sou · H0B334 · 2012-06-05 00:00:00 — Det ska beaktas att B har fullgjort en av de fyra månaderna hem- arrest (hemarresten ska enligt 27 kap. 5 § pågå som motsvarar två tredjedelar av det villkorliga fängelsestraffets längd). Däremot bör inte någon hänsyn tas till förfluten prövotid, då det nya brottet ägt rum efter det att det villkorliga fängelse- straffet dömdes ut. Det bör därför beslutas att B ska verkställa tre fjärdedelar av det villkorliga fängelsestraff som dömdes ut år 2 i anstalt, dvs. (avrundat) . C dömdes år 2 för narkotikabrott, stöld och olaga in- trång till villkorligt fängelse med kontraktsvård. Han hade dömts år 1 för narkotikabrott och stöld till villkorligt fängelse med övervaknings- och kon- trollsanktion. den 19–år 3 gör sig C skyl- dig till två grova stölder och ringa narkotikabrott, för vilket han år 3 döms till ovillkorligt fängelse . C har påbörjat kon- traktsvården, men inte fullgjort den. Här ska beaktas att C har fullgjort en del av kontraktsvården. Där- emot bör det inte tas någon hänsyn till förfluten prövotid, då det nya brottet ägt rum efter det att det villkorliga fängelsestraffet dömdes ut. Vid bedömningen av hur stor del av det villkorliga fängelsestraffet som ska anses verkställt genom full- görandet av kontraktsvården får en jämförelse göras mellan inne- hållet i kontraktsvårdsplanen och vad C har undergått av vården. D dömdes år 1 för bedrägeri till villkorligt fängelse samhällstjänst. år 1 gör sig D skyldig till ett rån, för vilket han år 2 döms till ovillkorligt fängelse och . D har fullgjort av samhällstjänsten helt i enlighet med den av Kriminalvården beslutade verkställighetsplanen. Här ska beaktas att D har fullgjort hälften (70 av ) av samhällstjänsten. Däremot bör det inte tas någon hänsyn till för- fluten prövotid, då det nya brottet ägt rum efter det att det villkorliga fängelsestraffet dömdes ut. Det bör därför beslutas att D ska verkställa hälften av det villkorliga fängelsestraff som dömdes ut år 1 i anstalt, dvs. F dömdes år 1 för bedrägeri till en månads ovillkorligt fängelse. Han hade år 1 dömts för grov stöld till villkorligt fängelse med hemarrest. I domen år 1 gjordes inte något förordnande om att det tidigare ut- dömda villkorligt fängelsestraff skulle verkställas i anstalt. Den 12 sep- tember år 1 gör F sig på nytt skyldig till bedrägeri. Han döms år 1 till tre månaders ovillkorligt fängelse. Hälften av hemarresten har fullgjorts. Här ska beaktas att F har fullgjort hälften av hemarresten. Däremot bör det inte tas någon hänsyn till förfluten prövotid, eftersom (det första) återfallet skett efter domen på villkorligt fängelse. Det bör därför beslutas att F ska verkställa hälften av det villkorliga fängelsestraffet i anstalt, dvs. Slutligen innebär regleringen i denna paragraf att rätten vid undan- röjande av en tidigare beslutad tilläggssanktion och beslut om en gemensam tilläggssanktion för flera villkorliga fängelsestraff enligt 9 § i skälig utsträckning ska beakta vad den dömde har undergått till följd av den undanröjda tilläggssanktionen. Om t.ex. en samhälls- tjänst som ett tidigare utdömt villkorligt fängelsestraff förenats med undanröjs och det beslutas om en gemensam vård- eller påver- kanssanktion för det straffet och ett nytt villkorligt fängelsestraff, ska vid bestämmandet av ingripandegraden i vård- eller påverkans- sanktionen beaktas vad den dömde har fullgjort av samhällstjänsten. Ändrade förhållanden, m.m. Paragrafen är ändrad. Den nya lydelsen motsvarar den reglering som funnits i 10 §, dock med vissa mindre förändringar. I första styckets första mening regleras hur en konsumtionsdom ska hanteras om den ursprungliga domen, dvs. den dom i vilken den påföljd som fått omfatta även tillkommande brottslighet dömts ut, ändras av högre rätt. Som framgår av bestämmelsen ska frågan om påföljd för den tillkommande brottsligheten i sådana fall efter anmälan av åklagare på nytt prövas av domstol. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att påföljderna villkorlig dom, skyddstillsyn och sluten ungdomsvård har strukits, vilket innebär att den endast om- fattar tidigare utdömda fängelsestraff. Ändringen motiveras dels av att villkorlig dom och skyddstillsyn utmönstras ur påföljdssystemet och ersätts av möjligheten att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkorligt, dels av att reglerna om påföljdsbestämning efter en tidi- gare utdömd ungdomspåföljd flyttas till 32 kap. Motsvarande bestäm- melse beträffande ungdomspåföljder finns i 32 kap. 16 §. Begreppet fängelse omfattar både ovillkorligt och villkorligt fängelse, vilket innebär att bestämmelsen är tillämplig oavsett om den påföljd som ändrats av högre rätt är ett ovillkorligt eller ett villkorligt fängelse- straff. I första styckets andra mening regleras hanteringen av ett tidigare utdömt fängelsestraff för nyupptäckt brottslighet vars längd har bestämts med beaktande av att straffet för det nyupptäckta brottet tillsammans med den först utdömda påföljden inte ska överstiga vad som hade kunnat dömas ut om den samlade brottsligheten hade prövats i samma rättegång, om den ursprungligen utdömda påföljden senare ändras. Bestämmelsen har ändrats på så sätt att hänvisningen till 3 § andra stycket har ändrats till 29 kap. 1 a § och att hänvis- ningen till 7 § andra stycket har utgått. Ändringen är motiverad av att den reglering som tidigare fanns i 3 § andra stycket har flyttats till 29 kap. 1 a § och att bestämmelserna om påföljdsbestämning efter en tidigare utdömd ungdomspåföljd har flyttats till 32 kap. Regleringen i 29 kap. 1 a § är något ändrad i förhållande till nuvar- ande lydelse av 3 § andra stycket i detta kapitel, se vidare om för- ändringarna i kommentaren till 29 kap. 1 a §. I paragrafens andra stycke regleras frågan om ny prövning av påföljdsbestämningen för ett brott för det fall att det vid verk- ställigheten visar sig att brottet är begånget före en tidigare dom och det inte av den domen framgår att den först utdömda påföljden har beaktats. Enligt bestämmelsen ska i sådana fall domstol efter anmälan av åklagare bestämma vad den dömde ska undergå till följd av den sist meddelade domen. Bestämmelsen har ändrats i två av- seenden; dels har den begränsats till att avse endast ovillkorliga fängelsestraff, dels har hänvisningen till 3 § andra stycket ändrats till 29 kap. 1 a § och hänvisningen till 7 § andra stycket utgått. Den första ändringen är motiverad av att det enligt vad vi har föreslagit i 31 kap. ska finnas möjlighet att besluta att ett fängelsestraff ska Ny påföljdsbestämning till följd av att det vid verk- ställigheten visar sig att en tidigare utdömd påföljd inte har beaktats kan enligt den nya lydelsen endast komma i fråga vid ovillkorliga fängelsestraff, vilket i sak motsvarar gällt . Den andra änd- ringen är motiverad av att den reglering som tidigare fanns i 3 § andra stycket har flyttats till 29 kap. 1 a § och att bestämmelserna om påföljdsbestämning efter en tidigare utdömd ungdomspåföljd har flyttats till 32 kap. Regleringen i 29 kap. 1 a § är något ändrad i förhållande till nuvarande lydelse av 3 § andra stycket i detta kapitel, se vidare om förändringarna i kommentaren till 29 kap. 1 a §. Paragrafen är ny. Den motsvarar hittillsvarande 18 § utan några sakliga ändringar. Paragrafen, som reglerar frågan om preskription av utdömda böter, är ändrad. De sakliga ändringarna behandlas i avsnitt 16.5.4. I första och andra styckena har endast gjorts språkliga föränd- ringar. I tredje stycket har gjorts ett tillägg av innebörd att det som sägs om preskription av böter i första och andra styckena även gäller böter som dömts ut som tilläggssanktion till villkorligt fängelse. Det innebär att betalningsansvaret för sådana böter kvarstår till dess att förflutit från det att domen vunnit laga kraft, trots att prövotiden för det villkorliga fängelsestraffet endast löper . Uppbörd och indrivning kan således fortgå även efter det att prövotiden för det villkorliga fängelsestraffet har löpt ut. Som fram- går av regleringen i 27 kap. 12 § kan det emellertid inte efter prövotidens utgång beslutas att obetalda böter ska bytas ut mot någon annan tilläggssanktion eller att fängelsestraffet ska verkställas i an- stalt på grund av att böterna inte har betalats. Paragrafen, som reglerar frågan om preskription av utdömda fängelse- straff, är ändrad. Ändringen är en följd av att det införs en möjlig- het att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkorligt. I paragrafen har förtydligats att bestämmelserna om preskrip- tion av fängelse endast avser fängelse som inte är villkorligt. För villkorligt fängelse gäller i stället, i enlighet med vad som anges 27 kap. 16 § och kommentaren till den bestämmelsen, att påföljden – med undantag för om det villkorliga fängelsestraffet har förenats med böter, vilket regleras i 7 § i detta kapitel – upphör när prövo- tiden löper ut. I övrigt har det endast gjorts språkliga justeringar. Paragrafen, som reglerar frågan om preskription av utdömda fängelse- straff när det görs avbrott i verkställigheten, är ändrad. Ändringen, som innebär att paragrafen endast omfattar fängelse som inte är villkorligt, är en följd av att det införs en möjlighet att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkorligt. Se i övrigt kommentaren till 8 §. Bestämmelsen, som har reglerat preskriptionstiden för en ut- dömd dom på sluten ungdomsvård, har ändrats. Genom ändringen har den i sak likalydande bestämmelsen om preskription för en ut- dömd ungdomstjänst i hittillsvarande 11 § sammanförts med denna bestämmelse. Detta utgör endast en redaktionell ändring. I sak har bestämmelsen ändrats genom att den även omfattar ungdomsvård, kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning. Ändringarna innebär att samma regler ska gälla för ungdoms- vård, kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning som för sluten ungdomsvård och ungdomstjänst. Den utdömda påföljden bortfaller enligt första stycket om den inte börjat verkställas innan förflutit från det att domen vunnit laga kraft. Om verk- ställigheten avbryts bortfaller den återstående delen av påföljden enligt andra stycket om verkställigheten inte återupptas för avbrottet. Paragrafen är ändrad. Ändringarna är en följd av att påföljderna vill- korlig dom och skyddstillsyn utmönstras ur påföljdssystemet samt att det av den hittillsvarande möjligheten att döma till påföljder som innebär överlämnande till särskild vård endast kvarstår en möjlighet att enligt 32 kap. döma till särskilda ungdomspåföljder. Paragrafen är ändrad. Ändringen är motiverad av att 8 §, som avser beslut i fråga om den som dömts till skyddstillsyn, upphävs. Paragrafens första stycke är ändrat. Ändringen har motiverats i av- snitt 12.8.7 och 12.8.8. I paragrafen regleras förutsättningarna för överklagande av be- slut av en övervakningsnämnd. Ändringen i första stycket innebär för det första att möjligheten att överklaga vissa beslut såvitt avser skyddstillsyn till tingsrätt ersätts av en möjlighet att överklaga vissa beslut såvitt avser villkorligt fängelse. Ändringen motiveras av att påföljden skyddstillsyn utmönstras ur påföljdssystemet och att det i stället införs en möjlighet att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkorligt. Därutöver har det införts en möjlighet för Kriminal- vården att överklaga övervakningsnämndens beslut såvitt avser vill- korligt fängelse till tingsrätt. De beslut av övervakningsnämnden avseende villkorligt fängelse som kan överklagas till tingsrätt är beslut om varning enligt 27 kap. 8 §, beslut om förlängd prövotid, byte av tilläggssanktion, ändrat innehåll i en kontraktsvårdsplan och varning enligt 27 kap. 9 § samt beslut om omhändertagande enligt 27 kap. 13 §. Beslut av de nu anförda slagen får överklagas, förutom av den enskilde som har rätt att överklaga besluten i egenskap av part i övervakningsnämnden, av Kriminalvården. Beslut om varning enligt 27 kap. 8 § meddelas av Kriminalvården. Av 9 kap. 4 § lagen (20xx:xxx) om villkorligt fängelse framgår att ett sådant beslut får överklagas till övervak- ningsnämnd. Hänvisningen till 27 kap. 8 § i denna paragraf innebär att övervakningsnämndens beslut i sådana ärenden får överklagas till tingsrätt. Hänvisningen till 27 kap. 9 § innebär att även beslut om varning som övervakningsnämnd meddelat med stöd av 27 kap. 9 § tredje stycket får överklagas till tingsrätt. Hänvisningen till 27 kap. 13 § innebär att såväl övervakningsnämndens beslut om omhändertagande enligt 27 kap. 13 § första stycket som nämndens prövning av Kriminalvårdens beslut om omhänder- tagande enligt 27 kap. 13 § andra stycket får överklagas till tings- rätt. Paragrafen, som har behandlat frågan om nöjdförklaring vid villkorlig dom, har ändrats och avser numera nöjdförklaring vid villkorligt fängelse. Enligt första stycket får den som dömts till villkorligt fängelse lämna nöjdförklaring före det att tiden för att överklaga har löpt ut. Nöjdförklaringen ska avse hela det villkorliga fängelsestraffet, dvs. såväl det förhållandet att ett villkorligt fängelsestraff av har dömts ut som den tilläggssanktion som det villkorliga fängelse- straffet har förenats med. Om det villkorliga fängelsestraffet har förenats med flera tilläggssanktioner (en vård- eller påverkanssank- tion i kombination med dagsböter, samhällstjänst eller en övervak- nings- och kontrollsanktion) ska nöjdförklaringen avse samtliga sanktioner. Det är således inte möjligt för den dömde att förklara sig nöjd med att ett villkorligt fängelsestraff dömts ut och överklaga domen med yrkande om en annan tilläggssanktion. En nöjdförklaring avser dock inte annat än påföljden, vilket innebär att den som lämnat en nöjdförklaring inte är förhindra att överklaga domen i fråga om t.ex. utvisning eller skadestånd. Innebörden av att den dömde lämnar nöjdförklaring är att domen såvitt avser påföljden vinner laga kraft mot honom eller henne. Därmed börjar enligt 27 kap. 1 § andra stycket prövotiden för det villkorliga fängelsestraffet löpa och enligt 1 kap. 3 § lagen (20xx:xxx) om villkorligt fängelse får verkställigheten av den tilläggssanktion som det villkorliga fängelsestraffet förenats med påbörjas. Bestämmelser om vilka formkrav som gäller för nöjdförklaring finns, som anges i paragrafen, i 1 kap. 4 § lagen om villkorligt fäng- else. I andra stycket har endast gjorts språkliga justeringar. Inne- börden av bestämmelsen är att en nöjdförklaring såvitt avser ett villkorligt fängelsestraff inte får tas tillbaka. Om den dömde redan har överklagat domen när nöjdförklaringen meddelas, så ska över- klagandet beträffande påföljden anses återkallat genom nöjdför- klaringen. Om den dömde har överklagat domen även i andra delar, t.ex. i fråga om skadestånd eller utvisning, ska hans eller hennes talan i den delen dock inte anses återkallad. I tredje stycket har förtydligats att hänvisningen till de särskilda bestämmelser som finns om nöjdförklaring i fråga om dom på fängelse (se lagen [1974:202] om beräkning av strafftid) endast av- ser fängelse som inte är villkorligt. Vidare har det lagts till att frågan om nöjdförklaring i fråga om ungdomsövervakning är reglerat i annan lag, nämligen lagen om verkställighet av ungdomsövervakning. Paragrafen reglerar förutsättningarna för undanröjande av en ut- dömd påföljd och meddelande av ny påföljd när rätten vid påföljds- bestämningen särskilt beaktat huruvida den tilltalade till följd av brottet kan komma att drabbas av avskedande eller uppsägning och det antagande som därvid legat till grund för domen har visat sig vara felaktigt. I första stycket har begreppet straffmätning eller val av påföljd ersatts med påföljdsbestämningen. Ändringen är en följd av att 30 kap. delats upp i två kapitel, där 30 kap. reglerar bestämmande av påföljd och 31 kap. förutsättningar för att besluta att ett fängelse- straff ska vara villkorligt. Frågor om brottet kan antas leda till avskedande eller uppsägning kan beaktas både vid straffmätningen, vid valet av påföljd och vid övervägande om ett fängelsestraff ska vara villkorligt. Begreppet påföljdsbestämningen är avsett att om- fatta samtliga dessa omständigheter. I övrigt har det endast gjorts språkliga justeringar. I andra stycket har justeringar gjorts i anledning av att villkorlig dom och skyddstillsyn utmönstras som påföljder och att det i stället införs en möjlighet att besluta att ett fängelsestraff ska vara vill- korligt. Några ändringar i sak är inte avsedda. Paragrafen, som reglerar vissa forumregler, är ändrad. Den reglerar numera – utöver frågan om behörig domstol i mål om undanröj- ande av särskilda ungdomspåföljder – vilken domstol som ska pröva frågor om beslut om verkställighet i anstalt av villkorliga fängelse- straff enligt 27 kap. 10 och 11 §§. Ändringarna behandlas i avsnitt 12.8.6.8. Ändringen i första stycket innebär att frågor om beslut om verk- ställighet i anstalt av ett villkorligt fängelsestraff på grund av brist- ande verkställighet av någon annan tilläggssanktion än böter tas upp av rätten i den ort där den övervakningsnämnd som enligt 27 kap. 9 § har att pröva frågor om mindre ingripande åtgärder i anledning av sådan bristande verkställighet är belägen. Kriminalvården har således att väcka talan om verkställighet i anstalt vid den tingsrätt inom vars upptagningsområde den lokala övervakningsnämnden är belägen. Bestämmelsen om behörig domstol i mål om undanröjan- de av särskilda ungdomspåföljder har flyttats till tredje stycket, se nedan. Hittillsvarande andra stycket har utgått, som en följd av att 28 kap. upphävs. Enligt det nya andra stycket tas frågan om verkställighet i anstalt av ett villkorligt fängelsestraff på grund av bristande verkställighet av böter upp av den rätt som först avgjort det mål där det villkorliga fängelsestraffet dömts ut. Detta motsvarar vad som gällt såvitt avser prövning av mål om undanröjande av vill- korlig dom. Särregleringen i förhållande till vad som enligt första stycket gäller vid bristande verkställighet av övriga tilläggssank- tioner är motiverad av att övervakningsnämnderna inte fattar några beslut i anledning av bristande verkställighet av böter, och att det därmed inte är rimligt att frågan om behörig domstol styrs av var övervakningsnämnden är belägen. Tredje stycket ersätter andra meningen i hittillsvarande första stycket. Hänvisningen till 32 kap. 4 § har ändrats till 32 kap. 10 §, vilket är en följd av att bestämmelserna i 32 kap. har fått nya para- grafnummer. I sak är bestämmelsen ändrad på så sätt att det lagts till att även en talan gällande åtgärder med anledning av bristande verkställighet av kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervak- ning ska tas upp av den rätt som först avgjort målet. Fjärde stycket motsvarar hittillsvarande tredje stycket. Det får till följd att mål om verkställighet i anstalt av villkorliga fängelse- straff även får tas upp av en domstol där ett brottmål är anhängigt mot den dömde, eller av rätten i den ort där den dömde mer varaktigt uppehåller sig, om rätten med hänsyn till utredningen samt kostnader och andra omständigheter finner det lämpligt. Vad gäller talan enligt 32 kap. 10 § om undanröjande av en ungdoms- påföljd har en ändring gjorts i bestämmelsen. Genom den nya lydelsen får – utöver vad som gällt enligt bestämmelsen – en sådan talan tas upp även av en domstol som redan handlägger ett mål om undanröjande av en annan ungdomspåföljd mot samma person. Änd- ringen behandlas i avsnitt 28.5. Paragrafen är ändrad. I första stycket har hänvisningen till 34 kap. 10 § ändrats till 34 kap. 11 §. Ändringen är föranledd av att de bestämmelser som har funnits i 34 kap. 10 § i stället regleras i 34 kap. 11 §. Någon saklig ändring är inte avsedd. Därutöver har det gjorts en hänvis- ning till 32 kap. 16 §, som innefattar bestämmelser om anmälan om vissa ändrade förhållanden gällande ungdomspåföljder. Den regle- ringen har flyttats från 34 kap. och delvis utvidgats. Föreskriften om var anmälan ska göras har – i sak oförändrad – anpassats till det. I andra stycket har hänvisningen till 34 kap. 18 § ändrats till 34 kap. 12 §. Ändringen är föranledd av att de bestämmelser som har funnits i 34 kap. 18 § i stället regleras i 34 kap. 12 §. Någon saklig ändring är inte avsedd. Paragrafen är ändrad. Den reglerar när talan enligt 27 kap. 10 och 11 §§ om verkställighet i anstalt av ett villkorligt fängelsestraff ska anses anhängiggjord. Regleringen anknyter till vad som gällt i fråga om talan om undanröjande av villkorlig dom och skydds- tillsyn. Paragrafen är ändrad. Den reglerar i vilka situationer nämndemän ska delta när tingsrätt avgör en fråga om undanröjande av påföljd m.m. I första stycket har inledningsvis hänvisningen till 27 kap. 6 § och 28 kap. 9 § utgått och ersatts av en hänvisning till 27 kap. 10 och 11 §§. Ändringen är motiverad av att påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn utmönstras ur påföljdssystemet och att det i stället införs en möjlighet att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkor- ligt. Ändringen innebär att nämndemän ska delta när tingsrätt av- gör en fråga om att ett villkorligt fängelsestraff ska verkställas i anstalt på grund av att den dömde inte har fullgjort den tilläggs- sanktion som det villkorliga fängelsestraffet har förenats med. Vidare har i första stycket hänvisningen till 32 kap. 4 § utgått och ersatts med en hänvisning till 32 kap. 10 § samt hänvisningen till 34 kap. 10 § andra stycket och 18 § utgått och ersatts av en hän- visning till 34 kap. 11 § andra stycket och 12 §. Ändringarna är för- anledda av att de bestämmelser som har funnits i 32 kap. 4 § i stället regleras i 32 kap. 10 §, att de bestämmelser som har funnits i 34 kap. 10 § i stället regleras i 34 kap. 11 § och att de be- stämmelser som har funnits i 34 kap. 18 § i stället regleras i 34 kap. 12 §. Därutöver har hänvisningen till 34 kap. 1 § 3 och 4 § ändrats till 34 kap. 2 § 2 och 34 kap. 5 §, vilket också är föranlett av ändrad numrering av bestämmelserna i 34 kap. Slutligen har i första stycket hänvisningen till 34 kap. 5 § tredje stycket och 6 § andra stycket utgått och ersatts av en hänvisning till 34 kap. 7 § första och andra stycket. Ändringen är motiverad av att påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn utmönstras ur påföljds- systemet och att det i stället införs en möjlighet att besluta att fängelsestraff ska vara villkorliga. Ändringen innebär att nämnde- män ska delta när tingsrätt avgör en fråga om att ett villkorligt fängelsestraff ska verkställas i anstalt på grund av att den dömde har återfallit i brott inom prövotiden. I andra stycket, som reglerar förutsättningarna för att besluta om omhändertagande i anledning av bristande verkställighet, har hän- visningen till 27 kap. 2 a § tredje stycket och 5 § tredje stycket samt 28 kap. 11 § första och andra styckena utgått och ersatts av en hän- visning till 27 kap. 13 §. Ändringen är motiverad av att påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn utmönstras ur påföljdssystemet och att det i stället införs en möjlighet att besluta att fängelsestraff ska vara villkorliga. Ändringen innebär att en tingsrätt är domför med en lagfaren domare vid beslut om omhändertagande i anled- ning av bristande verkställighet av en tilläggssanktion till ett villkor- ligt fängelsestraff. Paragrafen är ändrad. Den reglerar den dömdes rätt att yttra sig i mål om undanröjande av påföljd m.m. I första stycket har inledningsvis hänvisningen till 27 kap. 2 a § tredje stycket, 5 § tredje stycket och 6 § samt 28 kap. 9 § utgått och ersatts av en hänvisning till 27 kap. 10 och 11 §§. Ändringen är motiverad av att påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn ut- mönstras ur påföljdssystemet och att det i stället införs en möjlig- het att besluta att ett fängelsestraff ska vara villkorligt. Ändringen innebär att tingsrätten ska ge den dömde tillfälle att yttra sig i mål om verkställighet i anstalt av ett villkorligt fängelsestraff på grund av att den dömde inte har fullgjort den tilläggssanktion som det villkorliga fängelsestraffet har förenats med.