sou · H0B317 · 2012-05-02 00:00:00 — Chefsöverläkaren ska dessutom alltid göra en sådan anmälan när han eller hon an- söker om medgivande till tvångsvård utöver (7 §), vid ansökan om fortsatt tvångsvård vid konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård (12 §) och vid ansökan om medgivande till tvångsvård vid övergång från rätts- psykiatrisk vård till tvångsvård enligt LPT. En sådan anmälan ska också alltid göras när patienten överklagar chefsöverläkarens beslut om intagning för psykiatrisk tvångsvård eller när patienten överklagar chefsöverläkarens beslut att avslå en begäran om att tvångsvården ska upphöra. Chefsöverläkaren ska i en sådan anmälan ange patientens inställning till att få en stöd- person. Nämnden ska kontakta patienten eller vårdpersonal med kännedom om patienten för att få besked om patienten vill ha en stödperson, om han eller hon inte har uttryckt en klar uppfattning i frågan. Chefsöverläkaren ska underrätta nämnden när tvångsvården har upphört och om stödpersonens uppdrag fortsätter därefter. Stödpersonens uppgift är att bistå patienten i personliga frågor så länge han eller hon ges tvångsvård. Om både patienten och stöd- personen samtycker till det kan stödpersonen fortsätta att bistå patienten även efter det att tvångsvården har upp- hört. Stödpersonen har rätt att besöka patienten på vårdinrätt- ningen, men han eller hon har tystnadsplikt och får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han eller hon under uppdraget har fått veta om patientens hälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt. När patientnämnden handlägger ärenden om stödpersoner ska bestämmelser i förvaltningslagen (1986:223) gälla i fråga om muntlig handläggning, anteckning av uppgifter, parters rätt att få del av uppgifter, motivering av beslut, underrättelse om beslut, rättelse av skrivfel och liknande samt omprövning av beslut. 2 En nämnd enligt lagen (1998:1656) om patientnämndsverksamhet. 2.2.2.11 Överklagande (32–33 §§) I LPT anges vilka av chefsöverläkarens beslut som patienten får överklaga hos förvaltningsrätten. Patienten får överklaga beslut om intagning för sluten psykiatrisk tvångsvård (6 b §), beslut om konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård (11 §) och beslut om över- gång från rättspsykiatrisk vård till tvångsvård enligt LPT (14 §). Sådana överklaganden ska även anses innefatta en begäran om att tvångsvården ska upphöra. Patienten får även överklaga chefsöverläkarens beslut om att öppen psykiatrisk tvångsvård ska övergå i sluten psykiatrisk tvångs- vård (26 a §). Ett sådant överklagande ska anses innefatta en be- gäran om att den slutna psykiatriska tvångsvården ska upphöra. Innan förvaltningsrätten prövar dessa typer av överklaganden ska rätten utan dröjsmål förelägga chefsöverläkaren att yttra sig angå- ende vilka omständigheter som utgör grund för tvångsvården, vilka överväganden som har gjorts i fråga om vård i annan form för patienten samt en redogörelse för det stöd och den behandling som planeras för patienten under och efter vistelsen på vårdenheten. Patienten får vidare överklaga ett beslut om inskränkning av rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster eller om övervak- ning av försändelser från en patient. Patienten får också överklaga ett annat beslut av chefsöverläkaren enligt LPT som innebär avslag på en begäran om att tvångsvården ska upphöra eller beslut om förordnande om att förstöra eller sälja egendom som inte får innehas. Patienten får vidare överklaga beslut om avslag på en begäran om tillstånd till eller beslut om återkallelse av permission samt beslut om meddelande om villkor i samband med permission. Även beslut om meddelande av villkor i samband med öppen psykiatrisk tvångsvård får överklagas. I övrigt får beslut av chefsöverläkaren enligt LPT inte överklagas. Chefsöverläkaren får inte överklaga rättens beslut enligt LPT. Överklagandet av chefsöverläkarens beslut ska ges in till förvalt- ningsrätten som prövar om det har kommit in i rätt tid. Förvaltnings- rätten ska avvisa överklagandet om det har kommit in , om förseningen inte beror på att chefsöverläkaren har lämnat patienten en felaktig underrättelse om hur man överklagar. Överklagandet ska inte heller avvisas om det har kommit in till chefsöverläkaren innan tiden för överklagande har gått ut. I ett sådant fall ska chefs- överläkaren vidarebefordra överklagandet till förvalt- ningsrätten. 2.2.2.12 Handläggningen i domstol (34–49 §§) Det är förvaltningsrätten inom vars domkrets sjukvårdsinrättningen är belägen som ska pröva frågor enligt LPT. Mål enligt LPT ska handläggas skyndsamt. Förvaltningsrätten ska, så snart en ansökan om medgivande till tvångsvård har kommit in till förvaltningsrätten, pröva om ansökan har kommit in i rätt tid. Rätten ska skyndsamt underrätta chefsöverläkaren om ansökan har kommit in . Ett mål ska tas upp till avgörande från den dag då ansökan eller överklagandet kom in till förvaltningsrätten. Förvalt- ningsrätten får förlänga om det behövs ytterligare utred- ning eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvän- digt. När chefsöverläkaren har fattat beslut om konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård ska be- slutet underställas förvaltningsrättens prövning senast dagen efter beslutet. Om chefsöverläkaren ansöker om medgivande till fortsatt tvångsvård kan förvaltningsrätten förlänga den tidsfristen. Ett undantag från bestämmelsen om att ett mål ska tas upp till avgörande finns när det gäller chefsöverläkarens beslut om att förstöra eller sälja egendom. Sådana beslut behöver inte tas upp till avgörande inom . Förvaltningsrätten får förordna rörande saken i avvaktan på att målet avgörs. Om det inte är uppenbart obehövligt ska förvaltningsrätten hålla muntlig förhandling i ett mål enligt LPT. Vid en prövning av chefs- överläkarens beslut om konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård enligt 12 § första stycket ska förvaltningsrätten hålla muntlig förhandling endast om patienten begär det eller om förvaltningsrätten finner skäl för det. En muntlig förhandling ska hållas på sjukvårdsinrättningen om inte särskilda skäl talar för något annat. Patienten ska vara närva- rande vid förhandlingen om det är möjligt med hänsyn till hans eller hennes psykiska tillstånd. Patientens stödperson har rätt att närvara och ska om möjligt underrättas om förhandlingen. Om det inte är uppenbart obehövligt ska chefsöverläkaren höras vid förhandlingen. Om det inte är uppenbart obehövligt ska förvaltningsrätten höra lämplig sakkunnig vid den muntliga förhandlingen. får ställa frågor till chefsöverläkaren och patienten. Om en patient uteblir efter att ha kallats vid vite att inställa sig personligen, får förvaltningsrätten förordna att patienten ska hämtas antingen ome- delbart eller till en senare dag. Nämndemän ska som huvudregel ingå i rätten vid handlägg- ningen av mål enligt LPT i kammarrätt. Undantag från detta gäller i mål som angår enbart en fråga som nämns i 33 § första stycket, dvs. avslag på begäran om att tvångsvården ska upphöra, förordnande om förstöring eller försäljning av egendom som inte får innehas, avslag på en begäran om permission, meddelande av villkor i sam- band med permission, återkallelse av tillstånd till permission samt meddelande av villkor i samband med öppen psykiatrisk tvångs- vård. I LPT anges i vilka fall offentligt biträde ska förordnas för den som åtgärden avser i mål hos allmän förvaltningsdomstol. Sådant biträde ska förordnas om målet gäller beslut om intagning för tvångsvård, beslut om konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård samt beslut om övergång från rättspsykiatrisk vård till tvångsvård enligt LPT samt om ett sådant beslut har överklagats. Offentligt biträde ska även förordnas om målet gäller medgivande till fortsatt tvångsvård. Vidare ska offent- ligt biträde förordnas om målet gäller beslut att en patient som ges öppen psykiatrisk tvångsvård åter ska ges sluten psykiatrisk tvångs- vård, avslag på en begäran om att tvångsvården ska upphöra, beslut om inskränkning av en patients rätt att använda elektroniska kom- munikationstjänster eller beslut om övervakning av försändelser från en patient. Offentligt biträde ska dock inte förordnas, om det måste antas att det inte finns något behov av ett biträde. Chefsöverläkaren får uppdra åt en erfaren läkare vid sjukvårds- inrättningen med specialistkompetens inom någon av de psyki- atriska specialiteterna att fullgöra uppgifter som chefsöverläkaren har enligt LPT. Om det finns särskilda skäl, får chefsöverläkaren lämna sådant uppdrag åt en annan läkare vid sjukvårdsinrättningen. Ett sådant uppdrag får dock inte lämnas när det gäller beslut om intagning för sluten psykiatrisk vård, beslut om konvertering från frivillig psykiatrisk vård till sluten psykiatrisk tvångsvård, ansökan om medgivande till fortsatt tvångsvård eller ansökan om övergång från öppen psykiatrisk tvångsvård till sluten psykiatrisk tvångsvård. En sådan annan läkare får inte heller vara den som ytterst avgör frågor om behandling. Vidare får chefsöverläkaren inte ge en sådan läkare i uppdrag att besluta om fastspänning, avskiljande, inskränk- ning i rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster eller övervakning av försändelser eller beslut om upphörande av sådan inskränkning eller övervakning. Det finns möjlighet för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att medge undantag från kravet på att läkare som utför undersökning för vårdintyg ska vara legitimerad och från kravet på specialistkompetens vid delegation. Beslut om intagning för sluten psykiatrisk tvångsvård, ansökan om tvångsvård och rättens medgivande till fortsatt tvångsvård fort- sätter att gälla om patienten överförs till en annan sjukvårdsinrätt- ning utan att beslut har fattats om att tvångsvården ska upphöra. Från hälso- och sjukvården och där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offentlighets- och sekre- tesslagen (2009:400) ska det utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om en patient som behövs för att chefsöverläkarens åligganden enligt LPT ska kunna fullgöras. Detsamma gäller upp- gifter om en patient som behövs för en sakkunnigs uppdrag eller ett yttrande av . En patient som har fyllt har rätt att själv föra sin talan i mål och ärenden enligt LPT. En patient som är yngre bör höras, om det kan vara till nytta för utredningen och det kan antas att patienten inte tar skada av att höras. Om inte annat förordnas gäller beslut som meddelas enligt LPT . I mål och ärenden enligt LPT får stämningsmannadel- givning med patienten inte ske genom att handlingen lämnas till annan än honom eller henne eller genom att handlingen lämnas i hans eller hennes hemvist eller på lämplig plats i anslutning till hem- visten (jfr 34–38 §§ delgivningslagen [2010:1932]). Delgivning med patienten får inte heller ske genom kungörelsedelgivning enligt 47– 51 §§ samma lag. Om det finns skälig anledning att anta att någon lider av en all- varlig psykisk störning och är farlig för annans personliga säkerhet eller eget liv eller i övrigt behöver omedelbar hjälp, får polismyn- digheten tillfälligt omhänderta honom eller henne i väntan på att hälso- och sjukvårdspersonal kan ge sådan hjälp. Den omhändertagne får föras till en sjukvårdsenhet som kan ge stöd och behandling. ska även lämna biträde på begäran av läkare för att denne ska kunna genomföra en undersökning för vårdintyg. Biträde ska också lämnas för att föra patienten till en sjukvårds- inrättning sedan vårdintyg har utfärdats, för att återföra en patient som har lämnat vårdinrättningen utan tillstånd eller inte har åter- vänt dit sedan tiden för ett tillstånd till permission har gått ut eller tillståndet har återkallats. Vidare ska biträde lämnas för att återföra en patient till vårdinrättningen om denne inte har återvänt dit sedan beslut om sluten psykiatrisk tvångsvård har fattats. Chefsöverläkaren ska upplysa en patient som vårdas med stöd av LPT om sin rätt att överklaga vissa beslut, att anlita ombud eller biträde och att få ett offentligt biträde. Upplysningen ska ges så snart patientens tillstånd medger det. LPT ska finnas anslagen inom sjukvårdsinrättningen väl synlig för patienterna. 2.2.3Lagen om rättspsykiatrisk vård (LRV) 2.2.3.1Inledande bestämmelser (1–2 §§) LRV innehåller föreskrifter om psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande och annat tvång i andra fall än som avses i LPT. Lagen gäller för den som efter beslut av domstol ska ges rätts- psykiatrisk vård och den som är anhållen, häktad eller intagen på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning. LRV gäller också den som är intagen i eller ska förpassas till kriminalvårdsanstalt eller ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § BrB. Tvångsåtgärder får vid vård enligt LRV användas endast om de står i rimlig proportion till syftet med åtgärden. Mindre ingripande åtgärder ska användas om de är tillräckliga. Tvång ska utövas så skon- samt som möjligt och med största möjliga hänsyn till patienten. Tvångsåtgärder i syfte att genomföra vården får användas endast om patienten inte genom en individuellt anpassad information kan förmås att frivilligt medverka till vård. De får inte användas i större omfattning än vad som är nödvändigt för att förmå patienten till detta. 2.2.3.2Beslut om rättspsykiatrisk vård (3–5 §§) Rätten får enligt 31 kap. 3 § BrB överlämna den som har begått brott till rättspsykiatrisk vård om han eller hon lider av en allvarlig psykisk störning och det med hänsyn till hans eller hennes psykiska tillstånd och personliga förhållanden i övrigt är påkallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning för psykiatrisk vård som är förenad med frihetsberövande eller annat tvång. nande till rättspsykiatrisk vård får inte ske om påföljden bedöms kunna stanna vid böter. Under förutsättning att brottet begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning får rätten besluta att särskild utskrivnings- prövning enligt LRV ska äga rum vid vården, om det till följd av den psykiska störningen finns risk för att han eller hon återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag (rättspsykiatrisk vård med sär- skild utskrivningsprövning). Rättspsykiatrisk vård ges som sluten rättspsykiatrisk vård, dvs. när patienten är intagen på en sjukvårdsinrättning, eller som öppen rättspsykiatrisk vård. Tvångsvård enligt LRV måste inledas som sluten rättspsykiatrisk vård. Den som ges rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivnings- prövning får ges öppen rättspsykiatrisk vård om han eller hon lider av en allvarlig psykisk störning och på grund av sitt psykiska till- stånd och sina personliga förhållanden i övrigt behöver iaktta sär- skilda villkor för att kunna ges nödvändig psykiatrisk vård. En patient som ges öppen rättspsykiatrisk vård får åter ges sluten rättspsykiatrisk vård om det psykiska tillståndet eller de per- sonliga förhållandena i övrigt har förändrats på ett sådant sätt att behovet av rättspsykiatrisk vård kan tillgodoses utanför sjukvårdsinrättningen. Om dessa förutsättningar är uppfyllda får chefsöverläkaren besluta att patienten åter ska ges sluten rätts- psykiatrisk vård i de fall rättens beslut om fortsatt vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för patientens eller annans hälsa eller personliga säkerhet. Anser chefsöverläkaren att den slutna rättspsykiatriska vården bör fortsätta ska han eller hon senast från beslutet ansöka hos förvaltningsrätten om med- givande till sådan vård. Har chefsöverläkarens ansökan kommit in till förvaltningsrätten får den slutna rättspsykiatriska vården fortsätta i avvaktan på förvaltningsrättens beslut. Om rätten medger att den slutna rättspsykiatriska vården ska fortsätta, får den pågå , räknat från den dag förvaltningsrätten meddelar beslut i frågan. I fråga om rättspsykiatrisk vård utöver tillämpas samma bestämmelser som vid ansökan om medgivande till fortsatt vård i övrigt. Det tidigare beslutet om öppen rättspsyki- atrisk vård ska kvarstå om chefsöverläkaren inte ansöker om fortsatt sluten rättspsykiatrisk vård eller om rätten avslår chefsöverläkarens ansökan. Den som ges rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivnings- prövning får ges öppen rättspsykiatrisk vård om han eller hon fortfarande lider av en psykisk störning och det är på- kallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning för kvalificerad psykiatrisk dygnetruntvård som är förenad med frihets- berövande och annat tvång. Därutöver krävs att patienten på grund av sitt psykiska tillstånd, sina personliga förhållanden i övrigt eller risken för återfall i brottslighet som är av allvarligt slag behöver iaktta särskilda villkor för att kunna ges nödvändig psykiatrisk vård. En patient som ges öppen rättspsykiatrisk vård får åter ges sluten rättspsykiatrisk vård om det på grund av risken för återfall i brotts- lighet som är av allvarligt slag är påkallat att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning eller hans eller hennes psykiska tillstånd eller personliga förhållanden i övrigt har förändrats på ett sådant sätt att behovet av rättspsykiatrisk vård kan tillgodoses utanför sjukvårdsinrättningen. Om dessa förutsättningar är upp- fyllda får chefsöverläkaren besluta att patienten åter ska ges sluten rättspsykiatrisk vård om rättens beslut om fortsatt vård inte kan avvaktas med hänsyn till risken för patientens eller annans hälsa eller personliga säkerhet. Chefsöverläkaren ska från beslutet lämna in en anmälan om särskild utskrivningspröv- ning för rättens prövning av frågan om vården ska övergå till sluten rättspsykiatrisk vård. Rättspsykiatrisk vård kan ges också till annan än den som ges sådan vård som en brottspåföljd. De som kan bli aktuella för detta är anhållna, häktade, intagna på enhet för rättspsykiatrisk under- sökning samt de som är intagna i eller ska förpassas till kriminal- vårdsanstalt eller till ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § BrB. För att sådan rättspsykiatrisk vård ska få ges krävs att personen lider av en allvarlig psykisk störning och att han eller hon med hänsyn till sitt psykiska tillstånd och sina personliga förhållanden i övrigt har behov av psykiatrisk vård som kan tillgodoses genom att han eller hon är intagen på en sjukvårdsinrättning. Det krävs också att personen motsätter sig sådan vård eller att det till följd av hans eller hennes psykiska tillstånd finns grundad anledning att anta att vården inte kan ges med hans eller hennes samtycke. Beslutet om intagning för rättspsykiatrisk vård fattas av en chefsöverläkare vid en sjukvårdsinrättning eller enhet som drivs av ett landsting. För ett sådant beslut krävs att ett vårdintyg har utfärdats av någon annan läkare. Enligt LRV ska bestämmelserna i 4 §, 5 §, 6 a § och 6 b § första stycket andra meningen LPT gälla i tillämpliga delar beträffande vårdintyg, undersökning för vårdintyg samt fastspänning, avskiljan- de och behandling. En fråga om intagning för rättspsykiatrisk vård ska avgöras skyndsamt efter undersökning av patienten. Om rätten har fattat beslut om rättspsykiatrisk undersökning och den misstänkte har tagits in på undersökningsenheten krävs inte något vårdintyg för beslut om rättspsykiatrisk vård. Vårdintyg krävs inte heller när den som är anhållen, häktad, intagen i eller ska förpassas till kriminalvårdsanstalt eller ett särskilt ungdomshem har förts till en sjukvårdsinrättning som drivs av ett landsting för fri- villig psykiatrisk vård. Om någon som vårdas enligt LPT anhålls, häktas, tas in på en enhet för rättspsykiatrisk undersökning eller tas in i eller förpassas till kriminalvårdsanstalt ska beslutet om sådan vård anses som ett beslut om rättspsykiatrisk vård. 2.2.3.3Gemensamma bestämmelser om vården (6–7 §§) Rättspsykiatrisk vård ska ges på en sjukvårdsinrättning som drivs av ett landsting. Den som ges öppen rättspsykiatrisk vård får vistas utanför en sådan sjukvårdsinrättning. På en enhet för rättspsykiatrisk undersökning får rättspsykiatrisk vård ges åt den som genomgår undersökning. När det gäller bestämmelser om vården hänvisar LRV till 15 a– 17 §§ LPT i tillämpliga delar. Det innebär bl.a. att vården ska be- drivas så att den uppfyller kraven på god säkerhet och att det vid sjukvårdsinrättningen ska finnas den personal, de lokaler och den utrustning som behövs för att en god säkerhet ska kunna tillgodo- ses i verksamheten. Det ställs krav på att det vid sjukvårdsinrätt- ningen ska finnas en säkerhetsansvarig. En vårdplan ska upprättas efter det att patienten har tagits in för tvångsvård. Samråd med patienten ska ske både i fråga om vårdplanen och i fråga om behandlingen. Vården av den som efter beslut av domstol ska ges rättspsy- kiatrisk vård ska påbörjas utan dröjsmål när domstolens beslut om sådan vård har vunnit laga kraft. Är den dömde häktad ska vården påbörjas även om beslutet inte har vunnit laga kraft, under förut- sättning att den dömde och åklagaren medger att så sker. Så länge beslutet om häktning gäller ska bestämmelserna om rättspsykiatrisk vård för den som är häktad tillämpas utom såvitt avser förutsätt- ningarna för sådan vård. 2.2.3.4Sluten rättspsykiatrisk vård (8–11 b §§) Av LRV framgår att bestämmelserna i 18–24 §§ LPT gäller i tillämpliga delar vid rättspsykiatrisk vård enligt LRV. Detta innebär att en patient även vid rättspsykiatrisk vård får hindras att lämna vårdinrättningens (eller en del av vårdinrättningens) område, spännas fast med bälte eller liknande anordning, hållas avskild från andra patienter eller meddelas inskränkningar att använda elektroniska kommunikationstjänster. Det ges också möjlighet att undersöka respektive övervaka försändelser till och från en patient. På samma sätt som vid vård enligt LPT är det förbjudet för patienten att inneha narkotika, alkohol m.m. I särskilda fall får Kriminalvården i fråga om den som är an- hållen, häktad eller intagen i eller ska förpassas till kriminalvårds- anstalt, om det behövs från ordnings- eller säkerhetssynpunkt, besluta om särskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, att ta emot besök eller att samtala i telefon med utom- stående. I fråga om den som är intagen i eller ska förpassas till ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § BrB får SiS fatta motsvarande beslut. Vissa brev ska dock alltid vidarebefordras utan föregående granskning. Detta gäller brev från den som är häktad eller intagen i kriminalvårds- anstalt till svenska myndigheter och internationella organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda. Det gäller också brev till den häktades offentlige försvarare eller den intagnes advokat. Brev från den som är intagen i ett särskilt ungdomshem till följd av en dom på sluten ungdomsvård enligt 32 kap. 5 § BrB ska alltid vidarebefordras utan föregående gransk- ning när det gäller brev till en svensk myndighet eller advokat eller hans eller hennes offentliga biträde. I fråga om den som ges rättspsykiatrisk vård efter beslut av domstol eller som är intagen i kriminalvårdsanstalt får regeringen i särskilda fall, om det behövs med hänsyn till rikets säkerhet eller till risken för att denne under vistelsen på sjukvårdsinrättningen medverkar till terroristbrott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott, besluta om särskilda inskränkningar i rätten att ta emot eller skicka försändelser, ta emot besök eller samtala i telefon med utomstående. Chefsöverläkaren får ge en patient, som ges rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning, tillstånd att under en viss del av vårdtiden vistas utanför sjukvårdsinrättningens område (permission). Tillståndet får ges för ett visst tillfälle eller för vissa återkommande tillfällen under förutsättning att det står i överensstämmelse med vårdplanen. Tillståndet till permission får förenas med särskilda villkor.