sou · H0B354 · 2012-09-12 00:00:00 — Konventionen ställer som krav att en återvinningsanläggning ska besiktigas innan den auktoriseras enligt regel 16. Eftersom ska vara behörig myndighet och utöva tillsyn över auktoriserade anläggningar är det lämpligt att också får föreskriva om besiktningar och inspektioner. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.38. 19 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bedriver yrkesmässig fartygsskrotning utan att vara auktoriserad, 2.obehörigen utger sig för att vara auktoriserad fartygs- skrotare, 3.utfärdar intyg om slutförd återvinning utan att vara auktoriserad, 4.inte rapporterar slutförd återvinning till i rätt tid, 5.påbörjar återvinning av ett fartyg som ska ha men saknar återvinningscertifikat, eller 6.återvinner ett fartyg på ett sätt som inte överensstämmer med fartygets återvinningsplan. Den som har överträtt ett vitesföreläggande eller ett vitesförbud enligt 26 kap. får inte dömas till straff enligt denna förordning för en gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Ansvar ska inte dömas ut enlig denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enlig 29 kap. . Paragrafen straffbelägger ett antal gärningar för vilka böter ska kunna utdömas. Paragrafen omfattar brott som begås inte bara uppsåtligen utan också av oaktsamhet. Eftersom en fartygsskrotare måste ha tillstånd för verksamheten enligt i vart fall regler omfattas verksamheten av straffbestämmelser. Det är dock möjligt att en fartygsskrotare bryter mot ett auktoriseringskrav utan att också bryta mot bestämmelser, varför vissa gärningar bör straffbeläggas i denna förordning. Det ska dock inte vara möjligt att straffas både enligt och denna förordning . Det framgår av andra och tredje stycket att straff eller ansvar inte ska dömas ut enligt 19 § om ansvar eller straff enligt 26 eller 29 kap. kan dömas ut. Paragrafen medför att konventionens artikel 10 uppfylls avseende återvinningsanläggningar. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.10 och 5.2.29. 20 § Bestämmelser om överklagande av beslut finns i 19 kap. . Paragrafen innehåller en hänvisning till överklagandebestämmelserna i 19 kap. 7.4Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1980:789) om åtgärder mot förorening från fartyg 1 a § Med avses i denna förordning internationella om säker och miljöriktig fartygsåtervinning () med tillhörande bilagor och appendix. Genom paragrafen, som är ny, förs det in en definition av på samma sätt som den befintliga definitionen av internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg och tilläggsprotokoll (MARPOL 73/78). Övervägandena finns i avsnitt 5.2.5. 2 § Svenska oljetankfartyg med en bruttodräktighet av minst 150 och andra svenska fartyg med en bruttodräktighet av minst 400 som används i internationell resa ska vara försedda med internationellt oljeskyddscertifikat enligt protokoll till internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg (MARPOL 73/78). Sådant certifikat får utfärdas att gälla högst . Svenska fartyg som avses i regel 2 i bilaga IV till MARPOL 73/78 och som används i internationell resa ska vara försedda med ett internationellt föroreningsskyddscertifikat för toalettavfall. Sådant certifikat får utfärdas att gälla högst . Svenska kemikalietankfartyg som används i internationell resa ska vara försedda med ett internationellt förorenings- skyddscertifikat för transport av skadliga flytande ämnen i bulk enligt MARPOL 73/78. Sådant certifikat får utfärdas att gälla högst . Fartyg som avses i artikel 3 i ska vara försedda med ett giltigt internationellt inventeringscertifikat eller ett återvinningscertifikat. Paragrafen får ett nytt fjärde stycke, där det framgår att sådana fartyg som omfattas av ska vara försedda med ett giltigt inventerings- eller återvinningscertifikat. Ett fartyg som omfattas av konventionens bestämmelser måste således ha nödvändiga certifikat. Det nya stycket kompletteras med ett tillägg i 6 §, se nedan. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.5. 6 § Svenska fartyg som avses i 2 § första stycket får inte användas till sjöfart, om de saknar internationellt oljeskyddscertifikat. Detsamma gäller utländska fartyg av samma storlek inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon. Dessa får dock i stället för certifikat ha en motsvarande handling utfärdad av behörig utländsk myndighet. Svenska kemikalietankfartyg som avses i 2 § tredje stycket får inte användas till sjöfart, om de saknar internationellt föroreningsskyddscertifikat för transport av skadliga flytande ämnen i bulk. Detsamma gäller utländska kemikalietankfartyg inom Sveriges sjöterritorium och ekonomiska zon. Dessa får dock i stället för certifikat ha en motsvarande handling utfärdad av behörig utländsk myndighet. Transportstyrelsen får föreskriva eller i enskilda fall medge undantag från förbud som avses i första eller andra stycket, om det på annat sätt visas att fartyget uppfyller föreskrifterna i MARPOL 73/78 eller om det i övrigt föreligger särskilda skäl. Fartyg som avses i 2 § fjärde stycket får inte användas till sjöfart om de saknar internationellt inventerings- eller återvinningscertifikat. Sådana certifikat utfärdade av behörig utländsk myndighet samt tillsynsförrättningar utförda utomlands ska likställas med svenska certifikat eller tillsynsförrättningar. Denna paragraf får ett nytt fjärde stycke, som kompletterar tillägget i 2 §, se ovan. Om ett inventerings- eller återvinningscertifikat saknas får fartyget heller inte användas till sjöfart. Ett förbud mot sjöfart förs således in för det fall nödvändiga certifikat saknas. Paragrafen förtydligar också att certifikat utfärdade av en behörig myndighet utomlands ska likställas med ett svenskt motsvarande certifikat. Detta motsvarar vad som redan gäller för t.ex. internationellt oljeskyddscertifikat. Detsamma gäller för det fall en tillsynsförrättning har genomförts av en utländsk behörig myndighet. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.5, 5.2.32 och 5.2.33. 7 § Transportstyrelsen ska lämna Internationella sjöfartsorganisationen (IMO) sådana uppgifter om fartygs konstruktion, utrustning, drift, återvinning av fartyg samt inventerings- och återvinningscertifikat som enligt MARPOL 73/78, internationella konvention om kontroll av skadliga påväxthindrande system på fartyg eller ska lämnas av administrationen. Transportstyrelsen är behörig myndighet för att fullgöra sådana uppgifter som åligger en konventionsstat enligt när det gäller fartyg. Första stycket utvidgas på så sätt att det framgår att Transport- styrelsen ska meddela IMO även de uppgifter som följer av . Transportstyrelsen pekas således ut som ansvarig för att fullgöra de uppgifter som åligger administrationen. Det andra stycket är nytt och innehåller ett utpekande av Transportstyrelsen som behörig myndighet enligt konventionen för de delar som uppställer krav som träffar fartyg. Transport- styrelsen är således behörig myndighet för att genomföra tillsynsförrättningar och utfärda inventerings- och återvinnings- certifikat för fartyg. Transportstyrelsen är följaktligen inte behörig myndighet för återvinningsanläggningar, utan uppdraget som behörig myndighet begränsas till att avse uppgifter relaterade till fartyg. Uppdraget överensstämmer med Transportstyrelsens befintliga uppgifter. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.3. 17 § Transportstyrelsen får till den behöriga myndigheten i en stat som har anslutit sig till överlämna en begäran om att den myndigheten ska utföra en besiktning av ett svensk fartyg och utfärda inventerings- och återvinningscertifikat. Transportstyrelsen eller sådan organisation som Transport- styrelsen har träffat avtal med enligt 2 § ska på en annan konventionsstats begäran utföra besiktning av den konventions- statens fartyg och utfärda inventerings- och återvinnings- certifikat. Paragrafen är ny. Genom första stycket får Transportstyrelsen möjlighet att överlämna till en annan konventionsstats behöriga myndighet att genomföra en besiktning. Möjligheten följer av konventionens regel 12. Situationen kan uppstå om ett svenskt fartyg inte finns i när det är dags att genomgå en besiktning och inte kommer återvända till inom den tid ett certifikat under vissa omständigheter skulle kunna förlängas med. Transportstyrelsen har då möjlighet att överlämna besiktning och utfärdande av certifikat till den utländska behöriga myndigheten. Transportstyrelsen får själv avgöra om ett överlämnande ska göras. Det andra stycket tar upp den omvända situationen, det vill säga när ett utländskt fartyg finns i och behöver genomgå besiktning och få certifikat förnyade. Om en annan konventions- stat framställer en begäran till Transportstyrelsen (eller det klassificeringssällskap som Transportstyrelsen har träffat avtal med enligt 6 kap. 2 § FÅFF) ska Transportstyrelsen utföra besiktningen och utfärda certifikat. Transportstyrelsen eller den organisation som Trasportstyrelsen har träffat avtal med får inte underlåta att genomföra en besiktning om en begäran framställs. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.31 och 5.2.33. 2 a § Svenska statsfartyg som inte drivs i kommersiellt syfte omfattas inte av krav på inventerings- eller återvinnings- certifikat. Paragrafen är ny. Enligt 1 kap. 4 § LÅFF är LÅFF bara tillämplig på svenska statsfartyg som inte används i affärsdrift om regeringen föreskriver det. I 9 kap. 2 § FÅFF föreskriver regeringen att LÅFF är tillämplig på svenska statsfartyg som inte används i affärsdrift. Eftersom konventionen inte ska tillämpas på statsfartyg som inte drivs i kommersiellt syfte måste det framgå av FÅFF att svenska statsfartyg som inte drivs i kommersiellt syfte inte behöver ha inventerings- eller återvinningscertifikat. På så sätt undantas svenska statsfartyg från kravet på nämnda certifikat. Om ett statsfartyg däremot drivs i kommersiellt syfte måste fartyget ha nämnda certifikat om övriga krav också uppfylls. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.3. 7.5Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd Förteckning över verksamheter som är tillstånds- eller anmälningspliktiga Denna förteckning innehåller beskrivningar av verksamheter som är tillstånds- eller anmälningspliktiga enligt 5 eller 21 §. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – A90.125 Anläggning för återvinning av avfall genom sådan lagring, tömning, demontering eller annat yrkesmässigt omhändertagande av uttjänta fartyg som omfattas av förordningen (2013:XX) om anläggningar för återvinning av uttjänta fartyg. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Av den nya punkten framgår det att tillstånd för en anläggning för återvinning av fartyg har beteckningen A-verksamhet. Således ska tillstånd sökas hos mark- och miljödomstolen. Punkten kopplas också till det yrkesmässiga omhändertagandet som följer av den nya förordningen om anläggningar för återvinning av uttjänta fartyg. Övervägandena finns i avsnitt 5.2.6. Ratificering av den internationella om säker och miljöriktig En särskild utredare ska redovisa förutsättningarna för att ska kunna ratificera den internationella om säker och miljöriktig fartygsåtervinning. Konventionen antogs av FN:s internationella sjöfartsorganisation, IMO. Utredaren ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som är nödvändiga med anledning av en svensk ratificering av konventionen. Uppdraget ska redovisas . Bakgrund och behovet av utredning Den internationella om säker och miljöriktig fartygsåtervinning antogs av IMO:s medlemsstater (i ). Skälen för att anta en konvention om säker och miljöriktig fartygsåtervinning är att komma till rätta med de problem som förknippas med denna verksamhet. Nedmontering av obrukbara fartyg är förenat med stora risker ur säkerhets-, miljö- och hälsoperspektiv. När ett fartyg är lönsamt att använda och inte längre attraktivt på andrahandsmarknaden forslas det i regel till en återvinningsanläggning för nedmontering. En övervägande del av världens fartyg nedmonteras och återvinns i södra där antalet återvinningsanläggningar är störst. Skillnader i lönekostnader, miljö-, säkerhets- och hälsokrav innebär att det, ur ett redarperspektiv, är mer lönsamt att forsla fartyget till en återvinningsanläggning i södra jämfört med länder i andra delar av världen. Fartyg innehåller en stor mängd farliga ämnen. De flesta återvinningsanläggningar i södra har inga barriärer för att motverka vatten- och markföroreningar då fartygen nedmonteras direkt på en strand. Kustvattnet och stränderna är därför kraftigt förorenade och ekosystemet i området lider stor skada. De ur säkerhets- och hälsosynpunkt farliga förhållandena på dessa återvinningsanläggningar medför en ökad risk för olyckor och för människors hälsa. Konventionens innehåll och ikraftträdande Konventionens bestämmelser omfattar ett fartygs hela livscykel samt hanteringen vid återvinningsanläggningarna särskilt i fråga om farliga material och ämnen. Till konventionens stöd finns en rad riktlinjer för hur reglerna ska genomföras på ett effektivt sätt. Konventionens huvudsakliga bestämmelser handlar om: 1)vilka material eller produkter fartyg inte ska byggas av, 2)krav på återvinningsanläggningarna samt auktorisering av 3)krav på en plan för hur återvinningen ska genomföras och vilka fartyg återvinningsanläggningar får ta emot, 4)förebyggande åtgärder för att bl.a. minska olyckor, skador och farliga utsläpp till mark, vatten och luft samt 5)krav på att fartyg ska inneha en lista över farliga ämnen och material som finns ombord på fartyget samt hur miljöriktigt omhändertagande av dessa farliga ämnen och material bör ske. Konventionen ställer inte fullständiga krav på återvinningsanläggningarnas utformning, vilket innebär att en anläggning fortsatt kan ligga direkt på en strand. Konventionen kommer att träda i kraft 24 månader efter att minst 15 stater har tillträtt den. Dessa stater måste tillsammans dessutom inneha av världshandelstonnaget under sin flagg samt tillsammans under de tio föregående åren ha skrotat och återvunnit av tonnaget. Gällande avfallsregler som även omfattar uttjänta fartyg Fartyg som är uttjänta och som ägaren avser att göra sig av med är att betrakta som avfall enligt såväl svensk som EU-rätt och internationell rätt. Eftersom ett uttjänt fartyg utgör avfall med ett stort innehåll av farliga ämnen regleras det av den internationella om gränsöverskridande transporter av farligt avfall. Konventionen är genomförd i EU genom EU:s förordning om transport av avfall (EG/1013/2006) som innehåller ett mer utvecklat regelverk kring import och export av avfall. EU har dessutom ratificerat tillägget till som förbjuder export av farligt avfall från EU till länder utanför , det så kallade Baselförbudet. Problematiken kring fartygsåtervinning har varit en prioriterad fråga inom ramen för arbetet med under 2000- talet och är en fortsatt prioriterad fråga. Till dess att träder i kraft gäller tills vidare regelverk och de strängare reglerna i EU:s förordning om transport av avfall. Eftersom det är svårt att tillämpa regler på fartyg liksom att kontrollera efterlevnaden av reglerna, förväntas bestämmelser, som är anpassade för sjöfart, medföra en större efterlevnad och bättre kontroll. Ett effektivt genomförande av minskar säkerhets-, miljö- och hälsoriskerna i samband med nedmontering av fartyg. är ett av de länder som anslutit sig till flest IMO- konventioner och dess goda anseende som sjöfartsnation baseras delvis på traditionen att ansluta sig till sjöfartskonventioner och genomföra dessa effektivt. har deltagit aktivt i det förberedande arbetet inom IMO:s kommittéer inför diplomatkonferensen i . Även på dessa mer allmänna grunder finns det således mycket goda skäl för att bör ratificera konventionen. En ratificering av konventionen innebär dessutom att medverkar till att konventionen träder i kraft och får genomslag i den internationella sjöfarten. kommissionen har starkt uppmanat EU:s medlemsstater att ratificera konventionen . En särskild utredare ska redovisa förutsättningarna för att ska kunna ratificera den internationella för säker och miljöriktigt fartygsåtervinning. Utredaren ska föreslå de författningsändringar och andra åtgärder som är nödvändiga med anledning av en svensk ratificering av konventionen. Utredaren ska göra en konsekvensutredning av lämnade författningsförslag och belysa effekterna av dessa. I de konsekvensbeskrivningar som ingår i uppdraget ska utredaren redovisa och om möjligt beräkna de följder i form av administrativa lättnader för enskilda och det allmänna som kan uppstå. Utredaren ska beakta regeringens arbete med regelförenkling. Utredaren ska även bedöma och redovisa förslagens eventuella direkta och indirekta konsekvenser av betydelse för miljön. Till det hör att belysa de fördelar och nackdelar förslagen får på det samlade miljöarbetet. Samråd och redovisning av uppdraget Utredaren ska samråda med berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget ska redovisas . Tilläggsdirektiv till Utredningen om ratificering av den internationella om säker och miljöriktig fartygsåtervinning (N 2011:02) Förlängd tid för uppdraget Regeringen beslutade kommittédirektiv om ratificering av den internationella om säkerhet och miljöriktig fartygsåtervinning (dir. 2011:35). Enligt utredningens direktiv ska utredningen vara slutförd . presenterade ett förslag till nya regler om att europeiska fartyg endast får återvinnas vid anläggningar som är miljöriktiga och säkra för arbetstagarna. Den förordning som presenterar bygger på om säker och miljöriktig fartygsåtervinning och syftar till att påskynda ratificeringen av . Kommissionens förslag och dess påverkan på ratificering bör beaktas i utredningens fortsatta arbete. Uppdraget ska i stället redovisas . INTERNATIONAL CONFERENCE ON THE SR/CONF/45 SAFE AND ENVIRONMENTALLY SOUND ADOPTION OF THE FINAL ACT AND , RECOMMENDATIONS AND RESOLUTIONS RESULTING FROM THE WORK OF THE CONFERENCE INTERNATIONAL CONVENTION FOR THE SAFE AND ENVIRONMENTALLY SOUND RECYCLING OF SHIPS, 2009 Text adopted by the Conference 1As a result of its deliberations, as recorded in the Record of Decisions of the Plenary (SR/CONF/RD/2) and the Final Act of the Conference (SR/CONF/46), the Conference adopted the International Convention for the Safe and Environmentally Sound Recycling of Ships, 2009. 2The above-mentioned Convention, as adopted by the Conference, is annexed hereto. For reasons of economy, this document is printed in a limited number. Delegates are kindly asked to bring their copies to meetings and not to request additional copies. I:\CONF\SR\45.doc SR/CONF/45 INTERNATIONAL CONVENTION FOR THE SAFE AND ENVIRONMENTALLY SOUND RECYCLING OF SHIPS, 2009 THE PARTIES TO THIS CONVENTION, NOTING the growing concerns about safety, health, the environment and welfare matters in the ship recycling industry, RECOGNIZING that recycling of ships contributes to sustainable development and, as such, is the best option for ships that have reached the end of their operating life, RECALLING resolution A.962(23), adopted by the Assembly of the (); amendments to the Guidelines adopted by resolution A.980(24); Decision VI/24 of the Sixth Meeting of the Conference of the Parties to the Convention on the Control of Transboundary Movements of Hazardous Wastes and their Disposal, which adopted Technical Guidelines for the of the Full and Partial Dismantling of Ships; and the Guidelines approved by the 289th session of the Governing Body of the International Labour Office (Safety and Health in Shipbreaking: countries and ), RECALLING ALSO resolution A.981(24), by which the Assembly of the requested to develop a legally-binding instrument on ship recycling, NOTING ALSO the role of the in protecting the occupational safety and health of workers involved in ship recycling, NOTING FURTHER the role of the Convention on the Control of Transboundary Movements of Hazardous Wastes and their Disposal in protecting human health and the environment against the adverse effects which may result from such wastes, MINDFUL of the precautionary approach set out in Principle 15 of the and Development and referred to in resolution MEPC.67(37), adopted by on , MINDFUL ALSO of the need to promote the substitution of hazardous materials in the construction and maintenance of ships by less hazardous, or preferably, non-hazardous materials, without compromising the ships safety, the safety and health of seafarers and the ships operational efficiency, RESOLVED to effectively address, in a legally-binding instrument, the environmental, occupational health and safety risks related to ship recycling, taking into account the particular characteristics of transport and the need to secure the smooth withdrawal of ships that have reached the end of their operating lives, I:\CONF\SR\45.doc SR/CONF/45 CONSIDERING that these objectives may best be achieved by the conclusion of an International Convention for the Safe and Environmentally Sound Recycling of Ships, 1Each Party to this Convention undertakes to give full and complete effect to its provisions in order to prevent, reduce, minimize and, to the extent practicable, eliminate accidents, injuries and other adverse effects on human health and the environment caused by Ship Recycling, and enhance ship safety, protection of human health and the environment throughout a ships operating life. 2No provision of this Convention shall be interpreted as preventing a Party from taking, individually or jointly, more stringent measures consistent with international law, with respect to the safe and environmentally sound recycling of ships, in order to prevent, reduce or minimize any adverse effects on human health and the environment. 3Parties shall endeavour to co-operate for the purpose of effective implementation of, compliance with and enforcement of this Convention. 4The Parties undertake to encourage the continued development of technologies and practices which contribute to safe and environmentally sound Ship Recycling. 5The to this Convention forms an integral part of it. Unless expressly provided for otherwise, a reference to this Convention constitutes at the same time a reference to its . For the purposes of this Convention, unless expressly provided otherwise: 1Convention means the International Convention for the Safe and Environmentally Sound Recycling of Ships, 2009. 2Administration means the Government of the State whose flag the ship is entitled to fly, or under whose authority it is operating. 3Competent Authority(ies) means a governmental authority or authorities designated by a Party as responsible, within specified geographical area(s) or area(s) of expertise, for duties related to Ship Recycling Facilities operating within the jurisdiction of that Party as specified in this Convention. 4Organization means the . 5Secretary-General means the Secretary-General of the Organization. I:\CONF\SR\45.doc SR/CONF/45 7Ship means a of any type whatsoever operating or having operated in the environment and includes submersibles, floating craft, floating platforms, self elevating platforms, Floating Storage Units (FSUs), and Storage and Offloading Units (FPSOs), including a stripped of equipment or being towed. 8Gross tonnage means the gross tonnage (GT) calculated in accordance with the tonnage measurement regulations contained in to the International Convention on Tonnage Measurement of Ships, 1969, or any successor convention. 9Hazardous Material means any material or substance which is liable to create hazards to human health and/or the environment. 10Ship Recycling means the activity of complete or partial dismantling of a ship at a Ship Recycling Facility in order to recover components and materials for reprocessing and re-use, whilst taking care of hazardous and other materials, and includes associated operations such as storage and treatment of components and materials on site, but not their further processing or disposal in separate facilities.