sou · H0B346 · 2012-06-19 00:00:00 — Bedömningen ska utföras eller oftare om särskilda skäl föreligger. ska bemyndigas att meddela ytterligare före- skrifter om innehållet i samt omfattning och dokumentation av säkerhetsledningssystem och helhetsbedömningarna. Utredningen föreslår även att det införs krav på årlig dammsäker- hetsrapportering för samtliga dammar som klassificerats i damm- säkerhetsklass A–C. Omfattningen och det exakta innehållet i rapporteringen ska enligt utredningens förslag differentieras utifrån dammsäkerhetsklass och meddelas genom föreskrifter utfärdade av Konsekvenser av utredningens förslag Den årliga dammsäkerhetsrapporteringen från verksamhetsutövaren till tillsynsmyndigheten föreslås omfatta bas- rapportering på företagsnivå respektive anläggningsnivå samt i förekommande fall fördjupad dammsäkerhetsrapportering med frekvens anpassad till dammsäkerhetsklassen. För dammanlägg- ningar i dammsäkerhetsklass A föreslår utredningen att fördjupad rapportering görs . Basrapporteringen ska bl.a. innehålla en beskrivning av genomförd tillståndskontroll av anläggningen och identifierade brister. Driftstörningar och andra händelser ska beskrivas samt genomförda och planerade förändringar på anlägg- ningen. I den fördjupade årsrapporteringen ska mer djupgående beskrivningar av ovanstående göras och genomförda förändringar i säkerhetsledningssystem, organisation m.m. redovisas. Den ska även innehålla en bedömning av anläggningens säkerhet. Rapporteringen ska göras i en webbaserad dammsäkerhetsdatabas som utredningen föreslår att ges i uppdrag att utreda formerna för, utveckla och administrera. Utredningen föreslår även att ska kunna besluta om miljösanktionsavgift för det fall ägaren underlåter att lämna in en dammsäkerhetsrapport inom stadgad tid. Utredningen föreslår att miljösanktionsavgift för dammar i dammsäkerhetsklass A sätts till och för dammar i dammsäkerhetsklass B och C till . Genom den föreslagna utökade rapporteringen får tillsyns- myndigheten större insyn i verksamhetsutövarnas dammsäkerhets- arbete vilket utgör en grund för tillsynen. ska bemyndigas att meddela ytterligare före- skrifter om innehållet i samt omfattning och dokumentation av årsrapporteringen. Konsekvenser för berörda företag avseende rutiner för egenkontroll Utredningen anser att förslaget avseende rutiner för egenkontroll inte innebär mer långtgående krav än . En stor del av det som förslaget avser utförs av ägarna. Det innebär att det nya regelverket i praktiken inte medför någon större ökning av tids- åtgång eller administrativa kostnader. Att upprätta rutiner för samt genomföra och dokumentera egenkontrollåtgärderna innebär ett Konsekvenser av utredningens förslag ständigt pågående arbete för vilket det är svårt att uppskatta kostnader för. Tydligare och mer sammanhållna regler är en fördel för före- tagen. Det ger ägarna en större förutsägbarhet vad gäller de krav tillsynsmyndigheten kan ställa. Genom att veta vilken informa- tion tillsynsmyndigheten kommer att efterfråga kan ägaren foku- sera på att ha det tillgängligt. Tydliga regler ger även förutsättningar för att bestämmelserna kommer att tillämpas på samma sätt över hela landet. Det är positivt för konkurrensen att berörda ägare behandlas lika oavsett vilket län verksamheten bedrivs i. Den dokumentation som kommer att behöva tas fram inom ramen för de föreslagna egenkontrollåtgärderna kan även användas som underlag för krav enligt annan lagstiftning, se avsnitt 9.7. Konsekvenser för berörda företag avseende årsrapportering Som redan nämnts uppskattar utredningen att det är cirka 70 företag som berörs av kravet på årsrapportering. Tidsåtgången för den årliga dammsäkerhetsrapporten beräknas uppgå till 0,5–per anlägg- ning. För den fördjupade dammsäkerhetsrapporten som ska utföras för dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A beräknas tidsåt- gången bli per anläggning. 2Årsarbetskraft (/år, /dag). SOU 2012:46 Konsekvenser av utredningens förslag Kostnaderna per dammägare för att upprätta årsrapporteringen beror på antalet dammanläggningar och de ingående dammarnas dammsäkerhetsklass. För de stora vattenkraftsproducenterna upp- skattas den årliga administrativa kostnaden till mellan 0,2– per företag. För de mindre dammägarna som äger en eller några få dammanläggningar i dammsäkerhetsklass C uppskattas den årliga administrativa kostnaden till . Total administrativ kostnad för den årliga rapporteringen för alla damm- anläggningar i konsekvensklass A, B och C uppskattas till . I och med förslaget om den webbaserade dammsäkerhets- databasen kommer rapporteringen underlättas avsevärt. För ägare med dammanläggningar i många län blir administrationen enkel genom möjligheten att rapportera alla anläggningar samlat på ett ställe. Det kommer att hålla administrationen och kostnaderna nere. Underlåtenhet att lämna in en dammsäkerhetsrapport kan medföra en kostnad för miljösanktionsavgift. meddelar föreskrifter inom ramen för sitt utökade uppdrag. Kostnaderna för det anges i avsnitt 15.5. 15.5Förslag om förstärkt dammsäkerhetstillsyn Länsstyrelserna ska bedriva den operativa dammsäkerhetstillsynen Utredningen föreslår att tillsynen över dammsäkerhet ska ligga kvar på på samma sätt som . Utredningen anser dock att dammsäkerhetstillsynen såsom den utövats inte har varit tillfredsställande. För att uppnå en effektivare och mer likriktad tillsyn krävs att tillsynen utförs av handläggare med dammsäkerhetskompetens och enligt en utarbetad tillsynsrutin. Utredningen förslår även att en särskild tidrapporteringskod för tillsyn av dammsäkerhet införs. I och med att en sådan kod finns tillgänglig möjliggörs planering och uppföljning av dammsäkerhet som ett eget tillsynsområde. Konsekvenser av utredningens förslag Dammsäkerhetstillsynen avseende anläggningar i dammsäkerhets- klass A–C ska bedrivas av dammsäkerhetshandläggare med damm- säkerhetskompetens i de län som har dammanläggningar i damm- säkerhetsklass A. I län utan dammanläggningar i dammsäkerhets- klass A bedrivs dammsäkerhetstillsynen av vattenhandläggare. Utredningen menar att det är lämpligt att bygga upp damm- säkerhetskompetens på de länsstyrelser som har tillsynsansvar för dammarna som skulle innebära särskilt stora konsekvenser i händelse av ett dammbrott, dvs. dammar i dammsäkerhetsklass A. Dessa län är , , , , , och . Dessa län har dessutom relativt sett många dammar i dammsäkerhetsklass B och C inom sina geografiska områden vilket möjliggör för minst en damm- säkerhetshandläggare per länsstyrelse att arbeta med dammsäker- hetsfrågor på heltid. Utredningen förordar att dammsäkerhets- handläggarna vid dessa länsstyrelser samverkar inom ett hand- läggarnätverk för dammsäkerhet och att deras dammsäkerhets- kompetens stärks för att ha kvar lokalkunskapen men också arbeta gemensamt med utveckling av tillsynsmetoder m.m. Även kris- beredskapshandläggarna i de berörda länen samt dammsäkerhets- handläggarna på föreslås ingå i nätverket. Detta anser utredningen dessutom främjar samverkan mellan damm- säkerhetshandläggare och krisberedskapshandläggare inom länet. Den mer omfattande dammsäkerhetstillsynen kommer att omfatta anläggningar i dammsäkerhetsklass A–C. Antalet dammanläggningar i dessa klasser beräknas uppgå till drygt 500. Utredningen föreslår att dammsäkerhetstillsynen ska genomföras enligt tydliga rutiner och följas upp. Tillsynen ska utgå från års- rapporteringen. Tiden för att planera tillsynen, granska och analysera den årliga dammsäkerhetsrapporteringen, utföra tillsynsbesök och återkoppla till ägaren beräknas uppgå till 0,2–per anläggning och år. Tidsåtgången antas variera beroende på vilken dammsäkerhetsklass anläggningen i fråga har. Konsekvenser av utredningens förslag 2årsarbetskraft (/år, /dag) Tidsåtgång för länsstyrelserna beror på antal dammanläggningar i länet och ingående dammars dammsäkerhetsklass. Utredningen har uppskattat tid utifrån antalet dammanläggningar i Svenska kraftnäts sammanställning av årsrapporteringen . För de län som utredningen tror kommer att ha dammanläggningar med dammar i dammsäkerhetsklass A som också har relativt många damman- läggningar med dammar i övriga klasser är tillsynstiden större än för övriga län, cirka 0,5–1 årsarbetskraft per länsstyrelse. Totalt uppskattas planerbara tid för dammsäkerhetstillsyn till cirka 7–7,5 årsarbetskrafter beroende på antal dammar som beslutas tillhöra dammsäkerhetsklass A, B och C. Utöver den planerbara tillsynen uppkommer händelsestyrd tillsyn. Utredningen bedömer att den sammanlagda tillsynen för dammanläggningar i damm- säkerhetsklass A–C i hela landet bör uppgå till nio årsarbetskrafter. Konsekvenser av utredningens förslag Med anledning av utredningens ovanstående förslag kommer såsom redan nämnts ytterligare rekrytering behöva ske till . För att finansiera den mer omfattande dammsäkerhetstillsynen har utredningen föreslagit att ägare av anläggningar i dammsäkerhets- klass A–C ska betala en fast årlig tillsynsavgift. Avgiften ska utformas som en schablonavgift och motsvara den tillsyn som utför. De årliga schablonavgifterna för dammsäkerhetstillsynen upp- skattas i tabell 14.2 till för dammanläggningar i damm- Konsekvenser av utredningens förslag säkerhetsklass A, för dammanläggningar i dammsäkerhets- klass B samt för dammanläggningar i dammsäkerhets- klass C. Schablonavgifterna beräknas utifrån uppskattat tid för tillsyn per dammanläggning. Tillsynen ska följas upp på så sätt att man kan stämma av att utförd tillsyn motsvarar den avgift som betalas. Det finns en möjlighet att debitera tillsynen med timavgifter, men det görs sällan. En avgift på för utförd tillsyn kan debiteras. Konsekvenser för berörda företag En fast årlig avgift för dammsäkerhetstillsyn innebär att företagen påförs en kostnad. Förslaget ligger i linje med den centrala principen inom miljörätten om att förorenaren ska betala. En fast årlig avgift innebär även en större förutsägbarhet för ägaren och mindre administrationskostnader. För de större vattenkraftproducenterna uppskattas den årliga kostnaden för dammsäkerhetstillsyn uppgå till 0,8–2,. För de mindre dammägarna uppskattas den årliga tillsynsavgiften uppgå till 6 400–, beroende på antal dammanläggningar och de ingående dammarnas dammsäkerhetsklass. Schablonavgifterna för finansiering av tillsynen gör att länsstyrel- serna kan utveckla sin kompetens inom dammsäkerhet genom både vidareutbildning och anställning av ny personal. Det är lättare att administrera en fast årlig avgift än en timavgift. Det innebär att avgiften kommer att debiteras i större utsträckning än . Administration av miljösanktionsavgift innebär en kostnad för . Det är dock ingen ny uppgift för varför nya rutiner inte behöver utarbetas. Konsekvenser av utredningens förslag Utredningen föreslår att som central myndighets- funktion för dammsäkerhet även fortsättningsvis ska utföra de tillsynsvägledande och främjande arbetsuppgifterna som utför i fråga om dammsäkerhet. Utredningen föreslår att instruktionen för kompletteras med ett antal arbetsuppgifter. Utredningen pekar på arbetsinsatser som den centrala myndighetsfunktionen bör utveckla inom befintligt regelverk, såsom: Samverkan med länsstyrelser för att åstadkomma ett effektivt tillsynsarbete Utökad uppföljning av genomförd tillsyn Utökad kompetensutveckling för länsstyrelserna Erfarenhetsspridning av inträffade händelser Syftet med att ges ett utökat uppdrag är att ge staten bättre insyn i dammsäkerhetsarbetet i landet samt att dammsäkerhetstillsynen i landet ska bli mer effektiv och likvärdig. I samband med att regelverket för dammsäkerhet träder i kraft bör bemyndigas att meddela föreskrifter avseende verksamhetsutövares säkerhetsledningssystem, helhetsbedömningar och rapportering. Utredningen föreslår dessutom att ges ett upp- drag att utreda formerna för, samt utveckla och administrera ett system för dammsäkerhetsrapportering. Syftet med ett system för dammsäkerhetsrapportering är att underlätta och effektivisera dels årsrapporteringen för dammägarna, dels uppföljningen och gransk- ningen för länsstyrelserna, men även Svenska kraftnäts nationella uppföljning. Konsekvenser av utredningens förslag Finansiering av tillsynsvägledning och främjande av dammsäkerhet Svenska kraftnäts uppgift att tillsynsvägleda och främja i frågor om dammsäkerhet har finansierats i sin helhet av elbered- skapsmedel. Anslaget erhåller i egenskap av elberedskapsmyndighet för att finansiera elberedskapsåtgärder enligt elberedskapslagen samt den egna myndighetens verksamhet. Utredningen föreslår att tillsynsvägledningen i stället ska finansieras genom anslag för tillsynsvägledning enligt MB. Däre- mot kan övriga kostnader som avser främjande även fortsättnings- vis finansieras genom elberedskapsmedel. Uppgiften har inom dammsäkerhetsområdet har skötts av två till tre personer. Kostnaden uppgick till , se tabell 14.3. Utredningen föreslår att tillsynsvägledningen ska bli mer omfattande, se avsnitt 11.4. Det kommer att innebära ökade kostnader. Utredningen uppskattar att den totala kostnaden för Svenska kraftnäts dammsäkerhets- verksamhet bör uppgå till 20–fördelat på tillsynsväg- ledning och främjande med hälften vardera. Det nya anslaget för tillsynsvägledning bör således uppgå till . Finansiering av främjande av dammsäkerhet ska ske genom elbe- redskapsanslaget, till en kostnad av 10–. Finansiering av tillsynsvägledningen genom ramanslag till innebär en ny kostnad för staten. Att Svenska kraftnäts uppdrag avseende dammsäkerhet utökas medför att den totala arbetsbördan för dammsäkerhetsfrågorna uppskattats till sex årsarbetskrafter. Det innebär att Svenska kraft- nät måste anställa personal. Konsekvenser av utredningens förslag 15.7Förstärkt beredskap för dammbrott Samordnad beredskapsplanering för dammbrott utvecklas vidare Utredningen föreslår inte någon författningsändring utan bedömer att det redan framgår av befintlig reglering att det är som har ansvaret att utveckla och samordna beredskapen för dammbrott inom länet. Utredningen understryker vikten av att såväl kommun som länsstyrelse ska planera räddningstjänsten på ett sådant sätt att ett eventuellt dammhaveri kan hanteras på ett effektivt sätt. Dammägarens deltagande i en sådan planering är enligt utredningen en förutsättning för att planeringen ska fungera. Däremot bedömer utredningen att det behövs mer vägledning om hur beredskapsplaneringen bör ske för dammbrott och att det tas fram goda exempel. Sådan vägledning bör enligt utredning tas fram av MSB i samråd med . Utredningen anser att den pågående beredskapsutvecklingen längs de större reglerade vattendragen bör fortsätta i enlighet med Svenska kraftnäts övergripande plan för detta, se avsnitt 5.4.4. De dammägare som är involverade i den samordnade bered- skapsplaneringen är de dammägare som har dammar i de stora reglerade vattendragen. Det är de stora vattenkraftproducenterna och vattenregleringsföretagen som äger dammarna. Genom sin centrala position kan MSB ta initiativ till att samla samtliga älvgrupper för en gemensam träff. bör samverka i planeringen av och medverka vid träffarna. Varningssystem som komplettering av kommuners beredskap Utredningen menar att införandet av ett varningssystem längs med de stora reglerade älvarna är en lämplig åtgärd för dammägare att komplettera kommunernas beredskap med. saknas varningssystem för att varna allmänheten nedströms en damm om ett dammbrott inträffar. Att upprätta varningssystem är enligt utredningen en åtgärd som kan rädda många liv om ett dammbrott inträffar. Skyldigheten att komplettera kommunernas beredskap före- ligger i enlighet 2 kap. 4 § LSO. Det gäller dock endast ägare av de anläggningar vars verksamhet har bedömts farlig enligt angiven bestämmelse. omfattas drygt 100 damman- läggningar av bestämmelsen. Det är rimligt att ägare till dessa Konsekvenser av utredningens förslag dammanläggningar står kostnaden för upprättande och underhåll av varningssystem. Utredningen föreslår däremot inte att skyldigheten att bekosta ett varningssystem ska författningsregleras. De projekt som pågår om varningssystem bör enligt utredningen stödjas, se avsnitt 5.4.4. Konsekvenser för berörda företag Vad gäller kravet på delaktighet i beredskapsplaneringen är det enligt utredningen ingen ny skyldighet. Däremot innebär det faktum att man genomför beredskapsplanering per vattendrag en omfattande arbetsinsats för berörda ägare. Att arbeta med bered- skapsplanering för dammbrott är en ständigt pågående utveckling som därför är svår att kostnadsuppskatta. Kostnaden för system för varning av allmänheten uppskattas till några miljoner kr per älv för de stora reglerade älvarna. Systemet bör enligt utredningen finansieras av ägare till de dammar som omfattas av bestämmelserna om farlig verksamhet. Antalet sådana dammar och ägarförhållandena skiljer sig åt mellan vattendragen. Det går därför inte att ange en kostnad per ägare. Konsekvenser för länsstyrelser och kommuner En mer omfattande beredskapsplanering än kommer att inne- bära en större arbetsinsats för berörda länsstyrelser och kommuner. Vissa länsstyrelser och kommuner har framtagna beredskapsplaner, andra inte. Att arbeta med beredskapsplanering för dammbrott är en ständigt pågående utveckling som därför är svår att kostnadsuppskatta. Länsstyrelserna bör enligt utredningen verka för att älvgrupp- ernas funktion som forum för samordning och initiering av beredskapsplanering för dammbrott förstärks. Konsekvenser av utredningens förslag Konsekvenser för MSB och Att utarbeta vägledning för beredskapsplanering för dammbrott innebär en kostnad för MSB. Om vägledningen tas fram i samråd med innebär det även en kostnad för . Att genomföra nationella årliga älvgruppsträffar innebär också en utökad kostnad för myndigheterna. Kostnaderna bedöms dock inrymmas i myndigheternas ramanslag. Utredningen bedömer att det finns ett behov av att tydliggöra vilka dammar som bör utgöra skyddsobjekt enligt skyddslagen. Utredningen anser att staten har ett befogat intresse av att vissa dammanläggningar omfattas av det mer långtgående skyddet som skyddslagen ger. vägledning bör därför uppdateras och kompletteras. En dammanläggning i utredningens föreslagna dammsäkerhets- klass A bör vara skyddsobjekt. Dammanläggningar i dammsäker- hetsklass B kan också medföra sådana konsekvenser att det kan motivera ett beslut om skyddsobjekt. I dessa fall kan det dock finnas undantag. Det föreligger även ett behov av att tydliggöra vilka dammar som ska omfattas av kraven i säkerhetsskyddslagen. Utredningen menar att ett dammbrott i en damm i dammsäkerhetsklass A kan ha en sådan påverkan på rikets säkerhet och omgivningen i övrigt att ägarföretagen ska omfattas av säkerhetsskyddslagens krav i aktuella delar. Svenska kraftnäts befintliga vägledning behöver förtydligas och uppdateras avseende dammar. Konsekvenser av utredningens förslag Säkerhetsanalys och fysiskt skydd En förutsättning för att identifiera såväl skyddsvärda anläggningar som skyddsvärda uppgifter är att företagen som omfattas av säker- hetsskyddslagstiftningen genomför en säkerhetsanalys. Krav på säkerhetsanalys finns i säkerhetsskyddsförordningen. Det saknas närmare föreskrifter om hur säkerhetsskyddet ska utformas. Säkerhetsskyddslagen anger endast att det ska finnas det säkerhetsskydd som behövs med hänsyn till verksamhetens art, omfattning och övriga omständigheter. Utredningen anser att det är lämpligt att vägledning och goda exempel tas fram avseende hur det fysiska skyddet för dammar kan utformas. Sådan vägledning bör tas fram av i samråd med branschen. Konsekvenser för berörda företag Det är enligt utredningen främst de företag som äger dammanlägg- ningar i dammsäkerhetsklass A som berörs av skyddslagen och säkerhetsskyddslagen. med dammanläggningar i damm- säkerhetsklass B kan beröras. Det är uppskattningsvis sju företag som har dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A och ytterligare cirka 20 företag som har dammanläggningar i dammsäkerhetsklass B men inte i A. De företag som äger dammanläggningarna i dammsäker- hetsklass A äger också merparten av dammanläggningarna i damm- säkerhetsklass B. Dessa företag bör överväga om dammarna i dammsäkerhetsklass A och B ska vara skyddsobjekt. De ska också göra säkerhetsanalyser enligt säkerhetsskyddslagen. Företagen bör aktivt medverka i samverkansprojekt med i upp- rättandet av vägledningar. ska enligt utredningen förtydliga, uppdatera och i viss mån ta fram nya vägledningar med avseende på dammar. Utveck- lingen bör ske i samverkan med branschen som kan representeras av . 16.1Förslaget till lag om ändring i Paragrafen är ny. Innehållet motsvarar tidigare 11 kap. 4 § respek- tive 2 § 4. Ändringen är endast redaktionell. Paragrafen är ny. Redaktionellt delas 11 kap. 2 § 1 in i fem punkter vars innehåll motsvaras av den tidigare lydelsen. Den sjätte och sjunde punkten motsvarar innehållet i 11 kap. 2 § 2 och 3. Åttonde punkten anger endast begreppet markavvattning. Vad som avses med markavvattning anges i 11 kap. 2 §, se författningskommen- taren till 11 kap. 2 §. Paragrafen är ny. Vad som avses med vattenanläggning motsvarar innehållet i 11 kap. 3 § i dess tidigare lydelse. I andra satsen anges vad som avses med begreppet damm. Syftet med en definition av begreppet damm är att kunna avgränsa de vattenanläggningar som ska omfattas av det föreslagna klassifi- ceringssystemet i 11 kap. 24 och 25 §§ samt de krav som ska ställas på den som är skyldig att underhålla dessa dammar. Vad som avses med en vattenanläggning anges i samma paragraf i dess nu föreslagna lydelse. Med vattenanläggning avses en sådan anläggning som har kommit till genom en vattenverksamhet, till- sammans med manöveranordningar som hör till anläggningen. Begreppet vattenverksamhet definieras i sin tur i 3 § samma kapitel i dess nu föreslagna lydelse. I första punkten anges upp- förande, ändring, lagning och en damm i vattenområden. Själva uppförandet av en damm är alltså en vattenverksamhet och därmed är dammen en vattenanläggning, jfr prop. 1997/98:45 del 2, s.125 ff. Exempel på dammar är kraftverks-, reglerings- och spärr- dammar. Vattenkraftverk, avbördningsanordningar och intag i fall de innehåller eller utestänger vatten omfattas också av begreppet damm. Även en sluss utgör en damm. Slussars syfte är att upprätt- hålla en vattennivå såväl uppströms som nedströms slussportarna. I anslutning till slussportarna finns normalt en uppbyggd konstruk- tion som innehåller eller utestänger vatten. En permanent skyddsvall utgör markavvattning enligt 11 kap. 2 § vilket innebär att den också utgör en vattenanläggning enligt balkens definition. En skyddsvall vars syfte är att förhindra översvämning i samband med höga flöden och/eller högvatten i hav/sjö utgör en damm. Sådana skyddsvallar finns runt delar av bebyggda områden som ligger nära vatten och riskerar att översvämmas vid höga vattenstånd. Genom att ange att en damm även kan innehålla och utestänga blandningar av vatten och annat material omfattas även gruv- dammar av begreppet damm. Man får utgå från att även gruv- dammar utgör vattenanläggningar i den mening som avses i 11 kap. 4 § i dess nu föreslagna lydelse. Hydrauliska konstruktioner såsom tryckrör, tunnlar och väg- trummor ska enligt utredningen inte omfattas av begreppet damm och därmed inte heller av klassificeringssystemet. I tredje satsen definieras dammhaveri. En damm ska upprätthålla en dämmande och en avbördande funktion. Det senare gäller enbart dammar med en avbördningsanordning. Om någon av dessa funktioner inte fungerar och detta leder till ett genombrott i dammen som medför ett okontrollerat utströmmande av vatten eller blandning av vatten och annat material utgör det ett damm- haveri. Ett dammhaveri föreligger både om dammen hastigt havererar och om den successivt eroderas. Även när dammen på grund av felmanövrering leder till ett genombrott i dammen som medför en okontrollerad utströmning föreligger ett dammhaveri i bestäm- melsens mening.