sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — Omfattningen av de försiktighetsmått som ska vidtas begränsas på så sätt att kraven gäller i den utsträckning det inte kan anses orimligt att uppfylla dem (7 §). Det är här fråga om en avvägning mellan den miljönytta försiktighetsmåtten medför och kostnaden för dessa. Den övre gräns som anges genom kravet på BMT kan härigenom sänkas om kravet anses orimligt att uppfylla. Det svenska begreppet BMT ska jämföras med direktivets begrepp, BAT, som definitionsmässigt begränsas till den teknik som kan tillämpas på ett ekonomiskt och tekniskt genomförbart sätt och med beaktande av kostnader och nytta (se avsnitt 4.6 för en mer ingående diskussion). 2 kap. 7 § tredje stycket inne- håller en s.k. stoppregel vilken innebär att en verksamhet eller åtgärd under vissa förutsättningar inte får tillåtas om den bidrar till att en gränsvärdesnorm1 inte följs. Vad gäller hänvisningen i IED till EU:s nya ramdirektiv för avfall (2008/98/EG) är, som ovan nämnts, de s.k. hushållnings- och kretsloppsprinciperna uttryckta i 2 kap. 5 § . Hushåll- ningsprincipen innebär bl.a. att råvaror och energi ska användas så effektivt som möjligt så att förbrukningen minimeras. Kretslopps- principen siktar mot slutna materialflöden och innebär att det som utvinns ur naturen på ett uthålligt sätt ska kunna användas, återan- vändas, återvinnas och bortskaffas med minsta möjliga resursför- brukning och utan att naturen skadas. I miljöbalkspropositionen utvecklas den prioritetsordning som bör gälla på så sätt att återan- vändning av produkter i de flesta fall är bättre än återvinning, som innebär en bearbetning eller omvandling av produktionen (prop. 1997/98:45, del 1, s. 222). Av det nya ramdirektivet för avfall fram- går än tydligare den avfallshierarki som ska gälla som prioriterings- ordning för lagstiftning och politik i medlemsstaterna i fråga om förebyggande och hantering av avfall (art. 4). Principen att avfall i första hand ska förebyggas och därefter återvinnas, i första hand genom materialåtervinning, finns uttryckt redan i det tidigare 1 Gränsvärdesnorm är en miljökvalitetsnorm som anger att vissa värden inte får överskridas eller underskridas. Gränsvärdesnormer har en annan rättsverkan än andra miljökvalitets- normer (5 kap. 2 § första stycket 1 ). Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt ramdirektivet för avfall (direktiv /12/EG). Ett av syftena i samband med översynen av det nya ramdirektivet var att skärpa de avfallsförebyggande åtgärderna samt att ta hänsyn, inte bara till avfallsfasen, utan även till produkters och materials hela livscykel. Detta kommer ytterligare att bidra till en ökad styrning mot åter- användning och materialåtervinning. Ändringar för att genomföra det nya ramdirektivet för avfall bereds inom rege- ringskansliet.2 Inte heller hänvisningen till den reparativa ansvarsregeln i art. 22 IED medför något behov av ändring i svensk rätt då denna all- männa princip redan uttrycks i 2 kap. 8 § och 10 kap. . Sammanfattningsvis är utredningens bedömning att de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. uppfyller kraven i art. 11 IED. Utredningens förslag: Det ska tydligt framgå att det är ett obligatoriskt krav att en ansökan i ett ansökningsmål enligt ska ange de åtgärder som behövs, inte bara för att förebygga uppkomsten av avfall, utan även de åtgärder för för- beredelse för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning av det avfall som anläggningen ger upphov till. En ansökan för en anläggning som omfattas av bilaga I till IED ska i förekommande fall innehålla en statusrapport. Art. 12.1 IED anger vad en ansökan om tillstånd ska innehålla. Bestämmelsen är i stort sett identisk med IPPC-direktivets art. 6.1 med undantag av att IED upptar ett nytt krav på upprättande av statusrapport (art. 12.1 e)). Kravet på vidtagande av åtgärder för att förebygga förekomsten av avfall har förstärkts på så sätt att orden om det behövs är borttagna (art. 12.1 h)). Vidare innehåller den senare bestämmelsen en tydligare referens till avfallshierarkin i EU:s nya ramdirektiv för avfall (2008/98/EG). 2 Enligt Ds 2009:37 föreslogs att nya bestämmelser om avfallshierarki och definitioner i fråga om bl.a. återanvändning, återvinning och bortskaffande ska införas i svensk rätt i 15 kap. . Detta förslag avses dock inte genomföras . Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt 22 kap. 1 § första stycket anger vad en ansökan om tillstånd i ett ansökningsmål ska innehålla. För förvaltningsmyn- digheter och kommuner gäller 19 kap. 5 § , vilken hän- visar till 22 kap. 1 § . För att uppfylla IPPC-direktivets krav preciserades bestämmelser om vad en ansökan om tillstånd ska innehålla (SFS 2002:175, prop. 2001/02:65 s. 51 f.). Med preciseringarna klargörs att en tillståndsansökan ska innehålla uppgifter om råvaror, övriga insatsvaror och andra ämnen, om den energi som används eller genereras i anläggningen, om anläggning- ens utsläppskällor, förhållandena på platsen och art och mängd av förutsebara utsläpp, om åtgärder för att förebygga uppkomsten av avfall som anläggningen ger upphov till samt om planerade åtgärder för att övervaka utsläpp. Vidare klargörs att en ansökan ska inne- hålla en icke-teknisk sammanfattning av de lämnade uppgifterna. Vid bl.a. ansökan om tillstånd att anlägga, driva eller ändra miljö- farlig verksamhet enligt 9 kap. ska i ansökan ingå en miljökonsekvensbeskrivning enligt 6 kap. samt en redogörelse för samrådet.3 Det framgår av 6 kap. 7 § att en miljö- konsekvensbeskrivning bl.a. ska innehålla en redovisning av alter- platser samt alternativa utformningar. Ansökan ska vidare ange de skyddsåtgärder eller andra försiktighetsmått samt de övriga uppgifter som behövs för att en domstol ska kunna bedöma och i målet pröva om de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. kommer att iakttas av sökanden. Detta betyder bl.a. att uppgifter ska lämnas som visar att hushållnings- och kretsloppsprincipen iakttas. Förslag till övervakning och kontroll av verksamheten samt i vissa fall en säkerhetsrapport ska också ingå i en tillståndsansökan. Det är sökanden som har det fulla ansvaret för vad tillstånds- ansökan och eventuell miljökonsekvensbeskrivning innehåller. En oriktig eller utelämnad uppgift kan medföra straffpåföljd enligt 29 kap. 5 § . En annan konsekvens kan bli att ansökan avslås eller avvisas. Slutsatsen som kan dras är att svensk rätt till största delen upp- fyller de krav på en ansökan om tillstånd vilka följer av art. 12.1 IED. Ändringar behövs dock för att uppfylla kraven i art. 12.1 e) och h) vad gäller statusrapporter och avfallshantering. 3 En miljökonsekvensbeskrivning behöver inte upprättas i samband med en prövning enligt 24 kap. (22 kap. 2 a § . 2001/02:65 s. 34 ff.). Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt SOU 2011:86 Beträffande avfallshanteringen föreslår utredningen att 22 kap. 1 § första stycket 2 ändras så att det tydligare framgår att det är ett obligatoriskt krav att ange de åtgärder som behövs för avfallshanteringen enligt art. 12.1 h) IED. Det är utred- ningens bedömning att denna artikel bör anknyta till avfallshierar- kin reglerad i ramdirektivet för avfall genom att ansökan om till- stånd ska innehålla förslag till de åtgärder som kan behövas för att genomföra hierarkin. Kopplingen mellan IED och ramdirektivet för avfall följer uttryckligen av art. 11 d) IED. Utformningen av avfallshierarkin kommer inte till uttryck på ett korrekt sätt i art. 12.1 h) IED. [R]ecycling and recovery of waste översätts som materialåtervinning och återvinning av avfall, vilket innebär att samma sak sägs två gånger. I det nya ramdirektivet för avfall definieras däremot recovery som återvinning i största all- mänhet och recycling är då en delmängd i form av materialåter- . I ramdirektivet används också recycling and other recovery vilket visar att materialåtervinningen är en delmängd som står högre upp i avfallshierarkin än övrig återvinning, t.ex. energi- återvinning (se art. 4 ramdirektivet för avfall). Författningsför- slaget bör återspegla avfallshierarkin genom att en uppdelning görs mellan förberedelse för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning av det avfall som anläggningen ger upphov till. På så sätt blir anknytningen till avfallshierarkin korrekt. Frågan om vad en tillståndsansökan ska innehålla har en koppling till reglerna om tillståndsprövning och innehållet i tillståndsbeslut enligt art. 23 i det nya ramdirektivet för avfall eftersom tillståndsansökans inne- håll får betydelse för innehållet i ett tillståndsbeslut. Av artikeln följer ett antal uppgifter som ska finnas med i en dom om tillstånd för verksamhetsutövare som har för avsikt att lagra, återvinna eller bortskaffa avfall. Bestämmelser om detta infördes i 22 kap. 25 a– c §§ och trädde i kraft (prop. 2010/11:125). När det gäller statusrapporter behöver 22 kap. 1 § kompletteras genom tillägg av en ny punkt. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt 4.3.2Hänvisning i tillståndansökan till redan inlämnat material Enligt art. 12.2 IED får i tillståndsansökan hänvisas till upplys- ningar som lämnats på grund av annan lagstiftning, exempelvis miljökonsekvensbeskrivningar eller säkerhetsrapport. Denna bestämmelse är identisk med art. 6.2 i IPPC-direktivet. I nationell reglering föreskrivs vad en ansökan ska innehålla men inte hur denna ska vara utformad utöver att ett skriftlighetskrav uppställs. Det råder därför inget hinder mot att hänvisa till redan inlämnat material eller bifoga detta till tillståndsansökan. Någon särskild bestämmelse behövs därför inte för att uppfylla kraven i art. 12.2 IED. 4.4Framtagande av BAT-referensdokument och BAT-slutsatser Utredningens förslag: I 16 kap. införs en skyldig- het för prövningsmyndigheterna att ta hänsyn till BAT-refe- rensdokument antagna under IPPC för det fall ny BAT-slutsats inte har antagits. Analyser utförda av (kommissionen) har visat att det finns betydande brister i genomförandet av BAT. Detta beror på BAT-referensdokumentens vaga roll i nuvarande lagstift- ning och de berörda myndigheternas stora frihet att avvika från BAT i tillståndsgivningen. Tillstånd som utfärdas för att genomföra IPPC-direktivet anger ofta villkor som inte baseras på BAT enligt beskrivningen i BAT-referensdokumenten och avvikelsen moti- veras ofullständigt eller inte alls. Genom IED förtydligas och för- stärks BAT. Under IED ska BAT-referensdokument utarbetas, revideras och, vid behov, uppdateras genom informationsutbyte mellan medlemsstaterna, de berörda industrierna, icke-statliga miljöskyddsorganisationer och efter hörande av ett särskilt forum som kommer att baseras på det redan existerande (). Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt delar (BAT-slutsatserna) antas genom kommittéförfarande. Kom- missionen ska även genom kommittéförfarande fastställa riktlinjer för insamling av data för utarbetande av BAT-referensdokument och för deras kvalitetssäkring (art 13). Art. 13.4 IED föreskriver att kommissionen ska inhämta och offentliggöra forumets yttrande om det föreslagna innehållet i BAT-referensdokumenten. Detta yttrande ska beaktas vid antagandet av BAT-slutsatserna i enlighet med det kommittéförfarande som är föreskrivet i art. 75.2 IED med hänvisning till art. 5, 7 och 8 i rådets beslut av om de förfaranden som ska tillämpas vid utövandet av kommissionens genomförandebefogenheter (1999/468/EG). Detta beslut har dock upphävts genom förordning och rådets förordning (EU) nr 182/2011av om fastställande av allmänna regler och principer för medlemssta- ternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförande- befogenheter (art. 12). I art. 13 i denna förordning anges bestäm- melser som ska tillämpas i stället för det upphävda beslutet. Den kommitté som ska vara involverad i antagandet av BAT- slutsatser är Industrial Emissions Directive (IED) Article 75 Committee (). Enligt direktivets preambel (para 13) bör kommissionen sträva efter att uppdatera BAT-referensdokumenten senast efter det att den föregå- ende versionen offentliggjorts. För en förteckning över de olika BAT-referensdokumenten, se tabell 2.1. BAT-slutsatser har ännu inte tagits fram för de olika verksam- hetsområdena varför konsekvenserna av IED inte är helt klara. Kommissionen har dock tagit fram BAT-referensdoku- ment och BAT-slutsatser för järn- och stålindustrin samt glasindu- strin, vilka beräknas offentliggöras . Detta innebär enligt kommissionens uppfattning att översyn och eventuell omprövning ska för berörda verksamheter vara gjorda enligt art. 21 IED (se kapitel 6 i betänkandet). Användandet av BAT-slutsatser utgör en mycket central del av direktivet och uttryckliga referenser till BAT-slutsatser finns i flera av bestämmelserna. Art. 14.3 – BAT-slutsatser utgör grunden för fastställande av tillståndsvillkor, art. 15.3 – begränsningsvärden för utsläpp som motsvarar BAT (BAT-AELs) satta inom BAT-slutsatserna ska användas för fastställande av begränsningsvärden för utsläpp i tillstånd, Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt art. 16 – kontrollvillkor ska baseras på BAT-slutsatserna, art. 21 – BAT-slutsatserna ska användas vid omprövning och översyn av villkoren i tillstånd, art. 73 – vid utarbetande av unionsomfattande minimikrav om begränsningsvärden för utsläpp och om regler för övervakning och efterlevnad hänvisas till BAT-slutsatserna. Direktivets art. 13.1–6 om informationsutbyte och framtagande av BAT-referensdokument är enbart riktade till kommissionen och behöver därför inte genomföras i nationell lagstiftning. Allmänt kan dock sägas att det är utomordentligt viktigt att framtagandet av BAT-referensdokumenten är transparent och att de som är inblan- dade i framtagandet av dokumenten besitter rätt kompetens. För att uppfylla direktivets syfte att minska industriutsläppen i är det vidare viktigt att det inte är de minst ambitiösa länderna som sätter standarden. Detta understryker vikten av att deltar aktivt i arbetet i och i . Det är också viktigt att det tydligt framgår i de av kommissionen framtagna riktlinjerna hur de tekniska arbetsgrupperna ska komma fram till begränsningsvärden för utsläpp i slutsatserna. För svensk del bör myndigheter, närings- liv och miljöorganisationer arbeta mycket aktivt för att begräns- ningsvärdena uttrycks på ett sätt som bättre överensstämmer med det gängse sätter att formulera villkor i svenska tillstånd. Flertalet av medlemsstaterna vill till skillnad från ange begränsnings- värden som dygnsmedelvärden i stället för årsmedelvärden. Arbetet med att ta fram BAT-referensdokument för järn- och stål- och glasindustrin påbörjades under IPPC-direktivet. Kommissionen har tyvärr valt att utan större omarbetning anta dessa under IED- regimen, vilket har kritiserats av . Det nu framtagna BAT- referensdokumentet för järn- och stålindustrin innehåller mätvär- den och mätmetoder som i vissa delar inte överensstämmer med det svenska systemet. Detta visar på vikten av att satsar på att aktivt delta i arbetet med att ta fram kommande BAT-referens- dokument och BAT-slutsatser. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt 4.4.1Användning av BAT-referensdokument som antagits under IPPC-direktivet vid kommande tillståndsprövning Från och med ikraftträdandet av IED krävs att BAT-slutsatser antas för alla BAT-referensdokument vilka är under uppdatering efter denna tidpunkt. För BAT-referensdokument vilka har anta- gits av kommissionen före ikraftträdandet av IED, dvs. före , gäller att slutsatserna om BAT ska tillämpas som BAT-slutsatser med avseende på kapitel II IED med undantag av bestämmelser om begränsningsvärden för utsläpp enligt art. 15.3 och 15.4 (art. 13.7) IED. Enligt utredningens mening bör art. 13.7 IED tolkas så att vid prövning av nya tillstånd ska äldre BAT-referensdokument beaktas för det fall att en ny BAT-slutsats inte har antagits för tillståndsprövningen. Utredningen utgår således från att art. 13.7 jämförd med art. 14.3 IED inte innebär ett krav på att alla befintliga tillstånd behöver ses över för att uppdatera tillstånd mot redan befintliga BAT-referensdokument. Dessa dokument togs fram i ett annat sammanhang och hade inte som syfte att utgöra bindande krav. Att nu ge gamla BAT-referensdokument en sådan bindande verkan kan inte vara syftet med direktivet. Denna tolk- ning stöds av att IED inte innehåller en motsvarighet till art. 5.1 i IPPC-direktivet. Denna artikel krävde att medlemsstaterna vidtog nödvändiga åtgärder för att se till att de anläggningar som existerade vid IPPC-direktivets ikraftträdande uppfyllde kraven i art. 9 (motsvarande art. 14 IED). Skyldigheten i art. 5.1 i IPPC-direktivet genomfördes i svensk rätt genom förord- ningen (2004:989) om översyn av vissa miljöfarliga verksamheter. Det uttryckliga omprövningskravet i art. 21.3 IED gäller enbart BAT-slutsatser som antagits enligt art. 13.5 IED, dvs. efter direkti- vets ikraftträdande. Art. 13.7 IED lyfter således fram befintliga BAT-referensdokument endast såvitt gäller kommande tillstånds- prövningar och omprövningar. Vid tillståndsprövningen som sker efter de svenska reglernas ikraftträdande ska prövningsmyndigheten ta hänsyn till de äldre BAT-referensdokumenten för den aktuella verksamheten vid fast- ställande av tillståndsvillkor om inte en BAT-slutsats antagits Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Art. 13.7 IED får därigenom betydelse för ett korrekt genomförande av art. 14.3 IED. Utredningen föreslår i avsnitt 4.5.8 att en ny bestämmelse införs i 16 kap. 5 § enligt vilken prövningsmyndigheten ska ta hänsyn till BAT-slutsatser utfärdade i enlighet med art. 13 IED. Genom hänvisning till hela art. 13 IED innefattas en skyldighet för prövningsmyndigheten att i förekom- mande fall ta hänsyn även till BAT-referensdokument antagna under IPPC-direktivet. Utredningens förslag: Avdelning 5 i bilagan till förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd behöver ändras för att uppfylla IED-direktivets krav på att prövningsmyndigheten särskilt ska beakta vissa förorenande ämnen vid bedömningen av behovet av vilka försiktighetsmått som behövs för en verksam- het. En ny bestämmelse om skyldighet för verksamhetsutövare vid IED-anläggningar att utföra periodiska kontroller införs i förordningen (1998:901) om verksamhetsutövares egenkontroll. Kraven på kontroll begränsas dock till att endast omfatta IED- anläggningar och till de ämnen som kan påträffas på platsen och som riskerar att orsaka en föroreningsskada av mark och grund- vatten. Periodiska kontroller ska i enlighet med direktivet utfö- ras minst en gång för grundvatten och för mark. I 16 kap. införs en bestämmelse om prövnings- myndighetens skyldighet att ta hänsyn till BAT-slutsatserna. I 22 kap. 25 § , som reglerar vad en tillståndsdom ska innehålla, införs en bestämmelse om att det ska anges vad som är den huvudsakliga verksamheten. Enligt art. 14 IED ska tillståndet omfatta alla nödvändiga åtgärder som krävs för att uppnå en hög skyddsnivå för miljön som helhet. Syftet är att säkerställa att anläggningen drivs i enlighet med de allmänna principerna för verksamhetsutövarens grundläggande skyldigheter. Medlemsstaterna ska säkerställa att tillståndet omfattar alla åtgärder som är nödvändiga för att uppfylla kraven i art. 11 och 18, vilka behandlar de allmänna principerna för verk- Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt samhetsutövarens grundläggande skyldigheter respektive miljö- kvalitetsnormer. Dessa åtgärder ska enligt art. 14.1 a)–h) minst omfatta följande. Begränsningsvärden för utsläpp av förorenande ämnen, underhåll, övervakning och periodisk kontroll av mark och vat- ten m.m., andra förhållanden än normala driftsförhållanden, minimering av gränsöverskridande föroreningar, villkor för bedömning av efterlevnaden av begränsningsvärdena för utsläpp. Ett grundläggande krav enligt art. 14.3 IED är att tillståndsvillko- ren ska fastställas utifrån att hänsyn tas till BAT-slutsatser. Detta hindrar dock inte att strängare tillståndskrav kan fastställas med stöd av art. 14.4 IED. Om en verksamhet eller en typ av produkt- ionsprocess som bedrivs i en anläggning inte omfattas av någon av BAT-slutsatserna eller om dessa slutsatser inte behandlar alla potentiella miljöeffekter av verksamheten eller processen, ska enligt art. 14.6 kriterierna i bilaga III till direktivet tillämpas vid faststäl- lande av tillståndsvillkor. Dessa kriterier ska också tillämpas om prövningsmyndigheten fastställer tillståndsvillkor med hänsyn tagen till BAT som inte beskrivs i någon av de relevanta BAT-slut- satserna (art. 14.5). Kriterierna i bilaga III IED är i huvudsak iden- tiska med bilaga IV till IPPC-direktivet. 4.5.1Fastställande av begränsningsvärden för utsläpp och andra skyddsåtgärder i tillståndsvillkor Tillståndet ska omfatta begränsningsvärden för utsläpp för de föro- renande ämnen som anges i direktivets bilaga II (exempelvis svaveldioxid, kvävedioxid, asbest och organiska fosforföreningar) och för andra förorenande ämnen som den berörda anläggningen kan antas släppa ut i betydande mängder, med beaktande av ämne- Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt nas beskaffenhet och förmåga att överföra föroreningar från ett medium till ett annat. Begränsningsvärdena får kompletteras eller ersättas av likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder som säker- ställer en likvärdig miljöskyddsnivå. Det uppställs inte något krav på användning av specifik teknik eller teknologi vid fastställande av begränsningsvärden för utsläpp, likvärdiga parametrar eller tekniska åtgärder. Tillståndet ska även omfatta lämpliga föreskrifter som säkerställer skydd av mark och grundvatten samt åtgärder för kon- troll och hantering av avfall som genereras vid anläggningen (art. 14.1 a) och b), 14.2 och 15.2). Bestämmelserna är baserade på art. 9.3 första stycket och art. 9.4 första meningen i IPPC-direkti- vet, men IED innehåller en del ändringar som ger upphov till vissa tolkningsproblem. Beträffande begränsningsvärden för utsläpp tar art. 14.1 a) IED även upp andra förorenande ämnen än de som anges i bilaga II, vilken motsvarar IPPC-direktivets bilaga III. Bilagorna är i princip identiska med undantag av att bilaga II IED omfattar stoft inklu- sive fina partiklar samt ämnen som förtecknas i bilaga X till ramdi- rektivet för vatten (2000/60/EG). Frågan är om art. 14.1 a) ska tol- kas så att kvalificeringskravet kan antas släppa ut i betydande mån är hänförligt endast till andra förorenande ämnen än som anges i bilaga II. Detta skulle innebära att begränsningsvärden för utsläpp för alla förorenande ämnen upptagna i bilaga II alltid ska anges oavsett utsläppens storlek. Med anledning av att kommiss- ionen i sitt förslag till nytt direktiv inte har angivit att bestämmel- sen innehåller en materiell ändring bör bestämmelsen tolkas så att begränsningsvärden för utsläpp för samtliga typer av förorenande ämnen ska regleras i tillståndet, om anläggningen kan antas släppa ut dessa ämnen i betydande mängder. Det är också så direktivets bestämmelser generellt är utformade, dvs. krav ställs endast om det är av betydelse för miljön. Vad gäller krav på skyddsåtgärder enligt art. 14.1 b) IED är den enda ändringen jämfört med IPPC-direktivet att åtgärder för kon- troll och inte bara för hantering av avfall ska anges i tillståndet. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Vid tillståndsprövning enligt ska tillståndsmyndig- heten ta ställning till vilka skyddsåtgärder och vilka begränsningar i verksamheten som behövs från miljösynpunkt och som är skäliga att kräva (2 kap. 3 och 7 §§ ). Dessa försiktighetsmått anges som villkor i den dom eller det beslut som tillståndsmyndig- heten meddelar. I regleras innehållet i domar och beslut av bestämmelser i 22 kap. 25 § jämförd med 19 kap. 5 § första stycket 8. Den förstnämnda paragrafens första stycke inne- håller en inte uttömmande uppräkning av olika villkor en dom ska innehålla. Paragrafen är att se som en form av minneslista.