sou · GZB343d2 · 2012-01-01 00:00:00 — Tredje man ska också kunna förlita sig på en uppgift som blivit registrerad och kungjord.51 Enligt svarar styrelsen i egenskap av högsta verkställande organ för bolagets organisation och förvalt- ningen av bolagets angelägenheter, dvs. den exekutiva makten. Behörigheten är i princip obegränsad vad gäller rättshandlingar inom ramen för bolagets verksamhet och syfte, 8 kap. 35 § ABL. Behörigheten är alltså knuten till själva bolagsorganet och inte till de enskilda styrelseledamöterna. För dessa följer firmatecknings- rätten av styrelseuppdraget. Styrelsens behörighet att företa rätts- handlingar på grund av den legala funktionsfördelningen mellan bolagsorganen är snävare än rätten att teckna bolagets firma när det gäller stämmoåtgärder då själva firmateckningsrätten även i dessa angelägenheter ligger hos styrelsen, se även NJA 2005 s. 729.52 Den verkställande direktörens uppgift är bl.a. att handha den löpande förvaltningen enligt de riktlinjer och anvisningar som styrelsen meddelar. Därjämte får VD utan styrelsens be- myndigande vidta extraordinära eller viktiga åtgärder om styrelsens beslut inte kan avvaktas utan väsentlig olägenhet för bolagets verk- samhet. VD:s firmateckningsrätt inom ramen för den löpande för- valtningen enligt 8 kap. 29 § 1 st. ABL sammanfaller till sin omfatt- ning med dennes legala behörighet att företräda bolaget enligt 8 kap. 36 § ABL. En VD har alltså en begränsad behörighet att företräda bolaget, vilken kanske inte alltid är så uppenbar för en motpart. ABL innehåller dock relativt generösa regler till skydd för bolagets medkontrahenter.53 Slutligen kan styrelsen även utse en eller flera enskilda styrelse- ledamöter, t.ex. VD eller styrelsens ordförande, till särskild firma- tecknare med rätt att vid sidan av styrelsen företräda bolaget och teckna dess firma, 8 kap. 37 § ABL. I de fall en sådan särskild firma- tecknare utsetts erhåller denne samma vida behörighet som 51Se , Svensk aktiebolagsrätt, 2007, s. 223 f. 52Se , Behörighet och befogenhet i aktiebolagsrätten, 1997, s. 302 f., , Aktiebolagslagen, 2002, s. 141, samt , Svensk aktiebolagsrätt, 2007, s. 224. 53Se , Behörighet och befogenhet i aktiebolagsrätten, 1997, s. 302 f., , Aktiebolagslagen, 2002, s. 141, samt , Svensk aktiebolagsrätt, 2007, s. 224. Rättsfiguren får alltså vissa likhetsdrag med en traditionell fullmaktsrelation. Ett bekymmer är dock att den enskilde firmatecknarens beslutsrätt – befogenhet – är tänkt att variera med hänsyn till bolagets behov. En sådan särskild firma- tecknare saknar med andra ord legalt grundad befogenhet att besluta om något för bolagets räkning och befogenheten är därför beroende av det uppdrag som erhållits, den självständiga beslutanderätt som delegerats eller som tillkommer firmatecknaren till följd av särskild tjänsteställning. Kombinationen av en vid- sträckt registrerad behörighet och en oklar beslutsrätt, eller be- fogenhet, kan därför orsaka problem. En följd av uppräkningen av firmatecknare i 8 kap. 37–39 §§ ABL jämfört med 8 kap. 42 § ABL är därför också att bolagsstämma, enskilda aktieägare och revisorer, bortsett från vissa i lag särskilt reglerade undantag, såvida de inte utsetts till särskild firmatecknare, saknar rätt att med bindande verkan i förhållande till tredje man företräda bolaget och teckna dess firma.54 Det är därför också viktigt att komma ihåg att en särskild firmatecknare måste ha ett särskilt uppdrag från styrelsen, en befogenhet att rättshandla, för att denne också ska ha möjlighet att göra det – saknas en sådan befogenhet saknar också firmateck- ningsrätten något värde. Det finns därför vad gäller aktiebolag alltid en risk att en särskild firmatecknare, trots att denne saknar befogenhet, binder bolaget i förhållande till en godtroende medkontrahent. kan tredje man råka ut för att en rättshandling som firmatecknaren företagit inte blir bindande eftersom denne borde ha insett att befogenheten överskreds, t.ex. på grund av att det saknades ett konkret uppdrag osv.55 För att förvissa sig om att en rättshandling faktiskt blir gällande mot bolaget bör motparten därför undersöka vilken beslutsrätt, eller vilket uppdrag, den särskilde firmateck- naren getts av styrelsen. Det måste därför anses föreligga en viss undersökningsplikt av firmatecknarens befogenhet och att enbart 54 Se , Behörighet och befogenhet i aktiebolagsrätten, 1997, avsnitt 5.5, samt , Svensk aktiebolagsrätt, 2007, s. 225. 55 Se t.ex. NJA 1995 s. 437. En VD som också bemyndigats att vara särskild firmatecknare hade för bolagets räkning förhandlat om köp av en stor post värdepapper. HD fann att motparten bort inse att bolagsföreträdaren överskridit sin behörighet som VD, eftersom agerandet inte kunde anses utgöra ett led i den löpande förvaltningen. I egenskap av särskild firmatecknare innehade personen förvisso samma vida behörighet som styrelsen, men efter- som det saknades ett uttryckligt uppdrag från styrelsen att genomföra värdepappersköpet saknade VD:n också rätt att binda bolaget. HD:s majoritet påpekar att uppdraget som VD inte tillfört någon extra befogenhet i rollen som särskild firmatecknare. Minoriteten menade att ond tro inte visats och menade också att kontrahenten haft visst fog för att tro att VD:n givits ett uppdrag. förlita sig på att den egna goda tron ska reparera alla brister kan visa sig vara otillräckligt.56 5.4Närmare om aktiebolagets intresse Syftet med ett system med olika rättssubjekt, juridiska personer och associationsformer är att dessa har olika syften, intressen och ändamål med verksamheten. Syftet med ett aktiebolag är i huvud- sak att bereda aktieägarna vinst, 3 kap 3 § ABL. Skulle syftet vara något annat ska bolagsordningen innehålla en uppgift om vilket annat syfte som bolaget ska ha. bedriver såväl staten som kommunerna en omfattande företagsverksamhet med användande av associationsformer som framtagits för näringsverksamhet med vinstsyfte. Flera stora statliga bolag som t.ex. AB och drivs delvis med vinstsyfte och delvis med syftet att avhålla kunderna från att överkonsumera företagens produkter. Med undantag för vissa specialreglerade områden är de kommunala bolagen förhindrade att driva verksamhet med vinst- syfte. Kommunala bolag får enligt kommunallagen (1991:900), (KL) inte ha vinstsyfte vilket innebär att alla sådana bolag måste ha en bestämmelse i bolagsordningen om vilket syfte bolaget ska ha.57 I anses ett aktiebolags intresse vara detsamma som aktie- ägarnas samlade intressen.58 Intresset är således relativt enkelt att fastställa om ett aktiebolag bara har en aktieägare. Oavsett antalet aktieägare måste dock följas, t.ex. avseende besluts- kompetens och rätten att företräda aktiebolaget. Däremot är det avsevärt svårare att fastställa aktieägarnas samlade intressen i bolag med två än flera aktieägare, eftersom det är svårt att väga olika aktieägares intressen mot varandra. Samtliga intressenter till företag som drivs med helt eller delvis andra syften än vinstgenerering har dock ett intresse av att känna till vilka riskerna är för att i första hand använda kunskapen vid beslut om att engagera sig i sådan verksamhet och i andra hand för att undvika att riskerna utlöses. I bolagsverksamhet kan ägarna ytterst likställas med kommuninvånarna och dessa har självfallet intresse av att förstå syftet med verksamheten för ställningstagande om verksamheten är förenlig med KL respektive de uttalade politiska målen. 56Se , Svensk aktiebolagsrätt, 2007, s. 225. 57Stattin, aktiebolagsrätt, 2007, s. 28. 58Se t ex , Bolagsstämman, 1990, s. 97. intressentgrupp som är påtagligt exponerad är funktionärer och ställföreträdare för bolaget som utöver kravet på att känna till de rättsliga inskränkningarna, t.ex. avseende avvikelse från vinstsyfte, också måste se till att de har korrekt uppfattat ägarnas instruk- tioner och dessutom säkerställa att instruktionerna är förankrade hos samtliga ägare. Då det i inte finns någon speciallagstiftning avseende kom- munalägda bolag är ABL, enligt 1 kap 2 § 3 st. ABL, fullt ut tillämplig på bolag som ägs av en eller flera kommuner.59 Eftersom ABL inte reglerar vilka rättssubjekt som kan vara innehavare av aktier i ett aktiebolag är ABL tillämplig oavsett det är fråga om ett bolag som ägs av staten, en eller flera kommuner eller ett bolag som ägs av privata rättssubjekt.60 finns regler avseende kommunala bolag i KL. Av 3 kap. 16 § KL följer att en kommun kan överlämna vissa kom- munala angelägenheter till t.ex. ett aktiebolag eller till andra upp- räknade rättsubjekt. När en kommun direkt eller indirekt äger samliga aktier i bolag ska fullmäktige enligt 3 kap. 17 § KL a) fast- ställa det kommunala ändamålet med verksamheten, b) utse samtliga styrelseledamöter, c) se till att fullmäktige får ta ställning innan sådana beslut i verksamheten som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt fattas, samt d) utse minst en lekmannarevisor. Vidare ska kommunen se till reglerna om helägda aktiebolag i rimlig utsträckning – dvs. med hänsyn till andelsförhållandena, verksamhetens art och omständigheterna i övrigt – också iakttas vad gäller delägda aktiebolag, 3 kap. 18 § KL. Av kommunallagen framgår alltså att kommunen ska fastställa det kommunala ändamålet med ett aktiebolags verksamhet och att kommunen ska se till att fullmäktige får ta ställning till sådana beslut i verksamheten inom ett bolag som är av principiell beskaffenhet eller som annars är av större vikt. Det är dock viktigt att komma ihåg att de beslut som en kom- mun meddelar med anledning av ovanstående regler inte har någon aktiebolagsrättslig verkan. För att sådan verkan ska uppkomma 59Se t ex , aktiebolagsrätt, 2007, s. 19. 60Däremot regleras vilka rättssubjekt som kan vara stiftare, se 2 kap. 1 § ABL. krävs att samma beslut tas internt inom bolaget.61 Aktiebolags- rättsligt är det därmed viktigt att slå fast att de beslut som kom- munen har tagit också måste fattas internt inom bolaget. Skulle t.ex. bolagsstyrelsen fatta ett annat beslut än kommunens, eller helt underlåta att fatta beslut i enlighet med kommunens beslut är det ur ett aktiebolagsrättsligt perspektiv styrelsens beslut som gäller. Det enda kommunen (aktieägaren) i en sådan situation kan göra för att driva igenom den kommunala viljan är att låta bolags- stämman byta ut styrelseledamöterna och därefter se till att de nya fattar ett beslut som ligger i linje med kommunens önskemål. Så länge en ny styrelse inte fattar ett nytt beslut som ersätter det gamla gäller alltså detta, oavsett kommunen så önskar eller inte. Det är alltså värt att ha i åtanke att styrelseledamöterna i ett aktie- bolag vid utförandet av sitt uppdrag ska ha bolagets bästa för ögonen, dvs. den lojalitet som följer av uppdraget riktar sig mot bolaget oavsett vem som utsett honom eller henne. fastställde i mål NJA 2008 s. 120 att regle- ringen i ABL utgår från att bolagets verksamhet bedrivs i syfte att bereda aktieägarna vinst. Av 3 kap. 3 § ABL framgår dock att det är tillåtet att i bolagsordningen ta in föreskrifter om att bolaget helt eller delvis ska ha annat syfte. Genom sådana föreskrifter åläggs bolaget skyldigheter i förhållande till sina ägare, men emellertid inte mot någon annan, eftersom bolagsordningens föreskrifter inte kan åberopas mot bolaget av en utomstående tredje man. Av det följer att t.ex. den kommunala självkostnadsprincipen och lokali- seringsprincipen inte kan åberopas av kommuninvånarna gentemot ett kommunalt bolag. 6.Svenska aktiebolag och kontrollkriteriet 6.1Rekvisit för att kontrollkriteriet ska vara uppfyllt Kontrollkriteriet innebär som nämnts ovan att en upphandlande myndighet utövar en kontroll över den ifrågavarande juridiska personen motsvarande den som den utövar över sin egen förvalt- ning. För att tilldelningskriteriet ska vara uppfyllt avseende aktie- bolag, krävas att den nationella bolagsrätten medger en sådan extern kontroll. Nedan görs en analys av hur kontrollkriteriet för- håller sig till den svenska aktiebolagsrätten. Analysen utgår ifrån de 61 Se , 2007, s. 31 f. frågor som ställts av Utredningen om offentliga företag, se avsnitt 2. 6.2Är kontrollkriteriet uppfyllt när en upphandlande myndighet äger samtliga andelar i ett aktiebolag? 2009/10:134, Upphandling från statliga och kommunala bolag, anförs att det förhållande att bolagsorganen enligt ABL står i ett hierarkiskt förhållande till varandra medför att det finns bättre möjligheter för ägaren att kontrollera ett bolags verksamhet än vad t.ex. italiensk rätt medger. Vidare framhålls att vare sig det faktum att vissa beslutsregler eller regler som har till syfte att skydda borgenärsintressen uttryckligen är fastslagna i ABL eller aktie- bolagsrättsliga minoritetsregler bör utesluta att kontrollkriteriet är uppfyllt.62 Som tidigare angetts tyder en strikt tolkning av ABL enligt vår mening på att kontrollkriteriet vid svenska aktiebolag inte är upp- fyllt i förhållande till den upphandlande myndighet som äger bolaget, oavsett det rör sig om ett statligt ägt bolag eller ett kom- munalt eller landstingsägt bolag. Skälet är de olika bolagsorganens självständiga ställning i förhållande till ägaren. Teoretiskt sett är bolagsstämmans möjlighet att påverka bolagsstyrelsen till att fatta ett visst beslut begränsad till att byta ut styrelsen till en styrelse som är mera lydig i förhållande till ägaren. I det läget kan emel- lertid bolaget, genom den sittande styrelsen, redan ha fattat ett för bolaget bindande beslut. Det torde vara uppenbart att kontroll- kriteriet i en sådan situation inte är uppfyllt. I realiteten kan det emellertid vara så att en bolagsstyrelse i ett statligt eller ett kom- munalt bolag är lyhörd för ägarens önskemål och att det därför inte uppstår några problem. Trots den hierarki som finns mellan de olika bolagsorganen finns det dock enligt ABL inte några formella hinder mot att bolagsstyrelsen agerar självständigt i förhållande till ägaren; ABL förutsätter dessutom i vissa fall också att så sker. Mot bakgrund av nuvarande utformning av ABL är vår bestämda upp- fattning att kontrollkriteriet för svenskt vidkommande inte per automatik är uppfyllt när staten eller kommunerna äger aktiebolag. 62 Se prop. 2009/10:134, s. 36 f. 6.3Är kontrollkriteriet uppfyllt när den upphandlande myndigheten endast äger andelar i ett aktiebolag? rättspraxis visar att flera upphandlande myndig- heter tillsammans kan äga ett bolag eller ingå i ett kommunförbund och att kontrollkriteriet fortfarande kan vara uppfyllt. Frågeställ- ningen om huruvida kontrollkriteriet är uppfyllt i svenska aktie- bolag kan dock inte besvaras genom att beakta antalet ägare, dvs. om det är en eller flera upphandlande myndigheter som äger andelarna i ett aktiebolag. Problemet är i stället svenska aktiebolags starka och självständiga ställning i förhållande till sina ägare. Det är därför en naturlig följd av vårt tidigare resonemang, att en kommun som äger ett aktiebolag tillsammans med en eller flera andra kom- muner inte har motsvarande kontroll över bolaget som kommunen har över sin egen förvaltning. Ifall utredningen skulle anse att en upphandlande myndighet kan utöva tillräcklig kontroll över ett aktiebolag, kan konstateras att menar att det är tillräckligt med en kollektiv och majoritetsstyrd kontroll för att kontrollkriteriet ska anses vara uppfyllt i förhållande till varje enskild ägare. 6.4Är kontrollkriteriet uppfyllt när vissa andelar ägs av privata företag? rättspraxis må i vissa avseenden vara otydlig. Detta gäller dock inte synen på vad som gäller om en upphandlande myndighet äger andelar i ett aktiebolag tillsammans med privata intressenter. I dessa fall är kontrollkriteriet aldrig uppfyllt. En privat ägarandel i ett i övrigt offentligt ägt bolag omöjliggör således alltid ett uppfyllande av kontrollkriteriet. Endast möjligheten för enskilda personer att tillskjuta kapital är emellertid inte tillräckligt för att kontrollkriteriet inte skulle kunna vara uppfyllt.63 63 Se t.ex. mål C-17/09, Sea, där fastställde att det inte skulle vara förenligt med rättssäkerhetsprincipen om redan möjligheten till privat ägande skulle göra det omöjligt att någonsin definitivt avgöra huruvida ett bolag som tilldelas ett offentligt kontrakt ska anses vara offentligt ägt. 6.5Är kontrollkriteriet uppfyllt när den upphandlande myndighetens andelar ägs indirekt av myndigheten? Som angivits tidigare menade i mål C-340/04, Carbotermo, att ägande genom ett mellanled, holdingbolag, kan försvaga den kontroll som den upphandlande myndigheten utövar. Om det redan i de fall staten eller en kommun ensam är ägare till ett bolag råder oklarhet om kontrollkriteriet är uppfyllt, är det än mer tveksamt om den upphandlande myndigheten kan anses utöva en kontroll över ett indirekt ägt bolag som motsvarar kontrollen över den egna verksamheten. Det kan vidare noteras att enligt prop. 2009/10:134, Upphand- ling från statliga och kommunala företag, som ska träda i kraft , ska Teckal-kriterierna endast vara tillämpliga för upphand- lande myndigheter som utgör myndigheter. Det innebär att upp- handlande myndigheter som är organ som lyder under offentlig rätt, t.ex. statliga och kommunala företag, inte kommer att kunna tillämpa undantaget. 6.6Kan ägardirektiv, aktieägaravtal eller bestämmelser i bolagsordning uppfylla kontrollkriteriet? 2009/10:134, Upphandling från statliga och kommunala bolag, anförs att ägaren av ett aktiebolag genom ägardirektiv, aktie- ägaravtal eller bestämmelser i bolagsordning kan ha möjlighet att uppfylla kontrollkriteriet. Det anses vara den konkreta utform- ningen av bolagsordning och bolagsstämmobeslut etc. i det en- skilda fallet som är avgörande för om den upphandlande myndig- heten kan anses ha ett tillräckligt inflytande i den juridiska personen. Det bör tilläggas att det i sammanhanget måste göras en samlad bedömning av samtliga omständigheter. Det ankommer således på den upphandlande myndigheten att i varje enskilt fall bedöma om bestämmelserna är tillämpliga.64 Som fastställdes i mål 17/09, Sea, kan bestämmelser i en bolags- ordning som strider mot bestämmelserna i nationell lagstiftning vara ogiltiga. Det skulle för svensk räkning medföra att om en kommun skulle försöka skriva in i bolagsordningen att den som ägare skulle ha mer långtgående befogenheter avseende ett helägt aktiebolags interna beslut och verksamhet än som anges i ABL, 2009/10:134, s. 38. skulle sådana bestämmelser anses vara ogiltiga. I stället skulle bestämmelserna i vara tillämpliga. Enligt vår uppfattning är det därför inte möjligt att genom ägardirektiv, aktieägaravtal eller bestämmelser i ett aktiebolags bolagsordning utöka ägarnas kontroll- och maktbefogenheter utöver de som anges i ABL. Vidare torde ett kontrollkriterium som endast vilar på den konkreta utformningen av bolagsordning eller bolagsstämmobeslut – och en situation där den upphandlande myndigheten i varje enskilt fall måste ta ställning till och bedöma om bestämmelserna i är tillämpliga eller inte – medföra en osäker situation efter- som en prövning måste ske i varje enskilt fall, dvs. i vart och ett av de närmare 1 700 kommunalt och landstingsägda bolagen samt i de statligt ägda bolagen, varje gång ägaren vill göra en upphandling från bolaget. Risken för brister i bolagsordningen och motstridiga bedömningar torde vara stor. Fördelarna med en särreglering för offentligt ägda bolag borde därför med råge överväga de nackdelar och ekonomiska risker som kan finnas med att behöva göra en bedömning i varje enskilt fall. 7.Finns det behov av en särskild offentligrättslig associationsform? För att säkerställa att kontrollkriteriet uppfylls vid statligt och kommunalt ägda aktiebolag finns skäl att överväga om det inte bör införas en särskild offentligrättslig associationsform. Som exempel kan t.ex. nämnas att det i genomförts en rad lagändringar och flera nya lagar har tillkommit avseende kommunala företag och s.k. interkommunala bolag. Orsaken är att det ansetts föreligga ett behov av reformer på om- rådet. Reglerna rörande de traditionella associationsformerna hade, liksom i och många andra länder, ursprungligen tillkommit för att användas av enskilda rättssubjekt inom den privata sektorn. Dessa bolags förutsättningar skiljer sig därmed från de speciella situationer som kan uppstå och de rättsliga begränsningar som finns när offentliga rättssubjekt bedriver verksamhet inom de olika associationsformerna. Utan att fördjupa oss i den aktuella lagstiftningen kan nämnas att det i den norska kommunallagen (lov 25. nr. 107, genom lov 29. januar 1999 nr. 5) införts regler om en ny organisationsform för verksamhet – det kommunale/fylkeskommunale foretaket. Skälet för lagändringen var att lagstiftaren menade att befintliga regler om kommunala bolag inte täckte de organisationsbehov inom verksamhet som förelåg i de fall där verksamheten inte kunde bedrivas i aktiebolagsform och där det heller inte skulle vara ändamålsenligt att organisera verksamheten inom ramen för den kommunala förvaltningen. Det kommunale/fylkeskommunale foretaket har sin förebild i aktiebolaget och är tänkt att utgöra en organisationsform där verksamheten i större utsträckning än tidigare bygger på själv- ständighet och ansvar. Tanken är att försöka nå en balans mellan å ena sidan behovet av styrning och å andra sidan företagsledningens självständiga beslutanderätt. Det står dock kommunen fritt att själv välja organisationsform för en viss typ av verksamhet. Det kommunale/fylkeskommunale foretaket har en egen styrelse men utgör ingen egen juridisk person. Organisations- formen får heller inte användas i fall där andra parter än kommunen är inblandade i verksamheten. Verksamheten utgör alltså en intern angelägenhet, men själva organisationen för besluts- fattande etc. påminner om vad som gäller för privaträttsliga associa- tioner. Företaget och syftet med dess verksamhet ska, i likhet med uppgifter om styrelse och firmatecknare etc., registreras i företags- registret. Vi har inte närmare analyserat den norska lagstiftningen och hävdar därför inte att den till alla delar uppfyller kontrollkriteriet, men vi vill framhålla regleringen som ett exempel på när det ansetts befogat att införa särskilda associationsformer för offentligt reglerad verksamhet. Eftersom det norska regelverket rörande kommunala bolag är betydligt mer detaljerat och särreglerat än vad som är fallet i , torde det därför kunna fungera som en god inspirationskälla. Enligt vår uppfattning kan det finnas ett behov för staten, kommuner och landsting att i vissa situationer organisera sin verksamhet i bolagsform. Eftersom enligt vår uppfattning svenska aktiebolag i sin nuvarande form inte kan uppfylla kontrollkriteriet, menar vi att det finns behov av att införa en ny offentligrättslig associationsform. En sådan associationsform skulle kunna uppfylla kontrollkriteriet utan att stå i strid mot bestämmelserna i . Därutöver skulle en sådan ny associationsform kunna säkerställa att de offentligrättsliga principerna om öppenhet och likabehand- ling och de kommunalrättsliga principerna om lokalisering, själv- kostnad och möjligheten till överprövning av olika beslut är tillämpliga på all offentlig verksamhet, oavsett organisationsform. Sammanfattningsvis framstår det enligt vår mening klart att svenska aktiebolag såsom de regleras i ABL inte uppfyller kontroll- kriteriet såsom det har definierats i rätts- praxis. Vi anser därför att det inte är möjligt för en upp- handlande myndighet att som ägare till ett svenskt aktiebolag utöva en kontroll över bolaget som gör det möjligt för myndigheten att påverka de beslut som fattas i aktiebolaget, vare sig över bolagets strategiska mål eller över dess viktiga beslut. Det framgår av rättspraxis att de fall där upp- handlande myndigheter har haft en kontroll över ett aktiebolag motsvarande det som den upphandlande myndigheten har över sin egen förvaltning, har varit i de fall där det finns en nationell lagstiftning om att sådan kontroll över aktiebolag är tillåten.