sou · H0B375 · 2012-10-31 00:00:00 — Regeringen föreslår därför att den som innehar tillstånd att bedriva detaljhandel med läkemedel till konsument respektive den som har partihandelstillstånd och får bedriva detaljhandel med läkemedel till hälso- och sjukvården, därigenom får tillstånd till handel med nar- kotika. Ändring bör därför ske i 5 § lagen om kontroll av narkotika. Däremot ändrades inte 4 § lagen om kontroll av narkotika där det anges att tillstånd för tillverkning inte behövs för att på apotek göra en beredning med narkotiskt ämne som verksam beståndsdel. Det finns inte någon definition av apotek. Bestämmelsen innebär att öppenvårdsapotek, sjukhusapotek och () extem- poreapotek inte behöver ett särskilt tillstånd för att tillverka narkotika. Bestämmelser om tillverkning av läkemedel är till stora delar har- moniserade inom EU. Av läkemedelslagen (1992:859) följer att tillverkning av läkemedel endast får ske efter tillstånd från Läkeme- delsverket. Vid tillverkning av s.k. extemporeläkemedel på öppen- vårdsapotek eller sjukhusapotek krävs dock inte något sådant till- stånd. Vid tillverkning på extemporeapotek ska inrättningen vara bemannad med en eller flera farmaceuter. Tillverkningen ska äga rum i ändamålsenliga lokaler och det ska finnas en sakkunnig med tillräcklig kompetens och tillräckligt inflytande som ska se till att kraven på läkemedlens kvalitet och säkerhet uppfylls. har i sina föreskrifter angivit vad som ska gälla vid tillverkning av läkemedel, se t.ex. Läkeme- delsverkets föreskrifter (LVFS 2010:4) om tillverkning av extem- poreläkemedel, föreskrifter och allmänna råd (LVFS 2004:7) om tillstånd för tillverkning och import av läkeme- del samt föreskrifter (LVFS 2004:6) om god tillverkningssed för läkemedel. Dessa bestämmelser gäller för all tillverkning av läkemedel, inklusive narkotiska läkemedel. Sjukhusapotekens verksamhet regleras i 5 kap. lagen (2009:366) om handel med läkemedel och i föreskrifter (LVFS 2012:8) om sjukhusens läkemedelsförsörjning. Ett tillstånd att bedriva partihandel med läkemedel gäller . Bestämmelsen infördes i samband med omregleringen av apo- teksmarknaden. Före denna lagändring hade det inte framgått var- Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika ken av läkemedelslagen, läkemedelsförordningen (2006:272) eller av föreskrifter huruvida ett tillstånd att bedriva partihandel skulle gälla tills vidare eller vara tidsbegränsat. Läkeme- delsverket hade dock alltid beviljat tidsbegränsade partihandelstill- stånd. När ett tillstånd hade gått ut hade inspekterat företaget och sedan, om lämpligt, utfärdat ett nytt till- stånd. Det betalades inte någon ny ansökningsavgift vid utfärdan- det av nytt tillstånd. motiverade de tidsbegrän- sade tillstånden med att en sådan hantering möjliggjorde för fram- för allt mindre företag att få sitt första tillstånd och komma igång med verksamheten. Regeringen såg inte anledning att ändra på detta och föreslog som nämnts att tillstånden ska vara tidsbegrän- sade (prop. 2008/09:145 s. 154 f.). Utredningens förslag: Det ska krävas tillstånd för apotek att tillverka narkotika och för öppenvårdsapoteken och partihand- larna att handla med narkotika. Ett öppenvårdsapotek ska få bedriva handel med narkotiska läkemedel utan ett särskilt till- stånd enligt lagen om kontroll av narkotika. I fråga om öppenvårdsapotekens detaljhandel med narkotiska läkemedel ska bestämmelserna i lagen om handel med läkemedel gälla, om de inte strider mot vad som anges i lagen om kontroll av narkotika. Skälen för utredningens förslag: Frågan för utredningen att ta ställning till är om det ska införas ett särskilt tillstånd för apoteken (dvs. sjukhusapoteken, öppenvårdsapoteken och extemporeapote- ken) för att få tillverka narkotika och för öppenvårdsapoteken och partihandlarna för att få handla med narkotika. Lagstiftningen om tillstånd för hantering av narkotika bygger på FN:s narkotikakonventioner. Av dessa framgår att huvudregeln är att ett särskilt tillstånd ska krävas för tillverkning och handel med narkotika. Ett tillståndsförfarande innebär en möjlighet för till- ståndsmyndigheten, i detta fall , att göra en för- handsprövning av den tillståndspliktiga verksamheten. Hantering av narkotika bör omgärdas av stränga krav vad avser bl.a. säkerhet så att narkotika inte i någon del av hanteringen riskerar att avledas Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika till annat ändamål än det medicinska. Det krävs därför särskild granskning och hantering av sådan verksamhet. Utredningen menar att den svenska lagstiftningen bör vara utformad i enlighet med lydelse, dvs. att ett särskilt tillstånd ska krävas även för öppenvårdsapotekens och par- tihandlarnas hantering av narkotika. Visserligen kan det hävdas att kan granska verksamheten i samband med att de meddelar tillstånd att bedriva öppenvårdsapotek, extemporeapotek eller partihandel, jfr regering- ens tidigare uttalande om att tillstånd till handel med narkotika kan innefattas i att något annat tillstånd har meddelats den som bedri- ver handel (prop. 2008/2009:145 s. 180). Lagstiftningen kring nar- kotika bör dock vara tydlig och överensstämma med de interna- konventionerna så långt det är möjligt. Partihandelstillstånd och öppenvårdsapotekstillstånd meddelas dessutom inte enligt narko- tikalagstiftningen utan enligt lagen (2009:366) om handel med läkemedel. Extemporeapotekstillstånd meddelas enligt läkemedels- lagen (1992:859). För sjukhusapotek meddelas inte något tillstånd över huvud taget. Av artikel 29 och 30 i framgår att tillstånd för tillverkning respektive handel med narkotika inte krävs för statliga företag. Det finns således en möjlighet att göra undan- tag så att de statliga företagen, , APL och Apoteksgruppen, inte behöver inneha tillstånd för sin hantering av narkotika. Konventionen tillåter dock medlemsländerna att införa strängare bestämmelser än vad konventionen föreskriver. Utred- ningen ser inte något behov av göra undantag för de statliga bolag som är verksamma på området. Det kan också ifrågasättas hur en sådan reglering skulle stämma överens med de EU-rättsliga princi- perna om förbud mot missbruk av dominerande ställning. Om de aktörerna inte behöver tillstånd behöver de inte heller betala avgift till . Det skulle kunna innebära konkurrensför- delar. Dessutom skulle en sådan reglering kunna betraktas som diskriminerande eftersom undantaget bara träffar svenska statliga företag. Utredningen anser att det finns anledning att göra ett undantag från huvudregeln om att ett särskilt tillstånd ska krävs för hante- ring av narkotika. Enligt lagen om handel med läkemedel har öppenvårdsapoteken en skyldighet att tillhandahålla samtliga för- ordnande läkemedel m.m. En del av dessa läkemedel är narkotiska. Samtliga öppenvårdsapotek är således skyldiga att tillhandahålla Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika Om ett särskilt tillstånd införs för denna hantering skulle samtliga öppenvårdsapotek behöva erhålla ytterli- gare ett tillstånd (utöver tillståndet att bedriva öppenvårdsapotek) för att kunna uppfylla sin tillhandahållandeskyldighet. Ett sådant tillstånd skulle inte ha någon självständig betydelse i och med att om det tillståndet återkallas skulle även tillståndet att driva öppen- vårdsapotek behöva återkallas eftersom apoteken därigenom inte skulle kunna uppfylla tillhandahållandeskyldigheten. Det skulle således inte vara fråga om ett sådant särskilt tillstånd som anges i konventionen utan i praktiken vara kopplat till öppenvårdsapo- tekstillståndet. Utredningen föreslår därför att öppenvårdsapote- ken inte behöver ett särskilt tillstånd för handel med narkotiska läkemedel. har möjlighet att göra nödvändig prövning vid tillståndsansökningen av öppenvårdsapotek. Det ska således anges i lagen att öppenvårdsapoteken inte behöver ha ett tillstånd enligt lagen om kontroll av narkotika för att få handla med narkotiska läkemedel. De allmänna reglerna om handel med läkemedel som återfinns i lagen om handel med läkemedel, kommer alltjämt att vara tillämp- liga när öppenvårdsapoteken handlar med narkotiska läkemedel. Dessutom kommer bestämmelserna i lagen om kontroll av narko- tika och i föreskrifterna meddelade med stöd av lagen (framför allt LVFS 2011:9) om bl.a. förande av narkotikaanteckningar att gälla vid öppenvårdsapotekens hantering av narkotiska läkemedel. En bestämmelse om detta tas in i lagen om handel med läkemedel. Ett öppenvårdsapotek som vill hantera narkotika som inte är narkotiskt läkemedel kommer med den föreslagna ändringen att behöva ett särskilt tillstånd för detta. Samma faktorer som tar hänsyn till vid tillståndsprövningen ska gälla när apoteken och partihandlarna ansöker om tillstånd för hantering av narkotika, se bl.a. 8 § lagen om kontroll av narkotika och föreskrifter. kan med stöd av bemyndigande i 11 § förord- ningen (1992:1554) om kontroll av narkotika meddela de före- skrifter som behövs för bl.a. tillståndsansökan. Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika Förslaget om att även öppenvårdsapotek och partihandlare måste ha tillstånd för att hantera narkotika innebär nya åligganden. Enligt uppgift har samtliga partihandlare som hanterar narkotika redan tillstånd för detta varför förslaget endast är en kodifiering av praxis i den delen. I denna del uppstår det således inte några nya kostnader varken för eller för dem som redan har tillstånd. bör sträva efter att minska den administrativa bördan som en ansökan om tillstånd innebär. Ansökningarna om tillstånd att hantera narkotika bör kunna ske som ansö- kan om apotekstillstånd eller partihandelstillstånd och behandlas av . Ansökningsförfarandet kommer att fordra administrativa insatser av företagen men de flesta upp- gifter såsom information om företaget, lokaler osv. får Läkeme- delsverket ändå tillgång till i samband med prövning av apoteks- eller partihandelstillståndet. kommer att handlägga ärenden om tillstånd samt utöva tillsyn över verksamheten. kostna- der bör ersättas genom ansöknings- och årsavgifter. Det är rege- ringen som beslutar om avgifternas storlek. Nuvarande avgiftsni- våer anges i 14 § förordningen (1992:1554) om kontroll av narko- tika, förordningen (2010:1167) om avgifter för den statliga kon- trollen av läkemedel (avseende bl.a. tillverkning av läkemedel), för- ordningen (2009:659) om handel med läkemedel (avseende bl.a. avgifter för öppenvårdsapotek och partihandlare) samt förord- ningen (2009:658) om årsavgift och årlig tilläggsavgift vid detalj- handel med läkemedel till konsument. Det samlade avgiftsuttaget bör motsvara kostnader. kan behöva ändra vissa av sina föreskrifter med anledning av det nya tillståndsförfarandet. Apotekens och partihandlarnas hantering av narkotika träffas av läkemedelslag- stiftningen, narkotikalagstiftningen och lagstiftningen om handel med läkemedel. Det kan bli nödvändigt för att göra en översyn av hur föreskrifterna på lämpligt sätt bör tillämpas i dessa situationer. Förslagen syftar till att öka säkerheten vad avser hantering av narkotika varför förslagen innebär positiva konsekvenser för den enskilde. Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika Utredningens förslag: Den rätt att tillverka narkotika som apo- teken har enligt den gamla lydelsen ska gälla som tillstånd enligt den nya lydelsen till dess att tillstånd enligt den nya lydelsen har meddelats, dock längst till och med . Den rätt att handla med narkotika som apotek har enligt den gamla lydelsen ska gälla som tillstånd enligt den nya lydelsen till dess att tillstånd enligt den nya lydelsen har meddelats, dock längst till och med . Skälen för utredningens förslag: Förslagen innebär att sådan verk- samhet som sker utan tillstånd kommer att förutsätta tillstånd från för att få fortgå. De apotek som tillverkar narkotiska läkemedel och vill fortsätta med det kommer således att behöva tillstånd från . Detsamma gäller öppen- vårdsapoteken och partihandlarna vad avser handel med narkotika. För att aktörerna ska hinna anpassa sig till den nya lagstiftningen bör de ges efter lagens ikraftträdande för att ansöka om och erhålla tillstånd. En rimlig tid är . Även Läkeme- delsverket kan behöva viss förberedelsetid för den nya hanteringen. Det kan exempelvis bli nödvändigt att ändra i vissa av verkets före- skrifter. Utredningen har uppmärksammats på att tillsynsmyndigheten, dvs. , upplever vissa oklarheter med bestämmelserna om undantaget från kravet på tillstånd i 4 § andra stycket lagen (1992:860) om kontroll av narkotika, avseende de vetenskapliga institutionerna som ägs eller stöds av staten. Eftersom denna fråga inte ryms inom utredningens område bör den omhändertas på något annat sätt. Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika 18.10 EU-rättsliga aspekter av förslagen Utredningens bedömning: Förslagen är förenliga med tjänste- direktivet. Förslagen bör anmälas enligt tjänstedirektivet varför anmälningsförfarandet bör beaktas under lagstiftningsarbetet. Förslagen behöver inte anmälas enligt direktiv /34/EG och direktiv /48/EG. Skälen för utredningens bedömning: 18.10.1 Förenlighet med tjänstedirektivets artiklar Förslaget innebär att nya tillstånd införs. Hantering av narkotika har tidigare bedömts vara en tjänst som faller inom tjänstedirekti- vet tillämpningsområde (Ds 2008:75 s. 437). De krav på tillstånd som finns enligt nuvarande lagstiftning bedömdes då vara förenliga med bl.a. direktivets artiklar om etableringsfrihet och motiverades av tvingande hänsyn till allmänintresset. I Ds 2008:75 s. 437 anges följande: Narkotika är skadligt för människors hälsa. Tillstånds- plikten har införts för att skydda folkhälsan. Folkhälsa utgör ett tvingande hänsyn till allmänintresset (jfr skäl 56 till tjänstedirekti- vet). Utan tillståndsplikt, och därmed förhandskontroll av aktö- rerna, vore risken uppenbar för ökade skador. Mindre ingripande åtgärder är inte tillräckligt för att skapa ett tillräckligt gott skydd för folkhälsan. Reglerna är icke-diskriminerande, nödvändiga och proportionerliga och således förenliga med artikel 9 i tjänstedirek- tivet. Inte heller strider tillståndskraven eller tillståndsförfarandena mot artikel 10–15 i direktivet. De förslag som här presenteras innebär att ytterligare aktörer omfattas av tillståndskravet men motiveringen är densamma, dvs. tillståndskravet syftar till att skydda folkhälsan. Kravet på tillstånd gäller för alla och är således tillämpligt på ett icke-diskriminerande sätt. De föreslagna tillstånden kommer, i likhet med övriga tillstånd för hantering av narkotika, att vara begränsade . Detta framgår inte av någon bestämmelse utan av praxis. Av artikel 11 i tjänstedirektivet framgår att tillstånd inte får vara tids- begränsade förutom bl.a. om en begränsad varaktighet är motiverad av tvingande hänsyn till allmänintresset. Huruvida de tidsbegrän- sade narkotikatillstånden var förenliga med tjänstedirektivet dis- Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika kuterades inte särskilt av regeringen i samband med genomförandet av tjänstedirektivet. menar att de höga krav på säkerhet som måste gälla vid hantering av narkotika kräver att med jämna mellanrum kontrollerar verksam- heten. har därför valt att tidsbegränsa tillstånden och om verksamheten bedöms förenlig med lagstiftningen, förnya tillståndet. Alternativet med tillstånd som gäller tills vidare skulle därför kräva omprövning med jämna mellanrum. bedömer att en sådan hantering kräver betydligt mer omfattande tillsynsinsatser och även innebär mer uppgifter för företagen än en hantering med tidsbegränsade tillstånd. Utredningen finner inte anledning att ifrågasätta denna bedömning utan finner att de före- slagna tillstånden är förenliga med tjänstedirektivets artikel om tidsbegränsade beslut. Enligt artiklarna 15.7 och 39.5 i tjänstedirektivet är medlemssta- terna i vissa fall skyldiga att anmäla nya författningsförslag eller ändringar av befintliga författningar till kommissionen, när dessa faller inom direktivets tillämpningsområde. Förfarandet enligt arti- kel 15.7 avser krav som ställs på tjänsteleverantörer som vill eta- blera sig i , medan förfarandet enligt artikel 39.5 avser krav som ställs på tjänsteleverantörer som är etablerade i ett annat land inom EU/EES och som vill tillhandahålla tjänster i utan att etablera sig här. I artikel 15.3 tredje stycket anges att en anmälan enligt direktiv /34/EG innebär att anmälningsskyldigheten enligt tjänstedirektivet är uppfyllt. Anmälningsplikten i tjänstedirektivet aktualiseras vid förslag till författningar som innehåller krav som påverkar tillträdet till eller utövandet av en tjänst i direktivets mening. De nya tillstånden för att hantera narkotika bör därför anmälas till kommissionen. En anmälan hindrar inte medlemsstaterna från att anta de aktuella bestämmelserna. från mottagandet av anmälan ska kommissionen dock undersöka om de nya kraven är förenliga med gemenskapsrätten och vid behov fatta ett beslut om att begära att medlemsstaten ska avstå från att anta dem eller upphäva dem. Det är därför lämpligt med en tidsplan i lagstiftningsarbetet som medger att anmälningsförfarandet fullgörs innan bestäm- melserna om tillstånd ska träda i kraft. Tillstånd för apotek och partihandlare att hantera narkotika Anmälan enligt direktiv /34/EG och 98/48/EG Enligt direktiv /34/EG och direktiv /48/EG är medlemssta- terna skyldiga att anmäla förslag till tekniska föreskrifter till kom- missionen. I målet klargjorde domstolen begreppet teknisk föreskrift med utgångspunkt i direktivets ordalydelse. Det är inte nödvändigt att anmäla regler om villkor för företagseta- blering inom ett visst område, eftersom man i sådana regler inte definierar några produktegenskaper. Av kommissionens handled- ning för informationsförfarandet framgår förenklat att en anmälan krävs i de fall det är fråga om att fastställa krav på egenskaper för produkter (prop. 2008/09:109 s. 128). Utredningens förslag om att kräva tillstånd för hantering av narkotika i situationer som inte har krävt tillstånd, inne- håller inte några krav på produkterna utan krav på försäljningsform (jfr regeringens uttalande i prop. 2008/09:109 s. 128). Utredningen bedömer därför att förslagen inte behöver anmälas enligt nämnda EU-direktiv. Utredningens förslag: Författningsändringarna ska träda i kraft . Skälen för utredningens förslag: Innan de författningsändringar som föreslås i detta betänkande kan träda i kraft måste förslaget remissbehandlas, bli föremål för lagrådets granskning samt slutli- gen läggas fram för . Vissa förslag måste även anmälas till (se kap. 18). En anmälan hindrar inte medlems- staterna från att anta de aktuella bestämmelserna. Kommissionen ska dock undersöka om de nya kraven är förenliga med gemen- skapsrätten och vid behov fatta ett beslut om att begära att medlemsstaten ska avstå från att anta dem eller upphäva dem. Det är därför lämpligt med en tidsplan i lagstiftningsarbetet som medger att anmälningsförfarandet fullgörs innan bestämmelserna om tillstånd ska träda i kraft. Det kan finnas behov för berörda myndigheter att förbereda sig utifrån förslagen. Både TLV och behöver ta fram nya föreskrifter eller revidera befintliga föreskrifter. Det kan även av andra skäl finnas behov av förberedelsearbete hos myndighet- erna. Utredningen föreslår att Apotekens Service AB:s får ett upp- drag om att fram ett söksystem. Utredningen har lämnat förslag på reglering som krävs för att söksystemet ska kunna fungera. väl har redovisat sitt uppdrag kan det finnas behov av att revidera utredningens förslag. De förslag som presenteras i detta betänkande får konsekvenser för apoteken och läkemedelsföretagen men även andra aktörer, såsom landstingen, extemporeapoteken, samt de som bedriver partihandel med läkemedel. Apotekspersonal kan behöva utbildas i nya rutiner och IT-system kan behöva anpassas. Aktörerna måste få tid på sig att anpassa sig till de nya reglerna. Med hänsyn till den tid som allt detta kan beräknas ta i anspråk bör författningarna kunna träda i kraft . Utredningen har redovisat de särskilda övergångsbestämmelser som kan bli aktuella under res- pektive avsnitt. 20.1Lagen (1992:860) om kontroll av narkotika Undantaget om att apotek (dvs. sjukhusapotek, öppenvårdsapotek och extemporeapotek) inte behöver tillstånd för att tillverka nar- kotika har tagits bort. Även apoteken kommer således behöva tillstånd för att få tillverka narkotika. Förslaget behandlas i avsnitt 18.6. Undantaget om att öppenvårdsapotek, dvs. de som avses i 2 kap. 1 § lagen (2009:366) om handel med läkemedel, och partihandlare, dvs. de som avses i 4 kap. 1 § nämnda lag, inte behöver tillstånd för att handla med narkotika har tagits bort. Även dessa aktörer behö- ver således tillstånd för att få handla med nar- kotika (punkten 2). I 2 kap. 1 § lagen om handel med läkemedel anges att den som har fått tillstånd får bedriva detaljhandel med läkemedel till konsument. En sådan inrättning betecknas öppen- vårdsapotek. Denna rätt att efter tillstånd bedriva detaljhandel med läkemedel till konsument innefattar en rätt att handla med samtliga godkända läkemedel, dvs. även narkotiska läkemedel. Av andra stycket följer att öppenvårdsapotek inte ska behöva tillstånd enligt lagen om kontroll av narkotika för att få bedriva handel med nar- kotiska läkemedel till konsument. I de fall öppenvårdsapoteken vill handla med narkotika och inte enbart narkotiska läkemedel krävs dock tillstånd. Förslaget behandlas i avsnitt 18.6. I första punkten anges att lagen träder i kraft . Av andra punkten följer att apoteken (dvs. sjukhusapotek, öppenvårdsapotek och extemporeapotek) får fortsätta att tillverka narkotika till dess att tillstånd har meddelats enligt den nya lydel- sen, dock längst till och med . Av tredje punkten följer att öppenvårdsapoteken, dvs. de som avses i 2 kap. 1 § lagen (2009:366) om handel med läkemedel, och partihandlarna, dvs. de som avses i 4 kap. 1 § nämnda lag, får fort- sätta att handla med narkotika utan tillstånd till dess att tillstånd har meddelats enligt den nya lydelsen, dock längst till och med . Förslaget behandlas i avsnitt 18.8. 20.2Lagen (1996:1156) om receptregister I första stycket punkten 11 föreslås ett nytt ändamål i form av regi- strering och redovisning av uppgifter för tillsyn över öppenvårdsapotekens tillhandahållandeskyldighet enligt 2 kap. 6 § lagen (2009:366) om handel med läkemedel. Förslaget behand- las i avsnitt 12.6. I första stycket punkten 12 föreslås ett nytt ändamål i form av administrering av fullmakter. Apotekens Service AB:s fullmakts- register kommer att regleras i lagen (1996:1156) om receptregister. Av andra stycket följer att registrering av uppgifter om fullmakt endast får ske i fråga om den som har lämnat samtycke till registre- ringen. Det krävs således samtycke från såväl fullmaktsgivaren som fullmaktstagaren. Förslaget behandlas i avsnitt 17.2.4. Det sker ett tillägg i första stycket punkten 4 så att receptregistret även får innehålla uppgifter om förskrivarens personnummer. I samband med Apotekens Service AB:s kontroll av förskrivnings- rätten kan det vara nödvändigt att söka på förskrivarens person- nummer, se förslag till ändring av 9 §. Registret måste därför inne- hålla dessa uppgifter. Det sker ytterligare ett tillägg i första stycket punkten 4 så att receptregistret får innehålla uppgifter om förskrivningsrättens omfattning. Det avser framförallt uppgifter om begränsning eller indragning i förskrivningsrätten i enlighet med beslut från . Även sådana uppgifter som rör en särskild förskrivningsrätt omfattas, t.ex. rätten att förskriva läke- medel som godkänts för behandling av Attention Deficit Hyperactivity Disorder (ADHD). Uppgifterna om förskrivnings- rätten är nödvändiga för att öppenvårdsapoteken ska kunna upp- fylla sin skyldighet att vid expediering kontrollera förskrivarens rätt att förskriva läkemedel. Uppgifterna kommer bl.a. från Social- styrelsen och .