sou · H0B335 · 2012-05-24 00:00:00 — kopia till något av de fyra handläggande kontoren, där en hand- läggare prövar ärendet och beslutar om registrering kan ske. Till stor del handlar det om en masshantering av ärenden, där det inte blir fråga om någon utredning förutom kontroll av vigselhand- lingen. I fokus för prövningen står om den utländska vigseln är giltig. Om av någon anledning avslår begäran om regi- strering kan beslutet överklagas till den behöriga förvaltnings- domstolen. bedömning av om förutsättningar finns för registrering av ett utländskt äktenskap i folkbokföringen är av summarisk karaktär. Det är alltså inte meningen att ska företa en egen utredning av om förutsättningar för registrering föreligger. Bedömningen av om det finns materiell grund för att vägra erkännande ska normalt göra enbart med ledning av de uppgifter som har lämnats i ansökan. För att registrering ska kunna ske av en utländsk vigsel krävs att det klart framgår av an- sökan att förutsättningarna för registrering är uppfyllda (se Högsta förvaltningsdomstolens dom i mål nr 2438-11). Ofta vill den utländska partnern flytta till . En förutsätt- ning för att uppehållstillstånd ska kunna ges med stöd av de sär- skilda regler som gäller för makar är att äktenskapet ska erkännas i . I vissa fall har registrering då redan skett i folkbokförings- registret. Men det förekommer också att frågan om erkännande aktualiseras hos innan den har prövats av Skatte- verket. Om den ena myndigheten redan har prövat frågan är be- dömningen inte bindande för den andra. Det kan alltså hända att bedömer att ett äktenskap inte ska erkännas trots att har registrerat det i folkbokföringsregistret. En registrering i folkbokföringen anses dock väga tungt vid Migra- tionsverkets prövning (se Migrationsöverdomstolens avgörande MIG 2008:18). Frågan om erkännande kan bli aktuell också vid andra myndig- heter och vid domstolarna, t.ex. i samband med tvister om arv. En självständig prövning ska då göras. Emellertid förlitar sig andra myndigheter i stor utsträckning på att folkbokföringen är riktig. Den som vill ha frågan om äktenskapets giltighet avgjord en gång för alla har att väcka en talan enligt 14 kap. 1 § och 3 kap. 2 § IÄL. Det har ansetts att, om domstolen i en sådan process rättskraftigt har avgjort frågan om ett äktenskap består eller inte består, gäller denna bedömning därefter i alla sammanhang. Av allt att döma är sådana processer sällsynta. Erkännande av utländska äktenskap Om ett äktenskap inte erkänns saknar det rättsverkningar här i . Parterna kan dock vara att anse som sambor enligt sambo- lagen (2003:376). Sambolagens regler är tillämpliga även på sambor som inte har fyllt . I fall med internationell anknytning kan det bli fråga om att tillämpa ett annat lands lag på äktenskapets rättsverkningar om det väl erkänns. Vilket lands lag som ska tillämpas bestäms enligt de svenska internationellt privaträttsliga lagvalsreglerna. Bedömningen kan få olika utfall när det gäller lagvalet, beroende på vilken fråga som är aktuell. Det är med hänsyn till detta inte möjligt att uttöm- mande beskriva vilka effekter ett erkännande respektive icke erkän- nande kan få för parterna. Om svensk rätt är tillämplig enligt de svenska internationellt privaträttsliga lagvalsreglerna innebär det bl.a. att det föreligger en ömsesidig underhållsskyldighet och gifto- rättsgemenskap. Vidare har makar arvsrätt efter varandra. En man anses, om inte annat visas, vara far till det barn som hustrun föder (s.k. faderskapspresumtion) och om föräldrarna är gifta står barnet automatiskt under bådas vårdnad. Ingen av de angivna rättsverk- ningarna uppstår om äktenskapet inte erkänns i . Erkännande av äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag reg- leras i lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhåll- anden rörande äktenskap och förmynderskap (IÄL). Några EU-regler om erkännande av äktenskap finns ännu inte. Europeiska kommissionen har emellertid i en grönbok, Minskad byråkrati för medborgarna: att underlätta fri rörlighet i fråga om officiella handlingar och erkännande av verkningarna av civilstånds- handlingar, KOM (2010) 747, presenterat alternativa sätt att stärka principen om ömsesidigt erkännande i frågor om civilstånd. Ett av de föreslagna alternativen är automatiskt erkännande. I grönboken påtalar kommissionen särskilt att ett alternativ som går ut på auto- matiskt erkännande bör kompletteras med ett antal kompenserande åtgärder i syfte att förebygga bedrägeri och missbruk av bestäm- melserna, och för att ta vederbörlig hänsyn till reglerna för den allmänna ordningen. Man uppmärksammar också att frågan kan visa sig komplicerad när det gäller t.ex. äktenskap. civil- utskott har behandlat grönboken (Utlåtande 2010/11:CU21 Fri rörlighet för dokument). Erkännande av utländska äktenskap synpunkter på grönboken (Ju2011/133/L2) och har då ställt sig avvisande till att s.k. statushandlingar blir föremål för automatiskt erkännande. Regeringens bedömning är att en generell lösning för alla slags statushandlingar inte är möjlig. En framkomlig väg är enligt yttrandet i stället att för varje delområde arbeta vidare med internationellt privaträttsliga rättsakter. Bestämmelserna om erkännande av äktenskap finns i 1 kap. 7 och 8 a §§ IÄL. Huvudregeln enligt 1 kap. 7 § är att ett äktenskap som har ingåtts i utlandet enligt främmande lag anses giltigt till formen om det är giltigt i den stat där det ingicks. Har äktenskap ingåtts inför t.ex. en diplomatisk tjänsteman eller någon annan som av en främmande stat har fått förordnande att förrätta vigsel i en annan främmande stat, anses äktenskapet också giltigt till formen om det är giltigt i den stat som har meddelat förordnandet. Även om dessa förutsättningar inte är uppfyllda ska ett äktenskap som har ingåtts utom riket anses giltigt till formen, om det är giltigt i den eller de stater där makarna var medborgare eller hade hemvist. Bestämmelsen har inte ansetts kräva att äktenskapet har ingåtts genom en vigsel inför en behörig vigselförrättare. Det har ansetts tillräckligt med t.ex. ett ingånget äktenskapskontrakt, någon form av religiös eller traditionell ritual eller att parterna helt enkelt ger sig ut för att vara äkta makar, allt under förutsättning att äkten- skapet anses giltigt i respektive främmande land.1 Av förarbetena till bestämmelsen framgår vidare att den inte är avsedd att uttömmande reglera alla de fall då ett utländskt äkten- skap ska anses giltigt i (se prop. 1973:158 s. 102 och 2003/04:48 s. 54). Även andra äktenskap kan alltså gälla här. Frågan har överlämnats åt rättstillämpningen. Enligt 1 kap. 8 § gäller att ett äktenskap som skulle vara ogiltigt på grund av formfel får godkännas av regeringen om det finns synnerliga skäl. En generellt gällande begränsning vid tillämpning av utländsk lag kommer till uttryck i 7 kap. 4 § IÄL. Där framgår att en bestäm- melse i främmande lag eller ett beslut som har meddelats av en myndighet i en främmande stat inte får tillämpas om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för svensk rättsordning (svensk 1 Se (2008), Svensk internationell privat- och processrätt, 7:e uppl., s. 184. Erkännande av utländska äktenskap ordre public). Innehållet i begreppet är inte statiskt, utan förändras i takt med rätts- och samhällsutvecklingen.2 Det följer av sakens natur att det ska röra sig om värderingar i principiella frågor av större vikt. I kravet på uppenbarhet ligger också att avvikelsen ska vara av väsentlig art. Exempel på fall då ordre public-förbehållet kan tillämpas är då ett äktenskap har ingåtts av någon som är mycket ung (prop. 2003/04:48 s. 25). Förvaltningsdomstolar har underkänt äktenskap med hänvisning till ordre public i fall då ena parten varit och parterna, såvitt framgår av besluten, saknade anknytning till vid vigseln (se bl.a. Kammarrätten i , dom den 17 febru- ari 2009 i mål nr 934-08). En tillämpning av svensk ordre public innebär inte ett underkän- nande av den utländska rättsregeln eller domen, utan av konsekven- serna av dess tillämpning i det konkreta fallet. 9.2.4Undantaget för barnäktenskap och tvångsäktenskap Fram fanns det inga uttryckliga regler om de materiella förutsättningarna för erkännande av ett utländskt äktenskap. Det var mycket enkelt, även för en person med stark anknytning till , att undandra sig de svenska äktenskapshindren genom att gifta sig utomlands och få äktenskapet erkänt här. Detta miss- brukades i vissa fall. För att förhindra sådana kringgåenden och stärka skyddet mot barnäktenskap och tvångsäktenskap införde man därför en ny bestämmelse , 1 kap. 8 a § IÄL. Enligt bestämmelsen, som är tillämplig på alla äktenskap som har ingåtts eller senare, gäller att ett äktenskap som har ingåtts enligt utländsk lag inte erkänns i om det för vigseln förelåg ett äktenskapshinder enligt svensk lag – t.ex. underårighet – och minst en av parterna var svensk med- borgare eller hade hemvist i (1 kap. 8 a § första stycket 1). Den som är bosatt i en viss stat anses ha hemvist där, om bosätt- ningen med hänsyn till vistelsens varaktighet och omständigheterna i övrigt måste anses stadigvarande (7 kap. 2 § IÄL). En särskild regel om statslösa finns i 7 kap. 3 § IÄL. Vidare gäller att utländska äktenskap underkänns om det är sanno- likt att de har ingåtts under tvång. Det gäller oavsett parternas ålder 2 (2008), s. 81. Erkännande av utländska äktenskap och även om båda saknade varje anknytning till när äkten- skapet ingicks (1 kap. 8 a § första stycket 2 IÄL). Regeringen anförde i motiven att ordre public-förbehållet visserligen i stor utsträckning kunde tillämpas för att undvika stötande resultat. Dock ansåg man att denna möjlighet inte var tillräcklig om man, som i fråga om ålderskravet, effektivt ville motverka kring- gående av den svenska lagen. Regeringen betonade att de svenska äktenskapshindren skyddar intressen av stor vikt och anförde att syftet med en bestämmelse om att inte erkänna vissa äktenskap är att slå vakt om dessa intressen. Vidare anfördes att reglerna ska vara utformade så att barnets bästa sätts i främsta rummet. Det primära syftet med en bestämmelse om att inte erkänna utländska barn- äktenskap är, förklarade man, att skydda barn mot för tidiga äkten- skap. Regeringen förväntade sig att en bestämmelse om att inte er- känna utländska äktenskap i berörda fall skulle ha preventiv verkan. 2003/04:48 s. 25 f.) I paragrafens andra stycke anges att förbudet mot erkännande inte gäller om det finns särskilda skäl att erkänna äktenskapet. Er- kännandeförbudet är alltså inte absolut. Ventilen om särskilda skäl infördes för att man skulle kunna undvika effekter som inte fram- står som rimliga i det konkreta fallet (a. prop. s. 32). Beträffande barnäktenskap uttalade regeringen att det förhållandet att en underårig sedermera har nått äktenskapsåldern inte borde medföra att äktenskapet erkänns. Underårighet är alltså en brist som enligt förarbetena inte kan läkas. Omständigheter som enligt förarbetena kan vara relevanta vid prövningen av särskilda skäl är att parterna har svag anknytning till , att erkännandefrågan aktualiseras först efter vigseln, att parterna har inrättat sig efter att vara gifta och att ett nekat erkännande kan antas få allvarliga kon- sekvenser för dem. Vidare sägs att man i vissa situationer bör erkänna ett äktenskap, som annars inte skulle accepteras, av hänsyn till barn som mannen och kvinnan har tillsammans. En annan undantagssituation som nämns är att det skulle ha funnits möjlig- het till dispens från ett äktenskapshinder i svensk lag men att den saken inte har prövats. Man nämner också fallet att en utländsk myndighet har meddelat dispens efter en prövning som motsvarar den som görs enligt svensk rätt i länsstyrelsernas dispensärenden. har i en dom (mål nr 2438-11) prövat undantaget för särskilda skäl i ett fall rör- ande ett barnäktenskap. Barnet, som hade svensk anknytning, gifte sig i utlandet före sin 18-årsdag. Efter vigseln visade det Erkännande av utländska äktenskap sig att hon var gravid. Dessa förhållanden bedömdes av domstolen inte innefatta sådana särskilda skäl som motiverade att äktenskapet skulle erkännas. Det finns inte någon tidsgräns för att åberopa ett förhållande som grund för ogiltighet och inte heller någon begränsning till en viss krets av personer som kan göra ogiltigheten gällande. Det är alltså möjligt för en make att efter många års äktenskap vända sig till och begära att folkbokföringsuppgifterna ska ändras eftersom äktenskapet ingicks genom tvång. Detta har enligt uppgift också inträffat. Även en make som har varit delaktig i att tvinga den andre till äktenskap synes kunna göra tvånget gällande på detta sätt. 9.2.5Fastställelse i domstol av om parterna är gifta med varandra Frågan om ett giltigt äktenskap har kommit till stånd kan prövas med stöd av 14 kap. 2 § . En särskild talan om fastställelse av att ett äktenskap består eller inte består kan enligt första stycket föras endast i en tvist mellan makarna. Frågan huru- vida ett äktenskap består kan dock enligt andra stycket prövas även i tvister där någons rätt är beroende av det. Det innebär att tredje man, exempelvis en avliden makes arvingar, i ett mål som gäller egendomsfördelningen efter den avlidne kan gentemot den efter- levande maken göra gällande att äktenskapet var ogiltigt. Har frågan huruvida ett äktenskap består eller inte består avgjorts rätts- kraftigt i en rättegång därom mellan makarna, är detta bindande även för tredje man.3 Beträffande svensk domsrätt gäller att en tvist om personer är förenade i äktenskap med varandra kan tas upp av svensk domstol i enlighet med reglerna i 3 kap. 1 och 2 §§ IÄL. Enligt bestämmelsen får sådana mål tas upp av svensk domstol, om 1.båda makarna är svenska medborgare, 2.käranden är svensk medborgare och har hemvist här i riket eller har haft hemvist här sedan han eller hon fyllt , 3.käranden inte är svensk medborgare men har hemvist här i riket , 3 Se (2010) . Erkännande av utländska äktenskap 4.svaranden har hemvist här i riket, 5.saken rör ogiltighet av vigsel som har förrättats av svensk myndighet, eller 6.det i annat fall än som avses i 1–5 finns särskilda skäl att talan prövas här i riket, under förutsättning att en av makarna är svensk medborgare eller käranden inte kan få sin talan prövad i den stat där han eller hon är medborgare eller har hemvist. Det bör nämnas att talan om fastställelse av om parterna är gifta inte omfattas av den s.k. II-förordningens4 domsrättsregler. Bedömning: Det bör inte ske några förändringar i bestämmel- serna om erkännande av äktenskap som har ingåtts enligt ut- ländsk lag. Hinder mot erkännande bör inte utvidgas till fall då parterna har en svagare anknytning till om erkännande av utländska äktenskap hade länge inriktningen att erkännande ska ske i så stor utsträckning som möjligt. En framväxande insikt om att de liberala reglerna gjorde det enkelt för människor att undandra sig de svenska äktenskaps- hindren, däribland underårighet, ledde till införandet av undantags- regeln i 1 kap. 8 a § IÄL. Frågan är nu om det finns skäl till ytterligare begränsningar. Utredningen anser att det i och för sig kan finnas anledning att se över 1 kap. 7 § IÄL och därvid överväga om den kan leda till olämpliga resultat. En sådan översyn aktualiserar dock långt fler frågor än barnäktenskap och tvångsäktenskap och lämpar sig därför inte för den här utredningen. Våra överväganden inriktas därför på 4 Rådets förordning (EG nr 2201/2003 av om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000, EUT 2003 L 338/1. Erkännande av utländska äktenskap bestämmelsen i 1 kap. 8 a § IÄL, som specifikt rör utredningens frågor. När det gäller barnäktenskap som ingås av personer med kopp- ling till genom hemvist eller medborgarskap är huvudregeln att sådana äktenskap inte ska erkännas (se 1 kap. 8 a § första stycket 1 IÄL). Man kan fråga sig om inte regelns tillämp- ningsområde borde utsträckas till att omfatta även personer som vid vigseln saknade anknytning till . Vid regleringens till- komst ansågs det att en så långtgående bestämmelse skulle föra för långt (prop. 2003/04:48 s. 29 f.). Detta är otvivelaktigt riktigt. Syftet med regleringen bör även i fortsättningen vara att förhindra att parter med svensk anknytning undandrar sig de svenska äkten- skapshindren. Man kan dock diskutera om kravet på anknytning bör ställas något lägre än . Vi tänker främst på om regeln borde träffa personer som finns i och har ansökt om uppehållstillstånd, men som i internationellt privaträttslig mening anses inte ha hemvist här. Rätt att stadigvarande vistas i landet är enligt praxis i princip en förutsättning för hemvist, även om hemvist även i andra fall kan föreligga under vissa förutsättningar. Vid bedömningen är inte minst vistelsetidens längd av betydelse. (Angående praxis om asyl- sökande, se NJA 1995 s. 238, NJA 1994 s. 302, NJA 1996 C 48 och RH 1993:76.) För en ändring talar främst att det inte hade varit möjligt för parterna att ingå äktenskapet i och att det därför handlar om ett sätt att undgå de svenska äktenskapshindren. Det kan dock förmodas vara ovanligt att t.ex. asylsökande reser utomlands för att gifta sig i strid med de svenska äktenskaps- hindren. Det finns alltså inte något som tyder på att det praktiska behovet av ett utökat tillämpningsområde är stort. Detta talar emot en sådan ändring som diskuteras. Dessutom är hemvistbegrep- pet inom den svenska internationella privaträtten flexibelt, och torde kunna omfatta de flesta relevanta fall. Sammantaget anser vi att det inte finns ett tillräckligt behov av en lagändring som innebär att även personer med svagare anknyt- ning till än hemvist omfattas av bestämmelsen i 1 kap. 8 a § första stycket 1 IÄL. Erkännande av utländska äktenskap Undantaget för särskilda skäl bör finnas kvar Enligt andra stycket i 1 kap. 8 a § IÄL gäller förbudet mot att erkänna vissa barnäktenskap inte om det finns särskilda skäl att erkänna äktenskapet. Regeln har kritiserats för att den kan skapa osäkerhet kring frågan om personer är gifta eller inte. När det gäller barnäktenskap gäller kritiken dock främst att regeln kan medföra att barn utsätts för press att bli gravida för att kravet på särskilda skäl ska bli uppfyllt. Sådana farhågor framfördes av Lagrådet lagstiftningsärende (prop. 2003/04:48 s. 33). Regeringen delade dock inte farhågorna utan menade att huvudregeln om att barn- äktenskap inte erkänns bör verka i motsatt riktning. Det står dock klart att en regel om undantag för särskilda skäl kan medföra en sådan risk som Lagrådet pekade på även om huvudregeln om icke erkännande i sig bör verka i motsatt riktning. Enligt vad utredningens experter med erfarenhet av att möta utsatta unga har upplyst, är det inte ovanligt att unga flickor söker hjälp för att de är utsatta för press att bli gravida. Det tyder på att Lagrådets farhågor har besannats. har också ut- tryckt oro för att allt fler unga flickor ansöker om uppehållstill- stånd och uppger att de är gravida (se Slutredovisning av Migra- tionsverkets uppdrag att föra viss statistik, ). Här bör man uppmärksamma samspelet mellan IÄL och utlännings- lagens (2005:716) regler om anhöriginvandring. Motivet för att pressa en flicka att bli gravid är säkerligen ofta en önskan om att flickans partner, eller flickan själv, ska få uppehållstillstånd i . Om äktenskapet erkänns tillämpas utlänningslagens regler om uppe- hållstillstånd för makar (5 kap. 3 § utlänningslagen), vilka beskrivs närmare i kap. 17. Dessa innebär i korthet en rätt till uppehålls- tillstånd för den som är gift med någon som är bosatt eller som har beviljats uppehållstillstånd för bosättning i . Undantag kan göras bl.a. vid barnäktenskap, men avsikten är enligt förarbetena att uppehållstillstånd i sådana fall ändå ska ges om det vore stötande att vägra tillstånd. Som en sådan situation betraktas bl.a. att parterna har eller väntar gemensamma barn. Om äktenskapet inte erkänns kan regler om uppehållstillstånd för den som har avsikt att gifta sig eller inleda ett samboförhållande tillämpas (5 kap. 3 a § utlänningslagen). Också vid tillämpning av de reglerna är utgångs- punkten att uppehållstillstånd inte ska ges om någon av parterna är underårig, men att gemensamma barn eller graviditet ofta är ett skäl för avsteg. Erkännande av utländska äktenskap Risken för att barn pressas till graviditet talar för att undan- tagsregeln om särskilda skäl slopas eller skärps. För att en sådan ändring ska få fullt genomslag krävs dock förmodligen att den av- speglas i reglerna om uppehållstillstånd på så sätt att förekomsten av graviditet eller gemensamma barn inte kan leda till att uppe- hållstillstånd meddelas. Våra överväganden i den delen redovisas i kap. 17. Om man, som vi föreslår i kap. 7, slopar länsstyrelsernas möjlig- het att ge äktenskapsdispens åt underåriga, kan även det anföras som ett argument för att avskaffa undantagsregeln i 1 kap. 8 a § andra stycket IÄL. För varför ska man kunna få dispens vid barn- äktenskap ingångna i utlandet fastän det finns svensk anknytning om man inte kan få det för barnäktenskap i ? Frågan är vilken bärkraft ett sådant argument har. En dispens i efterhand kan komma att meddelas i fall då barnet inte hade kunnat gifta sig i . Det är tänkbart att ett barn som har fått avslag på en ansökan om äktenskapsdispens gifter sig i utlandet och att detta äktenskap sedermera erkänns här enligt undantagsregeln i 1 kap. 8 a § andra stycket IÄL. Detta beror bl.a. på att prövningen i ett dispensärende och prövningen av om det finns särskilda skäl för att erkänna ett utländskt äktenskap inte behöver avse samma omständigheter. När erkännandefrågan aktua- liserats kan situationen vara en annan än den var när dispens söktes. Parterna kan på olika sätt ha inrättat sig efter att de är gifta och barn kan ha fötts inom äktenskapet. Hänsyn kan behöva tas till barnets behov av stabilitet (jfr krav på att barnets bästa ska vara i främsta rummet). Ett slopande av dispensmöjlig- heten i medför därför i praktiken inte en så av- görande förändring i förhållande till erkännandereglerna som det vid första anblicken kan tyckas. Vidare är det rimligt att lagen har en mer restriktiv hållning till att svenska myndigheter medverkar till uppkomsten av ett äktenskap än till att de i vissa fall accepterar ett redan ingånget äktenskap. Det viktigaste argumentet för undantagsbestämmelsen är att det kan få orimliga konsekvenser om det inte finns någon ventil som möjliggör erkännande i vissa fall när huvudregeln är att äktenskapet inte ska erkännas. Det gäller särskilt när äktenskapet har varat och parterna har gemensamma barn och ett gemen- samt hushåll. Ett uteblivet erkännande innebär då att bosättningen i medför en dramatisk förändring i parternas privat- och familjeliv och att äktenskapets rättsverkningar uteblir. Erkännande av utländska äktenskap Också hänsyn till bestämmelser, vilka gäller som svensk lag, talar för att undantagsregeln bör finnas kvar. Ett undantagslöst förbud mot erkännande av barnäktenskap kan nämligen leda till effekter som i enskilda fall kan befaras vara icke acceptabla vid en bedömning utifrån bestäm- melse om rätt till privat- och familjeliv, artikel 8. Enligt artikeln har var och en rätt till respekt för sitt privat- och familjeliv, sitt hem och sin korrespondens. Myndigheter får inte inskränka åtnjutandet av denna rättighet annat än med stöd av lag och om det i ett demo- kratiskt samhälle är nödvändigt med hänsyn till statens säkerhet, den allmänna säkerheten, landets ekonomiska välstånd eller före- byggande av oordning eller brott, eller till skydd för hälsa eller moral eller andra personers fri- och rättigheter. Inskränkningen måste dessutom vara proportionerlig i förhållande till det syfte som den ska tillgodose. Varje stat har en viss bedömningsmarginal när det gäller att avgöra om en inskränkning är nödvändig och pro- portionerlig.