sou · H0B33 · 2012-01-30 00:00:00 — –ränteberäkning utanför skattekontot (19 och 20 §§). Om anstånd med betalning av skatt eller avgift har beviljats och anståndsbeloppet ska betalas när anståndstiden har gått ut, ska kostnadsränta beräknas från och med dagen efter beloppets ursprungliga förfallodag. Vid anstånd enligt 63 kap. 13 eller 15 § ska dock räntan beräknas från och med dagen efter den dag då Vid anstånd enligt 63 kap. anstånd enligt 63 kap. 14 § tas anståndsränta inte ut. 14 eller 14 a § tas anståndsränta Om beslutet om anstånd genom Om beslutet om anstånd omprövning har upphört, eller genom omprövning har upp- beviljats med ett lägre belopp än hört, eller beviljats med ett lägre tidigare, beräknas dock kost- nadsränta från och med dagen efter den dag då den omständig- med dagen efter den dag då den het som har föranlett ompröv- omständighet som har föranlett Kostnadsränta ska beräknas till och med den dag då anstånds- beloppet senast ska vara inbetalt. Om särskilda uppgifter som avses i 33 kap. 7 a § inte lämnas inom den tid som anges i 33 kap. 11 §, ska kostnadsränta beräknas från och med dagen efter den dag då den särskilda uppgiften skulle ha kommit in till . Kostnadsräntan ska beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan plus till och med den dag då anstånds- beloppet senast ska vara inbetalt. 1.Denna lag träder i kraft . 2.Bestämmelserna i 22 kap. 23 §, 23 kap. 2 §, 31 kap. 19 a och 19 b §§ samt 33 kap. 7 a och 11 §§ tillämpas första gången på upp- gifter som avser . lag (2012:000) om emissionskredit 1 § I denna lag finns bestämmelser om anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter för företag som vid bildandet av företaget eller vid en nyemission har tagit emot betalning för andelar som har getts ut. Bestämmelserna i lagen gäller även för företag som har tagit emot betalning för medlemsinsatser och förlagsinsatser. 2 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse och tillämpningsområde som i inkomstskattelagen (1999:1229). Detta gäller dock inte om annat anges i denna lag. 3 § Med arbetsgivaravgifter avses i denna lag 1.arbetsgivaravgifter enligt 2 kap. socialavgiftslagen (2000:980), 2.skatt enligt 1 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster, och 3.avgift enligt 1 § lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. 4 § avses i denna lag 2.svensk ekonomisk förening, 3.utländskt bolag som motsvarar ett svenskt aktiebolag eller en svensk ekonomisk förening om det hör hemma i en stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i en stat som har ingått ett skatteavtal med som innehåller en artikel om informationsutbyte. Som företag räknas inte investmentföretag, privatbostadsföre- tag, kooperativ förening eller ekonomisk förening som är central- organisation för kooperativa föreningar. 5 § Med andel avses i denna lag aktier och andelar i företag. Med andel avses även förlagsandel av det slag som avses i 5 kap. 2 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar. 6 § avses i denna lag en koncern av det slag som avses i 1 kap. 11 § aktiebolagslagen (2005:551). Som moderbolag räknas dock även andra juridiska personer än svenska aktiebolag. 7 § Med värdeöverföring avses i denna lag 4.förvärv av egna aktier, dock inte förvärv enligt 19 kap. 5 § aktiebolagslagen (2005:551), 5.minskning av aktiekapitalet eller reservfonden för återbetal- ning till aktieägarna, eller 6.annan affärshändelse som medför att företagets förmögenhet minskar och inte har rent affärsmässig karaktär för företaget. Med värdeöverföring i första stycket avses även inlösen av för- lagsinsatser av det slag som avses i 5 kap. 1 § lagen (1987:667) om ekonomiska föreningar och utbetalningar av det slag som avses i 10 kap. 1 § samma lag. 8 § Vad som avses med emissionstidpunkt enligt denna lag framgår av följande uppställning: 1.andelar som har getts ut vid bildandet av ett företag 2.andelar som har getts ut vid nyemission 3.medlemsinsatser och för- lagsinsatser den tidpunkt då stiftelseur- kund eller motsvarande hand- ling har undertecknats den tidpunkt då beslut om nyemission har fattats den tidpunkt då företaget har fattat beslut om att ta in med- lemsinsatser eller förlagsinsatser 9 § Anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter kan beviljas efter ansökan. En ansökan ska ha kommit in till senast efter emissionstidpunkten. 10 § Om inte annat följer av 13 §, ska bevilja ett före- tag anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter om 1.företaget har tagit emot full betalning för andelar som har getts ut vid bildandet av företaget eller vid nyemission, och 2.betalningen har gjorts kontant. Detsamma gäller om företaget har tagit emot full betalning för medlemsinsatser eller förlagsinsatser och betalningen har gjorts kontant. 11 § Anstånd får beviljas med högst av det belopp som har betalats för andelarna. Anstånd får dock inte, ensamt eller tillsammans med annat anstånd som har beviljats enligt denna lag, överstiga per koncern. 12 § Anstånd ska beviljas med arbetsgivaravgifter som avser den redovisningsperiod då ansökan om anstånd kom in till och förfalla till betalning på förfallodagen för den redovisningspe- riod som infaller fem, sex respektive därefter. Anståndsbe- loppet ska betalas med en tredjedel på respektive förfallodag. Om arbetsgivaravgifterna för en redovisningsperiod är lägre än det belopp som anstånd högst får beviljas med, ska utan någon ny ansökan bevilja anstånd med mellanskillnaden närm- ast följande redovisningsperiod i enlighet med vad som föreskrivs i första stycket. Anstånd enligt andra stycket får inte beviljas senare än den redovisningsperiod som infaller och efter den period då ansökan om anstånd kom in. Om arbetsgivaravgifterna under en och samma redovisningspe- riod kan ligga till grund för flera anstånd, ska anstånd i första hand beviljas med stöd av den ansökan som kom in först. 13 § Anstånd får inte beviljas om 1. företaget, från och med den redovisningsperiod som infaller före emissionstidpunkten till och med den redo- visningsperiod då företagets ansökan om anstånd kom in till Skat- teverket, har gjort en värdeöverföring, 2.företaget, när andelarna ges ut, är eller blir del av samma kon- cern som den som har tagit emot andelarna, eller 3.synnerliga skäl talar emot det. Anstånd får heller inte beviljas om företaget, när andelarna ges 1.är skyldigt att upprätta en sådan kontrollbalansräkning som avses i 25 kap. 13 § aktiebolagslagen (2005:551), 2.har inlett ett förfarande om företagsrekonstruktion av det slag som avses i lagen (1996:764) om företagsrekonstruktion, eller 3.är på obestånd på sätt som anges i 1 kap. 2 § konkurslagen (1987:672). 14 § ska återkalla ett anstånd om 1.det kommer fram att anståndet har beviljats på grund av att företaget har lämnat felaktiga uppgifter, 2.företaget gör en värdeöverföring, eller 3.de andelar som har getts ut, direkt eller indirekt, förvärvas av någon i samma koncern som företaget. Om det finns speciella skäl, ska avstå från att åter- kalla anståndet. 15 § Om ett anstånd återkallas, ska anståndsbeloppet betalas senast den förfallodag som infaller närmast efter det att har gått från den dag då beslut om återkallelse fattades. 16 § Om det kommer fram att förutsättningarna för återkallelse enligt 14 § är uppfyllda, ska företaget lämna uppgift om det till . 17 § På anstånd enligt denna lag ska ränta betalas. Om inte annat följer av 18 §, ska räntan beräknas efter en räntesats som motsvarar basräntan enligt 65 kap. 3 § skatteförfarandelagen (2011:1244). Räntan ska beräknas från och med dagen efter den dag då arbetsgivaravgifterna ursprungligen förföll till betalning. 18 § Om anståndet återkallas enligt 14 §, gäller bestämmelserna om kostnadsränta vid för sen betalning enligt 65 kap. 13 § andra stycket skatteförfarandelagen (2011:1244). Om anståndet återkallas med stöd av 14 § första stycket 1, ska räntan beräknas från och med dagen efter den dag då arbetsgivarav- gifterna ursprungligen förföll till betalning. Om anståndet återkallas med stöd av 14 § första stycket 2 eller 3, ska räntan i stället beräknas från och med dagen efter den dag då värdeöverföringen gjordes respektive från och med dagen efter den dag då andelarna förvärvades av någon i samma koncern som företaget. 19 § För anstånd som beviljas enligt denna lag gäller bestämmel- serna om betalning och återbetalning av skatter och avgifter i 61, 62, 64 och 65 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). 20 § Beslut enligt denna lag får omprövas och överklagas enligt de bestämmelser som gäller för omprövning och överklagande av beslut om anstånd i 66 och 67 kap. skatteförfarandelagen (2011:1244). Denna lag träder i kraft och tillämpas på beslut om att ge ut andelar respektive att ta emot medlemsinsatser eller förlagsinsatser som har fattats efter . lag om ändring i aktiebolagslagen (2005:551) 25 kap. 14 § aktiebolagslagen (2005:551) ska ha följande lydelse. En kontrollbalansräkning skall upprättas enligt tillämplig lag om årsredovisning. Vid beräk- ningen av det egna kapitalets storlek får följande justeringar göras. En kontrollbalansräkning ska upprättas enligt tillämplig lag om årsredovisning. Vid beräk- ningen av det egna kapitalets storlek får följande justeringar göras. 1.Tillgångar får tas upp till ett högre värde och avsättningar och skulder tas upp till ett lägre värde än i den ordinarie redovisningen, om de värderingsprinciper som används vid upprättande av kon- trollbalansräkningen är förenliga med god redovisningssed. Pensionsåtaganden som enligt 8 a § lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. har redovisats under en delpost under rubriken för pensioner och liknande förpliktelser får dock inte tas upp till lägre belopp än vad som är tillåtet enligt 7 § samma lag. 2.Tillgångar får redovisas till nettoförsäljningsvärdet. Skulder på grund av stat- ligt stöd för vilket återbetal- ningsskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställ- ning behöver inte redovisas, om stödet, i händelse av konkurs eller likvidation, skall betalas tillbaka först sedan övriga skul- der har betalats. 3.Skulder på grund av stat- ligt stöd för vilket återbetal- ningsskyldigheten är beroende av bolagets ekonomiska ställ- ning behöver inte redovisas, om stödet, i händelse av konkurs eller likvidation, ska betalas till- baka först sedan övriga skulder har betalats. 4.Skulder på grund av anstånd med betalning av arbetsgivar- avgifter enligt lagen (2012:000) om emissionskredit behöver inte redo- visas. Obeskattade reserver skall delas upp på eget kapital och uppskjuten skatteskuld. Justeringar enligt första och andra styckena skall redovisas särskilt. Kontrollbalansräkningen skall undertecknas av styrelsen. Obeskattade reserver ska delas upp på eget kapital och uppskjuten skatteskuld. Justeringar enligt första och andra styckena ska redovisas särskilt. Kontrollbalansräkningen ska undertecknas av styrelsen. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Härigenom föreskrivs att 19 § förmånsrättslagen (1970:979) ska ha följande lydelse. Böter, viten och fordringar på grund av förverkande eller annan särskild rättsverkan av brott får vid konkurs utdelning efter andra fordringar. Böter, viten och fordringar på grund av förverkande eller annan särskild rättsverkan av brottfår vid konkurs utdelning efter andra fordringar. Detsamma gäller fordringar på grund av anstånd med betalning av arbetsgivaravgifter enligt lagen (2012:000) om emission- skredit. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse 2003:535. Författningsförslag om slopat representationsavdrag lag om ändring i inkomstskattelagen (1999:1229) Härigenom föreskrivs i fråga om inkomstskattelagen (1999:1229)1 dels att 16 kap. 2 § ska upphöra att gälla, dels att 12 kap. 1 § och 42 kap. 2 § ska ha följande lydelse, dels att rubriken närmast före 16 kap. 2 § ska utgå, dels att det i lagen ska införas en ny paragraf, 9 kap. 12 §, och närmast före 9 kap. 12 § en ny rubrik av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Utgifter för representation och liknande ändamål får inte dras av. 1 Lagen omtryckt 2008:803. Författningsförslag om slopat representationsavdrag SOU 2012:3 Utgifter för att förvärva och bibehålla inkomster ska dras av som kostnad om inte något annat anges i detta kapitel eller i 9 eller 60 kap. I detta kapitel finns bestämmelser om att också vissa andra utgifter som har samband med tjänsten ska dras av. representation i 16 kap. 2 §, 16 §, och 16 §, och – avdrag för utländsk skatt i – avdrag för utländsk skatt i 16 kap. 18 och 19 §§. 16 kap. 18 och 19 §§. I inkomstslaget kapital tillämpas bestämmelserna i inkomstslaget näringsverksam- het om – mervärdesskatt i 15 kap. 6 §, 16 kap. 16 § och 19 kap. –utgifter för representation i –utländsk skatt i 16 kap. 18 och 19 §§, –förvärv av tillgångar till underpris i 23 kap. 11 §, –återföring av avdrag för avsättning till ersättningsfond och särskilt tillägg i 31 kap. 21 och 22 §§, och –avdrag för respektive avräkning av skatt i 37 kap. 30 a §, 38 kap. 20 § och 38 a kap. 22 §. I inkomstslaget kapital tillämpas bestämmelserna i inkomstslaget näringsverksam- het om – mervärdesskatt i 15 kap. 6 §, 16 kap. 16 § och 19 kap. –utländsk skatt i 16 kap. 18 och 19 §§, –förvärv av tillgångar till underpris i 23 kap. 11 §, –återföring av avdrag för avsättning till ersättningsfond och särskilt tillägg i 31 kap. 21 och 22 §§, och –avdrag för respektive avräkning av skatt i 37 kap. 30 a §, 38 kap. 20 § och 38 a kap. 22 §. Författningsförslag om slopat representationsavdrag lag om ändring i mervärdesskattelagen (1994:200) Härigenom föreskrivs att 8 kap. 9 § mervärdesskattelagen (1994:200) ska ha följande lydelse. Avdrag får inte göras för sådan ingående skatt som hänför sig 1. stadigvarande bostad om inte annat följer av 10 §, 2. utgifter för representation 2. utgifter för representation och liknande ändamål för vilka och liknande ändamål för vilka den skattskyldige inte har rätt den skattskyldige inte har rätt att göra avdrag vid inkomst- att göra avdrag vid inkomst- beskattningen enligt 16 kap. 2 § beskattningen enligt 9 kap. 12 § (1999:1229), (1999:1229), 3.förvärv av varor för försäljning från fartyg i de fall som avses i 5 kap. 3 a § tredje stycket, eller 4.kostnader vid uttag av tjänst där beskattningsunderlaget beräknats enligt 7 kap. 5 § andra stycket. I 9 a kap. 13 § och 9 b kap. 3 § finns ytterligare begränsningar av rätten till avdrag för ingående skatt. 2 Senaste lydelse 2011:1253. 1Uppdraget och dess genomförande Kommitténs direktiv beslutades vid regeringssammanträde (dir. 2011:1). Direktiven återges i sin helhet i bilaga 1. Här ges en kort sammanfattning av huvuddragen i direktiven samt en mer ingående redogörelse för vad direktiven anger avseende detta första delbetänkande. Enligt direktiven är kommitténs grundläggande uppdrag att se över beskattningen av bolag. Skattesystemet ska därvid utformas så att företagande, investeringar och sysselsättning gynnas. Kommittén ska i sitt arbete sträva efter att ta fram förslag som breddar bolags- skattebasen för att möjliggöra en sänkning av skatterna i bolagssekt- orn. Därutöver ska förslagen utformas så att den svenska bolagsskatte- basen värnas som regelverket inte riskerar att komma i konflikt med . Utöver de mer generella riktlinjerna för kommitténs arbete anger direktiven även att kommittén ska titta på flera specifika delar av skattesystemet. En viktig uppgift i slutbetänkandet är att lämna förslag på hur den asymmetriska behandlingen av eget och lånat kapital i företagen kan minskas. Förslag ska även lämnas på ett system med källskatt på räntebetalningar till utlandet. Regelver- ken för koncernbidrag och underprisöverlåtelser ska också omprö- vas i syfte att finna alternativa hållbara lösningar. Det slutliga upp- draget ska redovisas . Kommittén fick även i uppdrag att lämna två delbetänkanden. ska kommittén lämna sitt andra delbetänkande med förslag på skatteincitament för forskning och utveckling. I detta det första delbetänkandet lämnas förslag på skatteincitament för riskkapital. Uppdraget och dess genomförande Uppdraget i den nu aktuella delen innebär att kommittén ska lämna förslag på skatteincitament för att stimulera tillgången på riskvilligt kapital. Förslaget ska vara utformat så att stimulansen ges antingen på bolagsnivå eller på ägarnivå. Enligt direktiven ska betänkande Skatterabatt på aktie- förvärv och vinstutdelningar (SOU 2009:33) tjäna som en naturlig utgångspunkt för kommitténs arbete. Förslagen i det betänkandet har inte lett till lagstiftning på grund av att vissa frågor bedömdes vara otillräckligt belysta. Det gäller framför allt förslagens fören- lighet med samt risken för skatteundan- dragande genom kringgående. Kommittén är dock oförhindrad att välja en annan utformning av sitt förslag, om detta bedöms vara mer lämpligt med hänsyn till syftet att stimulera riskvilligt kapital. Lättnaden ska utformas så att den har en effektiv inverkan bland annat på företagande, investeringar, BNP, sysselsättning och välfärd. Riskerna för skatteundandragande ska beaktas. Vidare ska förslaget vara förenligt med . Till stöd för arbetet ska utformningen av liknande incitament i andra medlemsstater särskilt beaktas. Kommittén, som har antagit namnet , påbörjade sitt arbete . I arbetet med detta delbetänkande har kommittén haft sex sammanträden med samtliga ledamöter, sakkunniga och experter inbjudna. Ett av sammanträdena genom- fördes i form av ett internat över . Kommittén har engagerat externa föreläsare i samband med ordinarie sammanträde. har föreläst om och professor har föreläst om marknadsmisslyckanden på kapitalmark- naden för nystartade företag. 2Samhällsekonomiska motiv för skatteincitament I detta kapitel beskrivs de samhällsekonomiska motiven för skatte- incitament för riskkapital. Inledningsvis definieras vissa begrepp (avsnitt 2.2). I avsnitt 2.3 beskrivs problem som finns på risk- kapitalmarknaden ur olika perspektiv. Därefter diskuteras huruvida de samhällsekonomiska problemen kan åtgärdas med en eller annan skattelättnad (avsnitt 2.4). Målgruppen beskrivs i avsnitt 2.5. Kommitténs två förslag (som beskrivs utförligt i kapitel 6 och 7) diskuteras i avsnitt 2.6 mot bakgrund av den samhällsekonomiska problembilden. Problemen på riskkapitalmarknaden drabbar i större utsträckning mindre, växande företag. I avsnitt 2.7 är fokus på denna grupp. Kommitténs slutsatser framgår av avsnitt 2.8. 2.2Skillnad mellan riskkapital och riskvilligt kapital Termerna riskkapital och riskvilligt kapital definieras på många olika sätt. Riskkapital används ofta i betydelsen ägarkapital, oavsett graden av risk. Riskvilligt kapital används ofta i en bredare betydelse och med en större tyngd på själva risktagandet. avses all riskfylld företagsfinansiering, även lån, ingå i begreppet riskvilligt kapital. I kommitténs direktiv används begreppen riskkapital och riskvilligt kapital synonymt. Det framgår att det är företagets egna kapital som avses, men det framgår inte om finansieringen av riskfylld verksamhet är av särskilt intresse. Kommittén använder termen riskkapital i betydelsen tillskjutet eget kapital och termen riskvilligt kapital i betydelsen all riskfylld företagsfinansiering, även lån. Samhällsekonomiska motiv för skatteincitament finansieras i de allra flesta fall med företagarens egna medel. I viss utsträckning kommer medlen från släkt och vänner eller banklån, men annan finansiering är begränsad.1 För att få banklån krävs ofta säkerheter för lånet. De företagare som inte har pantsättningsbara tillgångar, i företaget eller privat, har därför svårt att finansiera sin verksamhet med lånat kapital. Behovet av extern finansiering skiljer sig åt mellan olika typer av verksamhet. En stor andel av småföretagen har ett litet initialt kapitalbehov, ett fåtal anställda och inga planer på att växa. Dessa företag har i allmänhet inget större behov av lån eller externt riskkapital. Företag som vill växa eller som har ett mer omfattande initialt kapitalbehov kan däremot vara i stort behov av såväl lån som externt riskkapital. Om dessa företag har tillgång till kapitalmarknaden i mindre utsträck- ning än vad som är samhällsekonomiskt motiverat, vilket dock inte torde vara normalfallet, så kan deras utveckling och tillväxt hämmas på ett samhällsekonomiskt skadligt sätt. 2.3.1Upplevda hinder för utveckling och tillväxt I enkätundersökningen Företagens villkor och verklighet 2011 uppger nästan tre fjärdedelar av de små och medelstora företagen att de vill växa.2 Ju större företaget är, desto större andel av dem vill växa. För de allra flesta företagen uppges inte bristande tillgång till lån, krediter eller externt ägarkapital som ett stort hinder för företagets utveckling och tillväxt. (med 10–49 anställda) är den grupp som upplever brist i störst utsträckning: av dem upplever att tillgång till lån och krediter är ett stort hinder för företagets utveckling och tillväxt, och upplever att tillgång till externt ägarkapital är ett stort hinder för företagets utveckling och tillväxt. Bland de mindre småföretagen (med 0–9 anställda) och de medelstora företagen (med 50–249 anställda) är den upplevda bristen inte lika vanligt förekommande. Eftersom enkätundersökningen riktar sig till redan existerande företag 1Se Tillväxtanalys (2010), Nyföretagandet i , Statistik 2010:07, tabell 17. Där framkommer att bland de nystartade företagen 2009 finansierades med egna medel, med medel från släkt och vänner, med banklån och på annat sätt. 2Se (2011), Tillväxtmöjligheter och tillväxthinder för svenska små och medel- stora företag. Samhällsekonomiska motiv för skatteincitament framgår det inte hur omfattande bristande kapitaltillgång är vid före- tagsbildandet. Att företag med ett upplevt finansieringsbehov inte har tillgång till extern finansiering kan ha flera orsaker. saknar de rätta förutsättningarna för lönsamhet och är av den anledningen ointressanta för kreditgivare och externa investerare. I andra fall kan det vara alltför kostsamt för externa investerare att skaffa den information som krävs för att kunna bilda sig en uppfattning om potentialen i ett nytt företag eller projekt. När företag och projekt inte kan finansieras talar man ibland om att det finns ett finansiellt gap. Det innebär att kostnaden för extern finansiering överstiger kostnaden för intern finansiering. Indelningen mellan extern och intern finansiering ska i det här sammanhanget spegla vilka medel som är externa i förhållande till företagaren och företagarens närstående och vilka som på mot- svarande sätt är interna. I ett företag där ledning och ägare är åtskilda utgörs den interna finansieringen av kvarhållna vinstmedel, och all annan finansiering är extern. I ett litet företag där den person eller de personer som driver företaget också är ägare till företaget är gränsen mellan extern och intern finansiering en annan. Den externa finansieringen kan i dessa företag utgöras av nyemis- sion eller lån. Den interna finansieringen kan utgöras av nyemission till företagaren och närstående, lån från företagaren och närstående samt av i bolaget kvarhållna vinstmedel. När det finns ett finansiellt gap är alltså kostnaden för extern finansiering högre än för intern finansiering. Den högre kostnaden för extern finansiering gör det svårare för företag att finansiera nya investeringar och för entreprenörer att starta nya företag. Före- tagare kan därför ofta uppleva att det finns brist på riskkapital. Teoretiskt finns det flera förklaringar till att det kan finnas ett finansiellt gap. En orsak kan vara att det förekommer olika former avinformationsasymmetrier mellan personer i företaget å ena sidan och externa finansiärer å andra sidan.3 En företagare som söker 3 Se , H. (2003), De små företagens kapitalförsörjning – kunskaper och implika- tioner i , H. ), Småföretaget och kapitalet. Svensk forskning kring små företags finansiering, , , samt , B. H. och J. (2010), The Financing of R&D and Innovations, i , B. H. och N. (red. ), Handbook of the Economics of Innovation, .