sou · H0B374 · 2012-11-09 00:00:00 — Främlingsfienden inom oss, Bilagedel Betänkande av Utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet SOU och Ds kan köpas från kundtjänst. För remissutsändningar av SOU och Ds svarar på uppdrag av . Beställningsadress: kundtjänst 106 47 Orderfax: Ordertel: E-post: Internet: Svara på remiss – hur och varför. Statsrådsberedningen (SB PM 2003:2, reviderad ) – En liten broschyr som underlättar arbetet för den som ska svara på remiss. Broschyren är gratis och kan laddas ner eller beställas på Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utredare med uppgift att föreslå hur arbetet mot främlings- fientlighet och liknande former av intolerans kan effektiviseras (dir 2011:39). Uppdraget skulle redovisas i form av ett del- betänkande och ett slutbetänkande . Enligt tilläggsdirektiv som regeringen beslutade om (dir 2012:21) ska utredningen inte lämna någon del- redovisning av uppdraget utan uppdraget ska redovisas i sin helhet . Förra statsrådet förordnades som särskild utredare. Utredningen har tagit namnet Utredningen om ett effektivare arbete mot främlingsfientlighet. Kansliråd , professor , journalisten , professor , professor , professor , departementssekreterare , professor , professor , departementssekreterare samt generalsekreterare förordnades som experter i utredningen. Genom beslut entledigades från uppdraget och ersattes av departementssekreterare . Genom beslut entledigades och ersattes av departementssekreteraren . Genom beslut entledigades och ersattes av departementssekreterare . entledigades på egen begäran från uppdraget som expert i utredningen . Filosofie doktor anställdes som sekreterare i utredningen. Enligt överenskommelse med överlämnas betänkandet . Jag överlämnar härmed betänkandet Främlingsfienden inom oss (SOU 2012:74). Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt .................... Vad avses med främlingsfientlighet?....................................... Vad är inte (nödvändigtvis) främlingsfientlighet?................. Vem är främling?...................................................................... Vem blir främlingsfientlig?...................................................... Vi och dom ............................................................................... Svensk och utländsk bakgrund................................................ 2.7.1 , svenskarna och svenskheten........................... 2.7.2 Personer med utländsk bakgrund................................ Främlingsfientlighet i i historiskt perspektiv.......... Främlingsfientliga och intoleranta attityder.................. Hur mäta främlingsfientlighet? Inställningen till främlingar ................................................... 3.2.1 Inställningen till mångkultur, invandrare och Inställningen till muslimer.......................................... Inställningen till romer............................................... Inställningen till judar................................................. 3.3Främlingsfientliga hatbrott samt diskriminering på etnisk och religiös grund........................................................ 3.3.2 Diskriminering på etnisk och religiös grund............. Spridningen ..................av främlingsfientliga budskap 4.2.2 ............................Främlingsfientliga partier i 4.2.3 ............................Främlingsfientliga partier i Organiserad ....rasism och främlingsfientlighet på Internet 4.3.2 .........Hur använder främlingsfientliga krafter nätet? 4.3.4 ....................Hur kan vi bemöta intolerans på nätet? Vad kan göras? Arbetet mot främlingsfientlighet ................................ Det nationella arbetet mot främlingsfientlighet .................. Skola mot främlingsfientlighet ................................... Skolan är skyldig att motverka främlingsfientlighet............ Flera myndigheter engagerade i skolornas arbete................ Likabehandlingsplaner – ett verktyg i skolans arbete.......... Erfarenheter av skolornas antimobbningsarbete ................. Många centrala initiativ.......................................................... Attityder i skolan ................................................................... Metoder i skolans arbete........................................................ Utbildning och fortbildning av lärare................................... Frivilligorganisationer med skolan som arena...................... Slutsatser och förslag ............................................... Sammanfattning av analysen ................................................. Tio förslag för effektivare arbete mot 7.2.1 DO får ansvar för att samordna statliga insatser 7.2.2 Minst en antidiskrimineringsbyrå i varje län/region ..................................................................... 7.2.3 Forum för levande historia informerar om Forum för levande historia informerar om främlingsfientlighet i historia ....................... Projekt - och verksamhetsbidrag från Quick response - funktion säkras med statligt stöd ... FAS utvärderar - forskningen ........................... Lärarlyft i mänskliga rättigheter ................................. främlingsfientlighet i skolan ....................................... 7.2.10 Hatbrott uppmärksammas av de lokala Konsekvenser .........................av utredningens förslag Ikraftträdande .........................och övergångsbestämmelser Konsekvenser .....................................................av förslagen 8.2.1 DO får ansvar att samordna statliga insatser mot 8.2.2 ...........En antidiskrimineringsbyrå i varje län/region 8.2.3 Forum för levande historia informerar om islamofobi och främlingsfientlighet i svensk 8.2.4 ........betalar ut verksamhetsstöd 8.2.5 ......Quick Response framtid säkras med statsbidrag FAS utvärderar - forskningen 8.2.7 .................................Lärarlyft i mänskliga rättigheter 8.2.8 Skolinspektionen rapporterar om arbetet med 8.2.9 Hatbrott uppmärksammas av de lokala Bilaga 3–6 i separat volym Bilaga 3 Antirasism i skolan Bilaga 4 New Connexion Bilaga 5 Exempel på arbetet mot främlingsfientlighet, rasistiskt våld och andra former av intolerans i Bilaga 6 Integration, etnisk mångfald och attityder bland högstadieelever Uppdrag, begränsningar, tillvägagångssätt Arbetet mot främlingsfientlighet och liknande former av intolerans har tydliga beröringspunkter med andra politiska frågor, främst arbetet med mänskliga rättigheter, ekonomisk politik, invandrings- politik, integrationspolitik och diskrimineringspolitik. En grundläggande princip i internationella mänskliga rättighets- konventioner liksom i svensk lagstiftning är att alla, utan åtskillnad, ska ha lika rättigheter och möjligheter. Främlingsfientlighet är en omständighet som kan förhindra att lever upp till den principen. Främlingsfientligheten påverkas bland annat av hur framgångs- rik den ekonomiska politiken och integrationspolitiken är. Om politiken misslyckas finns en risk att personer med utländsk bak- grund eller personer som tillhör minoritetsgrupper görs till synda- bockar. Det specifika arbetet mot främlingsfientlighet kan därför inte ses isolerat från andra politikområden. Det är omöjligt att med attitydpåverkande åtgärder kompensera en misslyckad ekonomisk politik eller integrationspolitik. De åtgärder som diskuteras i utredningen kan därför i bästa fall förstärka arbetet mot främlings- fientlighet, men kan aldrig bli mer än en liten del av en total politik i detta syfte. Utredningens titel, Främlingsfienden inom oss, motiveras av att det stora hotet mot utsatta grupper inte är de extrema grupperna utan de många människorna. Även gör sig många skyldiga till olika former av vardagsrasism. Med fel signaler från ledande politiker kan den snabbt växa till svårare former av främlingsfientlighet. Historiska erfarenheter från såväl andra länder som är varnande exempel. Arbetet mot mer brutala former av främlingsfientlighet måste börja med den främlingsfientlighet som finns i vardagen. Vi måste börja med oss själva. Begreppet främlingsfientlighet används i utredningen för att uttrycka en generaliserad intolerans som kan avse såväl rasism i biologisk eller kulturell mening som religiös intolerans. Den kan ta sig uttryck i attityder, kulturella föreställningar och handlingar, där handlingarna kan vara såväl diskriminering som våld. Begreppet används både i direktiven till utredningen och i betänkandet, men är inte oproblematiskt. Det förutsätter att några betraktas som främlingar, det vill säga som annorlunda. Användningen av begreppet kan bidra till att relationerna mellan grupper låses fast medan det som upplevs som främmande i själva verket är något i hög grad rörligt. Det upprättas genom aktiv handling och är inget naturligt. Varje negativ värdering av vad som uppfattas som främmande kulturer eller kulturyttringar behöver inte vara ett uttryck för främlingsfientlighet. FN:s mänskliga rättigheter är en bra mått- stock då kulturyttringar ska värderas. Det som strider mot de mänskliga rättigheterna kan fördömas. Men de mänskliga rättig- hetskatalogerna ger inte svar på allt. Att fördöma hedersvåld eller välkomna förslag om förbud mot barnäktenskap kan inte rimligen ses som främlingsfientligt. Ofta handlar det om att ta ställning i en konflikt inom en etnisk grupp, inte mellan svenskfödda och utrikesfödda. Man kan vara för en restriktiv invandringspolitik utan att det är ett uttryck för främlingsfientlighet. Avgörande är vilka motiv man har. Många förknippar främlingar med personer med ursprung i andra länder. Men främlingen kan också vara en person som är född mitt ibland oss, till och med vara en av oss. Som främlingar har historiskt sett många betraktats som har varit födda i av svenskfödda föräldrar, såsom samer, romer, resande, judar och tornedalingar men också till exempel utvecklingsstörda. De har till exempel förbjudits att tala sitt modersmål, steriliserats eller haft restriktioner i sin bosättning eller näringsutövning. Det har handlat om en officiellt sanktionerad främlingsfientlighet. Trots det avses med främlingar i utredningen huvudsakligen personer med utländsk bakgrund. En negativ inställning till sådana som betraktas som främlingar kan ha sin grund i allt från fördomar och stereotypa föreställningar till en genomtänkt ideologi som pekar ut grupper av främlingar som hot mot den egna gruppen. Främlingsfientlighet som officiell politik har det funnits inslag av i svensk historia, men än tydligare i Nazityskland, i apartheid- politikens eller de amerikanska . Även om få svenskar accepterade våldet i Nazityskland fanns också i ett antisemitiskt bakgrundsbrus som manifesterades i bland annat en mycket restriktiv flyktingpolitik. Utvecklingen i Nazityskland lär oss också hur helt vanliga människor kan se på eller till och med delta i dödande när politiska auktoriteter begär det. Att människorna tenderar att följa sina ledare även när det handlar om en politik som kränker mänsklig värdighet finns flera exempel på också i svensk historia. Man kan därför inte hävda att främlingsfientlighet är ett fenomen begränsat till extrema grupper. Det finns en potentiell främlingsfiende inom oss alla. Självfallet finns det också främlingsfientlighet som på inget sätt är sanktionerad av statsmakten. Andelen personer i befolkningen som hyser tydligt främlingsfientliga åsikter uppgår i dagens till i storleksordningen . En mindre del av denna opinion är på olika sätt aktiv i organisationer som öppet före- språkar främlingsfientlighet och rasism. Bakom främlingsfientliga attityder finns såväl individuella som kontextuella faktorer. Främlingsfientligheten tenderar till exempel att öka med ökad arbetslöshet, särskilt i grupper som känner sig utsatta för konkurrens från dem som betraktas som främlingar. Det kan också finnas en institutionell främlingsfientlighet, attityder och värderingar som sitter i väggarna på exempelvis en arbets- plats och som gör att människor uppträder diskriminerande. Den viktigaste individuella faktorn är utbildning. Med högre utbildning minskar risken för främlingsfientliga attityder. Främlingsfientlighet förutsätter kategorisering av människor. Kategorisering kan göras av rationella skäl, till exempel när för- måner ska fördelas. Då behöver man kriterier för att veta vilka som är berättigade och inte. Med andra kriterier blir också kategorierna annorlunda. Det beror på att människor tillhör flera olika kategorier och har olika sociala identiteter, till exempel med avseende på medborgarskap, bostadsort, geografiskt ursprung, kön, klass, politiska åsikter, yrken, anställningar, intressen och så vidare. När individer kategoriseras i etniska grupper är ofta ursprungs- landet kriteriet för kategoriseringen, men inte sällan tillskrivs alla i kategorin andra egenskaper baserade på stereotypa föreställningar om den etniska gruppen. Kategorisering efter etnisk tillhörighet, innebär att man fokuserar på det som skiljer grupper åt, exempelvis födelseland. Men man bortser från de stora variationer som finns inom respek- tive grupp och de stora likheter som finns mellan grupperna och mellan individer i respektive grupp. En rad frågor av allmän- mänsklig natur ställs människor inför oavsett vilken etnisk grupp de kategoriseras i. Etnicitet är ett oklart begrepp. Det finns över tio kriterier som av forskare har använts för att bestämma vad som är en etnisk grupp. Indelningen av mänskligheten i tydliga etniska, eller kulturella, enheter är i hög grad en social konstruktion. I själva verket har alla människor ett gemensamt ursprung i även om det var cirka 60 som de första interkontinentala resenärerna tog sig över sundet Bad-Al-Mandab och började sprida sig ut över världen. Men människor har sällan isolerats i avskilda enklaver utan snarare ingått i nätverk med ett livligt utbyte av kunskaper och erfarenheter. Just det har varit en viktig förut- sättning för den utveckling som har skett. Även om etniska grupper är en social konstruktion kan känslan av etnisk tillhörighet ibland vara stark. Den förstärks, eller kan till och med skapas, under yttre hot. Med ökad migration i världen är det fler och fler individer som känner stark lojalitet med flera etniska grupper och kulturer. De befinner sig i vad som kallas transnationella rum. Från främlingsfientligt håll hävdas ofta inte bara att världen är indelad i tydliga etniska och kulturella enklaver utan också att människor präglas så starkt av den kulturella miljö de växer upp i att de inte klarar av att leva i en annan. Det påstås också att möten mellan människor från olika kulturer obevekligt leder till konflikter. Erfarenheten visar emellertid att olika etniska grupper mycket väl kan leva sida vid sida utan att det med någon automatik leder till konflikter. Att det finns olika grupper i ett land är inte i sig något problem, utan det är vad människorna själva och deras ledare gör av det som avgör om grupperna ska leva i fred eller, i värsta fall, utkämpa blodiga strider. All erfarenhet visar också att människor är flexibla. De har goda förutsättningar att leva ett gott liv i många olika kulturella inramningar. Varje kulturell miljö erbjuder dess- utom inte bara en sorts liv utan många olika alternativ. Svensk kultur är ett bra exempel på det. Den rymmer en stor mångfald. Det finns mycket litet i svensk kultur som är unikt svenskt. Det mesta har vuxit fram och formats i samspel med Den svenska nationen som vi känner den har bara på nacken. , fram ingick i det svenska riket, under fram var en del av det. –1718 var en majoritet av befolkningen inom det svenska rikets gränser inte svensktalande. Det är lätt att förstå att detta utbyte med omvärlden har satt djupa spår i det vi uppfattar som svensk kultur. Men hur man än definierar kultur måste också konstateras att den ständigt utvecklas. Det gäller den fysiska kulturmiljön men också värderingarna. Många värderingar som i har manifesterats i politiska beslut, såsom individuell beskattning, föräldraförsäkring med pappamånader, rätt till abort, förbud mot barnaga, rätt för homosexuella att ingå äktenskap och rätt för asylsökande med skyddsbehov att få uppe- hållstillstånd, var otänkbara bara tidigare. uppfattas de av många som typiskt svenska. Selektiv glömska är en viktig ingrediens i byggandet av självbilden. Berättelserna om vad svenskarna och svenskhet är visar en häpnadsväckande brist på konsistens och sammanhang. Det vore fundamentalt fel att i dem leta efter trovärdiga beskrivningar av hur den nationella identiteten egentligen ser ut. Svensken kan i själva verket fungera som spegel för flera olika betraktare. Var och en kan välja sin karaktär efter behov – inom mycket vida ramar. Slutsatsen blir att svenskhet är mångfald, en i alla avseenden rik kultur. Den insikten är inte svårt att tillgodogöra sig när det gäller den egna kulturen. Om andra kulturer tenderar vi att ha mer stereotypa föreställningar. Men mångfald och rikedom gäller också dem. Den insikten är viktig för att vi ska lyckas övervinna våra stereotypa föreställningar om andra. Stereotypa föreställningar om andra grupper skapas ofta genom medierna. Hela gruppen invandrare kan ibland klumpas ihop och påståenden göras om hur de är. Påståenden om studieframgångar, yrken eller kriminalitet kan beskrivas nästan som egenskaper hos gruppen. I själva verket är bilden naturligtvis långt mer nyanserad, men nyanserna kan försvinna i medielogikens skugga. Det är därför viktigt att lära sig se variationerna i andra kulturer och att upptäcka individerna med sina många olika sociala identiteter i olika grupper. har en lång historia av övergrepp på mänsklig värdighet. Även efter demokratins genombrott har sådana kunnat genom- drivas med folkligt stöd. Det har drabbat såväl grupper inom landet, såsom samer, och resande, som grupper som har kommit utifrån, såsom judar och romer. och då det rasbiologiska institutet efter ett riksdagsbeslut grundades i hade rasismen ett starkt fäste i . Steriliseringspolitiken, som kan ses som ett konkret resultat av den politiken, kulminerade först årtiondet efter kriget. Främlingsfientliga och intoleranta attityder Att mäta främlingsfientliga och intoleranta attityder är omgärdat med en rad svårigheter. När opinionsmätningar ligger till grund för bedömningarna är resultaten mycket känsliga för hur frågorna ställs och hur svaren tolkas. Anmälningsbenägenheten vid brott och diskriminering kan variera med exempelvis vilken massmedial uppmärksamhet företeelserna har, om de som drabbas vet hur de ska bära sig åt och vad de tror om effekterna. Det är därför svårt att bedöma hur väl förekomsten och utvecklingen av anmälda fall speglar verkligheten. Att ställa frågor till individer och grupper som riskerar att drabbas av främlingsfientliga handlingar kan ge besked, men undersökningar är ofta kvalitativa (ett fåtal tillfrågade) och gör det omöjligt att säga något om omfattningen. Med alla dessa reservationer kan ändå vissa förhållanden konstateras. Det finns problem med främlingsfientliga attityder och handlingar i . Situationen är ungefär som i i övrigt, möjligen något ljusare. Men åtskilliga personer som är invandrare eller tillhör minoritetsgrupper har egna erfarenheter av vardagsrasism. På offentliga platser och institutioner utsätts ungdomar med mörk hudfärg, kvinnor med huvudduk och romska kvinnor i traditionella kläder för sådan. Denna utbredda vardagsrasism avspeglas inte i brottsanmälningar till polisen eller diskrimineringsärenden till (). Den kan inte heller avläsas i de många undersökningar som genom- förts om befolkningens attityder till invandring, invandrare, mångkultur, muslimer, judar och romer. Den grupp som är negativ till islam och muslimer har minskat men är fortfarande relativt stor, kanske upp till hälften av befolkningen. finns det skäl att tro att långt ifrån alla som är negativa är det av ideologiska skäl. I de flesta fall torde det handla om osäkerhet och okunskap. Opinionsutvecklingen kan tolkas så att när fler har personliga erfarenheter av möten med muslimer i arbetslivet eller grannskapet minskar rädslan och ökar Med ökade kunskaper, förvärvade framförallt genom egna erfarenheter och möten med personer med muslimsk tro, finns hopp om att attityder ska påverkas mot ökad respekt och förståelse. Det finns också andra positiva trender att peka på. Färre är negativa till invandring än . Antisemitismen möter ett starkt motstånd i breda befolkningslager. Många individer och grupper bland invandrare och minoriteter finner sig väl till rätta i och möter inte kränkningar och diskrimi- nering. Spridningen av främlingsfientliga budskap Hur framgångsrikt man kan sprida främlingsfientliga budskap i ett land beror till stor del på det politiska debattklimatet. Här har ledande politiker ett stort ansvar. Inte minst efter Nazitysklands övergrepp på judar och andra grupper finns ett slags antirasistisk norm i . Det är ingen tillfällighet att även den som vill ge uttryck åt främlingsfientliga idéer gärna börjar med att säga Jag är inte rasist, men . Främlingsfientliga grupperingar anstränger sig också ofta för att rensa bort den rasistiska stämpeln i sina försök att locka väljare. försöker främlingsfientliga krafter ibland hävda att antirasism bara är ett uttryck för politisk korrekthet. Det är, menar de, förbjudet att säga vad man egentligen tycker. Det är riktigt att språkbruket har förändrats. Förolämpande uttalanden om personer med annan etnisk tillhörighet men också om exempelvis kvinnors kroppsformer eller personer med CP (cerebral pares) accepteras inte på samma sätt som . Värderingar förändras, samhällen utvecklas och därmed språk och beteenden. Det är inte något utslag av politisk korrekthet utan av sociala och politiska framsteg. Ingen har påtvingat våra samhällen dessa sociala regler utan de har vuxit fram i öppen diskussion och medborgerlig konsensus. Att vara politiskt korrekt i denna mening är inte fel, det är att bidra till civilisatoriska framsteg. Främlingspolitiska partier är representerade i en rad parlament i , även i riksdag. Partierna förenas av sitt motstånd mot invandring och invandrare, de misstror EU. De för en antietablissemangsretorik och påstår sig företräda vanligt folk. Deras ideologi är ofta vad som brukar kallas etnopluralistisk, det vill säga de anser att kulturer och etniska grupper ska hållas åtskilda och att kulturblandning är skadlig. De är framförallt fientligt inställda till islam och muslimer. som sedan valet är representerade i riksdag har gjort vissa ansträngningar att tvätta bort sitt rasistiska förflutna och sin främlingsfientliga stämpel, men det råder ingen tvekan om att de hör hemma i den familj av främlings- fientliga partier som finns i . Övriga partier och organisa- tioner i är små men kan, inte minst genom att utnyttja Internet, i vissa fall få ett relativt stort genomslag. Internet är den viktigaste kanalen för främlingsfientliga organisationer och individer att nå ut till en bred publik. Med knappa resurser är Internet också en effektiv kanal. Extremhögern har varit skicklig på att utnyttja Internet och till och med fungerat som något av trendsättare. Det finns över hundra främlingsfientliga hemsidor i . Var tionde person har besökt någon sådan. Mest aktiva är personer upp till . En av de större nyhetssajterna, , hade över 200 000 unika besökare . största rasistiska forum, nordisk.nu, har över 20 000 registrerade medlemmar. Det som för många är lockande med Internet är att man kan tycka under anonymitetens skydd. Det har heller varit så lätt för personer med främlingsfientliga åsikter att få kontakt med likasinnade. Det förekommer inlägg på Internet som strider mot lagen, men polisen har svårt att komma åt dem då servrarna ofta är placerade i där de åtnjuter ett starkt skydd. Internationella diskussioner pågår om ett ökat samarbete över nationsgränserna för att komma åt it-brottslingar. För att närmare samarbete över krävs sannolikt en överenskommelse på högsta politiska nivå.