläggssanktion av samma ingripandegrad som den ursprungliga beslutas av övervak- ningsnämnd. Ett sådant byte innebär inte – med undantag för i situationer där samhällstjänst eller en vård- eller påverkanssanktion byts ut mot en övervaknings- och kontrollsanktion som ska om- fatta helghemarrest eller annat motsvarande förstärkningsinslag eller där en vård- eller påverkanssanktion byts ut mot hemarrest – att den dömde blir föremål för ett frihetsberövande. Det finns där- med i de flesta fall inte något konventionsrättsligt krav på att över- vakningsnämndens beslut ska kunna bli föremål för skyndsam pröv- ning i domstol. Vi återkommer till frågan om överklagande i av- snitt 12.8.7.5 nedan. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna Byte till en mer ingripande tilläggssanktion I syfte att i möjligaste mån undvika att bristande verkställighet av en tilläggssanktion leder till att det villkorliga fängelsestraffet (eller resterande delar av detta) måste verkställas i kriminalvårdsanstalt, har vi i avsnitt 12.8.3.5 föreslagit att det – om det inte är möjligt att ersätta den undanröjda tilläggssanktionen med en annan sanktion av motsvarande ingripandegrad – ska finnas möjlighet att byta ut en tilläggssanktion mot en ny sådan sanktion som är mer ingripande än den ursprungligen beslutade. Med hänsyn till att vi i det föregående har gjort bedömningen att ett beslut om byte till en tilläggssanktion av motsvarande in- gripandegrad som den ursprungliga inte ska kunna meddelas av Kriminalvården, framstår det som uppenbart att ett beslut om att den dömde ska åläggas en mer ingripande tilläggssanktion inte heller bör kunna meddelas av Kriminalvården. Även om ett beslut om byte till en mer ingripande tilläggssanktion innebär att påföljden blir mer ingripande än vad som ursprungligen beslutats, bör det dock inte finnas något hinder mot att sådana beslut meddelas av övervak- ningsnämnd. Beslut som innebär att den ursprungligen meddelade tilläggssanktionen ersätts med en övervaknings- och kontrollsanktion som ska omfatta helghemarrest eller annat motsvarande förstärk- ningsinslag eller med hemarrest utgör dock, enligt vad som anförts i avsnitt 12.8.6.3 ovan, ett beslut om frihetsberövande. Därmed bör sådana beslut kunna överklagas till domstol med krav på skyndsam handläggning i domstolen. Enligt vår bedömning bör även beslut om byte till andra mer ingripande tilläggssanktioner kunna över- klagas till domstol, se avsnitt 12.8.7.5 nedan. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna 12.8.6.8 Beslut om verkställighet i anstalt Vårt förslag: Beslut om att ett villkorligt fängelsestraff ska verk- ställas i kriminalvårdsanstalt ska meddelas av tingsrätt. Behörig domstol ska i första hand vara tingsrätten i den ort där den övervakningsnämnd som har att pröva andra frågor i an- ledning av bristande verkställighet av det villkorliga fängelse- straffet är belägen. Om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt, ska mål om verkställighet i anstalt även kunna tas upp av en domstol där brottmål mot den dömde är anhängigt eller av rätten i den ort där den dömde mer varaktigt uppehåller sig. Om den dömde är omhändertagen när rätten meddelar ett beslut om att ett villkorligt fängelsestraff ska verkställas i anstalt, får rätten besluta att den dömde ska vara fortsatt omhänder- tagen till dess att beslutet om verkställighet i anstalt vinner laga kraft. Verkställighet i anstalt bör beslutas av tingsrätt Enligt vad vi föreslår i avsnitt 12.8.3.6 ska det under vissa förut- sättningar kunna beslutas att ett villkorligt fängelsestraff ska verk- ställas i kriminalvårdsanstalt om inte den dömde fullgör den tilläggs- sanktion som det villkorliga fängelsestraffet förenats med. För den närmare innebörden av ett beslut om verkställighet i anstalt och förutsättningarna för ett sådant beslut hänvisas till det avsnittet och till författningskommentaren, avsnitt 1.2, se kommentaren till 27 kap. 10 § BrB. Enligt nuvarande reglering kan övervakningsnämnden, om den dömde allvarligt har åsidosatt sina åligganden enligt en dom på skyddstillsyn och det kan antas att de åtgärder som nämnden själv kan vidta kommer att bli utan verkan, vända sig till åklagare och begära att denne ska föra talan vid allmän domstol (tingsrätt) om undanröjande av skyddstillsynen. Undanröjande av villkorlig dom beslutas av allmän domstol (tingsrätt) på talan av åklagaren. Även i ett system med villkorligt fängelse bör beslut om att den dömde ska verkställa det utdömda fängelsestraffet i anstalt med- delas av domstol. Ett sådant beslut är av så ingripande karaktär att det inte kan anses lämpligt att övervakningsnämnden ges beslut- anderätten, även om det skulle finnas möjlighet att överklaga nämn- Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna dens beslut till domstol. Med hänsyn till det sakliga samband som finns mellan påföljdsbestämningen i brottmål och beslut om verk- ställighet i anstalt, bör beslut om verkställighet i anstalt meddelas av allmän domstol. I enlighet med den normala instansordningen i allmän domstol bör således tingsrätt vara första instans vid pröv- ning av en fråga om verkställighet i anstalt. Frågan om hur ett mål om verkställighet i anstalt ska initieras vid tingsrätten i behandlas i avsnitt 12.8.9 nedan. Behörig domstol bör i första hand vara tingsrätten i den ort där den övervakningsnämnd är belägen som har att pröva andra frågor i anledning av bristande verkställighet av det villkorliga fängelsestraffet Enligt nuvarande ordning prövas frågan om undanröjande av villkorlig dom i första hand av den rätt som först avgjort det mål i vilket den villkorliga domen meddelades (38 kap. 3 § första stycket BrB), medan talan om undanröjande av en skyddstillsyn väcks an- tingen vid den tingsrätt inom vars område den övervakningsnämnd som har gjort framställningen om undanröjande är verksam eller vid den rätt som först avgjort det mål där skyddstillsynen dömdes ut (andra stycket i samma paragraf). I kommentaren till brotts- balken anges såvitt avser valet av domstol i de fall nämndens verk- samhetsområde omfattar flera tingsrätters domkretsar, att det anses ligga i sakens natur att talan väcks vid den av dessa domstolar inom vars domkrets den dömde är bosatt eller annars mera varaktigt uppehåller sig.41 Av 38 kap. 3 § tredje stycket BrB framgår att både mål om undanröjande av villkorlig dom och mål om undanröjande av skyddstillsyn får tas upp av en domstol där ett brottmål mot den dömde är anhängigt eller av rätten i den ort där den dömde mer varaktigt uppehåller sig, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. Frågan om vilken tingsrätt som ska kunna besluta att ett villkor- ligt fängelsestraff ska verkställas i anstalt kan besvaras på olika sätt. Enligt vår bedömning kan följande alternativ komma i fråga: 41 , en kommentar på Internet, kommentaren till 38 kap. 3 §. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna 1.Den tingsrätt som först avgjort det mål i vilket det villkorliga fängelsestraffet meddelades. 2.Tingsrätten i den ort där den övervakningsnämnd som har att pröva andra frågor i anledning av bristande verkställighet av det villkorliga fängelsestraffet är belägen. 3.Tingsrätten inom vars domkrets det frivårdskontor där den dömde är inskriven är beläget. 4.Tingsrätten i den ort där den dömde har sitt hemvist eller annars varaktigt uppehåller sig. 5.En tingsrätt där ett nytt brottmål mot den dömde har anhängig- gjorts. Som motiveras närmare i avsnitt 12.8.6.9 nedan föreslår vi att den domstol som har att pröva ett ärende om att ett villkorligt fängelse- straff ska verkställas i anstalt ska ha möjlighet att besluta om en mindre ingripande åtgärd, såsom varning eller ändring av tilläggs- sanktionen, om förutsättningarna för verkställighet i anstalt inte anses uppfyllda. Vidare innebär våra förslag i avsnitt 12.8.7 nedan att ett beslut av övervakningsnämnd i anledning av bristande verk- ställighet ska kunna överklagas till domstol. Det kan således bli aktuellt för domstolen både att överpröva ett beslut i ett ärende om bristande verkställighet som har meddelats övervakningsnämnd och att som första instans pröva en talan om verkställighet i anstalt. Då bristande verkställighet bör leda till successivt upptrappade åt- gärder, kommer det sannolikt ibland att finnas ärenden om åtgärder i anledning av bristande verkställighet av ett villkorligt fängelse- straff som överklagats från övervakningsnämnden som det väcks talan om verkställighet i anstalt av samma straff. Exem- pelvis kan förhållandena efter det att frågan om bristande verk- ställighet initierades ha ändrats och den dömdes bristande med- verkan blivit allvarligare. Av praktiska skäl – för att undvika parallella processer som kan leda till motstridiga beslut – bör dessa ärenden prövas av samma domstol. Det bör således vara samma forumregler för väckande av talan om verkställighet i anstalt som för överklag- ande av övervakningsnämndens beslut i anledning av bristande verk- ställighet. Enligt nuvarande reglering i 37 kap. 11 § första stycket BrB över- klagas en övervakningsnämnds beslut i anledning av misskötsamhet såväl vid skyddstillsyn som efter villkorlig frigivning från (ovillkor- Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna ligt) fängelse till tingsrätten i den ort där övervakningsnämnden är belägen (alternativ 2 ovan). Att övervakningsnämndens beslut över- klagas till tingsrätten på orten förefaller logiskt och konsekvent. Ett upprätthållande av den ordningen talar för att beslut om verk- ställighet i anstalt ska meddelas av tingsrätten i den ort där den övervakningsnämnd är belägen som har att pröva andra frågor i an- ledning av bristande verkställighet av det villkorliga fängelsestraffet. Därmed kommer samma tingsrätt att pröva överklaganden av nämn- dens beslut och mål om verkställighet i anstalt. Med hänsyn till att övervakningsnämnden prövar ärenden från det frivårdskontor vid vilken den dömde är inskriven, torde det också innebära att såväl mål om verkställighet i anstalt som överklagade beslut från över- vakningsnämnden prövas av en tingsrätt som är belägen förhåll- andevis nära den ort där den dömde har sitt hemvist. Vad som möjligen kan tala emot en lösning av det nu angivna slaget är att det kan innebära att ärenden om verkställighet i anstalt kommer att koncentreras till vissa tingsrätter, med en ökad arbets- börda vid dessa tingsrätter som följd. Vi har hämtat in uppgifter från Kriminalvården om vilka frivårdskontor som hör under respek- tive övervakningsnämnd. Uppgifterna framgår av tabellen nedan. I tabellen anges också vilken tingsrätt som skulle komma att över- pröva övervakningsnämndens beslut respektive besluta i ärenden om verkställighet i anstalt om alternativ 2 ovan väljs. Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna SOU 2012:34 Av tabellen framgår att samtliga ärenden från skulle komma att prövas av om alternativ 2 väljs. Även i norra skulle ärendena koncentreras till ett fåtal tingsrätter. Ett alternativ som i någon mån skulle minska problemet med att antalet ärenden i vissa delar av landet koncentreras till en eller ett fåtal tingsrätter, är att både överklagande av övervakningsnämndens beslut och ärenden om verkställighet i anstalt prövas av den tings- rätt inom vars domkrets det frivårdskontor där den dömde är in- skriven är beläget (alternativ 3 ovan). Med en sådan ordning skulle t.ex. ärenden avseende personer från fördelas på tre tings- Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna rätter: (ärenden avseende personer från frivården ), Attunda tingsrätt (ärenden avseende personer från frivården ) och (ärenden avseende personer från frivården ). I övrigt skulle dock inte kon- centrationen minska i någon mer avgörande omfattning. De tings- rätter som skulle tillkomma jämfört med tabellen ovan är Hudiks- valls tingsrätt (frivården ), (fri- vården ), (frivården ) och (frivården ). En reglering enligt alternativ 3 skulle innebära att reglerna för överklagande av övervakningsnämndens beslut i anledning av brist- ande verkställighet av ett villkorligt fängelsestraff blir annorlunda än dem som gäller för överklagande av nämndens beslut om åtgär- der på grund av misskötsamhet under villkorlig frigivning från ett ovillkorligt fängelsestraff. Med hänsyn härtill – och då koncentra- tionen av ärenden vid vissa tingsrätter inte bör leda till en alltför stor arbetsbörda – anser vi att detta alternativ är sämre än ovan redovisade alternativ 2. Ett annat argument mot en lösning enligt alternativ 2 (och för övrigt även mot alternativ 3), är att beslut i anledning av bristande verkställighet av dagsböter inte i något fall ska meddelas av över- vakningsnämnd, se våra förslag i avsnitt 16.5, och att det därmed krävs en särlösning för vilken domstol som ska fatta beslut om verkställighet i anstalt av ett villkorligt fängelsestraff som förenats med böter. Dessutom kan det framstå som ologiskt att behörig domstol i mål om verkställighet i anstalt ska bestämmas utifrån var övervakningsnämnden är belägen, då nämnden, i enlighet med vad vi föreslår i avsnitt 12.8.9 nedan, inte ska ha någon roll i sådana ären- den. Vad som då kan övervägas är det första av de ovan beskrivna alternativen, att beslut om verkställighet i anstalt meddelas av den tingsrätt som först avgjort det mål i vilket det villkorliga fängelse- straffet meddelades. En sådan ordning motsvarar vad som gäller beträffande talan om undanröjande av en villkorlig dom. Fördelen med den lösningen är att den kan användas oavsett vilken tilläggs- sanktion det villkorliga fängelsestraffet har förenats med. Det kan också uppfattas som logiskt och rimligt att frågan om verkställighet i anstalt går tillbaka till den domstol som ursprungligen prövat målet. En tillämpning av detta alternativ förutsätter dock – för att det inte ska uppstå parallella processer om bristande verkställighet vid olika domstolar – att även övervakningsnämndens beslut i anled- Hanteringen av bristande verkställighet av tilläggssanktionerna ning av bristande verkställighet överklagas till den domstol som först avgjort det mål i vilket det villkorliga fängelsestraffet dömdes ut. En sådan ordning får anses mindre lämplig, eftersom domstolen då kommer att ha att överpröva beslut från övervakningsnämnder som är belägna på helt andra platser i landet, beroende på att de dömda inte är bosatta på den ort där tingsrätten är belägen. Om den dömde är bosatt långt från den ort där tingsrätten är belägen, och därmed är inskriven vid ett frivårdskontor i en annan del av landet, kan det ställa till praktiska problem när ärendet om verkställighet i anstalt ska prövas.