sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Bedömning: Tillämpningsområdet för bestämmelserna om mer- värdesskatt i lagen om mervärdesskatt påverkas inte av utred- ningens förslag. Värdepappershandel är enligt 3 kap. 9 § lagen om mervärdesskatt undantaget från den generella skatteplikten för omsättning av varor och tjänster. Förvaltning av investeringsfonder enligt LIF innefattas i verksamheten värdepappershandel. Med anledning av att förvalt- ning av specialfonder inte längre föreslås regleras i LIF, bör även förvaltning av specialfonder enligt lagen om AIF-förvaltare omfattas av undantaget från mervärdesskatt. I övrigt bedöms inte utredningens förslag påverka tillämpningsområdet för mervärdesskattelagen. Förslag: AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder ska om- fattas av en skyldighet att lämna kontrolluppgift om schablon- intäkt samt avyttring av andelar i specialfonder genom inlösen eller avyttring som avses i 44 kap. 8 a § inkomstskattelagen Utländska AIF-förvaltare som bedriver verksamhet i ska vara skyldiga att ge in en skriftlig förbindelse om att lämna kontrolluppgift till . Förutsättningarna för skattekontrollen, deklarationsskyldighet och skyldighet att lämna kontrolluppgift regleras i skatteförfarande- lagen. I samband med att de nya reglerna om schablonskatt på andelar i investeringsfonder infördes befriades fondbolag, förvaltnings- bolag och förvaringsinstitut från deklarationsskyldighet avseende investeringsfonder (se 30 kap. skatteförfarandelagen). Enligt 20 kap. 1 § samt 22 kap. 17 § skatteförfarandelagen ska kontrolluppgift till lämnas om schablonintäkt samt om avyttring av andelar i investeringsfonder eller fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 eller 9 § LIF. Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon samt för fysiska per- soner som är begränsat skattskyldiga. Vem som ska lämna kontroll- uppgift regleras i 20 kap. 3 § och 22 kap. 19 § skatteförfarande- lagen. Enligt huvudprincipen ska uppgiften lämnas av det förvaltande Förslagens inverkan på skattekontrollen fondbolaget, förvaltningsbolaget, fondföretaget, kreditinstitutet eller värdepappersbolaget. Om förvaltningen av investeringsfonden eller fondföretaget har övergått till ett förvaringsinstitut ska kon- trolluppgiften lämnas av förvaringsinstitutet. Om ett förvaltnings- bolag eller ett fondföretag har slutit avtal med ett värdepappers- institut om att ombesörja försäljning och inlösen av andelar i en investeringsfond, ska kontrolluppgiften i stället lämnas av värde- pappersinstitutet. För förvaltarregistrerade andelar i investerings- fonder ska förvaltaren lämna kontrolluppgiften. Kontrolluppgift om ränta och utdelning på delägarrätter (däribland utdelning på investeringsfonder) ska lämnas av den som tillgodo- räknat eller betalt ut ränta, utdelning eller annan avkastning (19 kap. 1 och 3 §§ skatteförfarandelagen). Kontrolluppgiftsskyldigheten omfattar även situationen när förvaltaren och investeringsfonden alternativt fondföretaget finns i olika länder. För utländska företag som bedriver fondverksamhet i utan att inrätta en filial eller motsvarande finns en särskild skyldighet att till ge in en skriftlig förbindelse om att lämna kontrolluppgifter i enlighet med bestämmelserna i skatteförfarandelagen (23 kap. 5 §). Skyldigheten omfattar dock inte utländska företag hemmahörande inom EES som på grund av natio- nella bestämmelser är förhindrade att lämna kontrolluppgifter. Det nuvarande tillämpningsområdet för bestämmelsen omfattar fondföretag som marknadsför utländska fonder i med stöd av 1 kap. 7 eller 9 § LIF. Någon skyldighet att lämna kontroll- uppgift avseende innehav i andra utländska fonder än de som mark- nadsförs i i enlighet med 1 kap. 7 eller 9 § LIF finns inte. Skattekontrollen avseende innehav i sådana fonder bygger på deklara- tionsskyldigheten samt på informationsutbyte enligt bilaterala skatte- avtal eller avtal om informationsutbyte i skatteärenden som ingåtts mellan och det land där fonden är etablerad. Kontrolluppgift ska även lämnas om avyttring samt tillgodoräk- nande av ränta, utdelning eller annan avkastning avseende andra delägarrätter än andelar i investeringsfonder och fondföretag (19 och 21 kap. skatteförfarandelagen). Kontrolluppgift ska lämnas för fysiska personer och dödsbon och skyldigheten omfattar den som har tillgodoräknat eller betalat ut ränta, utdelning eller annan av- kastning (19 kap. 3 § samma lag). Vid avyttring av sådan delägarrätt eller fordringsrätt genom inlösen ska kontrolluppgiften lämnas av den som betalat ut ersättningen. Vid annan avyttring än inlösen av delägarrätt eller fordringsrätt ska enligt 21 kap. 3 § samma lag, med Förslagens inverkan på skattekontrollen vissa i paragrafen nämnda undantag, kontrolluppgift lämnas av så- dana värdepappersinstitut som medverkar vid avyttringen (21 kap. 3 §). Med anledning av de föreslagna förändringarna i fondlagstift- ningen bör bestämmelserna i skatteförfarandelagen anpassas. Svenska och utländska AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder och ut- ländska motsvarigheter till specialfonder bör även fortsättningsvis omfattas av skyldigheten att lämna kontrolluppgift om schablon- intäkt samt avyttring och inlösen av fondandelar. AIF-förvaltare bör även omfattas av skyldigheten att ge in en skriftlig förbindelse till om att lämna kontrolluppgift i enlighet med 23 kap. 5 § skatteförfarandelagen. Som en konsekvens av den ändrade definitionen i LIF bör be- greppet investeringsfond i skatteförfarandelagen ersättas med be- greppsparet investeringsfond och specialfond. Vidare bör begreppet fondföretag, som enligt utredningens förslag snävas in till att en- bart omfatta utländska UCITS-fonder, tas bort ur skatteförfarande- lagen. I stället bör även utländska motsvarigheter till investerings- fonder respektive specialfonder omfattas av begreppens betydelse i skatteförfarandelagen. Dessa termer får därmed samma innebörd som i inkomstskattelagen och kupongskattelagen. Detta överens- stämmer med den generella bestämmelsen i 2 kap. 2 § skatteför- farandeskattelagen enligt vilken termer och uttryck som används i lagen ska ha samma betydelse och tillämpningsområde som i de lagar enligt vilka en skatt bestäms. Med hänsyn till att någon motsvarighet till 1 kap. 9 § LIF inte föreslås införas i den nya lagen om AIF-förvaltare kan metodiken för att definiera tillämpningsområdet för bestämmelserna om vilka utländska aktörer som ska lämna kontrolluppgift vid avyttring samt om schablonintäkt avseende andelar i investeringsfonder och fond- företag i 20 kap. 3 och 4 §§ samt 22 kap. 17 § skatteförfarandelagen inte behållas. En konsekvens av utredningens förslag är att det för en utländsk AIF-fond som marknadsförs i inte med hänvis- ning till hur fonden är registrerad hos kommer att vara möjligt att avgöra om det är bestämmelserna om kontroll- uppgift i 21 och 22 kap., eller om det är bestämmelserna i 23 kap. skatteförfarandelagen som är tillämpliga för delägarrätter i fonden. En bedömning får istället göras med hänsyn till typen av fond, mot bakgrund av bestämmelserna om specialfonder i den nya lagen om AIF-förvaltare. I AIFM-direktivet finns bestämmelser om genomförandet i medlems- staterna som innebär att olika delar av direktivet ska genomföras . Detta behandlas i avsnitt 16.2. I direktivet finns även övergångsregler för att hantera några av de situationer som kan komma att uppstå när företag som inte stått under tillsyn kommer att vara tillståndspliktiga och omfattas av en relativt omfattande reglering samt när företag som har tillstånd och om- fattas av en reglering (LIF och lagen om värdepappersmarknaden) måste byta tillstånd och reglering. Dessa regler behandlas i av- snitt 16.3. Enligt artikel 66.1 ska medlemsstaterna ha antagit och publicerat de lagar och föreskrifter som behövs för att genom- föra AIFM-direktivet. De nationella reglerna ska enligt artikel 66.2 börja tillämpas samma datum. Detta gäller dock inte beträffande genomförandet av artiklarna 35 och 37–41 (artiklarna om verksamhet över gränserna avseende icke EES-baserade AIF-förvaltare och icke EES-baserade AIF-fonder, se avsnitt 13.4). Det innebär att dessa artiklar eventuellt ska genom- föras i medlemsstaterna efter 2015. Enligt artikel 67 ska utvärdera hur reglerna om gränsöverskridande verksamhet avseende både EES-baserade AIF-förvaltare och AIF-fonder och icke EES-baserade sådana har fungerat. När det gäller icke EES- baserade förvaltare och fonder är det fråga om en utvärdering av medlemsstaternas nationella regler. Baserat på denna utvärdering ska lämna ett yttrande och råd till kom- missionen. Om Esmas råd är positivt, dvs. om kommer fram till att det inte finns några väsentliga hinder vad avser investerar- skydd, marknadsstörningar, konkurrens och övervakning av system- risker som hindrar tillämpningen av marknadsföringspasset avseende icke EES-baserade förvaltare och fonder, ska kommissionen besluta när de aktuella artiklarna ska genomföras. Detta ska ske genom delegerade akter. Genomförandet av artiklarna 35 och 37–41 på- verkar också genomförandet av artiklarna 36 och 42 (som rör natio- nella regler om gränsöverskridande för icke EES-baserade förvaltare och fonder, se avsnitt 13.3). Om kommissionen beslutar att artik- larna 35 och 37–41 ska genomföras ska nämligen de nationella reg- lerna som genomfört artiklarna 36 och 42 upphöra att gälla. Proce- duren för detta är densamma. ska i detta fall, efter det att kommissionens delegerade akter avseende artiklarna 35 och 37–41 trädde ikraft, utvärdera och komma med ett yttrande och råd. Kommissionen ska därefter enligt artikel 68.6 besluta om och när de nationella reglera ska upphöra att gälla. Genomförande i svensk rätt Förslag: Lagen om AIF-förvaltare ska träda i kraft . Utredningen lämnar ett beredningsunderlag för hur artik- larna 35 och 37–41 i AIFM-direktivet bör genomföras i svensk rätt, om och när kommissionen har fattat beslut i enlighet med artikel 67 i direktivet. Lagen om AIF-förvaltare bör, i enlighet med artikel 61.1 i AIFM- direktivet, träda i kraft . Genomförandereglerna för artiklarna 35–42 i direktivet är utfor- made så att det inte går att fastställa någon viss tidpunkt varken för när artiklarna 35 och 37–41 ska genomföras (eller om de ens ska genomföras) eller för när de bestämmelser som genomför artik- larna 36 och 42 ska upphöra att gälla. De förslag som lämnas av- seende dessa regler bör endast behandlas som ett underlag för ett nytt lagstiftningsärende om och när kommissionen har fattat beslut enligt artikel 67.6 i AIFM-direktivet. 16.3.1Förvaltare som redan före direktivets genomförandedatum bedriver tillståndspliktig verksamhet Enligt artikel 61.1 i AIFM-direktivet ska AIF-förvaltare som före driver verksamhet som omfattas av direktivet vidta alla åtgärder som krävs för att följa den nationella lagstiftning som följer av direktivet, och ansöka om tillstånd från ikraft- trädandet. Genomförande i svensk rätt Förslag: En AIF-förvaltare som driver verksamhet som vid ikraftträdandet av den nya lagen om AIF-förvaltare är tillstånds- pliktig enligt den lagen ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen samt ansöka om tillstånd och underrätta om vilka AIF-fonder förvaltaren avser att marknadsföra i . En svensk AIF-förvaltare som bedriver gränsöverskridande verksamhet ska därutöver underrätta om detta . En AIF-förvaltare som förvaltar fonder under tröskelvärdena ska registrera sig hos . som före förvaltade special- fonder ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen om AIF-förvaltare och ansöka om tillstånd . Fram till dess bolaget har erhållit tillstånd ska nu- varande bestämmelser i om specialfonder tillämpas. Ett värdepappersinstitut med tillstånd enligt 1 kap. 5 § LIF ska anpassa verksamheten så att den uppfyller kraven i lagen om AIF-förvaltare och ansöka om omvandling av sitt tillstånd . Fram till dess bolaget har erhållit tillstånd ska de nuvarande bestämmelserna i om specialfonder tillämpas. Ett värdepappersinstitut kan överlåta förvaltningen av en specialfond till en AIF-förvaltare, om överlåtelsen sker och AIF-förvaltaren har sökt tillstånd . LIF ska tillämpas på en sådan överlåtelse. Övergångsregeln i artikel 61.1 blir tillämplig dels på AIF-förvaltare som inte står under tillsyn (t.ex. förvaltare av riskkapital- fonder) dels på AIF-förvaltare som bedriver verksamhet, men under andra tillstånd (t.ex. förvaltare av specialfonder). För förvaltare som inte står under tillsyn är en regel ut- formad som artikel 61.1 tillräcklig. Det innebär att en sådan för- valtare måste anpassa sin verksamhet så att den uppfyller direktivets krav. Rätten för icke EES-baserade AIF-förvaltare att förvalta AIF- fonder i och rätten för utländska AIF-förvaltare (rade såväl som icke EES-baserade) att marknadsföra icke rade AIF-fonder följer av de föreslagna reglerna som genomför artiklarna 36 och 42. Detta är nationella regler som inte medför något förvaltar- eller marknadsföringspass, se avsnitt 13.3. Dessa förvaltares verksamhet ska enligt utredningens förslag kräva till- stånd, och de omfattas av den föreslagna regeln om att anpassa verksamheten och söka tillstånd . Fondbolag som förvaltar både värdepappersfonder och special- fonder kommer efter att, vad gäller specialfonderna, vara AIF-förvaltare. Fondbolagen kommer till stor del redan att uppfylla kraven i AIFM-direktivet genom att de uppfyller kraven i LIF och andra regler (t.ex. vad gäller kapitalkrav, organisation och förvaringsinstitut). I några särskilda avseenden krävs dock en viss anpassning. Det gäller t.ex. kraven på oberoende värdering (arti- kel 19), hanteringen av exponeringar med finansiell hävstång (arti- kel 15.4 och artikel 25) och innehav i onoterade bolag (artik- larna 26–30). Fondbolag kommer även att behöva ansöka om till- stånd som AIF-förvaltare för förvaltningen av sina specialfonder. De kommer dock att omfattas av lättnadsregeln i artikel 7.4, som innebär att de inte behöver informera inspektionen om sådant som redan framgår av bolagets tidigare ansökan om tillstånd och änd- ringar i verksamheten. Fram till dess bolaget har fått tillstånd enligt den nya lagen bör reglerna i LIF om specialfonder tillämpas. Ett särskilt problem är de värdepappersinstitut (värdepappers- bolag och kreditinstitut med tillstånd till portföljförvaltning enligt lagen om värdepappersmarknaden) som förvaltar specialfonder med stöd av 1 kap. 5 § LIF. kan inte vara AIF- förvaltare, se avsnitt 5.1.3. Ett värdepappersinstitut som förvaltar specialfonder måste därför omauktoriseras till AIF-förvaltare. Ett sådant värdepappersinstitut har i sin ursprungliga tillståndsansökan lämnat information om bolaget, dess ägare m.m. (3 och 24 kap. lagen om värdepappersmarknaden, samt 3 och 5 kap. FFFS 2007:16) och om fonderna (4 kap. 9 § LIF). I den mån den informationen är aktuell behöver den inte lämnas på nytt vid ansökan om ändring till AIF-förvaltare. I sak innebär dessa värdepappers- instituts ansökan att företaget förklarar sig avstå från tillståndet enligt lagen om värdepappersmarknaden (25 kap. 5 § första stycket 3) och ansöker om tillstånd som AIF-förvaltare. Om värdepappers- institutet bedriver någon annan verksamhet än den som är möjlig att bedriva för en AIF-förvaltare som sidoverksamhet till fondför- valtningen måste bolaget antingen upphöra med detta innan änd- ringen eller så måste ett nytt bolag bildas för förvaltningen av specialfonderna. Fram till dess att företaget fått tillstånd enligt den nya lagen bör reglerna i LIF om specialfonder tillämpas. Ett värde- pappersinstitut som bildar ett nytt bolag för att förvalta AIF- fonderna måste överlåta förvaltningen av fonderna till det bolaget. Reglerna om att överlåta förvaltningen i 9 kap. 1 § LIF gäller dock bara överlåtelser till fondbolag. En särskild övergångsregel om att ett värdepappersinstitut får överlåta förvaltningen av en AIF-fond till en AIF-förvaltare bör därför införas. Överlåtelsen bör kräva tillstånd från inspektionen vilket bör kunna ges i samband med att det nya bolaget får tillstånd som AIF-förvaltare. Reglerna om in- formation i 9 kap. 4 § och förvaltarens skyldigheter i 9 kap. 5 § bör tillämpas på sådana överlåtelser. Vad som gäller för AIF-förvaltare som förvaltar fonder under tröskelvärdena (se avsnitt 4.4) framgår inte uttryckligen av direk- tivets övergångsbestämmelser. Det skulle kunna tolkas så att de ska registrera sig . En rimligare tolkning är dock att de, liksom andra AIF-förvaltare som bedriver verksamhet som omfattas av AIFM-direktivet, från det datumet ska vidta alla åtgärder som krävs för att följa den nationella lagstiftning som följer av AIFM-direktivet, och ansöka om registrering från ikraftträdandet. Det är inte heller tydligt vad som ska gälla vid gränsöverskrid- ande verksamhet. Att AIF-förvaltaren måste anpassa verksamheten och söka tillstånd från genomförandet gäller givetvis även i dessa fall. Men det framgår inte av direktivet vad som ska gälla underrättelser om gränsöverskridande verksamhet. En rimlig tolkning är dock att den som bedriver gränsöverskridande verk- samhet måste lämna in en underrättelse om detta till den behöriga myndigheten i sitt hemland . De övergångsregler som föreslås ska förstås så att ansökningar om tillstånd och underrättelser måste vara inlämnade och att ett företag som har ansökt om tillstånd kan fortsätta att bedriva verksamheten tills ärendet är färdigbehandlat. I den situationen att t.ex. ett värdepappersinstitut bildar ett nytt bolag för förvaltningen av befintliga AIF-fonder och ansöker om tillstånd för detta kan värdepappersinstitutet fortsätta att förvalta fonderna till dess att det nya bolaget har fått sitt tillstånd. Fondbolag med tillstånd enligt LIF men som inte förvaltar spe- cialfonder kan sägs ha ett tillstånd som när det gavs även omfattade förvaltning av specialfonder. Med utredningens förslag ändras dock begreppet fondverksamhet så att det enbart avser sådana fonder som benämns värdepappersfonder. I och med lagändringen ändras också innebörden av vad ett befintligt fondbolag har till- stånd för. Någon särskild övergångsregel behövs inte för detta. Fondbolag som förvaltar värdepappersfonder kommer dock att be- röras av begreppsändringen på så sätt att begreppet värdepappers- fond finns i fondbestämmelser och informationsmaterial om fond- erna. Något krav på att uppdatera materialet enbart på grund av begreppens ändrade innebörd i lagen bör inte ställas. När fondbestäm- melser och informationsmaterial uppdateras av andra skäl bör dock även begreppet värdepappersfonder korrigeras. Som har nämnts framgår det inte av AIFM-direktivet vad som gäller vid gränsöverskridande verksamhet, men utredningens tolkning är att underrättelsen till den behöriga myndigheten i hem- landet ska vara inlämnad , inte att under- rättelsen ska ha kommit fram till värdlandet det datumet. En över- gångsregel med sådant innehåll för svenska AIF-förvaltare som för- valtar eller marknadsför EES-baserade AIF-fonder bör, som nämnts, därför införas i den svenska lagen. Tillämpningen bör vara densamma i förhållande till AIF-förvaltare som hör hemma i något annat land inom EES. Någon övergångsregel för dessa kan inte införas i svensk lag eftersom de ska underrätta den behöriga myndigheten i sitt hemland. AIF-förvaltare som inte hör hemma inom EES om- fattas av den generella övergångsregeln om att anpassa verksamheten och söka tillstånd . 16.3.3AIF-fonder för vilka ett prospekt upprättats före Enligt artikel 61.2 i AIFM-direktivet ska reglerna om gränsöver- skridande marknadsföring inte tillämpas på EES-baserade AIF-fonder som omfattas av ett aktuellt erbjudande till allmänheten i enlighet med ett prospekt som har upprättats och offentliggjorts i enlighet med prospektdirektivet före . Undantaget gäller som prospektet är giltigt. Genomförande i svensk rätt Förslag: Bestämmelserna som genomför artiklarna 31–33 i AIFM- direktivet ska, under prospektets giltighetstid, inte tillämpas på AIF-fonder som omfattas av ett aktuellt erbjudande till allmän- heten i enlighet med ett prospekt som har upprättats och offentliggjorts i enlighet med prospektdirektivet före . En bestämmelse motsvarande artikel 61.2 bör tas in i den svenska lagen. En förvaltare som före förvaltar en sluten AIF- fond får fortsätta att förvalta den fonden utan tillstånd förutsatt att fonden inte gör några ytterligare investeringar efter det datumet (artikel 61.3). Det finns också en övergångsregel för förvaltare av en sluten AIF-fond där teckningstiden för investerarna har löpt ut innan direktivet trädde i kraft och som upprättas för en tidsperiod som löper ut senast efter . Förvaltaren får enligt artikel 61.4 fortsätta att förvalta sådana AIF-fonder utan tillstånd och utan att följa direktivet, med undantag för artikel 22 och, i tillämpliga fall, artiklarna 26–30. Genomförande i svensk rätt Förslag: En AIF-förvaltare som före förvaltade en sluten AIF-fond får fortsätta att förvalta den fonden utan tillstånd förutsatt att fonden inte gör några ytterligare investe- ringar efter det datumet. En AIF-förvaltare som förvaltar en sluten AIF-fond där teck- ningstiden för investerarna löper ut innan AIFM-direktivet trädde i kraft och som upprättats för en tidsperiod som löper ut senast efter behöver inte ansöka om tillstånd men ska följa bestämmelserna i artikel 22 och, i före- kommande fall, artiklarna 26–30 i AIFM-direktivet. En bestämmelse motsvarande artikel 61.3 om slutna fonder bör tas in i den svenska lagen. Det ska förstås så, att om tillgångar i fonden säljs efter och pengarna sätts in på konto i fondens namn, ska insättningen inte betraktas som en investering. Förvaltare av en sluten fond för vilken teckningstiden löpt ut före direktivets ikraftträdande behöver inte ansöka om tillstånd men ska ändå följa reglerna om årsredovisningar, t.ex. lämna årsredovis- ning till . I den mån fonden investerar i onote- rade bolag ska även reglerna i artiklarna 26–30 om underrättelser m.m. avseende sådana förvärv följas. Det innebär att förvaltaren utan att ha något tillstånd ska lämna viss information till Finansinspek- tionen och står i dessa avseenden under inspektionens tillsyn. 16.3.5Förvaringsinstitut i andra medlemsstater Enligt artikel 61.5 kan medlemsstaterna tillåta att ett kreditinstitut med säte i en annan medlemsstat än en AIF-fond utses till för- fonden. Om fonden i sig inte är reglerad är det den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemmedlemsstat som får tillåta detta, men om fonden i sig står under tillsyn är det den behöriga myndigheten för fonden som får tillåta det. Ett sådant tillstånd gäller dock bara fram till . Genomförande i svensk rätt Förslag: För AIF-fonder som inte är specialfonder får fram till ett kreditinstitut med säte inom EES utses som etablerade i en annan medlemsstat än den där förvaringsinstitutet har sitt säte. För specialfonder gäller att förvaringsinstituten antingen ska ha sitt säte i eller vara en filial till ett institut med säte inom EES. Någon övergångsregel för specialfondernas del behövs därför inte. Som har konstaterats är definitionen av AIF-fonder bred och träffar en mängd olika befintliga företeelser. För andra AIF- fonder än specialfonder är det således inte uteslutet att det existerar konstruktioner där fonden anses etablerad i en medlems- stat och förvaringsinstitutet i en annan. För att inte i onödan skapa problem för förvaltare av sådana fonder bör vi i utnyttja möjligheten att tillåta detta. Utredningen har i betänkandet lämnat förslag till genomförande i svensk rätt av AIFM-direktivet. Genomförandet av direktivet lämnar endast ett begränsat utrymme för nationella särregler. En central utgångspunkt för utformningen av utredningens förslag har varit att inte ställa högre krav på AIF-förvaltare än de minimiregler som AIFM-direktivet anger, om detta inte har ansetts motiverat av inve- sterar- eller konsumentskyddsskäl. Utredningen har inte ansett det vara nödvändigt att införa nationella särregler i syfte att begränsa systemrisker.