sou · H0B346 · 2012-06-19 00:00:00 — Innan berörda dammar klassificerats finns inget system för att avgränsa avgiftskollektivet. Det går därmed inte att börja ta ut tillsynsavgifter baserade på vilken klass dammen i fråga hänför sig till före det att ett klassificeringsbeslut fattats. Samhället har ett stort intresse av att staten får en bättre insyn i säkerheten hos de dammar som kan medföra stora konsekvenser i händelse av ett dammbrott. Det kan därför finnas skäl för att staten genom skatter finansierar länsstyrelsernas del av klassificerings- processen. Enligt utredningen är det lämpligt att länsstyrelserna erhåller ett riktat anslag för att kunna utföra klassificeringen. Kost- naden uppgår enligt utredningen till , beroende på antalet dammanläggningar som ska konsekvens- utredas. Tiden för klassificeringen beräknas uppgå till knappt tre årsarbetskrafter fördelade . Tidsåtgången för varje läns- styrelse beror på antal dammanläggningar i länet. 2årsarbetskraft (/år, /dag) Enligt utredningens uppskattning kommer klassificeringsprocessen att pågå . Utredningen föreslår att arbetet med klassificering ska finansieras inom ramen för finansieringen av tillsynsvägledningen för dammsäkerhet, se avsnitt 14.2.4. Det anslag som erhåller för tillsyns- vägledning ska ska även täcka kostnaden för läns- styrelsens arbete med klassificering. ska fördela medel till länsstyrelserna efter en fördelningsnyckel som baseras på antal dammanläggningar i respektive län som omfattas av kravet på konsekvensutredning. Utrednings förslag: Finansieringen av tillsynsvägledningen för dammsäkerhet ska ske genom ett anslag. Ramanslaget för tillsynsvägledning och utveckling av metoder för tillsyn och egenkontroll ska uppgå till . Finansiering av främjande av dammsäkerhet ska ske genom elberedskapsanslaget, till en kostnad av 10–. Svenska kraftnäts verksamhet inom dammsäkerhetsområdet finan- sieras med medel ur elberedskapsanslaget. Anslaget finansieras genom en avgift som tas ut av de som har nätkoncession. Svenska kraftnäts uppgift inom dammsäkerhetsområdet har utförts av två till tre personer. Kostnaden uppgick till cirka 15,5 miljoner kr5, se tabell 14.3. 5 , Översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet, dnr 2010/877. Majoriteten av landets dammar som skulle medföra konsekvenser i händelse av dammbrott ägs av vattenkraftindustrin, dvs. dammarna utgör en del i systemet för landets elförsörjning. De dammar som inte hör till elförsörjningen men som också skulle ge konsekvenser i händelse av dammbrott är framförallt gruvindustrins dammar. Dessa dammar utgör endast en liten andel i jämförelse med kraft- verksdammar. har avsatt av elberedskapsanslaget om totalt till myndig- hetsuppgifterna inom dammsäkerhetsområdet. Enligt 15 § elberedskapslagen ska den som innehar nätkoncession enligt ellagen (1997:857) betala en elberedskapsavgift för finansi- ering av elberedskapsåtgärder och elberedskapsmyndighetens verk- samhet enligt elberedskapslagen. är elberedskaps- myndighet enligt förordningen (1997:294) om elberedskap (elbe- redskapsförordningen). Syftet med elberedskapslagen är att reglera ansvaret för den planering och de åtgärder som behövs för att kunna tillgodose elförsörjningen vid höjd beredskap. Elberedskapsmedel ska finansi- era dessa åtgärder samt elberedskapsmyndighetens arbete. Det är i egenskap av elberedskapsmyndighet som prövar om beredskapsåtgärder behöver vidtas och fattar beslut om sådana. Huvudregeln är att beredskapsåtgärder som beslutas med stöd av lagen är ersättningsberättigade, 10 § elberedskapslagen. Elbered- skapsavgiften ska således finansiera dessa ersättningsberättigade beredskapsåtgärder. Elberedskapsavgiften ska även finansiera Svenska kraftnäts uppgift såsom elberedskapsmyndighet. Utöver att besluta om bered- skapsåtgärder och utfärda föreskrifter därom har även ett tillsynsansvar enligt elberedskapslagen. Verket har såsom tillsynsmyndighet en skyldighet att se till att dess beslut följs. I uppgiften ingår även att på en mer övergripande nivå utvär- dera effekterna av de beredskapsåtgärder som genomförs. Elberedskapsavgiften grundas på det antal abonnenter som är anslutna till den avgiftsskyldiges nät. Avgiften är differentierad för låg- respektive högspänningsabonnemang. Avgiften påförs av i egenskap av elberedskapsmyndighet, men betalas in till . Därefter kommer avgiften tillhanda genom anslag. Lagen samt dess föreslagna ändringar är mer utförligt beskriven i avsnitt 13.4. Anslaget för elberedskap till för uppgick till . Beräknat anslag för åren uppgår till samma belopp. Motsvarande siffra för uppgick till . Anslaget 1:10 Elberedskap får enligt budget- propositionen anvisas som medel till för elbered- skaps- och dammsäkerhetsåtgärder7. Även av Svenska kraftnäts regleringsbrev för framgår att elberedskapsanslaget får användas för dammsäkerhet. Av regleringsbrevet följer även att anslagsposten får användas för åtgärder och forskning som förbättrar den fredstida störnings- och krisberedskapen samt åtgärder som stärker den nationella förmågan som kan merutnyttjas för den internationella fredsfrämjande och humanitära beredskapen. Enligt regleringsbrevet får högst användas för att täcka förvaltningskostnader i verksamheten. 1996/97:86, s. 37. 2011/12:1, s. 69. Elberedskapsmedlen, som finansierar Svenska kraftnäts upp- gifter för dammsäkerhet, är knutna till affärsverket i egenskap av elberedskapsmyndighet. Skulle den uppgiften flyttas från verket är det utredningens uppfattning att elberedskapsmedlen inte längre kommer att finansiera dessa delar av Svenska kraftnäts verksamhet. Några planer att utse annan myndighet till elberedskapsmyndighet föreligger emellertid inte såvitt utredningen kunnat se. Enligt budgetpropositionen kan elberedskapsavgiften användas till dammsäkerhetsåtgärder. Avgiften är enligt utredningens bedöm- ning helt kopplad till elberedskapslagen och de åtgärder som ska vidtas i enlighet med den lagen och föreskrifter meddelade med stöd av lagen. De föreslagna ändringarna i elberedskapslagen8 innebär emeller- tid att syftet med den huvudsakliga inriktningen av de elbered- skapsåtgärder som ska vidtas enligt lagen ändras till att förebygga, motstå och hantera sådana störningar i elförsörjningen som kan medföra svåra påfrestningar på samhället. Man frångår således kravet på att åtgärderna ska säkerställa elförsörjningen när landet är i höjd beredskap. Det innebär att omfattningen av de åtgärder som kan vidtas med stöd av elberedskapslagen blir vidare. Trots den mer omfattande regleringen i elberedskapslagen kvarstår det faktum att den tillsynsvägledning avseende damm- säkerhet som utövar görs med stöd av MB och miljötillsynsförordningen. Övriga myndigheter som utövar tillsynsvägledning med stöd av MB såsom och HaV finansieras med ramanslag. Utredningen har övervägt att tillsynsvägledningen avseende dammsäkerhet ska finansieras av ägarna till de aktuella anlägg- ningarna genom elberedskapsmedel, såsom det görs , eller annan särskild avgift. Ett sådant system skulle emellertid inte ligga i linje med hur tillsynsvägledningen för i övrigt finansieras. Tillsynsvägledning utövas inte direkt mot tillsynsobjekten utan mot tillsynsmyndigheterna. Den avgift som ägarna betalar kan därför inte anses motsvaras av en tydlig motprestation från den tillsynsvägledande myndighetens sida. Vägledningen från ska därför inte finansieras med avgift från verksamhets- utövarna genom elberedskapsavgifter eller annan avgift. Utred- ningen föreslår att personalkostnader för tillsynsvägledningen och 2011/12:89. andra kostnader för att utveckla metoder för tillsyn och egen- kontroll i stället ska finansieras genom ett nytt anslag. Anslaget bör enligt utredningen även finansiera det av utredningen föreslagna uppdraget att utreda formerna för samt utveckla och administrera en dammsäkerhetsdatabas. Som nämnts under avsnitt 14.1.5 föreslår utredningen att även den initiala klassificeringsprocessen finansieras genom tillsynsvägledningsanlag . Den sammanlagda kostnaden för länsstyrelsernas arbete har beräknats uppgå till . Beloppet ska således fördelas till länsstyrelserna . Tillsynsvägledningen utgör emellertid endast en del av det ansvar har avseende främjande av dammsäkerhet. Utöver tillsynsvägledning ger finansiellt stöd till externa verksamheter såsom och m.fl. för forsknings- och utvecklingsprojekt inom dammsäkerhetsområdet. ger även finansiellt stöd till utvecklingen av samordnad beredskapsplanering. Dessa uppgifter hör enligt utredningen inte till tillsynsvägledningsansvaret utan är mer ren- odlade främjandeuppgifterna. Syftet med dessa åtgärder har enligt utredningen ett nära samband med syftet som ligger bakom vidtagande av elberedskapsåtgärder. Det finansiella stöd som ger till kompetensförsörjning, forsknings- och utvecklingsprojekt samt beredskapsplanering för att främja damm- säkerheten föreslås därför även i fortsättningen finansieras av elberedskapsmedel. Kostnaden för dagens uppgift att främja och tillsynsvägleda i fråga om dammsäkerhet uppgår såsom redan nämnts till . Utredningen föreslår att tillsynsvägledningen ska bli mer omfattande, se avsnitt 11.4. Det kommer att innebära ökade kostnader. Utredningen uppskattar att den totala kostnaden för Svenska kraftnäts dammsäkerhetsverksamhet bör uppgå till 20– fördelat på tillsynsvägledning och främjande med hälften vardera. Det nya anslaget för tillsynsvägledning bör således uppgå till . En utredning ska enligt kommittéförordningen (1998:1474) redovisa vilka konsekvenser utredningens förslag kan få för staten, kom- muner, landsting, berörda företag eller andra enskilda. Om betänk- andet innehåller förslag till nya och ändrade regler ska konsekvens- erna anges på ett sätt som överensstämmer med bestämmelserna i 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Därutöver ska utredningen enligt kommittédirektivet redovisa de ekonomiska konsekvenser förslagen medför för damm- ägare och berörda myndigheter samt lämna förslag på finansiering om sådan krävs. 15.2Övergripande om utredningens uppdrag Om ett dammbrott inträffar kan det medföra konsekvenser av olika art och omfattning för samhället och omgivningen samt människors liv och hälsa. Brister någon av de större dammarna i landet kan konsekvenserna bli mycket allvarliga. Dessa konsekvenser kan uppkomma direkt av det utströmmande vattnet eller som en följd av andra skador, såsom ras och skred omfattande byggnader, vägar och järnvägar. Skador på vägar, järnvägar, el-, tele-, vatten- och avloppssystem kan ge allvarliga störningar i samhällsviktiga funk- tioner. I vissa fall kan dammbrott leda till omfattande och långvarig utslagning av infrastruktur längs en hel älvdal. Det kan även avse avbrott i elförsörjningen i stora delar av landet. Miljöskador av olika slag kan också uppkomma. Det kan vara dels miljöskador till följd av att vattnet orsakar utströmning eller urlakning av miljöfarliga ämnen, dels direkta skador på värdefull Konsekvenser av utredningens förslag Även värdefulla kulturmiljöer kan skadas av ett damm- brott. För majoriteten av cirka 10 000 dammar skulle ett dammbrott enbart få mindre konsekvenser. För drygt 500 av dammarna skulle ett dammbrott däremot kunna medföra betydande nationella, regionala eller lokala konsekvenser. För drygt tjugo dammar skulle ett dammbrott innebära en svår påfrestning för samhället . Dammar utgör en vattenanläggning enligt MB. Tillstånds- prövning, tillsyn m.m. avseende dammar regleras därför i MB. Dammar omfattas också av MB:s mer generella bestämmelser om bl.a. vidtagande av skyddsåtgärder och försiktighetsmått. Däremot finns det inga särskilda dammsäkerhetsbestämmelser vare sig i MB eller annat regelverk. För gruvdammar finns utvinnings- avfallsförordningen som innehåller bestämmelser om säkerhet vid vissa i förordningen angivna anläggningar. Förordningen är en följd av implementeringen av EG-direktivet om hantering av avfall från utvinningsindustrin (2006/21/EG). Utredningens övergripande uppdrag avser att lämna förslag till ett förtydligat regelverk för dammsäkerhet som komplement till de övergripande bestämmelser som finns i bl.a. MB. Regelverket ska stödja en utveckling av dammsäkerhetsarbetet hos dammägarna, en samordnad beredskap för dammbrott, samt en stärkt tillsyn av dammsäkerheten, särskilt avseende de dammar som i händelse av dammbrott förutom fara för många människors liv och hälsa, skulle kunna förorsaka allvarliga störningar i samhällsviktiga verksam- heter. Bl.a. ska utredningen lämna förslag till utformning av ett obligatoriskt klassificeringssystem för dammar utifrån de konse- kvenser som ett dammbrott skulle kunna orsaka. Utifrån klassifi- ceringssystemet ska utredningen lämna förslag till lagstiftning och andra åtgärder som krävs för att möjliggöra en strukturerad rapportering från dammägare till tillsynsmyndigheterna samt preciserade krav på ägarnas rutiner för egenkontroll. är tillsynsmyndighet i fråga om damm- säkerhet enligt MB. För att vägleda länsstyrelserna i sin tillsyn har ansvar såsom tillsynsvägledande myndighet. har även ansvar för att främja dammsäkerheten i stort i landet. Utredningen har haft i uppdrag att utreda om såväl tillsynen som tillsynsvägledningen för dammsäkerhet och åtgärder för att främja dammsäkerheten i landet sker i tillräcklig omfattning Konsekvenser av utredningens förslag och genom lämplig organisation eller om den bör inordnas i någon annan myndighets organisation. Tillsynen över dammars säkerhet har varit begränsad. Syftet med utredningens förslag är att staten genom tillsynsmyn- digheten ska få en bättre insyn i säkerheten vid landets dammar. Ett tydligare regelverk om hur dammägarna ska arbeta med sin egen- kontroll av säkerheten medför även att såväl ägaren som till- synsmyndigheten kan upptäcka eventuella brister både på anlägg- ningen men också inom organisationen. Utredningen föreslår att det i MB införs en skyldighet att klassificera dammar efter de konsekvenser ett dammbrott skulle kunna orsaka. En författningsreglerad dammsäkerhetsklassificering är en förut- sättning för att kunna ställa differentierade krav på verksamhets- utövarnas egenkontroll utifrån dammars konsekvenser i händelse av ett haveri. Klassificeringen ger också en möjlighet att differentiera tillsynens omfattning utifrån dammsäkerhetsklass. Klassificeringssystemet föreslås innehålla tre dammsäkerhets- klasser, A, B och C, där dammsäkerhetsklass A skulle ge störst konsekvenser för samhället. En damm där dammbrott inte bedöms ha mer än små lokala konsekvenser ska inte klassificeras utan utgör en Övrig damm. Med konsekvenser på omgivningen avses bl.a.: Förstörelse av kulturmiljö och byggnader Förstörelse av eller störningar på samhällsviktiga funktioner och infrastruktur såsom elförsörjningen, dammanläggningar, vatten- och avloppsanläggningar, broar, vägar, järnvägar, telekommun- ikation etc. För att identifiera de dammar som ska klassificeras ska ägaren upp- rätta en konsekvensutredning. I konsekvensutredningen ska ägaren Konsekvenser av utredningens förslag bedöma vilka konsekvenser ett dammbrott kan medföra samt omfattningen av dessa. Ägare av dammar som vid ett dammbrott kan frisläppa med än omfattas av kravet på konsekvens- utredning. Även sådana dammar som vid ett dammbrott skulle fri- släppa mer än men mindre än och där allvarlig miljöskada eller skador på bebyggelse och samhällsviktig infrastruktur kan uppkomma ska omfattas av kravet på konse- kvensutredning. Efter det att dammägaren upprättat en konsekvensutredning ska denna tillsammans med ett förslag om dammsäkerhetsklass lämnas till den tillsynsmyndighet i det län där dammen är belägen. Till- synsmyndigheten fattar därefter beslut om dammsäkerhetsklass. Beslutet kan endast överklagas av ägaren till dammen som beslutet avser. Utredningen föreslår att arbete med klassificering ska finansieras av anslaget till för finansieringen av tillsynsvägledningen för dammsäkerhet. Arbetet uppskattas pågå . fördelar pengarna till länsstyrelserna efter en fördelningsnyckel baserad på antal dammanläggningar som ska omfattas av kravet på konsekvensutredning i respektive län. Kostnaden har uppskattats till . Utredningen föreslår att bemyndigas att meddela närmare förskrifter om konsekvensutredningarnas omfatt- ning och innehåll. Det finns inget aktuellt dammregister i vilket försvårar uppskattningen av antalet anläggningar som kommer att beröras av kravet på konsekvensutredning och klassificering. Ägare av dammar som vid ett dammbrott kan frisläppa med än omfattas av kravet på konsekvensutredning. Utredningen bedömer att antalet dammanläggningar som vid dammbrott kan frisläppa en vattenvolym större än är omkring tusen stycken. Bedömningen baseras på dammregister samt Svenska kraftnäts sammanställning av årsrapportering från dammägare till länsstyrelser. Dammar med en magasinsvolym på mer än uppgår enligt dammregister till 730. Av dessa 730 dammar ägs cirka 530 av små och stora företag, cirka 100 av privatpersoner och Konsekvenser av utredningens förslag föreningar samt cirka 100 av kommuner. innehåller gamla uppgifter och är under uppbyggnad. Även sådana dammar som vid ett dammbrott skulle frisläppa mer än men mindre än och där allvarlig miljö- skada eller skador på bebyggelse och samhällsviktig infrastruktur kan uppkomma ska omfattas av kravet på konsekvensutredning. Utredningen har inte kunnat hitta underlag för att bedöma hur många sådana dammar som finns i . Det har därför inte varit möjligt att avgöra hur många företag som skulle beröras. Vad gäller antal företag som skulle beröras av kravet på klass- ificering har utredningen utgått från följande underlag. Branschen har ett system för konsekvensklassificering inom ramen för branschens riktlinjer, RIDAS respektive GruvRIDAS. Dammar klassificeras efter dess konsekvenser vid dammbrott. Konsekvens- klasserna är i RIDAS (2012) 1+, 1 och 2. Utredningen bedömer att de dammar som ges konsekvensklass 1+, 1 och 2 kommer att överensstämma i stort med utredningens föreslagna dammsäker- hetsklasser A–C. Antalet dammanläggningar med dammar i konse- kvensklass 1+, 1 och 2 (1A, 1B och 2 enligt RIDAS 2008) uppgår till drygt 500. Dessa 500 dammanläggningar ägs av cirka 70 företag varav de flesta är medlemmar i branschorganisationerna och SveMin. Av de drygt 500 dammanläggningarna ägs cirka 350 av en handfull stora vattenkraftproducenter, se tabell 15.1. Cirka 40 dammägare äger enbart en eller ett fåtal damman- läggningar av de 500. Däremellan finns ett 20-tal medelstora före- tag som äger något fler anläggningar. Dammarna i de drygt 500 dammanläggningar har konsekvens- klassificerats av ägarna enligt branschorganisationernas riktlinjer. Det redan framtagna underlaget för konsekvensklassificeringen enligt RIDAS och GruvRIDAS kan utgöra underlag för konse- kvensutredningen och tillsynsmyndighetens beslut om damm- säkerhetsklass. Konsekvenser av utredningens förslag Konsekvenser för berörda företag Förslaget om konsekvensutredning innebär att ägarna till berörda anläggningar ska ta fram en konsekvensutredning som beskriver de konsekvenser ett haveri vid anläggningen kan medföra. Konse- kvenserna av dammbrott samt omfattningen av ägarnas befintliga utredningar av konsekvenser varierar stort. Tidsåtgången och de administrativa kostnaderna för upprättande av konsekvens- utredningen kommer därför att variera. De dammsäkerhetsklasser som utredningen föreslår överens- stämmer i stort med de konsekvensklasser som anges i branschens riktlinjer RIDAS 1+, 1 och 2 respektive GruvRIDAS 1A, 1B och 2. För de ägare som redan har klassificerat sina dammar enligt RIDAS och GruvRIDAS bedömer utredningen att förslaget om damm- säkerhetsklass inte kommer att medföra några större administrativa åtgärder eller kostnader. Utredningen har uppskattat att kostnaden för att upprätta en konsekvensutredning kan uppgå till 4 000–per anläggning Konsekvenser av utredningens förslag om ägaren har genomfört konsekvensklassificering enligt bransch- riktlinjerna RIDAS och GruvRIDAS. De ägare som har fler anlägg- ningar kan enligt utredningen uppnå s.k. stordriftsfördelar. Ju fler konsekvensutredningar som behöver upprättas desto mer effektivt kan de genomföras. För de större dammägarna kan den samman- lagda kostnaden för att ställa samman konsekvensutredningarna uppgå till 0,2–0,per företag, för de mindre ägarna som bara har en eller ett fåtal anläggningar uppgår kostnaderna till . 2årsarbetskraft (/år, /dag) För de dammanläggningar där konsekvenserna inte har utretts kan, utöver själva upprättandet av konsekvensutredningen, bedömningar eller beräkningar avseende översvämmade områden och skadeobjekt behöva göras. Om flodvågsberäkningar och identi- fiering av skadeobjekt behöver göras kan en konsult anlitas av dammägaren för att göra detta. Flodvågsberäkningar och identifi- ering av skadeobjekt som finns i översvämningsområdet kan kosta Konsekvenser av utredningens förslag från några till några beroende på omfattning och detaljeringsgrad. Utredningen uppskattar att det främst är dammanläggningar med mindre konsekvenser i händelser av dammbrott där konsekvenserna inte har utretts. För de flesta av dessa dammanläggningar räcker det att göra en bedömning av översvämmade områden och skadeobjekt. Utredningen bedömer att det endast är få ägare som kommer att behöva göra nya flodvågsberäkningar för att klassificera sin dammanläggning. Den sammanlagda kostnaden för att upprätta konsekvensutred- ningar för tusen dammanläggningar uppskattas till . Vid uträkningen av summan har det beaktats att det för den större delen av anläggningarna finns ett underlag för konsekvens- utredningen. Förslaget innebär att kommer att behöva fatta ett stort antal klassificeringsbeslut. Efter det att den initiala prövningen är utförd kommer endast beslut att behöva fattas vid nyanläggning eller om klassificeringsbeslutet behöver omprövas. Utredningen uppskattar att tidsåtgången för att granska konsekvensutredningarna och därefter fatta beslut uppgår till 0,5–per anläggning beroende på konsekvensutred- ningarnas omfattning. För en hantering av 1 000 dammanlägg- ningar kommer det hos krävas 2,8 årsarbetskrafter. Tidsåtgången för varje länsstyrelse beror på antalet dammanlägg- ningar i länet. Konsekvenser av utredningens förslag 2årsarbetskraft (/år, /dag) Ett riktat anslag som klassificeringen pågår möjliggör en kompetensuppbyggnad på . kommer även tillsammans med att behöva utföra informationsinsatser riktade mot berörda damm- ägare. meddelar föreskrifter inom ramen för sitt utökade uppdrag. Kostnaderna för det anges i avsnitt 15.5. Konsekvenser av utredningens förslag 15.4Förslag om rutiner för egenkontroll och dammsäkerhetsrapportering Det finns bestämmelser om egenkontroll i MB och egenkontrollförordningen. Bestämmelserna är emellertid allmänt hållna. Utredningen föreslår att rutiner för och dokumentation av egenkontroll preciseras för de anläggningar som klassificeras i dammsäkerhetsklass A–C. Utredningen uppskattar att det är drygt 500 dammanläggningar som kommer att omfattas av klassificerings- systemet. Som redan nämnts ägs dessa 500 dammanläggningar av cirka 70 företag. Cirka 350 av dammanläggningarna ägs av sex stora vattenkraftprocucenter. Cirka 40 av dammägarna äger enbart en eller ett fåtal dammanläggningar. Däremellan finns ett 20-tal medelstora företag som äger något fler anläggningar. Utredningen förslår att en ägare ska upprätta och följa ett säkerhetsledningssystem som beskriver strukturer, ansvarsområden och rutiner, med lämpliga resurser och tillgängliga tekniska lös- ningar. Syftet med säkerhetsledningssystemet är att det ska hjälpa verksamhetsutövaren att bygga upp och förvalta kunskap om dammen samt vara ett stöd till ett systematiskt dammsäkerhets- arbete. På samma sätt blir det klarare för tillsynsmyndigheten vilka krav som ska ställas på verksamhetsutövaren. Vidare föreslår utredningen att ägare av en dammanläggning i dammsäkerhetsklass A–C ska utföra periodiska helhetsbedöm- ningar av dammanläggningens säkerhet.