sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Bedömning: En poäng- och kursindelning av de nationella pro- grammen i gymnasiesärskolan ökar möjligheterna att möta varje elev på hans eller hennes nivå och bygga in en tydlig progression i utbildningen. 20 17 kap. skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur I gymnasiesärskolan är den minsta garanterade undervisnings- tiden 3 600 timmar.21 I det regelverk som ska tillämpas saknas bestämmelse om den garanterade undervis- ningstiden för verksamhetsträningen, viket måste vara ett förbise- ende. Av den nya skollagen (2010:800) och bilagorna 2 och 3 till den nya gymnasieförordningen (2010:2039) framgår annars timpla- nen för de fyraåriga nationella och specialutformade programmen samt timplanen för yrkesträning inom gymnasiesärskolans indivi- duella program. Av timplanen framgår den garanterade undervis- ningstiden samt hur undervisningstiden i timmar ska fördelas på utbildningens olika ämnen.22 I gymnasieskolan anges i stället kursernas studieomfattning i gymnasiepoäng23. En fullständig gymnasieutbildning på ett natio- nellt program i den nya gymnasieskolan ska, liksom , bestå av 2 500 gymnasiepoäng. Elever på den nya gymnasieskolans estetiska program, naturvetenskapsprogram och samhällsvetenskapsprogram har rätt till minst och elever på övriga program har rätt (garanterad undervisningstid). Det finns således inte en omedelbar överensstämmelse mellan gymnasiepoäng och undervisningstimmar i gymnasieskolan. I gymnasieskolans kursplaner anges kursernas omfattning i gymnasiepoäng. I gymnasiesärskolan anges ämnets omfattning i undervisningstimmar i den fastställda timplanen. Anledningen att man inte övergått till en poängplan i gymnasie- särskolan uppges vara att man inte vill riskera att eleven får för få undervisningstimmar. föreslog dock att kurs- omfånget ska anges i poäng även i gymnasiesärskolan. Man menade att den totala garanterade undervisningstiden utgör en tillräcklig garanti för att ingen elev ska få för få undervisningstimmar. Jag delar uppfattning och föreslår därför att en poängplan ska ersätta timplanen för gymnasiesärskolans natio- nella program. Den garanterade undervisningstiden på 3 600 tim- mar räcker för att garantera mängden undervisning. Poängplanen ska ange kursernas omfattning i gymnasiesärskole- poäng. Ett ämne ska kunna bestå av flera kurser där betyg sätts 216 kap. 11 § skollagen (1985:1100). 2219 kap. 3 § tredjes stycket skollagen (2010:800) bilaga 1 och 2 till gymnasieförordningen (2010:2039). 23Bilaga 3 till skollagen (2010:800) och 16 kap. 18 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur efter avslutad kurs, inte efter avslutat ämne. Dagens system, där varje ämne löper , ger inte tillräcklig tydlighet och stadga till utbildningen. Elever på gymnasiesärskolan har, och kommer att ha, mycket olika förutsättningar. Vissa elever behöver väsentligt på sig för att nå målen i en kurs än andra och ska i så fall få det. Andra elever måste ges möjlighet att komma vidare och utmanas i sitt lärande. En poäng- och kursindelning av de nationella programmen i gymnasiesärskolan förbättrar möjlig- heterna att möta varje elev på hans eller hennes nivå och bygga in en tydlig progression i utbildningen. Ett sådant system förbättrar också informationen om varje elevs utbildning när han eller hon lämnar gymnasiesärskolan. Det är viktigt i kontakten med arbetslivet och för att det ska vara möjligt att söka vidare till utbildning inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå att det tydligt framgår vad eleven har med sig från sin tid i gymnasiesärskolan. Om eleven har förutsättningar att klara kurser som återstår av utbildningen bör eleven ha möjlighet att läsa vidare inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. De ska förtydligas i bestämmelserna att kommunen har möjlighet att erbjuda inom gymnasiesärskolan om det bedöms vara lämpligare för eleven. Det förekommer att elever går ett femte år. En elev i gymnasiesärskolan med en lindrig utvecklingsstörning eller med en ojämn begåvningsprofil ska ha möjlighet att läsa kur- ser från gymnasieskolan om eleven kan klara det. Samverkan mellan skolformerna förenklas om också gymnasiesärskolan är kursindelad i stället för att ett ämne sträcker sig och inte avslutas förrän . För utbildning på det träningsprogram som föreslås inom gym- nasiesärskolan föreslås ingen poängindelning. Enligt avsnitt 4.2.3 är utbildningen i så hög grad individanpassad att en sådan poängindel- ning skulle sakna relevans. Elevens rätt till en fyraårig utbildning på minst föreslås dock gälla för alla. Utredningen har övervägt flera alternativ för hur många poäng som en gymnasiesärskoleutbildning bör indelas i. Det första innebär att gymnasiesärskolan indelas i lika många poäng som timmar, dvs. 3 600 poäng. Det är emellertid viktigt att frigöra sig från kopplingen mellan poäng och timmar. Det gäller för gymnasieskolan, men i ännu högre grad för gymnasiesärskolan. Antalet poäng som en elev kommer att få ihop på utbildningens Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur ska kunna variera mellan olika individer, på grund av att eleverna har så skilda förutsättningar. Det andra alternativet är att indela gymnasiesärskolan i lika många poäng som för gymnasieskolan, dvs. 2 500 poäng. Det kan emellertid tolkas som att poängen i de båda skolformerna har samma värde, vilket riskerar att stärka missuppfattningen hos vissa elever och föräldrar att gymnasiesärskolan erbjuder samma utbild- ning som gymnasieskolan fast . Ett tredje alternativ är att utgå från att gymnasieskolans 2 500 poäng innebär att heltidsstudier svarar mot 833 poäng. Med sina skulle gymnasiesärskolan i så fall omfatta 3 333, eller avrundat 3 300 poäng. Det strider emellertid mot gymnasiesärskolans karaktär att ha en för tydlig koppling mellan tid och uppfyllelse av målen för utbildningen. Ett slumpmässigt antal poäng skulle därför vara att föredra. Poängen ska endast ge ett mått på olika kursernas kun- skapsinnehåll, inte den tid som kursen ska ta. Jag föreslår därför att en fullständig utbildning på gymnasiesärskolans nationella program ska bestå av 3 000 gymnasiesärskolepoäng, fördelade enligt tabell 4.2. Fördelningen per program framgår av bilaga 10. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Tabell 4.2 Struktur för den framtida gymnasiesärskolan 400 p–600 p 400 p–600 p 500 p–700 p nen som ej är Förslag: Bestämmelsen om individuell studieplan ska komp- letteras med en bestämmelse om att rektorn i den individuella studieplanen ska få besluta att en elev på ett nationellt program ska få anpassad studiegång. För en elev på nationellt program ska ett sådant beslut kunna innebära att omfattningen av elevens utbildning begränsas i förhållande till en fullständig utbildning med avseende på antal gymnasiesärskolepoäng och kurser. Formuleringen i den nya skollagen (2010:800) om att det av den individuella studieplanen ska framgå eventuella överens- kommelser och om det finns behov av särskilt stöd för att eleven ska nå målen för utbildningen ska utgå. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Enligt den nya skollagen (2010:800) ska det i gymnasiesärskolan finnas en individuell studieplan24. Den ska innehålla uppgifter om det program som eleven går på samt om de val av kurser som eleven gjort. Vidare ska det av planen framgå eventuella överenskommel- ser och om det finns behov av särskilt stöd för att eleven ska nå målen för utbildningen. Elevens synpunkter ska inhämtas och beaktas vid utformningen av den individuella studieplanen. har den individuella studieplanen för gymnasiesärskolan inte regle- rats i skollagen (1985:1100) eller i gymnasiesärskoleförordningen (1974:741). Däremot har det av läroplanen Lpf 9425 framgått att rektorn har ett särskilt ansvar för att varje elev i dialog med skolan gör upp en individuell studieplan. Den individuella studieplanen ska inte förväxlas med åtgärds- programmet som ska utarbetas för en elev som är i behov av sär- skilt stöd26. Studieplanen inom gymnasiesärskolan är en dokumen- tation över elevens studiegång. Jag föreslår därför att formulering- arna om särskilt stöd i den nya skollagens bestämmelse om indivi- duella studieplaner ska utgå. Frågan om särskilt stöd hör hemma i åtgärdsprogrammet, inte i den individuella studieplanen. Det bör uppmärksammas att gymnasiesärskolan som skolform har uppgift att anpassa undervisningen efter elevernas grad av utveck- lingsstörning. I gymnasiesärskolan är det således främst tillkom- mande svårigheter t.ex. till följd av ytterligare funktionsnedsätt- ningar eller svårigheter som utgör grund för särskilt stöd. Det har dessutom framkommit att det råder osäkerhet om skill- naden mellan gymnasiesärskolans studieplan och utvecklingsplanen i den obligatoriska skolan. Av de råd och riktlinjer som utarbetas inför den framtida gymnasiesärskolan bör därför framgå att studie- planen är en dokumentation över elevens studiegång, dvs. ett doku- ment för planering som inte ska innehålla utvärderingar av elevens kunskapsutveckling, även om sådana naturligtvis ligger till grund för planeringen. Elever på gymnasiesärskolans nationella program kommer att ha vitt skilda förutsättningar. Alla elever kommer inte att kunna klara en fullständig gymnasiesärskoleutbildning. Utbildningen ska på ett flexibelt sätt kunna anpassas till varje elevs förutsättningar. Inskränk- ningar i förhållande till måldokumenten ska dock inte kunna ske utan särskilt beslut. Jag föreslår därför att rektorn i den individuella 2418 kap. 15 § skollagen (2010:800). 25Förordning (SKOLFS 1994:2) om 1994 års läroplan för de frivilliga skolformerna. 263 kap. 9 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur studieplanen ska få besluta att en elev på ett nationellt program ska få anpassad studiegång. Ett sådant beslut ska kunna innebära att elevens utbildning ska omfatta färre gymnasiesärskolepoäng än de 3 000 poäng och färre kurser än vad en fullständig utbildning ska omfatta. Beslut om anpassad studiegång ska kunna fattas och revideras löpande . Den individuella studieplanen ska följas upp och vid behov revideras och kunna ligga till grund för utvecklingssamtalet. Förslag: För varje elev som lämnar gymnasiesärskolans natio- nella program efter avslutade studier ska lämnas ett examens- dokument med en utökad dokumentation om elevens utbild- ning. Examensdokument ska på förfrågan lämnas även för elever på träningsprogrammet. ges i uppdrag att ta fram rikt- linjer för vad ett examensdokument ska innehålla och hur det bör utformas. I examensdokumentet ska noteras om eleven har uppnått målet om minst 2 500 av utbildningens 3 000 gymnasiesärskole- poäng, har genomfört ett godkänt gymnasiesärskolearbete samt har uppnått godkända betyg i svenska eller svenska som andra- språk och matematik på kurser motsvarande minst 100 gymnasie- särskolepoäng i varje ämne. Betyg från gymnasieskolan ska valideras så att det kan bedö- mas om eleven uppnått målet om minst 2 500 gymnasiesärskole- poäng. Enligt direktiven ska utredningen lämna förslag till hur en gym- nasiesärskolexamen ska utformas. Detta får ses mot bakgrund av att reglerna för gymnasiesärskolan så långt möjligt ska harmonisera med bestämmelserna för gymnasieskolan. Den reformerade gymnasieskolan ska utmynna i en gymnasie- examen27. En gymnasieutbildning på nationellt program ska syfta till en sådan examen, som ska avläggas antingen som en yrkes- examen eller en högskoleförberedande examen. De argument som lyfts fram av regeringen i propositionen Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) för införandet av en 27 16 kap. 26 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur gymnasieexamen är att denna ska befästa och förstärka kvaliteten i svensk gymnasieutbildning. De examina som införs förväntas ge ökade förutsättningar för målstyrning på nationell nivå och tydliga resultatmått. Därigenom ökar enligt regeringen den nationella likvär- digheten, vilket leder till en högre kvalitet på utbildningen. Motiven för att införa examina i gymnasieskolan handlar således i första hand om vad den bidrar med på systemnivå. Behövs en gymnasiesärskoleexamen? Argument för en gymnasiesärskoleexamen är bland annat harmoni- seringen med gymnasieskolan. Elever i gymnasiesärskolan är dess- utom ofta angelägna om att gymnasiesärskolan inte ska skilja sig från gymnasieskolan. Kan man få en examen i gymnasieskolan ska det också vara möjligt i gymnasiesärskolan. Möjligheten till en examen kan också utgöra en stimulans för vissa elever. För de som saknar förutsättningarna att nå examensmålen kan en examen i stället bli en belastning. Många verksamma inom gymnasiesärskolan är negativa eller tveksamma till nyttan med en gymnasiesärskoleexamen. Det fram- kommer både av utredningens enkätundersökning och vid studie- besök, konferenser och seminarier. Argumenten mot en examen handlar bland annat om att studierna i gymnasiesärskolan inte leder vidare till studier på universitet och högskola och att en examen inte behövs av det skälet. Man pekar också på att redan betygen har liten betydelse för eleverna i gymnasiesärskolan när det gäller möj- ligheterna att få ett arbete eller annan sysselsättning. Enligt perso- nalen på skolorna lägger arbetsgivarna större vikt vid hur eventuell praktik har fungerat än vilka betyg eleverna har. Slutligen menar vissa att en examen som endast vissa elever kan få på ett negativt sätt utmärker de elever som på grund av sin funktionsnedsättning inte klarar kraven. Därigenom anses en examen strida mot grund- tanken bakom om vad gymnasiesärskolan står för, en skola som tar emot elever med vitt skilda förutsättningar och som möter dem på den nivå de befinner sig. Gymnasiesärskolans huvuduppgift anses vara att utmana och bygga på elevernas styrkor. Mot detta kan hävdas att en examen skulle göra det tydligt vad eleven fått med sig från gymnasiesärskolan, på ett annat sätt än enbart ett betyg. Bland annat företrädare för arbetslivet pekar på behovet av en tydligare information om elevens utbildning, dock inte nöd- Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur vändigtvis i form av en examen. Detta då utbildningen i gymnasie- särskolan är starkt individanpassad. En sådan dokumentation är särskild värdefull när det gått efter avslutad utbildning och skolan inte längre finns som länk mellan skola och arbetsliv. Den nya betygsskalan28 som ska tillämpas i den framtida gymnasiesär- skolan kommer leda till tydligare information om elevens kunskaper. Hur skulle en examen kunna utformas? Om en gymnasiesärskoleexamen i verklig mening ska harmonisera med gymnasieskolans examen bör den endast komma ifråga för utbildning på gymnasiesärskolans nationella program. En elev som fullföljt utbildningen på något av dessa program samt uppfyllt vissa fastställda krav skulle få ett examensbevis. För elever som inte full- följt sin utbildning eller uppfyllt kraven skulle, liksom i gymnasie- skolan, i stället utfärdas ett studiebevis. För att kunna bedöma om en elev uppfyllt vad som krävs för en gymnasiesärskoleexamen krävs kriterier. Införandet av en poäng- plan för gymnasiesärskolan underlättar utformandet av sådana. De krav29 som ställs för att få en yrkesexamen i den nya gymnasie- skolan innebär att eleven ska ha betyg från ett nationellt yrkespro- gram omfattande minst 2 500 gymnasiepoäng samt ha godkända betyg som omfattar minst 2 250 gymnasiepoäng. I dessa poäng ska det ingå i svenska eller svenska som andraspråk, engelska, matematik om sammanlagt 100 gymnasiepoäng i varje ämne. Dessutom ska ett godkänt gymnasiearbete ingå. Därutöver ska de andra kurser som framgår av förordning för respektive yrkesprogram ingå i de god- kända betygen. Dessa kriterier går inte att översätta till gymnasie- särskolan eftersom det där inte kommer vara möjligt att få betyget F. Det går således inte att ha som kriterium att eleven ska ha betyg från hela utbildningen, trots att hon eller han inte har nått godkänd nivå på hela utbildningen. En rimlig lösning är att ha som kriterium att eleven ska ha godkända betyg, dvs. lägst betyget E, på motsva- rande en viss andel av utbildningens 3 000 gymnasiesärskolepoäng. I gymnasieskolan krävs godkända betyg i av gymnasie- poängen. Motsvarande andel skulle innebära att det skulle krävas minst 2818 kap. 19 § skollagen (2010:800). 2916 kap. 27 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur godkända betyg omfattande 2 700 poäng i gymnasiesärskolan. Min bedömning är dock att det finns anledning att ha en generösare bedömning i gymnasiesärskolan, förslagsvis 2 500 gymnasiesärskole- poäng. Annars kommer alltför få elever ha möjlighet att nå målen för en examen. Spridningen i förutsättningar är stor mellan eleverna som går på de nationella programmen att det sannolikt kommer vara relativt vanligt med beslut om individuellt anpassad studiegång för eleverna. För examen bör eleven också ha genomfört ett godkänt gym- nasiesärskolearbete och uppnått godkända betyg i vissa kurser i svenska eller svenska som andraspråk och matematik. Kravet på godkända betyg i dessa ämnena bör ställas så att det räcker att ha klarat minst motsvarande 100 gymnasiesärskolepoäng i varje ämne. Dokumentation viktigare än examen i gymnasiesärskolan Det är således fullt möjligt att i en kurs- och poängindelad gym- nasiesärskola införa en examen som i allt väsentligt motsvarar den som kommer att gälla för gymnasieskolan. Min bedömning är dock att det är viktigare att varje elev som lämnar gymnasiesärskolans nationella program får med sig en väl utformad och utökad doku- mentation om elevens utbildning än att vissa elever får ett särskilt examensbevis. En sådan utökad dokumentation kan bland annat underlätta övergången mellan skola och arbetsliv. Dokumenta- tionen är lika viktig för den elev som har fullföljt utbildningen om 3 000 som för den som fullföljt den med exempelvis 2 000 gym- nasiesärskolepoäng. Jag föreslår därför att en sådan utökad doku- mentation införs i form av ett examensdokument för alla elever på gymnasiesärskolan nationella program. Ett sådant examensdokument bör, utöver betyg, innehålla upp- gifter av vilka innehållet i elevens utbildning tydligt framgår liksom inriktningen på det arbetsplatsförlagda lärandet. Utbildningen inom gymnasiesärskolan är så pass individanpassad även på de nationella programmen att betyget inte ger tillräcklig information. Två elever kan ha läst på samma program och inriktning men ändå ha skilda utbildningar, både i nivå (antal poäng och nivå på kurser) och inne- håll. En elev från gymnasiesärskolan har inte en bred yrkeskompe- tens utan har oftast kunskaper och färdigheter inom en avgränsad del av ett yrkesområde. En elev från gymnasiesärskolan har ofta inte heller samma förutsättningar att själv i efterhand redogöra för Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur utbildningens innehåll som en elev från gymnasieskolan. En utökad dokumentation fyller därför ett syfte inte minst i elevens framtida kontakter med arbetslivet. Uppgifter om elevens sociala förmågor och egenskaper bör däremot inte ingå i en sådan dokumentation. Sådan information är alltför subjektiv. Dessutom utvecklas männi- skor . Elever på träningsprogrammet ska också kunna få sina studier dokumenterade i ett examensdokument om de så önskar. föreslås få i uppdrag att ta fram föreskrifter om inne- hållet i och utformningen av ett sådant examensdokument för alla elever på nationellt program i gymnasiesärskolan samt för de elever på träningsprogrammet som så önskar. Jag lämnar följaktligen inte något förslag med innebörden att vissa elever som i gymnasieskolan ska får ett examensbevis och andra ska få ett studiebevis. Jag föreslår i stället att det i det föreslagna examensdokumentet ska noteras om eleven uppnått examensmålen, dvs. uppnått minst 2 500 av 3 000 gymnasiesärskolepoäng, har genom- fört ett godkänt gymnasiesärskolearbete samt har uppnått godkän- da betyg i svenska eller svenska som andraspråk och matematik på kurser motsvarande minst 100 gymnasiesärskolepoäng i varje ämne. Att jag ändå föreslår detta har bland annat att göra med att det även för många elever i gymnasiesärskolan har betydelse att det finns definierade mål för utbildningen att arbeta mot samt att en tydlighet om att målen för utbildningen nåtts kan ytterligare stärka de elever som har förutsättningar att nå målen. Dessutom kan det bli ett ingångsvärde för bedömningen av vilka elever som senare ska tas emot inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå. Elever som har läst kurser enligt gymnasieskolans ämnesplaner kan också bedömas i enlighet med de kunskapskrav som formulerats för gymnasieskolan. Eleven kan i sådana fall ha betyg från både gymnasiesärskolan och gymnasieskolan, vilket också tydligt måste framgå av examensdokumentet från gymnasiesärskolan. Eleven kan dessutom ta ut ett samlat betygsdokument med endast betyg från gymnasieskolan, om eleven så önskar. För att bedöma om en elev som läst vissa ämnen i gymnasie- skolan har uppnått examensmålen i gymnasiesärskolan behöver en validering göras av kurserna från gymnasieskolan i relation till mot- svarande kurser i gymnasiesärskolan. Valideringen kan inte utgå från poängen på kurserna, som inte är jämförbara, utan måste utgå från innehåll i och målen för utbildningen. Här krävs ett samarbete mellan de två skolformerna för att eleven ska kunna få tillgodo- Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur räkna sig de kunskapspoäng som synliggör den faktiska kompetens eleven tillägnat sig i gymnasiesärskolan. Förslag: Arbetsplatsförlagd utbildning (APU) ska ersättas med arbetsplatsförlagt lärande (APL) . Det ska vara möjligt för en elev att få sin APL inom ett annat program än det eleven går på. APL ska omfatta mer än yrkeskunskaper, t.ex. att förstå kul- turen på en arbetsplats och bli del av arbetsgemenskapen. Enligt nuvarande bestämmelser ska arbetsplatsförlagd utbildning (APU) förekomma på alla nationella och specialutformade pro- gram i gymnasiesärskolan. Styrelsen för utbildningen ansvarar för att APU uppfyller de krav som finns på utbildningen. Dessa inne- bär bl.a. att endast kurser i yrkesämnen får arbetsplatsförläggas. Vidare ska APU uppgå . Rektorn beslutar om hela eller delar av kurser ska arbetsplatsförläggas och om hur för- delningen över åren ska göras. Styrelsen för utbildningen ansvarar för anskaffningen av platser. Om styrelsen inte har möjlighet att anskaffa i den omfattning som krävs får utbildningen i stället bytas mot motsvarande utbildning förlagd i skolan. I så fall ska åtgärder vidtas. Av den nya skollagen (2010:800) framgår att ett yrkesprogram i den nya gymnasieskolan ska innehålla ett arbetsplatsförlagt lärande (APL)31. Denna ersätter den arbetsplatsförlagda utbildning (APU) som tidigare funnits i gymnasieskolan. Enligt regeringens proposi- tion Högre krav och kvalitet i den nya gymnasieskolan (prop. 2008/09:199) är motivet för att ersätta APU med APL på gymnasieskolans yrkes- program att yrkesutbildning handlar om mer än yrkeskunskaper. APL ska även handla om att förstå yrkeskulturen och att bli en del av yrkesgemenskapen på en arbetsplats för att utveckla en yrkes- identitet. Mellan utbildningsanordnaren och arbetsplatsen ska överens- kommelser göras om vilka delar av ämnesplanerna och kurserna som är lämpliga att arbetsplatsförlägga. 3013 kap. 15–16 §§ gymnasieförordningen (2010:2039); t.o.m. tillämpas 5 kap. 9–10 §§ förordning (1994:741) om gymnasiesärskolan. 3116 kap. 16 § andra stycket skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur skola och arbetsplats måste ske då det är läraren som sätter betyg på de olika kursmoment som ingår i den arbetsplatsförlagda lärandet. Enligt utredningens enkät till kommuner med gymnasiesärskola klarar endast drygt hälften av kommunerna att erbjuda minst 22 veckors arbetsplatsförlagd utbildning (APU). Drygt en tredje- del uppger att de erbjuder 10 – .