sou · H0B348 · 2012-07-16 00:00:00 — Vad avsåg möjligheterna till samlokalisering konstaterades emellertid att denna fråga var avhängig av att den pågående satsningen på fler poliser först avklarats, vilket i sin tur bedömdes innebära att skulle kunna få tillgång till utbildningslokaler först . Frågan förefaller därefter inte ha diskuterats närmare. Likväl är den enligt utredarens mening ett relevant ingångsvärde till den breda genomlysning av samordningsmöjligheter på utbildningsområdet som utredaren efterlyser. En modell för utvecklad samverkan mellan myndigheter är enligt utredarens mening det samarbete som Försvarsmakten och inledde syftande till att inom ramen för myndigheternas ordinarie ansvarsområden och befogenheter identifiera områden där myndigheterna skulle vinna på att samverka och samutnyttja resurser och på så sätt uppnå bättre effektivitet (se 3.1.2). Möjligheter till gemensam utbildning är en av punkterna inom ramen för arbetsgruppen Dykeritjänsts arbetsplan. Vidare har samverkan inom ramen för utbildnings- och kompetensfrågor identifierats som ett eget område för utveckling under kommande period – . Enligt utredarens bedömning är en relevant fråga att analysera närmare inom ramen för detta arbete bland annat huruvida och i vilken utsträckning delar av grundutbildning kan samordnas med delar av Försvarsmaktens grundutbildning. Vidare förefaller det inte orimligt att tänka sig att det planerade arbetet inom ramen för utbildnings- och kompetensfrågor /2013 skulle kunna utökas till att omfatta även andra berörda sjöverkande myndigheter. Genom en sådan bred myndighetsöverskridande ansats är det tänkbart att de sjöverkande myndigheterna Utredarens överväganden och förslag på skulle kunna identifiera utbildning/kurser för gemensam upphandling från externa aktörer, vilket skulle kunna bidra till effektivitetsvinster. En intressant form för upphandlingssamverkan skulle kunna vara olika typer av upphandlingsnätverk. Ett framträdande exempel i detta sammanhang är det samarbete som har etablerat med fem andra myndigheter och som innebär att upphandlingsansvaret för olika tjänster delats mellan myndigheterna. Inom sitt utpekade ansvarsområde upphandlar respektive myndighet ramavtal för samtliga myndigheter som deltar i samarbetet. Slutligen bör framhållas att gemensamt anordnad utbildning eller gemensamt upphandlad utbildning endast kan möjliggöras om dialog, diskussion och grundlig analys ägt rum i en rad frågor . Några av de grundläggande frågor som måste analyseras är huruvida de potentiella samverkansparternas behov verkligen är så lika att de kan tillgodoses genom gemensamt anordnad eller gemensamt upphandlad utbildning, huruvida utbildningen kan genomföras i ren samverkan mellan myndigheter eller om tjänsten i stället kan eller bör förmedlas av externa aktörer samt vilka regler som träder in vid olika ansatser. En annan fråga som behöver analyseras närmare för att skapa förutsättningar för en större gemensam utbildningssatsning är givetvis utbildningens lokalisering. Ytterligare exempel på frågor som måste beaktas är formella begränsningar med hänsyn till myndigheternas roller och uppdrag samt i externa aktörers roller och behörighet att bedriva dylika utbildningar.1 Sammantaget understryker detta vikten av en väl utvecklad samverkan med långsiktiga mål på utbildningsområdet. Utredaren föreslår att personalfrågor hanteras inom MARSAM. 1 Noterbart är att tillsammans med () lämnade in en ansökan om att BTH formellt skulle vara utbildningssamordnare för grundutbildning, men att utbildningen skulle genomföras i samarbete med . Ansökan avslogs emellertid av Myndigheten för , med hänvisning till formella skäl och att utbildningen enbart riktade sig mot en tänkbar arbetsgivare. Utredarens överväganden och förslag Utredaren föreslår att myndigheternas samverkan kring sjöövervakning och sjöinformation vidareutvecklas. Skälen för utredarens förslag och överväganden Väl fungerande sjöövervakning och kvalificerad sjöinformation är en viktig grund för god maritim samverkan. Sjöövervakning som företeelse har utvecklats signifikant, både i och internationellt. Beslutet att i utse en myndighet, , att samordna civil sjöövervakning och fördela civil sjöinformation, samt att etablera , var ett viktigt steg för ökad maritim samverkan. Det är dock utredarens bedömning att mer kan göras för att främja berörda myndigheters bidrag till och nyttjande av Sjöbasis. Det är utredarens bedömning att Försvarsmaktens tillgång till information i Sjöbasis kan utvecklas. Som anges i avsnitt 3.3.2 medför den nya kustbevakningsdatalagen och kustbevakningsdataförordningen att Försvarsmakten kan beredas direktåtkomst till Sjöbasis inklusive personuppgifter. Det bör kunna bidra till utökad samverkan kring sjöövervakning och sjöinformation. Utredaren noterar i sammanhanget den arbetsgrupp om sjöinformation som Försvarsmakten och initierat tillsammans inom ramen överenskommelse (se 3.1.2). En inledande uppgift för arbetsgruppen är att ta fram förslag på en teknisk lösning för överföring av underlag från Sjöbasis till Försvarsmaktens sjöcentral. Som tidigare redovisats har och Försvarsmakten samlokaliserat ledningscentral respektive sjöcentral i i samma byggnad som den integrerade sjö- och flygräddningscentralen (JRCC). Det är utredarens bedömning att denna samlokalisering bör utvecklas till en gemensam central med en jämn fördelning av personal från och Försvarsmakten samt under ledning av chefer med jämförbart mandat. En sådan förändring skulle ytterligare förstärkas om den kan kombineras med förslag som anges i 4.3. Sjöövervakningssamverkan mellan kan också vidare- Utredarens överväganden och förslag utvecklas via merutnyttjande av fartyg, båtar och flygplan som bidrar till den gemensamma sjölägesbilden enligt förslag i 4.2.1. samverkar åtta länder i inom det regionala militära sjöövervakningssamarbetet SUCBAS2. SUCBAS är sprunget ur det svensk-finska samarbetet av liknande karaktär, SUCFIS3. Syftet med SUCBAS är att effektivisera sjöövervakningen i regionen genom att etablera permanenta strukturer för kontinuerligt informationsutbyte mellan berörda myndigheter i deltagarländerna. SUCBAS är ett kostnadseffektivt samarbete som i sig utgör ett gott exempel på så kallad pooling and sharing inom EU. pågår en diskussion mellan SUCBAS medlemmar om att öppna upp samarbetet för andra länder och/eller regioner. kan se stora fördelar med att SUCBAS utvidgas till . Under det svenska ordförandeskapet för EU enades medlemsstaterna om en färdplan för integrerad sjöövervakning i EU. Med utgångspunkt i färdplanen lanserade EU- kommissionen två sjöövervakningsprojekt för att utveckla en EU- gemensam informationsdelningsmiljö (CISE4): MARSUNO i norra som leddes av svenska , med deltagande av flera svenska sjöverkande myndigheter, samt BLUEMASSMED med fokus på . Projekten ska bidra till den fortsatta utvecklingen av . Målet är att med hjälp av en teknisk lösning koppla samman befintliga nationella system för kommunikation och utbyte av sjöövervakningsinformation av olika slag. MARSUNO avslutades /2012 och BLUEMASSMED . Utifrån slutsatserna från dessa och andra projekt ska EU- kommissionen utarbeta en om informationsdelning med sikte på att lansera operativt . () driver också ett sjöövervakningsprojekt (MARSUR). Dess fokus är militär sjöövervakning och syftet är att samordna medlemsstaternas sjöövervakningssystem, men också att utveckla bland annat obemannade farkoster för övervakning. MARSUR utgör också en del av utvecklingen av . Utredaren bedömer det som angeläget att och berörda myndigheter på ett samlat sätt aktivt fortsätter driva och 2Sea Surveillance Co-operaton Baltic Sea. Samarbete mellan , , , , , , och . 3Sea Surveillance Cooperation . 4Common Information Sharing Environment. Utredarens överväganden och förslag ge stöd till det fortsatta arbetet inför och efter för att målet med ska uppnås. Som anges i avsnitt 2.4 så ökar handel och resande och därmed antalet kölgående transporter i . Trenden är global och mycket talar för att den förstärks . Av detta följer ett ökat behov av samverkan inom sjösäkerhet5. De framtida utmaningarna ligger bland annat i att öka säkerheten i transportflöden från hamn till hamn och den gemensamma förmågan att hantera olyckor och olika typer av incidenter både i hamn och till sjöss samt andra hot mot sjöfarten. Inom EU har ett flertal initiativ tagits för att stärka samverkan för ökad säkerhet i sjötrafiken. Som exempel kan nämnas Safe Sea Net och Clean Sea Net6. Ur ett sjösäkerhetsperspektiv är det också naturligt att och andra nationer deltar i såväl maritima övningar i vårt närområde som multinationella insatser mot till exempel piratverksamhet i . Behovet av insatser mot piratverksamhet, både på land och till sjöss, kommer med all sannolikhet att bestå för överskådlig framtid. EU beslutade att förlänga Operation till . Regeringen har beslutat att åter får ställa ett av sina sjöövervakningsflygplan till förfogande för operationen. planerar för deltagande med start och cirka framåt. Regeringen överväger även ett nytt militärt bidrag till Operation . Det är utredarens bedömning att Operation är en lämplig insats för att använda nya metoder och system för sjöövervakning och ledningssystem som därefter kan utvärderas. Det är också ett lämpligt sammanhang för att utveckla samverkan kring förberedelser för Försvarsmaktens och deltagande i internationella insatser. Utredaren har under arbetets gång noterat följande utvecklingsspår för sjöövervakning och sjöinformation. Dels behov av allmänt vidareutvecklad nationell och internationell samverkan mellan myndigheter och stater kring sjöövervakning och sjöinformation. Några av initiativen och formaten har nämnts ovan i detta avsnitt. Dels vikten av en förstärkt förmåga att analysera sjöinformation i allmänhet och anomalier i synnerhet. Sjöbasis står inför en upp- 5Med sjösäkerhet menas här både Safety och . 6Safe Sea Net – ett övervaknings- och informationssystem för att höja säkerheten och effektiviteten för fartygstrafiken. Clean Sea Net – ett satellitbaserat system som innehåller information om misstänkta oljeutsläpp. Utredarens överväganden och förslag datering till Sjöbasis II. Utredaren vill här understryka vikten av att steg två av Sjöbasis ger en ökad gemensam förmåga att dra relevanta slutsatser från analyser av sjöinformation och anomalier. Utredaren föreslår att frågor som rör sjöövervakning och sjöinformation hanteras inom MARSAM och att fungerar som en arbetsgrupp i det sammanhanget. Utredaren föreslår att de sjöverkande myndigheterna utvecklar samverkan kring investeringsplaner vilket inkluderar att informera varandra om planerade investeringar, och när möjlighet finns, ta fram gemensamma investeringsplaner. Skälen för utredarens förslag och överväganden Under arbetets gång har bristande kännedom om andra sjöverkande myndigheters investeringsplaner emellanåt framförts av myndighetsföreträdare som en begränsning i möjligheterna att merutnyttja operativa resurser som flyg, helikoptrar och fartyg, men även system, teknik, anläggningar och utbildningslokaler m.m. Statskontoret konstaterade i Ökad sjöstödssamverkan! avseende samordnad nyanskaffning av fartyg att, det även om det bedöms vara tekniskt och operativt möjligt i praktiken, endast kan ske om två eller flera myndigheter ligger i tidsmässig fas med sina investeringsbehov. Utrymme att påverka prioriteringar av olika resurser, tidsförhållanden och kravspecifikationerna i övrigt finns endast om planer samordnas. Med hänsyn till hur den svenska modellen för statlig maritim verksamhet är uppbyggd, med centrala uppgifter och resurser fördelade på ett flertal aktörer, riskerar detta att bidra till ineffektiva investeringar avseende de maritima resurserna och strukturerna för att administrera dessa. Vidare kan mer samlade och kostnadseffektiva investeringsmöjligheter gå förlorade. En jämförelse kan här göras med den norska modellen (se 3.4.3) där har en framträdande roll som en del av Sjöförsvaret. Att flera myndigheter är beroende av resurser och kompetens har medfört att det genom den så kallade kystvaktsloven etablerats ett råd, , inom ramen för vilket samt- Utredarens överväganden och förslag liga berörda myndigheter ges möjlighet att framföra sina prioriteringar i termer av resurser samt argument för dessa. Rådet har flera roller genom att det fungerar såväl som informationskanal mellan myndigheterna som informellt beredningsorgan till budgetarbetet. Myndigheterna kan därmed via få kunskap om och förhålla sig till investeringsplaner samt påverka dem inom ramen för budgetarbetet genom att föra fram argument till . Utredarens intryck är att detta bidragit substantiellt till att skapa förutsägbarhet, kostnadseffektiva investeringar samt goda förutsättningar för att merutnyttja maritima resurser. Utredaren vill mot bakgrund av ovan understryka vikten av att svenska statliga maritima resurser ses i ett sammanhang. Försvarsmaktens beställning av 18 stycken (NH90) samt tre nya sjöövervakningsflygplan och kombinationsfartyg (KBV 001-003), som levererades , är några exempel på redan gjorda investeringar av intresse för flera sjöverkande myndigheter där samverkan mellan myndigheterna kunde ha varit mer omfattande. Då nuvarande administrativa strukturer och samverkansformer inte i tillräcklig utsträckning bedöms skapa förutsättningar för en strategisk överblick av maritima resurser föreslås inrättandet av en arbetsgrupp eller motsvarande på myndighetsnivå för att bidra till en mer samordnad investeringsplaneringsprocess. Arbetsgruppen skulle initialt behandla de sjöverkande myndigheternas redan gjorda och planerade investeringar, problemställningar kopplade till dessa såsom upphandlings- och konkurrensfrågor samt ge samtliga berörda myndigheter möjlighet att yttra sig över planerade investeringar på det maritima området. Utredaren föreslår att arbetsgruppen för investeringsplaner hanteras inom MARSAM. Utredarens överväganden och förslag 4.2.6Råd för maritim samverkan (MARSAM) Utredaren föreslår att ett råd för maritim samverkan (MARSAM) inrättas för att bidra till statens strategiska överblick och strategiska inriktning av den maritima verksamheten. Skälen för utredarens förslag och överväganden Staten saknar en samlad strategisk överblick av de sjöverkande myndigheternas maritima verksamhet. Därmed blir det svårt att driva en samlad långsiktig strategisk inriktning och utveckling av myndigheterna. Utredaren föreslår därför att ett råd för maritim samverkan (MARSAM) inrättas. MARSAM ersätter inte ordinarie beredningsrutiner mellan departement, mellan myndigheter eller mellan myndigheter och departement. Rådet är ett komplement. MARSAM ska användas för att främja samverkan mellan myndigheter och mellan myndigheter och regeringen samt mellan berörda departement i . bör statssekreterarna i närmast berörda departement leda den strategiska inriktningen för MARSAM:s verksamhet. Statssekreterargruppen möts förslagsvis en gång , eller vid behov, för avstämningar i övergripande frågor. Dessa möten bör koordineras på lämpligt sätt med budgetarbete. På myndighetsnivå leds MARSAM av en styrgrupp bestående av de berörda myndigheternas generaldirektörer, eller den person som generaldirektören utser. Styrgruppen träffas en gång per termin, eller vid behov, för avstämningar och uppföljning av vad som bör framföras till . Styrgruppen ska på eget initiativ, eller på uppdrag av statssekreterargruppen, tillse att myndighetssamverkan sker på lämpligt sätt. Arbetsgrupper, eller motsvarande, ska utarbeta underlag för avstämning till både myndighetschefer och statssekreterargruppen. De underlag som produceras av arbetsgrupperna ska passera styrgruppen innan de går för avstämning i statssekreterargruppen. Hög grad av flexibilitet bör råda vad gäller arbetsgruppernas mötesfrekvens samt huruvida dessa ska vara permanenta eller initierade vid behov. En grundläggande målsättning är att inga arbetsgrupper ska existera utan uttalat behov och att de avvecklas när ett uppdrag Utredarens överväganden och förslag Redan existerande arbetsgrupper, eller motsvarande, ska utnyttjas så långt som möjligt inom ramen för MARSAM. I de tidigare avsnitten 4.2.1–4.2.5 anges ett antal utvecklingsområden som utredaren anser särskilt angelägna att inkludera i rådets verksamhet från början. Det är utredarens bedömning att MARSAM även kommer att stärka regeringens och myndigheternas förmåga att driva en samlad svensk linje och tillvarata intressen gentemot multilaterala organisationer, för att förbereda svenskt deltagande i internationella insatser och för att stärka befintligt och framtida bilateralt maritimt samarbete och svenska myndigheters samarbete med andra länders myndigheter. Regeringen bör överväga om MARSAM behöver författningsregleras. Det kan till exempel ske genom att myndigheternas medverkan i MARSAM skrivs in i respektive myndighets instruktion och att närmare inriktning av verksamheten anges i regleringsbrev för myndigheterna. Regeringen bör, , överväga förändrat huvudmannaskap för sjö- och flygräddningen inklusive förändringar i organisation och ansvar för räddningshelikoptrar. Skälen för utredarens förslag och överväganden Till ansvar hör att tillhandahålla sjö- och flygräddningstjänst (efter engelskans Search and Rescue), vilket inkluderar att upprätthålla en sjö- och flygräddningscentral (JRCC efter engelskans Joint Rescue Coordination Center). JRCC är samlokaliserad med och Marinen vid Käringberget i och bemannad dygnet runt. Verksamheten regleras i första hand genom lagen och förordningen om skydd mot olyckor. har dessutom genom att tillträda internationella konventioner åtagit sig att upprätthålla SAR-verksamhet. Tillgången till räddningsenheter bygger på resurser från relevanta myndigheter, Sjörädd- Utredarens överväganden och förslag ningssällskapet och en kärna av räddningshelikoptrar särskilt avdelade för SAR-verksamhet. I ett modernt historiskt perspektiv har tillhandahållandet av räddningshelikoptrar sett olika ut. slöt avtal med Försvarsmakten om tillgång till räddningshelikoptrar på fyra, senare fem, platser i . I början av 2000- talet minskade dock Försvarsmaktens möjligheter att bistå med denna tjänst och för att komplettera förmågan slöt ett avtal med det civila helikopterbolaget . I samband med försvarsbeslutet gjordes en översyn av Försvarsmaktens reducerade helikopterkapacitet vilket ledde till en civil upphandling som även vanns av Norrlandsflyg. tillhandahåller Försvarsmakten inte längre någon SAR-verksamhet för vare sig civila eller militära behov. I stället sköter , genom upphandlingen från Norrlandsflyg, den helikopterbundna SAR-verksamheten i . har dock Norrlandsflyg, och dess moderbolag (), haft allt större ekonomiska svårigheter vilket lett till omförhandlingar av avtal och ökade ekonomiska tillskott från staten genom . bedömdes situationen som akut och efter beslut i riksdag och regering uppdrogs åt att förvärva det privata helikopterbolaget . Motiven till förvärvet var att har både ett behov av och en skyldighet i enlighet med internationella konventioner att upprätthålla en väl fungerande SAR-verksamhet. Ett bortfall av SAR-verksamheten, även om det är kortvarigt, riskerar att innebära allvarliga hinder för såväl sjöfart som luftfart på väg till, från eller över svenska farvatten och svenskt luftrum. Detta gäller även militär sjö- och luftfart. I regeringens proposition (prop. 2011/12:11) Säkerställande av sjö- och flygräddning, som låg till grund för förvärvet av det privata helikopterbolaget , betonar regeringen att det är ett viktigt samhällsintresse att säkerställa SAR-verksamheten och att man delar bedömning att det inte fanns andra realistiska alternativ. Utredaren gör bedömningen att de negativa erfarenheterna från att upphandla privat helikopterkapacitet för denna verksamhet ger stöd för att staten bör äga och driva denna specifika resurs. I direkt anslutning till förvärvet av lämnade ett kapitaltillskott om 97 miljoner till bolaget, för att undvika konkurs. Verket har finansierat kapitaltillskott och förvärv av bolaget med egna medel som uppgår till . Utredarens överväganden och förslag varande pågår, inom , en genomlysning av helikopterfrågan som syftar till ett införlivande av verksamheten direkt i . Enligt verkets egna uppgifter uppgår kostnaderna för sjö- och flygräddning innevarande budgetår till varav helikopterberedskap utgör . Drygt hälften av finansieringen kommer från avgifter och resterande del från anslagsmedel, varav är anslag via Försvarsmakten som betalning för räddningshelikoptertjänst. När det gäller framtida finansiering av räddningshelikoptrarna gör utredaren bedömningen att det råder stora osäkerheter, i synnerhet när det gäller nya leasingavtal för nya helikoptrar eller investeringar i helikopterplattformar. Det är utredarens bedömning att ansvar för och hantering av sjö- och flygräddningstjänsten fungerar väl och att komplikationerna i samband med förvärvet av helikopterbolaget har hanterats väl. Trots det anser utredaren att det finns skäl för att, , överväga ett förändrat huvudmannaskap för verksamheten och alternativ till nuvarande försörjning av räddningshelikoptrar. Inom ramen för en sådan bedömning är enligt utredarens mening följande myndigheters ansvar och uppgifter av särskild vikt att beakta. är ett affärsverk som sorterar under . Verksamheten finansieras huvudsakligen genom avgifter på handelssjöfarten och vissa försäljnings- och uppdragsintäkter samt i mindre utsträckning med statsanslag. Den operativa verksamheten utgår i huvudsak från affärsavdelningen som är uppdelad i sex affärsområden: Lotsning, Transport- och farledsservice, Sjökommunikation, Bygg och teknik, Sjögeografi samt . Administrativa frågor gällande policy- och myndighetsärenden samt operativa frågor som rör sjö- och flygräddningen hanteras inom Sjö- och flygräddningsavdelningen i . är en anslagsfinansierad myndighet under Försvarsdepartementet som ska bedriva sjöövervakning och utföra räddningstjänst till sjöss. Myndigheten ska också ha förmåga att förebygga, motstå och hantera krissituationer inom sitt ansvarsområde. Uppgifterna inom räddningstjänst omfattar dels ansvaret för miljöräddningstjänst till sjöss i syfte att begränsa konsekvens- Utredarens överväganden och förslag erna av olyckor och utsläpp, dels att delta i inom ramen för övergripande ansvar. Myndigheten ska enligt sin instruktion även delta i annan räddningstjänst. Försvarsmakten är en anslagsfinansierad myndighet under Försvarsdepartementet som har till uppgift att försvara och främja vår säkerhet genom insatser på vårt eget territorium, i närområdet och utanför närområdet. Vidare ska Försvarsmakten upptäcka och avvisa kränkningar av det svenska territoriet och i enlighet med internationell rätt värna suveräna rättigheter och nationella intressen i områden utanför detta och med befintlig förmåga och resurser bistå det övriga samhället och andra myndigheter vid behov. Utredaren föreslår att regeringen överväger att överföra ansvaret för sjö- och flygräddning till . I det sammanhanget bör regeringen också överväga att ge Försvarsmakten ansvar för att tillhandahålla räddningshelikoptrar efter hand i samband med att (NH90) levereras till Försvarsmakten. Därmed skulle nuvarande räddningshelikoptrar kunna ersättas med Försvarsmaktens och utgöra ett alternativ till att staten investerar i helikopterplattformar åt som saknar erfarenhet av att driva flyg- och helikopterverksamhet i egen regi. Utredaren är medveten om planer på en investering i nya räddningshelikoptrar varför ett ställningstagande i denna del brådskar. Helikoptersystem är dyra att både köpa och driva varför det enligt utredarens mening finns anledning för staten att långsiktigt begränsa antalet olika helikoptersystem.