sou · H0B378 · 2012-11-29 00:00:00 — I 8 § lagen (2005:787) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet anges att uppgifter som behandlas i sådan verksamhet enligt 7 § även får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i författningsreglerad brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. 81 Se bl.a. 10 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Med hänsyn till att bedriver författningsreglerad brottsbekämpande verksamhet genom Säkerhetspolisen, bör behandlingen hos enligt 8 § kunna ske för verksamhet hos såväl som Säkerhetspolisen. Enligt 26 § får regeringen meddela föreskrifter om att och polismyndigheterna får ha direktåtkomst till uppgifter i tullbrottsdatabasen. Som en följd av att information hos enligt 8 §, såsom förordats, ska få behandlas även i syfte att tillhandahålla och Säkerhetspolisen information, bör regeringen ha möjlighet att medge dessa två myndigheter direktåtkomst till tullbrottsdatabasen. Bestämmelsen i 26 § bör ändras i enlighet med detta. Med stöd av bemyndigandet i 26 § i lagen har regeringen i 6 och 7 §§ förordningen (2005:791) om behandling av uppgifter i brottsbekämpande verksamhet medgett bl.a. och polismyndigheterna möjlighet att ha direktåtkomst till vissa av de uppgifter som förekommer i databasen. Följaktligen bör denna möjlighet i 6 och 7 §§ nu istället ges och Säkerhetspolisen. Enligt 1 § lagen (2006:444) om passagerarregister ska med hjälp av automatiserad behandling föra ett register över sådana passagerare som avses i 9 kap. 3 a § utlänningslagen (2005:716) [passagerarregistret]. är även personuppgiftsansvarig för behandlingen av personuppgifter i registret. I 9 kap 3 a § avses passagerare som luftvägen transporteras direkt till från ett land som står utanför . Uppgiften enligt 1 § att föra registret, liksom att vara personuppgiftsansvarig, bör övergå till . Enligt 6 § ska uppgift ur registret lämnas ut på begäran av bl.a. polismyndighet. Denna fråga kommer i den nya att regleras genom interna föreskrifter om behörighet. Ordet polismyndighet kan därför utgå. Frågan om Säkerhetspolisens tillgång till uppgifter ur passagerarregistret i sin verksamhet för att bekämpa terrorism behandlas i förarbetena till lagen.82 Det konstateras att Säkerhetspolisen, som en organisatorisk del av , har direkt tillgång till styrelsens register. När Säkerhetspolisen blir en fristående myndig- 2005/06:129 s. 49 f. het upphör detta organisatoriska samband. I 6 § bör därför Säkerhetspolisen uttryckligen anges bland de myndigheter till vilka uppgifter ur registret ska lämnas ut. Enligt 6 § andra stycket får regeringen meddela föreskrifter om att uppgifter ur registret ska lämnas ut även till annan myndighet än en polismyndighet och för viss verksamhet. Här bör ordet en polismyndighet utgå och ordet Säkerhetspolisen läggas till. Enligt 8 § får polismyndigheterna ha direktåtkomst till passagerarregistret. I den nya är, såsom framgått, frågan om direktåtkomst till register för polismyndigheterna inte längre aktuell. Däremot bör Säkerhetpolisen ges en sådan möjlighet. I 8 § bör därför ordet polismyndigheterna utgå och ersättas av Säkerhetspolisen. I 9 §, som avser gallring, bör ordet i första stycket bytas ut mot ordet . I andra stycket bör orden en polismyndighet och polismyndighetens bytas ut mot orden och Säkerhetspolisen respektive myndighetens. Förarbetena till polisdatalagen (2010:361) innehåller, som redovisats inledningsvis i detta avsnitt, en utförlig analys av tillämpligheten av lagens bestämmelser på Säkerhetspolisen. Av 1 kap. 2 § framgår att lagen gäller vid behandling av personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet vid och polismyndigheterna. Här bör istället anges att lagen gäller vid och Säkerhetspolisen. I 2 kap. 4 § anges att är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför och den behandling som utförs i polisens verksamhet vid . Vidare anges att varje polismyndighet är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som myndigheten utför. Den motsvarande skyldigheten för Säkerhetspolisen framgår av 5 kap. 5 §. Bestämmelsen i 2 kap. 4 § bör ändras så att är personuppgiftsansvarig för den behandling av personuppgifter som utförs i verksamheten vid den egna myndigheten och vid den behandling som utförs i polisens verksamhet vid . Bestämmelsen i 2 kap. 5 §, som avser personuppgiftsombud, bör ändras så att ska utse ett eller flera sådana ombud. I 2 kap. 8 § anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas. Av första stycket 1 framgår att personuppgifter får behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. och polismyndigheter. Av förarbetena83 framgår att med avses även Säkerhetspolisen som en del av . Vidare uttalas, med hänvisning till 7 § andra stycket polislagen (1984:387), att med polismyndighet avses även Säkerhetspolisen när denna polis för räkning leder polisverksamhet. Med stöd av denna punkt kan således den övriga polisen tillhandahålla Säkerhetspolisen uppgifter. När Säkerhetspolisen är en del av , är det nödvändigt att uttryckligen ange Säkerhetspolisen i 2 kap. 8 § första stycket 1. På detta sätt uppnås också en ökad tydlighet genom att bestämmelsen i 7 § andra stycket polislagen (1984:387) inte behöver tillämpas. Vidare ska begreppet polismyndigheter ersättas med . Sammanfattningsvis bör således i 2 kap. 8 § första stycket 1 begreppen och polismyndigheter utgå och ersättas med och Säkerhetspolisen. Enligt 2 kap. 16 § har och polismyndigheter rätt att trots sekretess, under vissa förutsättningar, ta del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Av förarbetena84 framgår att även i detta fall avses att Säkerhetspolisen ska kunna uppträda både som en del av och som polismyndighet med stöd av 7 § andra stycket polislagen (1984:387). Alltså på det sätt som beskrivits när det gäller tillämpningen av 2 kap. 8 §. Uppgifter som behandlas hos den övriga polisen kan således, utan hinder av den sekretess som anges i paragrafen, lämnas till Säkerhetspolisen. När Säkerhetspolisen är en organisatorisk del av är det nödvändigt att även i denna bestämmelse uttryckligen ange Säkerhetspolisen. Även här uppnås en ökad tydlighet genom att bestämmelsen i 7 § polislagen inte längre behöver tillämpas. Vidare ska begreppet polismyndigheter ersättas med . Sammanfattningsvis bör således i 2 kap. 16 § begreppen och polismyndigheter utgå och ersättas med och Säkerhetspolisen. 2009/10:85 s. 21. 2009/10:85 s. 309 och 330 f. Enligt 2 kap. 17 och 18 §§ har polismyndigheter rätt att trots sekretess, under vissa förutsättningar, ta del av personuppgifter som finns i vissa register. Av förarbetena85 framgår att det även i detta fall är avsett att Säkerhetspolisens behov av uppgifter ska kunna tillgodoses genom en tillämpning av 7 § polislagen. I tydlighetens intresse bör Säkerhetspolisen uttryckligen anges i 2 kap. 17 och 18 §§. Tillgången till uppgifter inom den nya kommer att regleras genom myndighetsinterna föreskrifter. Någon bestämmelse om tillgång till uppgifter behövs därför inte och begreppet polismyndigheterna kan utgå utan att ersättas. Slutligen bör utgå i båda bestämmelserna, eftersom laboratoriet kommer att vara en del av den nya . I 3 kap. 8 § finns bestämmelser om direktåtkomst. Enligt bestämmelsen får bl.a. och polismyndigheter medges direktåtkomst till personuppgifter i polisens brottsbekämpande verksamhet. Av förarbetena86 framgår att avsikten är att Säkerhetspolisen ska kunna medges direktåtkomst grundad på det synsätt som redovisats beträffande 2 kap. 16 §. Tillämpningen av bestämmelsen vilar alltså på att Säkerhetspolisen ska kunna uppträda dels som en del av , dels som polismyndighet med stöd av 7 § andra stycket polislagen. Följaktligen bör även i denna bestämmelse begreppet Säkerhetspolisen läggas till. I den nya kommer reglerna om direktåtkomst inte att behövas eftersom rätten att ta del av uppgifter istället kommer att regleras av myndighetsinterna behörighetsregler. Begreppen och polismyndigheter bör därför utgå. I 4 kap. 1 och 11 §§ finns bestämmelser om att får föra register över DNA-profiler och över fingeravtryck och signalement. Här behöver i stället anges. Enligt 4 kap. 10 och 17 §§ får bl.a. polismyndigheter medges direktåtkomst till dessa två register. Här bör begreppet polismyndigheter utgå eftersom, som framgått, regler om direktåtkomst inte aktualiseras inom den nya . Säkerhetspolisen har direkt tillgång till dessa register med tillämpning av 7 § andra stycket polislagen (1984:387) i egenskap av en organisatorisk del av . För att säkerställa denna rätt för Säkerhetspolisen då denna blir en självständig myndighet bör Säkerhetspolisen uttryckligen anges i 4 kap. 10 och 17 §§ bland de myndigheter som har rätt till direktåtkomst. I 4 kap. 10 och 17 §§ bör vidare inte längre anges bland de myndigheter som får medges direktåtkomst till registren. Eftersom laboratoriet föreslås vara en del av den nya kan tillgång till uppgifter från dessa två register tillgodoses genom interna föreskrifter. I 4 kap. 18, 19 och 21 §§ finns bestämmelser om att får behandla personuppgifter i penningtvättregistret och i det internationella registret. Denna uppgift bör övergå på . Eftersom Säkerhetspolisen inte har tillgång till dessa register, ska denna polis inte anges här. I 5 kap. finns bestämmelser om behandling av personuppgifter i Säkerhetspolisens brottsbekämpande verksamhet. I 5 kap. 1 § anges de primära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas. Enligt sjätte punkten får uppgifter behandlas om det behövs för att lämna tekniskt biträde till och polismyndigheter. I 5 kap. 2 § anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas. Enligt första punkten får personuppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos och polismyndigheter. I båda dessa bestämmelser bör anges i stället för och polismyndigheter. I polisdataförordningen (2010:1155) finns kompletterande föreskrifter till polisdatalagen (2010:361). Av 2 § första stycket framgår att polisen ska samråda med Datainspektionen innan beslut fattas om nya it-system eller ändringar i sådana system. Vidare framgår att får föreskriva att sådant samråd ska ske genom styrelsen. Slutligen framgår av andra stycket att, om sådant samråd krävs, ska samråda med i sådana frågor som avser (1) Säkerhetspolisens behandling av personuppgifter i den brottsbekämpande verksamheten enligt 5 kap. polisdatalagen och (2) tillämpningen av vissa författningar som omfattas av nämndens tillsyn enligt lagen (2007:980) om tillsyn över viss brottsbekämpande verksamhet. Bestämmelsen i 2 § bör utformas med beaktande av att och Säkerhetspolisen kommer att vara självständiga myndigheter med ett från varandra oberoende ansvar för tillämpningen av polisdatalagstiftningen. Begreppet polisen, som föreslås även fortsättningsvis omfatta såväl som Säkerhetspolisen kan behållas. Föreskriftsrätten för när det gäller formerna för samråd bör upphävas med hänsyn till att denna fråga får regleras internt inom och . Skyldigheten i andra stycket att samråda med bör istället avse såväl som Säkerhetspolisen med hänsyn till att båda dessa myndigheter kommer att bedriva verksamhet som omfattas av bestämmelsen. Enligt 3 § första meningen får meddela närmare föreskrifter om tillgången till personuppgifter för personer som är verksamma inom polisväsendet. Denna bestämmelse bör ändras så att den avser såväl som Säkerhetspolisen. Andra meningen, som avser krav på utbildning och erfarenhet, ska vara oförändrad. I 4 §, som avser vissa skyldigheter för och polismyndigheterna när det gäller behörigheter, ska de båda myndighetsbegreppen ersättas med . Enligt bestämmelsens nuvarande lydelse har Säkerhetspolisen redan en sådan skyldighet. I 5 § andra stycket och 8 § ges befogenhet att meddela föreskrifter om förutsättningar och begränsningar när det gäller tillgången till personuppgifter. Här bör istället anges. Enligt 6 och 7 §§ ska och polismyndigheterna löpande föra förteckningar över tjänstemän som har vissa arbetsuppgifter med anknytning till behandling av personuppgifter. I båda bestämmelserna bör istället och Säkerhetspolisen anges. Enligt 9 § får meddela föreskrifter om sökning i gemensamt tillgängliga uppgifter hos . Denna bestämmelse, som avser andra myndigheter, bör vara kvar men istället för bör Säkerhetspolisen anges. Enligt 12 § får lämna ut uppgifter om bl.a. efterlysta personer och om avlägsnanden ur landet och uppgifter om beslut som har samband därmed till en rad myndigheter, bl.a. en polismyndighet. Bestämmelsen bör ändras så att ersätts av , att en polismyndighet utgår och att Säkerhetspolisen tillkommer. I 14 § första stycket anges att får meddela föreskrifter för polismyndigheterna i fråga om vad som krävs beträffande behörighet och säkerhet för att polismyndigheterna ska kunna medge andra myndigheter direktåtkomst till vissa personuppgifter. Eftersom polismyndigheterna kommer att upphöra saknas det behov av en bestämmelse med denna utformning. De personuppgifter som är tillgängliga hos polismyndigheterna, kommer emellertid att vara tillgängliga hos Det finns därför ett motsvarande behov för den nya att genom föreskrifter reglera behörighet och säkerhet hos de myndigheter som ska medges direktåtkomst. Bestämmelsen i 14 § första stycket bör därför ange att får meddela föreskrifter om vad som krävs i fråga om behörighet och säkerhet för att en myndighet ska kunna medges direktåtkomst till vissa uppgifter som behandlar. I 14 § andra stycket bör, som en konsekvens av ändringen i första stycket, orden den personuppgiftsansvariga myndigheten bytas ut mot ordet . I 15 §, som avser begränsningar i rätten till direktåtkomst till register över DNA-profiler, bör begreppet polismyndighet utgå, eftersom detta i den nya myndigheten ska regleras genom myndighetsinterna föreskrifter om behörighet. Däremot bör samma begränsning gälla för Säkerhetspolisen som för andra myndigheter som har direktillgång. Säkerhetspolisen bör därför anges här. I 16 § andra stycket finns bestämmelser om att får meddela föreskrifter om polismyndigheternas direktåtkomst enligt 4 kap. 17 § polisdatalagen till fingeravtryck i fingeravtrycksregister. Detta ska i den nya regleras genom myndighetsinterna förskrifter om behörighet. Däremot bör kunna meddela föreskrifter för Säkerhetspolisens direktåtkomst. Säkerhetspolisen bör därför anges här. I 19 § första stycket finns regler om digital arkivering hos och polismyndigheterna. Här behöver dessa två begrepp ersättas med . Eftersom digital arkivering kan förekomma också hos , behöver även Säkerhetspolisen anges här. Andra stycket innehåller ett bemyndigande för att meddela föreskrifter om digital arkivering. Här bör såväl som Säkerhetspolisen anges. Enligt 23 § får, om det finns risk för återfall i brott, vissa personuppgifter behandlas än den som annars skulle ha gällt enligt 3 kap. 10 och 11 §§ polisdatalagen. Enligt tredje stycket i 23 § får meddela föreskrifter om för vilka typer av brott det får anses finnas en sådan risk för återfall. Här behöver ersättas med . I 27 § anges att , efter samråd med , får meddela förskrifter om undantag från vissa i förordningen angivna gallringsföreskrifter. Dessa gallringsföreskrifter avser verksamhet även hos . Mot denna bakgrund bör samrådsskyldighet gälla mot såväl som Säkerhetspolisen. Det förutsätts då att utövar sin skyldighet att samråda mot den myndighet vars verksamhet är berörd av undantaget. Enligt 28 § får meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för verkställighet av polisdatalagstiftningen. Av 29 § framgår att , i fråga om föreskrifter som berör särskilda risker för intrång i den personliga integriteten ska samråda med Datainspektionen och innan föreskrifterna meddelas. Rätten att meddela föreskrifter enligt 28 § bör tillkomma och Säkerhetspolisen, var och en inom sitt verksamhetsområde. I 29 § bör ersättas med och Säkerhetspolisen. Lagen och förordningen om polisens allmänna spaningsregister Även förarbetena till lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister innehåller en analys om tillämpligheten av lagens bestämmelser på Säkerhetspolisen. Av 1 § framgår att med hjälp av automatiserad behandling får föra ett allmänt spaningsregister och att styrelsen är personuppgiftsansvarig för registret. Denna uppgift bör övergå på . Enligt 4 § får uppgifter behandlas i registret om det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos och polismyndigheter. I förarbetena87 uttalas, med hänvisning till motsvarande bestämmelse i 2 kap. 8 § polisdatalagen, att avsikten är att uppgifter även här ska kunna tillhandahållas Säkerhetspolisen, som utgör en organisatorisk del av . Vidare uttalas, med hänvisning till 7 § andra stycket polislagen (1984:387), att med polismyndighet avses även Säkerhetspolisen när denna polis för räkning leder polisverksamhet. När Säkerhetspolisen är en del av är det nödvändigt att uttryckligen ange Säkerhetspolisen i 4 §. På detta sätt uppnås också en ökad tydlighet genom att bestämmelsen i 7 § andra stycket polislagen (1984:387) inte behöver tillämpas. Vidare bör begreppet polismyndigheter ersättas med . Sammanfattningsvis bör således i 4 § begreppen och polismyndigheter utgå och ersättas med och Säkerhetspolisen. 2009/10:85 s. 375. Av 18 § framgår att och polismyndigheter har rätt att trots sekretess, under vissa förutsättningar, ta del av personuppgifter som har gjorts gemensamt tillgängliga. Av förarbetena88 framgår att även i detta fall avses att Säkerhetspolisen ska kunna uppträda såväl som en del av som polismyndighet med stöd av 7 § andra stycket polislagen. Alltså på det sätt som beskrivits när det gäller tillämpningen av 4 §. Uppgifter som behandlas hos den övriga polisen kan således utan hinder av den sekretess som anges i paragrafen lämnas till Säkerhetspolisen. När Säkerhetspolisen är en organisatorisk del av är det nödvändigt att även i denna bestämmelse uttryckligen ange Säkerhetspolisen. Även här uppnås en ökad tydlighet genom att bestämmelsen i 7 § andra stycket polislagen inte längre behöver tillämpas. Tillgången till uppgifter inom den nya kommer att kunna regleras genom interna föreskrifter. Någon bestämmelse om tillgång till uppgifter behövs därför inte och begreppet polismyndigheterna kan därför utgå utan att ersättas. Sammanfattningsvis bör således i 18 § begreppen och polismyndigheter utgå och ersättas med Säkerhetspolisen. Enligt 20 § får polismyndigheter medges direktåtkomst till det allmänna spaningsregistret. I den nya kommer reglerna om direktåtkomst för polismyndigheter att ersättas med myndighetsinterna föreskrifter om behörighet. Begreppet polismyndigheterna kan därför utgå. När det gäller Säkerhetspolisen framgår av förarbetena89 att det även i detta fall är avsett att Säkerhetspolisen ska kunna få del av uppgifterna i egenskap av en organisatorisk enhet inom . När Säkerhetspolisen är en del av är det nödvändigt att tillgodose Säkerhetspolisens behov av uppgifter genom regeln om direktåtkomst i 20 §. Även här uppnås en ökad tydlighet genom att bestämmelsen i 7 § polislagen inte längre behöver tillämpas. Sammanfattningsvis bör således i 20 § begreppet polismyndigheter utgå och ersättas med Säkerhetspolisen. Förordningen (2010:1157) om polisens allmänna spaningsregister innehåller kompletterande föreskrifter till lagen (2010:362) om polisens allmänna spaningsregister. I 2 och 6–9 §§ finns föreskrifter som ger befogenhet att meddela föreskrifter i anslutning till lagen eller som avser föreskrifter i andra 2009/10:85 s. 384. Istället för bör anges i dessa bestämmelser. Även i 3 §, som avser ett åliggande för när det gäller direktåtkomst, bör begreppet ersätta . I 3 kap. 3 § kustbevakningsdatalagen (2012:145) anges de sekundära ändamål för vilka personuppgifter får behandlas. Enligt bestämmelsen får uppgifter behandlas när det är nödvändigt för att tillhandahålla information som behövs i brottsbekämpande verksamhet hos bl.a. och polismyndigheter. Med hänsyn till att bedriver brottsbekämpande verksamhet genom Säkerhetspolisen, bör behandlingen hos enligt 3 § kunna ske för verksamhet hos såväl som Säkerhetspolisen. I 3 kap. 7 § och 4 kap. 7 § finns bestämmelser om rätt för och polismyndigheter att dels, trots sekretess, ta del av personuppgifter som gjorts gemensamt tillgängliga, dels i sin brottsbekämpande verksamhet ha direktåtkomst till personuppgifter som gjorts gemensamt tillgängliga. Säkerhetspolisen, som utgör en organisatorisk del av , omfattas av dessa bestämmelser. För att bevara denna rätt vid när den blir en självständig myndighet, måste Säkerhetspolisen uttryckligen anges i dessa bestämmelser. Därutöver bör anges. Begreppen och polismyndigheterna utgår. Kustbevakningsdataförordningen (2012:146) innehåller kompletterande föreskrifter till kustbevakningsdatalagen. I 9 § anges bl.a. till vilka personuppgifter som de i bestämmelsen uppräknade myndigheterna får medges direktåtkomst. Till de myndigheter som räknas upp hör och polismyndigheter. Nyss har föreslagits att 4 kap. 7 § kustbevakningsdatalagen ska ändras så att och Säkerhetspolisen ska kunna medges direktåtkomst till personuppgifter hos . Följaktligen bör 9 § förordningen ändras så att och Säkerhetspolisen anges samt begreppen och polismyndigheter utgår. Förordningen om utdrag ur folkbokföringsdatabasen i och för utredning angående brott, m.m. Enligt förordningen (1967:502) om utdrag ur folkbokföringsdatabasen i och för utredning angående brott, m.m. har polismyndighet rätt till utdrag ur databasen i och för utredning av brott. Vidare anges i andra stycket att har en sådan rätt när utdraget behövs för styrelsens verksamhet. Bestämmelsen bör ändras så att ordet ersätter ordet polismyndighet och att andra stycket upphävs. Säkerhetspolisen, som är en del av , har tillgång till de uppgifter som behövs i verksamheten genom detta begrepp. För att tillgodose Säkerhetspolisens tillgång till uppgifter även sedan denna polis blivit en självständig myndighet, bör Säkerhetspolisen anges vid sidan av . Efterlysningskungörelsen (1969:293) innehåller bestämmelser om efterlysning av den som eftersöks av myndighet. Enligt 2 § sker efterlysning genom att uppgifter förs in i ett särskilt register över efterlysta personer som för. är förfarandet vid personefterlysning reglerat på följande sätt i kungörelsen. , polismyndighet, åklagarmyndighet eller Kriminalvården får besluta om efterlysning. Andra myndigheter kan göra framställning om efterlysning hos polismyndigheten (6 § första stycket). En sådan framställning ska göras hos den polismyndighet inom vars distrikt den begärande myndigheten är belägen om inte något annat är särskilt föreskrivet (7 §). beslutar om efterlysning på begäran av utländsk myndighet (6 § andra stycket). En efterlysning förs in i registret av den polismyndighet som beslutat om efterlysning eller för verkställighet fått ett efterlysningsbeslut av en åklagarmyndighet eller Kriminalvården. för in de efterlysningar som styrelsen beslutat om (2 § andra stycket). När efterlysningen inte längre behövs ska den återkallas. Den polismyndighet som anträffat den efterlyste ska återkalla efterlysningen. Om efterlysningen ska återkallas av något annat skäl ska den polismyndighet som verkställt efterlysningen också återkalla den (9 § andra stycket). Kriminalvården eller åklagarmyndighet som beslutat om efterlysningen är skyldig att underrätta den polismyndighet som verkställt beslutet då en efterlysning inte längre behövs. På samma sätt är den myndighet som hos en polismyndighet gjort framställan om efterlysning skyldig att underrätta denna polismyndighet då efterlysningen inte längre behövs (9 § andra och tredje stycket). I den nya organisationen bör förfarandet regleras enligt följande i kungörelsen.