sou · H0B382 · 2012-12-04 00:00:00 — Resultaten pre- senterades i slutrapporten av ordinarie domares och hyresråds arbetssituation. Inom ramen för uppdraget genomfördes djupintervjuer med ordi- narie domare i tingsrätt, hovrätt, förvaltningsrätt och kammarrätt samt hyresråd.5 För att verifiera den bild som framkommit vid inter- vjuerna och för att göra en fördjupad analys möjlig genomfördes även en webbenkät. Enkäten innehöll frågor om bl.a. organisation och arbetsformer, styrning, ledning samt arbetsbelastning. Den skicka- des ut till samtliga hyresråd som inte hade deltagit i en djupintervju. För hyresrådens del uppgick svarsfrekvensen till (15 av 21 hyresråd). 5 Totalt fyra hyresråd från hyres- och arrendenämnderna i , och deltog i intervjuerna. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Undersökningen visade att både de ordinarie domarna och hyres- råden totalt sett var relativt nöjda med sin arbetssituation. Hyres- råden var, tillsammans med domare i kammarrätt, de som generellt var mest nöjda med sin arbetssituation. Det genomsnittliga värdet, på en femgradig skala där värdet 5 motsvarar i mycket hög grad, angavs för dessa grupper till 3,9. Hyresråden var den kategori där störst andel, nämligen en femtedel, angav det högsta värdet, alltså 5, som svar på hur nöjda de var med sin arbetssituation (rapporten s. 1 och bilaga 1 s. 37). I enkäten ombads respondenterna att också ta ställning till 22 spe- cifika faktorers betydelse för den egna arbetssituationen. De fick även ange hur nöjda de var med situationen avseende dessa faktorer. Samma femgradiga skala användes för svarsalternativen. På frågan om i vilken grad organisationsformen har betydelse för arbetssituationen uppgick det genomsnittliga värdet för hyresråden till 3,9. Det genomsnittliga värdet för nöjdheten med organisationen uppgick för samma kategori till 3,6 (bilaga 1 s. 15). Beträffande frågan om i vilken grad ledningens sätt att styra verk- samheten har betydelse för arbetssituationen uppgick det genom- snittliga värdet för hyresråden till 3,6. För samma faktor uppgick nöjdheten till 3,2 (bilaga 1 s. 21). Beträffande arbetsbelastningen visade intervjuerna med hyres- råden att de över lag upplever sin arbetsbelastning som rimlig. Hyres- råden bedömde att det finns goda möjligheter att uppnå ett tillfreds- ställande arbetsresultat under normal arbetstid. Det förekommer dock en del övertidsarbete. I rapporten konstaterades vidare att arbetet vid hyres- och arrendenämnderna innebär en del resande. De intervjuade hyresråden ansåg dock inte att det sker i en sådan utsträckning att man upplever det som betungande (rapporten s. 28). Även enkäten innehöll frågor om arbetsbelastningen. Det genom- snittliga värdet för arbetsbelastningens betydelse för arbetssitua- tionen uppgick till 4,5 för hyresråden. Det genomsnittliga värdet för nöjdheten med arbetsbelastningen uppgick till 3,9 för hyresråden. Enkäten visade att hyresråden är mer nöjda med arbetsbelastningen än domarna. Som exempel kan nämnas att motsvarande värde för domare vid tingsrätt och i hovrätt var 3,1 (bilaga 1 s. 34). Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Hyres- och arrendenämnderna i , respektive är administrativt självförsörjande och har egen budget. De hyres- och arrendenämnder som är administrativt knutna till en tings- rätt har gemensam budget med tingsrätten. Utgångspunkten är att lönekostnader och övriga kostnader som är hänförliga till hyres- och arrendenämnden ska konteras på nämn- dens kostnadsställen. Det är vanligt att förvaltningskostnaderna huvudsakligen fördelas på hyres- och arrendenämnden efter en viss schablon. På en del ställen konterar man en mindre andel av den administrativa personalens löner på hyres- och arrendenämnderna. Andra tingsrätter låter i stället hela kostnaden belasta tingsrätten. Av inhämtade uppgifter från framgår att kost- naderna för hyres- och arrendenämndernas verksamhet uppgick till 80 156 tkr. I denna totalkostnad ingår overhead- kostnader6 som fördelar ut på myndigheterna inom Domstolar. Kostnaderna för hyres- och arrendenämn- derna har varit relativt konstanta . uppgick totalkostnaden till 81 866 tkr och för till 82 311 tkr.7 Den genomsnittliga styckkostnaden för ett avgjort ärende i hyres- och arrendenämnden var 3 011 kr.8 Om man bortser från de ärenden som avser avstående av besittningsskydd för bostad och lokal uppgår styckkostnaden i stället till nästan per ärende.9 Antalet avgjorda ärenden per årsarbetskraft uppgick totalt sett till 337 stycken.10 Vid en exkludering av de ären- den som avser avstående av besittningsskydd för bostad och lokal var antalet avgjorda ärenden per årsarbetskraft cirka 160. 6Kostnader för lokaler och för verksamhet etc. 7Sveriges Domstolars årsredovisning 2011 s. 59. 8Sveriges Domstolars årsredovisning 2011 s. 59. 9Beräkningen tar sin utgångspunkt i hyres- och arrendenämndernas tidredovisning. Upp- giften om den beräknade styckkostnaden kan därför vara behäftad med viss osäkerhet. 10Sveriges Domstolars årsredovisning 2011 s. 59. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Hyres- och arrendenämnderna är förvaltningsmyndigheter. Detta innebär att förvaltningslagen (1986:223) i och för sig är tillämplig vid handläggning av ärenden i nämnderna.11 Av 3 § förvaltnings- lagen följer dock att om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som avviker från förvaltningslagen gäller den be- stämmelsen. Regler om processen i hyres- och arrendenämnderna finns i nämndlagen. Genom dessa förfaranderegler har därmed för- valtningslagen i praktiken väsentligen satts ut spel (m.fl., Förvaltningslagen med kommentarer, tredje upplagan, 2010, s. 66). I en del avseenden är dock förvaltningslagen tillämplig vid hyres- och arrendenämnderna. Nämnderna kan t.ex. avvisa ett ombud med stöd av 9 § förvaltningslagen. Vidare gäller bestämmelserna om myndig- heternas serviceskyldighet i 4 och 5 §§ förvaltningslagen. ska som huvudregel bestå av ett hyresråd som ordförande och två andra ledamöter, s.k. intresseledamöter. Av de senare ska den ene ledamoten såsom ägare av jordbruksfastighet eller på liknande sätt ha förvärvat erfarenhet av arrendeförhållanden. Den andre ledamoten i arrendenämnden ska vara jordbruksarrendator eller, när ärendet rör bostadsarrende, bostadsarrendator (2 § första stycket nämndlagen). Även hyresnämnden ska som huvudregel bestå av ett hyresråd som ordförande och två andra ledamöter. Av de senare ska den ene vara väl förtrogen med förvaltning av hyresfastighet och den andre med bostadshyresgästers förhållanden eller, när ärendet rör annan lägenhet än bostadslägenhet, med näringsidkande hyresgästers för- hållanden. I de flesta ärendetyper som gäller bostadsrätt ska vad som sägs om hyresfastighet och hyresgästers förhållanden i stället avse bostadsrättsfastighet och bostadsrättshavares förhållanden (5 § första stycket nämndlagen). I vissa fall ska hyresnämnden, i stället för ovan nämnda samman- sättning, bestå av två lagfarna ledamöter. Så är fallet vid prövning av 11 I betänkandet En ny förvaltningslag (SOU 2010:29) föreslår att förvaltningslagen får en ny utformning. En sammanställning över remissvaren finns i Ds 2010:47. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister frågor enligt hyresförhandlingslagen (1978:304) angående förhand- lingsklausuler, ersättning till hyresgästorganisation för förhand- lingsarbete, vissa hyresvillkor, tvist om förhandlingsordning eller skadestånd. Denna sammansättning för hyresnämnden gäller också i ärenden, i vilka de intresseledamöter som ska ingå enligt huvud- regeln, har anknytning till organisationer som kan antas ha ett gemen- samt intresse som står i strid med den ena partens intresse i tvisten (5 a § nämndlagen). Om ärendets beskaffenhet eller annat särskilt skäl föranleder det får hyresnämnd anlita en utomstående expert att biträda nämnden (5 § andra stycket nämndlagen). Motsvarande möjlighet finns inte för arrendenämnden. Ordförande i arrendenämnden respektive hyresnämnden har be- hörighet att ensam vidta förberedande åtgärd, pröva frågor om av- visning av ansökan eller avskrivning av ärende samt handlägga över- klagande. Vidare kan ordföranden ensam medla när så lämpligen kan ske utan övriga ledamöters närvaro. I vissa fall kan arrendenämnden respektive hyresnämnden även avgöra ärenden i sak utan deltagan- de av intresseledamöter. Det gäller dels prövning av fråga som inte avgörs genom skiljedom, om parterna samtycker till det eller om prövningen är enkel och det är lämpligt med hänsyn till vad ärendet gäller, dels prövning av fråga som avgörs genom skiljedom, om parterna begär det. Nämndlagen möjliggör under vissa förutsättningar delegation av förberedande åtgärder till annan anställd vid hyresnämnden eller vid en tingsrätt på samma ort som hyresnämnden (2 § tredje stycket). Frågan om delegation behandlas närmare i kapitel 6. Enligt nämndlagens forumregler tas ärenden upp av den arrende- nämnd respektive hyresnämnd inom vars område aktuell fastighet är belägen (1 § andra stycket respektive 4 § andra stycket nämnd- lagen). Nämndlagen reglerar i delvis skilda avsnitt vilka krav som ställs på en ansökan och det närmare förfarandet för de olika ärendetyperna. En arrende-, hyres- eller bostadsrättstvist får, under förutsätt- ning att tvisten inte är anhängig vid domstol eller hos skiljemän, av part hänskjutas till i tvisten eller för prövning av denna. Om en tvist är anhängig vid domstol kan domstolen besluta Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister att tvisten före målets avgörande i sin helhet eller till viss del ska hänskjutas till (7 § nämndlagen). En arrende-, hyres- eller bostadsrättstvist hänskjuts av part till nämnden genom en skriftlig ansökan. Nämnden får medge att en ansökan görs muntligen, om ansökan görs vid ett sammanträde inför nämnden och avser en fråga som har samband med det ärende som behandlas vid sammanträdet (8 § första och andra styckena nämnd- lagen). Ansökan ska innehålla uppgift om parternas namn och hemvist samt den berörda fastighetens adress eller fastighetsbeteckning. Vidare ska den innehålla uppgift om det som yrkas och de omständig- heter som åberopas till stöd för yrkandet eller, om ansökan endast avser medling, tvistens beskaffenhet (8 § tredje stycket nämndlagen). Nämnderna tar inte ut någon ansökningsavgift. Därefter kan skriftväxling mellan parterna förekomma. Nämnden ska kalla parterna till ett sammanträde. Om en part ska inställa sig personligen får nämnden förelägga vite. Det finns dock situationer när sammanträde inte behöver hållas. En sådan är om hyresnämnden handlägger ett stort antal tvister av likartad beskaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om villkoren för hyra av bostadslägenheter. Sedan ett lämpligt antal typfall av sådana tvister har prövats får nämnden, med ledning av dessa, avgöra övriga tvister utan sammanträde om det är uppenbart att sådant inte behövs. Sam- manträde behöver inte heller hållas om ärendet inte ska prövas i sak och medling inte heller ska ske eller om ett sammanträde på grund av någon särskild omständighet inte behövs (9 § nämndlagen). En av hyresnämndens ärendetyper som kan resultera i mycket omfattande ärenden är s.k. strandade förhandlingar enligt 24 § hyres- förhandlingslagen (1978:304). Om en förhandling enligt förhand- lingsordning har avslutats utan att överenskommelse träffats eller om det mot förhandling har mött visst hinder får hyresvärden eller hyresgästen hos hyresnämnden ansöka om ändring av hyresvillkoren i den del som förhandlingen har avsett. Motparter till hyresvärden är i dessa ärenden varje enskild hyres- gäst, vilka i vissa fall kan uppgå till tusentals. Antalet parter kan alltså vara så stort att det i praktiken inte ens är möjligt att registrera varje enskild aktör. I ärenden med ett stort antal parter är det därför mycket vanligt att nämnden tar en informell kontakt med de förhand- lande ombuden och kallar dessa till nämnden i syfte att söka träffa en förhandlingsöverenskommelse. I detta skede brukar intresseleda- Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister möter vanligen inte delta. Den informella medlingsmetoden, som ganska ofta leder till att förhandlingsöverenskommelser träffas, sak- nar lagstöd. Vidare har det förekommit att båda parter redan före strandning och alltså före anhängiggörandet har kontaktat en hyresnämnd med önskemål om medling. Medling har då ägt rum utom rätta som en ren serviceåtgärd från nämndens sida. Det förekommer också att en part kontaktar nämnden när en strand- ning kan bli aktuell och efterhör om någon vid nämnden kan vara medlare för att undvika en tvist vid hyresnämnden. Nämndlagen innehåller också bestämmelser som anger vad som gäller i olika situationer när sökanden respektive motparten under- låter att inställa sig till sammanträdet (10 och 11 §§ nämndlagen). Av 12 § nämndlagen framgår att nämnden ska klarlägga tviste- frågorna. Samma bestämmelse föreskriver den långtgående skyldig- heten för nämnden att verka för att parterna träffar en överenskom- melse. Även om medling inte har begärts ska nämnden nämligen försöka förlika parterna. Dessutom ska nämnden, om parterna inte kan förlikas efter förslag från någondera parten, lägga fram ett för- likningsförslag, om det inte är uppenbart att förutsättningar för för- likning saknas. Ett medlingssammanträde är inte offentligt (12 b § nämndlagen). Lagen innehåller också särbestämmelser för vissa ärendetyper. Vid lokalmedling ska hyresnämnden, om hyresvärden eller hyres- gästen begär det, yttra sig om marknadshyran för lokalen eller i frågan om en lokal som har anvisats av hyresvärden är godtagbar (12 a § första stycket nämndlagen). På motsvarande sätt ska arrendenämn- den i samband med medling vid uppsägning av anläggningsarrende yttra sig om den arrendeavgift som arrendestället kan antas betinga på öppna marknaden, om jordägaren eller arrendatorn begär det (12 a § andra stycket nämndlagen). Som exempel på anläggnings- arrende kan nämnas vindkraftverk. Frågor som avser godkännanden av förbehåll, andra avtalsvillkor och överenskommelser prövas också av nämnden efter ansökan som ska vara skriftlig. För dessa frågor föreskriver lagen att ansökan bör innehålla de omständigheter som åberopas till stöd för ansökningen. Om det inte kan anses obehövligt ska sökanden och annan som ärendet angår i dessa fall kallas att inställa sig till ett sammanträde (14 § nämndlagen). I 15 § nämndlagen finns bestämmelser om skiljemannaförfarande. Nämndernas uppgift som skiljenämnd kommer att behandlas när- mare i avsnitt 3.4. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Beträffande ärenden om förhandlingsordning eller upprustnings- föreläggande och ärende angående förvärv av arrendeställe samt ombildning till bostadsrätt m.m. finns bestämmelser om krav på ansökan och om handläggningen i 15 a, 16 och 16 e §§ nämndlagen. Ett avsnitt i nämndlagen innehåller generella bestämmelser om bevismedel etc. Där föreskrivs att nämnden ska verka för att utred- ningen i ärendet får den inriktning och omfattning som är lämplig med hänsyn till ärendets beskaffenhet. I sammanhanget ska nämn- den, såvitt det är möjligt, se till att onödig utredning inte förebringas (16 f § nämndlagen). Nämnden får hämta in nödvändig utredning. Om det finns anledning ska t.ex. nämnden, eller den nämnden be- slutar, besiktiga den fastighet som ärendet rör (17 § nämndlagen). Det kan också bli aktuellt för nämnden att besiktiga olika jäm- förelseobjekt i ärenden om fastställande av hyra eller arrendeavgift. Nämnden får hålla förhör med vittne eller sakkunnig under ed och förhör med part under sanningsförsäkran, om någon part begär det och förhöret krävs för utredningen. Om nämnden anser att bevisningen kan föras på annat sätt med avsevärt mindre besvär eller kostnad får förhöret dock inte hållas (19 a § nämndlagen). I tingsrätt ska en berättelse som lämnas i bevissyfte som huvud- regel dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning (6 kap. 6 § första stycket ). Denna möjlighet saknas för hyres- och arrendenämnden (5 kap. 9 § andra stycket ). Den som inte är part men som efter kallelse av nämnden har in- ställt sig för att höras i ärendet har rätt till ersättning av allmänna medel (19 § nämndlagen). Kostnaden ska stanna på staten och part som har åberopat ett vittnesförhör behöver alltså inte ersätta vittnet. Enligt 17 § förvaltningslagen får ett ärende inte avgöras utan att en part har underrättats om och fått tillfälle att yttra sig över en upp- gift som har tillförts ärendet genom någon annan. Ärendet får dock avgöras utan att så har skett bl.a. om avgörandet inte går parten emot, om uppgiften saknar betydelse eller om åtgärderna av någon annan anledning är obehövliga. Nämndlagen innehåller också ett avsnitt med övriga bestämmel- ser om förfarandet. Av dessa framgår bl.a. att nämnden ska hand- lägga ärenden skyndsamt (26 §). Enligt hänvisning i 28 § nämndlagen ska bestämmelserna i 4 kap. om jäv mot domare tillämpas också på ledamöterna i nämnden. Vidare finns bestämmel- ser om delgivning och expediering av beslut (30 § nämndlagen). Genom hänvisning i nämndlagen är även bestämmelserna i 5 kap. tillämpliga i nämnderna. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister om bl.a. offentlighet och ordning vid domstol. I kapitlet finns också bestämmelser om formerna för parternas och andras deltagande i sammanträden. Enligt 5 kap. 10 § första stycket är huvudregeln att parter och andra som ska delta i ett sammanträde ska infinna sig i rättssalen eller där sammanträdet annars hålls. Av bestämmelsens andra stycke följer att rätten (nämnden), om det finns skäl för det, får besluta att deltagandet i stället ska ske genom telefon- eller video- konferens. I lagen anges ett par omständigheter som rätten (nämn- den) särskilt ska beakta vid bedömningen av om det finns skäl för ett deltagande per telefon eller video. Det är dels de kostnader eller olägenheter som skulle uppkomma om den som ska delta i samman- trädet måste infinna sig i rättssalen, dels den omständigheten att någon som ska delta i sammanträdet känner påtaglig rädsla för att vara närvarande i rättssalen. Enligt bestämmelsens tredje stycke får ett deltagande per telefon eller video inte ske om det är olämpligt med hänsyn till ändamålet med personens inställelse och övriga om- ständigheter. Enligt 5 kap. 11 § får rätten (nämnden), om det finns skäl för det, besluta att syn ska hållas genom ljudöver- föring eller ljud- och bildöverföring. Så får dock inte ske om det är olämpligt med hänsyn till bevisningens art och övriga omständig- heter. Nämnden avgör ärenden genom beslut. Beträffande omröstning innehåller nämndlagen en hänvisning till 16 kap. . Ordföranden ska dock säga sin mening först (20 § nämndlagen). Om beslutet går någon part emot ska de skäl som ligger till grund för beslutet framgå. Även andra beslut ska motiveras om det behövs (21 § första stycket nämndlagen). Återkallas en ansökan ska ärendet skrivas av (8 § sjätte stycket nämndlagen). När nämnden håller sammanträdet ska normalt beslut i ärendet meddelas . Om detta inte är möjligt, på grund av ärendets beskaffenhet eller annan särskild omständighet, ska beslutet med- delas om det inte finns synnerligt hinder mot det (21 § tredje stycket nämndlagen). Ingår parterna en förlikning i ett ärende ska nämnden på begäran av parterna stadfästa förlikningen genom beslut (21 b § nämnd- lagen). En förlikning som nämnden har stadfäst får verkställas som lagakraftägande dom om hovrätten inte bestämmer något annat (32 § tredje stycket nämndlagen). Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Ett antal uppräknade beslut av nämnden har rättskraft när tiden för överklagande har gått ut (22 § första stycket nämndlagen). Vidare får en del av nämndens beslut, utöver en stadfäst förlikning, verk- ställas som en lagakraftägande dom (32 § nämndlagen). Bestämmel- serna i 27 och 28 §§ förvaltningslagen om omprövning av beslut tillämpas inte i nämnderna (22 § andra stycket nämndlagen). Parterna svarar själva för sina kostnader vid nämnden. Överklagande av hyresnämndens beslut beslut får med en del undantag överklagas (se 23 § nämndlagen med där införda hänvisningar). Bland undantagen kan nämnas tillstånd till lägenhetsbyte och till upplåtelse av lägenhet i andra hand samt godkännande av avtal om avstående från besitt- ningsskydd till bostad eller lokal. Överklagandet tas beträffande beslut från samtliga hyresnämnder upp av och handläggs där på en av avdelningarna, nämligen avdelning 2. Vid handläggningen i tillämpas en särskild förfarande- lag – lagen (1994:831) om rättegången i vissa hyresmål i (nedan hovrättslagen). Av hovrättslagen framgår att hovrätten ska tillämpa 52 kap. rätte- gångsbalken (Om överklagande av beslut), om inte annat följer av hovrättslagen eller annan lag. Prövningstillstånd krävs dock inte för att hovrätten ska pröva hyresnämndens beslut (2 § hovrättslagen). Hovrätten ska bestå av tre lagfarna domare vid avgörande av ett hyresmål. Intresseledamöter ska således inte delta i avgörandet. Hovrätten ska verka för att utredningen i målet får den inriktning och omfattning som är lämplig med hänsyn till målets beskaffenhet. I sammanhanget ska hovrätten, om det är möjligt, se till att onödig utredning inte läggs fram (4 § hovrättslagen). Enligt 52 kap. 7 § andra stycket får det över- klagade beslutet inte ändras såvitt angår motpartens rätt utan att han eller hon har getts tillfälle att yttra sig. Hovrätten avgör majoriteten av hyresmålen efter föredragning. Om det kan antas vara till fördel för utredningen får hovrätten hålla muntlig förhandling om viss fråga eller i målet i dess helhet (5 § första stycket hovrättslagen). Muntlig förhandling ska hållas om en part begär det samt förhandlingen inte är obehövlig och inte heller särskilda skäl talar emot det (5 § andra stycket hovrättslagen). Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister hört ett vittne, en sakkunnig eller en part under sanningsförsäkran och beror avgörandet även i hovrätten av tilltron till den bevisningen får nämndens beslut inte ändras i den delen utan att beviset har tagits upp på nytt i hovrätten. En sådan ändring får dock göras om det finns synnerliga skäl för att bevisets värde är ett annat än hyresnämnden antagit (7 § hovrättslagen). Det finns inget som hindrar att en part vid överklagande av hyres- nämndens beslut till stöd för sin talan åberopar omständigheter och bevis som inte har åberopats. Ett antal uppräknade beslut av i hyresmål har rätts- kraft (8 § hovrättslagen). I hovrätten tillämpas bestämmelserna i 18 kap. om rättegångskostnader. För ett stort antal ärenden finns det dock undantagsbestämmelser som innebär att vardera parten ska svara för sin rättegångskostnad i hovrätten om inte parten agerat vårdslöst eller försumligt (se t.ex. 12 kap. 73 § jordabalken). beslut får inte överklagas (10 § hovrättslagen). Överklagande av arrendenämndens beslut beslut får med en del undantag överklagas (se 23 a § nämndlagen med där införda hänvisningar). Till skillnad från vad som gäller för överklagande av beslut från hyresnämnden över- klagas arrendenämndens beslut till den hovrätt inom vars domkrets arrendenämnden är belägen. Samtliga hovrätter handlägger alltså överklaganden av beslut från arrendenämnd. Hovrätten är normalt domför med tre lagfarna ledamöter. Om målets beskaffenhet eller något annat särskilt skäl föranleder det får även ett tekniskt råd ingå i hovrätten (8 kap. 31 b § jordabalken). Vid handläggningen av ett överklagande tillämpas, om inte annat sägs, de regler i lagen (1996:242) om domstolsärenden (nedan ärendelagen) som gäller vid överklagande av tingsrätts beslut. Pröv- ningstillstånd krävs dock inte för att hovrätten ska pröva arrende- nämndens beslut (8 kap. 31 a § jordabalken). Förfarande som följer ärendelagen är normalt skriftligt. Samman- träde bör dock hållas när detta kan antas vara till fördel för utred- ningen eller främja ett snabbt avgörande av ärendet (13 § ärende- lagen).