sou · H0B377 · 2012-11-29 00:00:00 — Rådet har inga beslutsbefogenheter. Om så vore fallet skulle det kunna skapa otydlighet i ansvarsförhållandena. Myndighetschefen ska vara ordförande i insynsrådet och hålla rådet informerat om verksamheten.12 Utöver myndighetschefen kan insynsrådet bestå av förtroendevalda ledamöter och/eller ledamöter från myndigheter och organisationer av särskild betydelse 2009/10:175 s. 109. 119 § myndighetsförordningen. Regeringen har dock möjlighet att frångå bestämmelserna i myndighetsförordningen och i en myndighets instruktion ange att t.ex. rådet endast ska vara rådgivande. 129 § myndighetsförordningen. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet för myndighetens verksamhet. Ledamöterna utses av regeringen . Kommittén har i SOU 2012:13 gjort bedömningen att det för den nya bör inrättas ett insynsråd. Denna bedömning grundades på att verksamhet har stor betydelse för medborgarnas trygghet och säkerhet. har breda kontaktytor mot många olika grupper och verksamheten är i många avseenden integritetskänslig. Detta gör att insyn i verksamhet från medborgare och politiker är särskilt angelägen. Frågan är om detta resonemang gör sig gällande även på Säkerhetspolisens område. Behöver Säkerhetspolisen ett insynsråd? Det är angeläget att medborgare och politiker har insyn i Säkerhetspolisens verksamhet. Säkerhetspolisens arbete innefattar ibland integritetskänslig verksamhet där det är särskilt betydelsefullt med god medborgerlig insyn och demokratiskt inflytande. Tillsammans med Försvarsmakten innehar polisväsendet den exklusiva rätten att utöva statens legitima våldsmonopol. Det ställer särskilda krav på utövarna vad gäller upprätthållandet av demokratiska värden. Kraven på att polisen i sin dagliga verksamhet präglas av ett genuint demokratiskt förhållningssätt måste också ställas högt. Säkerhetspolisen kommer dessutom i sin verksamhet att ha kontaktytor mot många olika aktörer, grupper och organisationer i samhället. Ett insynsråd kan här tillföra kunskap, bredd och mångfald till stöd för myndighetens ledning. Kommittén gör därför bedömningen att det är lämpligt att Säkerhetspolisen har ett insynsråd. Vilken typ av insyn ska insynsrådet bedriva? Grundläggande är att ett insynsråd ska kunna informera sig om verksamheten. Ledamöterna måste ha god kännedom om vad som pågår i verksamheten.13 Enligt myndighetsförordningen ska insynsråden utöva insyn och ge myndighetschefen råd, men vem som ska beredas insyn och vilken typ av råd som myndighetschefen kan tänkas behöva är i stor utsträckning oreglerat. 13 SOU 2003:26 s. 70. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet Frågan är då om det finns anledning att undanta något av Säkerhetspolisens verksamhetsområden från insyn. Så har regeringen t.ex. reglerat förutsättningarna för insyn för Försvarsmaktens insynsråd. I 12 a § förordningen med instruktion för Försvarsmakten (2007:1266) stadgas att insynsrådets verksamhet inte ska omfatta försvarsunderrättelseverksamhet, militär säkerhetstjänst eller för kvalificerade skyddsidentiteter. Kommittén gör bedömningen att det på Säkerhetspolisens område är av stor vikt att insynsrådet får insyn i myndighetens verksamhet i dess helhet och möjlighet att ställa frågor om den. Detta är särskilt angeläget eftersom olika verksamheter kan ha beröring med varandra och då det kan vara svårt att i vissa avseenden skilja på ändamålen med en viss typ av verksamhet. Kommittén är därför av uppfattningen att det inte är lämpligt att undanta viss verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver från insynsrådets insyn. måste alltså ha möjlighet till insyn i hela den verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver. Medborgerlig insyn är särskilt viktig för legitimiteten i Säkerhetspolisens verksamhet. Ett insynsråd kan också komma till bättre användning om rådet får användas för hela verksamheten. I vissa avseenden är dock den löpande underrättelseverksamhet som Säkerhetspolisen bedriver sådan att det först i efterhand är möjligt att ge insyn i den. roll måste därför självfallet anpassas till de faktiska möjligheter som finns för insynsrådet att ha insyn i den dagliga verksamheten. En huvuduppgift för Säkerhetspolisens insynsråd bör, enligt kommitténs mening, vara att på nära håll följa hur Säkerhetspolisen inriktar och prioriterar i sin verksamhet. Insynen måste bygga på kännedom om och förståelse för den verksamhet som bedrivs. Säkerhetspolisens insynsråd bör aktivt informera sig om sådan verksamhet som allmänheten p.g.a. sekretesskäl inte på annat sätt kan ges insyn i. kommer att vara en del av myndigheten och några särskilda sekretessbestämmelser för insynsrådet krävs därför inte för att skydda Säkerhetspolisens verksamhet. Det bör i sammanhanget framhållas att undantag från den s.k. meddelarfriheten14 gäller för vissa allvarliga brott mot t.ex. rikets säkerhet. 14 Meddelarfriheten innebär att alla anställda inom offentlig verksamhet, utan risk för påföljder, kan lämna uppgifter till massmedia för publicering. Detta gäller i viss utsträckning även sekretessbelagda uppgifter. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet Vilken roll ett insynsråd får är i stor utsträckning beroende av dels vilka personer som sitter i insynsrådet, dels hur samarbetet med myndighetschefen fungerar. Frågan är hur Säkerhetspolisens insynsråd bör vara sammansatt för att den medborgerliga insynen och den rådgivande funktionen ska vara optimal. Sammansättningen av olika insynsråd varierar beroende på vilka aspekter som prioriteras för respektive myndighet. I några fall har tonvikten lags vid den parlamentariska insynen. I andra fall har det varit insyn, råd och stöd från andra delar av statsförvaltningen eller relevanta verksamheter som har lyfts fram. I 22 § myndighetsförordningen anges att ledamöter i insynsråd utses för en bestämd tid. Detta har ansetts skapa förutsättningar för regeringen att löpande utvärdera vilken kompetens som behövs i ett insynsråd. Det är vanligt att det i ett insynsråd finns både politiker och chefer eller motsvarande från andra myndigheter vars verksamhet på ett eller annat sätt har samband med myndigheten ifråga. Kommittén vill i detta sammanhang framhålla att det för Säkerhetspolisens del, liksom för , är särskilt viktigt att de ledamöter som utses är personer som i vid mening representerar allmänheten utifrån det angelägna intresset av medborgerlig insyn och demokratisk kontroll. Dessa personer bör alla ha partipolitisk erfarenhet och breda kontaktytor i samhället. Ledamöterna bör därför nomineras av samtliga i representerade partier. Mot bakgrund av särdragen i Säkerhetspolisens verksamhet är det dock, enligt kommitténs mening, lämpligt att den krets som får insyn i myndigheten inte blir alltför vid. Kommittén framhåller att ledamöterna i insynsrådet bör genomgå säkerhetsprövning. Naturligtvis står det Säkerhetspolisen fritt att utöver insynsrådet skapa olika typer av samarbets- och rådgivande organ till stöd för myndighetens ledning. Till sådana organ kan om så önskas rekryteras personer med särskilda erfarenheter och kunskaper. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet anställer regeringen säkerhetspolischefen och biträdande säkerhetspolischefen. Andra anställningar beslutar Säkerhetspolisen om.15 Kommittén har redogjort för att den vid överväganden om Säkerhetspolisens organisation utgår ifrån de förvaltningspolitiska bedömningar som regeringen gör om styrning, ledning och organisation av statlig verksamhet i den förvaltningspolitiska propositionen och att myndighetsförordningen ska vara tillämplig. Kommitténs förslag: Myndighetschefen vid ska benämnas säkerhetspolischef.16 Kommitténs bedömning: Det behöver inte särskilt regleras i Säkerhetspolisens instruktion att säkerhetspolischefen anställs av regeringen. Av 12 kap. 5 § regeringsformen följer att anställning vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen beslutas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. I 23 § myndighetsförordningen anges att myndighetschefen anställs av regeringen. Att myndighetschefen anställs av regeringen behöver följaktligen inte regleras i Säkerhetspolisens instruktion. Nästa fråga är vad myndighetschefen ska benämnas. Här har kommittén två alternativ; att myndighetschefen benämns generaldirektör vid eller säkerhetspolischef. används båda titlarna. Den chef som kommer att vara ansvarig för den övriga polisen i kommer fortsatt att benämnas rikspolischef. Säkerhetspolischef är, liksom rikspolischef, en inarbetad titel. Kommittén föreslår därför att myndighetschefen vid bör benämnas säkerhetspolischef. 1510 § Säkerhetspolisens instruktion. 16Att regeringen anställer myndighetschefen anges i 23 § myndighetsförordningen. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet Kommitténs bedömning: Säkerhetspolischefen bör själv utse sina närmsta medarbetare på chefsnivå. Av 12 kap. 5 § regeringsformen följer att anställning vid en förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen beslutas av regeringen eller av den myndighet som regeringen bestämmer. Enligt myndighetsförordningen anställs, som ovan redogjorts för, myndighetschefen av regeringen. Annan personal anställs av myndigheten.17 Huvudprincipen inom statsförvaltningen är att ansvaret för myndigheternas inre organisation är delegerat till myndigheterna. Det innebär att myndighetscheferna själva utser sina närmaste medarbetare.18 Denna grundregel bygger dels på tanken att effektiviteten i förvaltningen ökar när myndighetschefen själv kan utforma och bemanna sin organisation, dels på principen om ansvarsutkrävande. Enligt uttalanden i den förvaltningspolitiska propositionen ska statsförvaltningens organisering vara sådan att det klart och tydligt framgår vem som är ansvarig för vad.19 Kommittén vill dock, liksom för , särskilt aktualisera frågan om de förvaltningspolitiska överväganden som görs för statsförvaltningen i stort också passar in för Säkerhetspolisen eller om det bör göras undantag från bestämmelsen om att endast myndighetschefen anställs av regeringen och att annan personal anställs av myndigheten. anställer regeringen, utöver säkerhetspolischefen, också en biträdande säkerhetspolischef till Säkerhetspolisen.20 Frågan är om Säkerhetspolisens särskilda uppdrag att skydda rikets säkerhet kan motivera en större styrning av chefsbefattningarna från statsmakternas sida än vad som vanligen förekommer inom den statliga förvaltningen. Som en jämförelse kan regeringens nuvarande styrning 1723 § myndighetsförordningen. 18Överdirektörer, länsöverdirektörer och länsråd utses dock av regeringen. Myndighetschefers villkor, SOU 2011:81, föreslås att denna ordning ska avskaffas. Enligt den utredningen bör regeringen – såvida inte speciella förhållanden eller situationer föreligger – fullt ut till myndighetschefen delegera uppgiften att utse sin ställföreträdare. 2009/10:175 s. 2. 20Enligt 24 § myndighetsförordningen ska en myndighetschef ha en ställföreträdare som tjänstgör i chefens ställe när han eller hon inte är i tjänst. Om myndigheten har en överdirektör är vederbörande också myndighetens ställföreträdare. I den förvaltningspolitiska propositionen har regeringen uttalat att en anställning vid myndighet som ställföreträdande, biträdande eller vice myndighetschef inte bör förekomma. 2009/10:175 s. 124 f. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet av Försvarsmakten och kommitténs förslag vad gäller den framtida styrningen av den övriga polisen lyftas fram.21 Inom Försvarsmakten råder följande ordning. Överbefälhavaren är myndighetschef. Vid myndigheten finns en generaldirektör som är ställföreträdande chef. Anställning som generaldirektör, chef för enheten för underrättelse- och säkerhetstjänst, general och amiral beslutas av regeringen. Regeringen beslutar efter förslag från Försvarsmakten om anställning som generallöjtnant, viceamiral, chefsjurist, ekonomidirektör och personaldirektör samt ett antal placeringar på befattningar som räknas upp i en bilaga till förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten.22 För Försvarsmaktens del hanteras följaktligen chefsanställningar på ett sätt som inskränker myndighetschefens möjligheter att utforma och bemanna sin organisation. För del har kommittén föreslagit att rikspolischefen ska anställas direkt av regeringen och att själv ska besluta om alla andra anställningar.23 Från denna ordning har dock kommittén för del gjort ett undantag genom att föreslå att chefen för avdelningen för särskilda utredningar ska anställas av regeringen. Kommitténs syn på hanteringen av chefsbefattningar inom bygger, med ett undantag, därmed på huvudregeln att ansvaret för myndighetens organisation är delegerat till myndigheterna. Kommitténs förslag vad gäller styrning av överensstämmer följaktligen i huvudsak med myndighetsförordningens regler och med de förvaltningspolitiska överväganden som gjorts i fråga om ansvar och ansvarsutkrävande. Ett av syftena med att ombilda Säkerhetspolisen till en fristående myndighet är att ansvaret för att leda och bedriva polisverksamhet för att förebygga och avslöja brott mot rikets säkerhet ska bli tydligare. På det sättet skapas också bättre förutsättningar för regeringen att utkräva ansvar för de resultat som nås. Det ankommer på regeringen att styra Säkerhetspolisens verksamhet och att ansvara för den inför . Till skillnad mot vad som var aktuellt då Försvarsmakten bildades innebär ombildningen av Säkerhetspolisen i praktiken ingen skillnad i omfattningen av verksamhet som Säkerhetspolisen ska organisera. Visserligen försvinner rikspolischefens nuvarande ansvar för verksamheten, men det ska 21Förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten och SOU 2012:13. 2224 och 25 §§ förordningen (2007:1266) med instruktion för Försvarsmakten. 23SOU 2012:13 s. 292 ff. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet ses i ljuset av att säkerhetspolischefen redan styr organisationen och fattar beslut i den löpande verksamheten. Utgångspunkten för kommittén är, som ovan redovisats, de förvaltningspolitiska bedömningar regeringen gör om styrning, ledning och organisation av statlig verksamhet i den förvaltningspolitiska propositionen och att myndighetsförordningen ska vara tillämplig för Säkerhetspolisen. Hade de förvaltningspolitiska ställningstagandena gett oss möjlighet, hade kommittén inte varit främmande för en lösning där regeringen utnämner en ställföreträdande säkerhetspolischef. Detta för att motverka en situation då t.ex. en av säkerhetspolischefen själv utsedd ställföreträdare inte har de kvalifikationer som regeringen anser att den som ska ersätta säkerhetspolischefen bör ha. Regeringen måste ha fullt förtroende för den chef som går in och leder verksamhet för att skydda rikets säkerhet när säkerhetspolischefen, av en eller annan orsak, inte kan utföra sitt chefskap. Enligt kommitténs mening bör dock de förvaltningspolitiska övervägandena och myndighetsförordningens regler ha avgörande betydelse för regeringens utnämningsmakt på Säkerhetspolisens område. Säkerhetspolischefen bör därför, liksom rikspolischefen, själv ha möjlighet att utse sina närmaste medarbetare och bemanna sin organisation. Det innebär att det är säkerhetspolischefen som avgör vem som ska förordnas att vara ställföreträdande myndighetschef. Det är brukligt att ställföreträdaren är en av cheferna på nivån närmast under myndighetschefen.24 Kommitténs bedömning att säkerhetspolischefen ska bestämma vem som är ställföreträdare innebär följaktligen att det inte ska finnas någon överdirektör hos . 7.4.3Särskilt om andra anställningar Kommitténs bedömning: Det behöver inte särskilt regleras i Säkerhetspolisens instruktion att myndigheten själv beslutar om anställning av annan personal än myndighetschefen. I 23 § myndighetsförordningen anges att annan personal än myndighetschefen och överdirektören anställs av myndigheten själv. regleras det särskilt i 10 § Säkerhetspolisens instruktion att 2009/10:175 s. 125. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet Säkerhetspolisen beslutar om andra anställningar än säkerhetspolischef och biträdande säkerhetspolischef. Efter att Säkerhetspolisen ombildats till en fristående myndighet kommer myndigheten att falla in under myndighetsförordningens tillämpningsområde. Det behöver därför inte längre vara särskilt reglerat att Säkerhetspolisen beslutar om vilken personal – utöver myndighetschefen – som ska vara anställd vid myndigheten. Kommitténs bedömning: Det är betydelsefullt att det även fortsatt finns goda förutsättningar för personalrörlighet mellan Säkerhetspolisen och den övriga polisen. Kommitténs förslag: I den föreslagna instruktion ska det läggas till en bestämmelse om att anställda vid får tillkallas för att arbeta vid . Av samma bestämmelse ska det framgå att en arbetstagare hos utan särskilt beslut får vara ledig från sin anställning han eller hon har en tidsbegränsad anställning vid . Vidare ska det i Säkerhetspolisens instruktion anges att Säkerhetspolisen får tillkalla anställda från för verksamhet som bedrivs vid . När fråga är om att Säkerhetspolisen ska anställa en polisman som är anställd tills vidare vid , får hans eller hennes anställning – om det är befogat med hänsyn till arbetsuppgiften – gälla för bestämd tid eller tills vidare, dock längst till en viss tidpunkt.25 I avsnitt 3.5 har kommittén redogjort för anställningsförhållandena för personalen vid , och särskilt för livvakter och spanare. Kommittén gör bedömningen att det även fortsatt måste finnas goda förutsättningar för personalrörlighet mellan Säkerhetspolisen och den övriga polisen. Möjligheterna att få arbeta i den andra organisationen, och de därigenom utökade karriärvägarna, är 25 Jfr nu gällande 6 kap. 11 § andra stycket polisförordningen samt 8 § instruktion. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet av stor betydelse för de anställda och för arbetsgivarna. Det underlättar för Säkerhetspolisen att det finns goda förutsättningar att rekrytera personal som arbetar i polisverksamhet. Detta gäller för personalen som helhet men i synnerhet för livvakter och spanare. Eftersom det ställs särskilda krav på de sistnämnda vad gäller exempelvis ålder, erfarenhet och fysisk kondition är det nödvändigt att Säkerhetspolisen även fortsättningsvis kan rekrytera personal från den övriga polisen som efter ett tidsbegränsat arbete som livvakt eller spanare kan återvända till . Ett sådant system bygger dock på att arbetstagarna i grunden har full anställningstrygghet. I den föreslagna instruktion bör det, enligt kommitténs uppfattning, därför läggas till en bestämmelse om att anställda vid får tillkallas för att arbeta vid . Av samma bestämmelse bör det framgå att en arbetstagare utan särskilt beslut får vara ledig från sin anställning han eller hon har en tidsbegränsad anställning vid . Frågan om möjlighet att tillkalla personal från bör också regleras i Säkerhetspolisens instruktion. När fråga är om att Säkerhetspolisen ska anställa en polisman som är anställd tills vidare vid , får hans eller hennes anställning – om det är befogat med hänsyn till arbetsuppgiften – gälla för bestämd tid eller tills vidare, dock längst till en viss tidpunkt. Genom rekvisitet om det är befogat med hänsyn till arbetsuppgiften betonas att bestämmelsen är tillämplig på exempelvis livvakter och spanare, jfr 8 § andra stycket instruktion. Kommitténs bedömning: En ombildning av Säkerhetspolisen till en fristående myndighet påverkar inte Säkerhetspolisens behov av att i vissa undantagssituationer, med hänsyn till verksamhetens särdrag, kunna förflytta en arbetstagare till en annan anställning. Kommitténs förslag: Regleringen om förflyttningsskyldighet för anställda vid ska ändras så att det framgår att när en arbetstagares förflyttningsskyldighet aktualiseras, och Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet en ny anställning inom den övriga polisen är i fråga, är det som beslutar om en sådan anställning. För anställning vid en annan myndighet ska den mottagande myndigheten fatta beslut om anställningen. I avsnitt 3.5 har kommittén redogjort för bestämmelsen som reglerar den nuvarande förflyttningsskyldigheten för arbetstagare som är anställda vid . Att Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet påverkar, enligt kommitténs bedömning, inte Säkerhetspolisens behov av att i vissa undantagssituationer – med hänsyn till verksamhetens särdrag – kunna förflytta en arbetstagare till en annan anställning. En ombildning innebär heller ingen ändring i avseendet att det även fortsättningsvis är Säkerhetspolisen som ska besluta om förflyttningen. I den nya polisorganisationen kommer mottagande myndighet för den polisutbildade personalen i princip uteslutande att vara . Regleringen om förflyttningsskyldighet för anställda vid bör därför ändras så att det framgår att när en arbetstagares förflyttningsskyldighet aktualiseras, och en ny anställning inom den öppna polisen är i fråga, är det som beslutar om en sådan anställning. Vad gäller anställda vid med annan bakgrund än polisiär kan den mottagande myndigheten vara en annan statlig myndighet. Det bör anges uttryckligen i Säkerhetspolisens instruktion att det är den mottagande myndigheten som ska besluta om den nya anställningen. 7.4.6Handläggning av ärenden om brott av anställda inom Kommitténs förslag: I Säkerhetspolisens instruktion ska det anges att sådana ärenden som ska prövas enligt förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. ska handläggas vid avdelningen för särskilda utredningar vid . hanteras anmälningar mot polisanställda av en särskild avdelning inom . Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet gäller oavsett om brottet har samband med arbetet eller inte. Även misstankar mot polisstuderande och personer som arbetar på uppdrag av polisen handläggs vid denna avdelning. Här handlägger polisen också de ärenden som handhas av Riksenheten för Polismål inom . Det gäller t.ex. utredning av ärenden om brott av åklagare, domare och vissa andra offentliga befattningshavare. Vid avdelningen hanteras vidare de ärenden som handläggs av riksåklagaren, om riksåklagaren inte bestämmer annat. Avdelningen bedriver sitt utredningsarbete på sex orter i landet. Det är alltid en åklagare som är förundersökningsledare. Hög kvalitet i utredningsverksamheten förutsätter tillgång till bred kompetens och erfarenhet av brottsutredningar. Detta för att kunna lösa svåra brottsutredningar av vitt skilda slag. Kommittén gjorde i SOU 2012:13 bedömningen att detta bäst garanteras genom att verksamheten finns kvar inom den öppna polisen, men är tydligt skild från övrig operativ verksamhet. Kommittén har föreslagit att avdelningen ska vara en del av den nya . Den handläggning av ärenden som ska prövas enligt förordningen om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. avser också anställda vid eftersom och Säkerhetspolisen tillsammans utgör polisen (se förslag till lag om ändring i polislagen (1984:387)). Det innebär att sådana ärenden som rör brott av anställda vid ska handläggas av den föreslagna avdelningen för särskilda utredningar vid . Detta bör också framgå av Säkerhetspolisens instruktion. Av 14 a § förordningen (2010:1031) om handläggning av ärenden om brott av anställda inom polisen m.m. följer att har rätt att ta del av uppgifter som finns hos och som behövs för handläggningen av ett ärende. Kommitténs förslag: Vid ska det finnas en personalansvarsnämnd. ska pröva frågor som anges i 25 § första stycket myndighetsförordningen för anställda vid . är beslutsför enligt vad som anges i 26 § myndighetsförordningen. Säkerhetspolisen ombildas till en fristående myndighet En personalansvarsnämnd är en partssammansatt grupp vid statliga myndigheter med uppgift att utkräva det disciplinansvar som statligt anställda har enligt . Tjänstemän på hög nivå lyder i disciplinhänseende under . Ansvarsärenden som rör personal vid prövas av .