sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — upp- ger att de erbjuder eller ingen APU alls medan av de svarande uppger att de inte vet. Intressant är att ingen kommun har anmält till att man inte har haft möjlighet att anskaffa i den omfattning som krävs trots att detta med nuvarande bestämmelser i så fall ska ske. På fråga om i vilken utsträckning APU är förlagd till arbetsplats utan- för skolan är bilden mer positiv. Nästan hälften av de som besvarat frågan uppger att detta gäller helt och att det gäller till stor del. Vad gäller omfattningen av APU är den bild som enkätsvaren ger mer negativ än vad som kunde förväntats utifrån de kommun- och skolbesök som utredningen har gjort, troligen på grund av att vi valt att besöka kommuner och skolor vars gymnasiesärskole- verksamhet har viss omfattning. Vid dessa har funnits en organisa- tion kring kontakten med arbetslivet som troligen inte finns på orter eller i skolor med endast ett fåtal elever i gymnasiesärskolan. Den APU som eleverna erbjuds svarar i hög grad inte mot vad en APU förväntas vara. Detta framkommer vid samtal med ansva- riga och verksamma i gymnasiesärskolan. I många fall ger APU mer ett intryck av praktik i syfte att ge generell arbetslivserfarenhet. Skolorna har uppenbara svårigheter att erbjuda en arbetsplatsför- lagd utbildning inom yrkesämnen på det sätt som det är tänkt, även om det naturligtvis förekommer. Eftersom praktik inte förekom- mer i bestämmelserna för de nationella programmen är det svårt att säga inom vilket utrymme i timplanen denna praktik ges. Här blir avståndet mellan bestämmelsernas ambitioner och verkligheten stort. Det är heller inte ovanligt att elever ges APU inom andra program än det de går på, antingen på grund av att det är inom dessa man kunnat hitta en plats för eleven eller på grund av att eleven önskar detta. Det individuella programmets yrkesträning ska omfatta praktik om rektorn bedömer att eleven kan klara av det32. 32 19 kap. 7 § skollagen (2010:800); t.o.m. tillämpas 5 kap. 6 § förordning (1994:741) om gymnasiesärskolan. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur praktiken anges inte. Som nämnts tidigare varierar inriktningen på yrkesträningen mellan olika skolor. I de fall yrkesträningen har en mer utpräglad koppling till yrkeslivet förekommer praktik. Gene- rellt sett verkar dock praktik vara ovanlig och inte särskilt omfat- tande inom yrkesträningen. För elever i gymnasiesärskolan är det viktigt med konkreta erfaren- heter från arbetslivet. En utvecklingsstörning medför svårigheter till abstrakt tänkande och omvärlden uppfattas och förstås på ett konkret sätt. Kunskaper och färdigheter måste därför tränas och befästas genom konkreta handlingar på arbetsplatser i arbetslivet. Eleven tränas i att överföra kunskaper från ett område till ett annat, får erfarenheter av vad det innebär att vara på en arbetsplats och utvecklas i sin sociala kompetens. Yrkesvägledare inom gymnasiesärskolan (SYVI) har rangordnat de färdigheter 1 000 arbetsgivare angett som viktiga för elever från gymnasiesärskolan att särskilt träna på en arbetsplats. Bland de högst rangordnade färdigheterna finner man att kunna sköta sin personliga hygien, att följa överenskommelser, att visa uthållighet och motivation, att kunna arbeta självständigt samt att följa hövlig- hetsregler. Långt ned på listan finns skolfärdigheter som att läsa, skriva och räkna, kunskaper som mer är skolans ansvar, samt snabb- het. Att arbetsgivare rangordnar olika främst sociala förmågor som viktigast att träna under den arbetsplatsförlagda utbildningen inne- bär dock inte att de inte värderar ämnes- eller yrkeskunskaper. I kontakter med utredningen har representanter för arbetslivet betonat även betydelsen av dessa. Såväl de sociala färdigheterna som ämnes- och yrkeskunskaper är således en tillgång för eleven i kontakten med en presumtiv arbetsgivare. Liksom för gymnasieskolan föreslår jag att begreppet arbets- platsförlagd utbildning (APU) ska ersättas med arbetsplatsförlagt lärande (APL). En värde med detta är som för gymnasieskolan att APL är ett vidare begrepp än APU, som utöver yrkeskunskaper handlar om att förstå yrkeskulturen och att bli en del av yrkes- gemenskapen på en arbetsplats. För elever i gymnasiesärskolan före- slås att APL även ska ha den än generellare innebörden att förstå kulturen på en arbetsplats och bli del av arbetsgemenskapen. Även om det är önskvärt att APL ska genomföras inom det program som eleven läser ska det också vara möjligt att få sin APL inom ett annat program. Alla elever på gymnasiesärskolans nationella program har nytta av erfarenheter från arbetslivet. Därför bör APL erbjudas på Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur alla nationella program, även programmet Estetiska verksamheter och programmet Samhälle och språk. För alla elever är det dess- utom viktigt att vid sin APL kunna utgå från kurser inom arbets- livskunskap, t.ex. arbetsmiljö och säkerhet. Omfattningen av APL i gymnasiesärskolan föreslås även fortsatt vara minst . Att utbildningen i gymnasiesärskolan bör utformas med utgångspunkt i varje elevs förutsättningar innebär att det inte får finnas hinder för att en elev ska få mer APL än 22 veck- or. I de fall då elevens arbetsplatsförlagda tid utökas väsentligt är det särskilt viktigt att skolan och arbetsplatsen överenskommer om vilka delar av utbildningen som är lämpliga att lägga på arbets- platsen. De mål och kunskapskrav som fastställts för utbildningen ska gälla på arbetsplatsen och det måste finnas en nära samverkan mellan skola och arbetsplats då det är läraren som sätter betyg33. Det är också viktigt att lärarna är närvarande vid elevernas arbets- platsförlagda lärande. Detta har även Skolinspektionen pekat på samband med sin granskning av den arbetsplatsförlagda utbildning- en34. För elever som önskar en mer omfattande arbetsplatsförlagd utbildning föreslås i avsnitt 8.2 en lärlingsutbildning där minst hälf- ten av utbildningen ska vara arbetsplatsförlagd. Det ska vara möjligt att även fortsatt erbjuda praktik på det träningsprogram som föreslås ersätta det individuella programmet. 333 kap. 16 § skollagen (2010:800). 34Arbetsplatsförlagd utbildning, Skolinspektionens rapport 2010:10. 5Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan Den framtida gymnasiesärskolan ska erbjuda eleverna många olika utbild- ningsvägar. För att kunna dra nytta av detta måste eleverna ha möjlighet att välja utbildning. Här lämnas förslag som innebär att elevernas inflytande över de egna utbildningsvalen ska öka. Inledningsvis lämnas förslag för att säkerställa att gymnasiesärskolan endast ska omfatta elever som tillhör mål- gruppen. Förslag: Det ska förtydligas att rätten att alltid tas emot i gym- nasiesärskolan för en elev som har gått ut grundsärskolan ska gälla endast under förutsättning att eleven tillhör målgruppen för sär- skolan, dvs. har en utvecklingsstörning eller har fått ett bety- dande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. I grundsärskolan och gymnasiesärskolan ska personalen vara skyldig att anmäla till rektorn om det finns indikationer på att en elev inte tillhör målgruppen för särskolan. Rektorn ska vara skyldig att anmäla detta till elevens hemkommun som ska vara skyldig att, efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare, skyndsamt utreda frågan. Om utredningen visar att eleven inte tillhör mål- gruppen för särskolan ska eleven omplaceras till respektive gymnasieskolan. Hemkommunen ska i dessa fall vara skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att underlätta elevens övergång. Som en konsekvens av detta ska elevens rätt att slutföra en påbörjad utbildning inom gymnasiesärskolan endast gälla elever som tillhör gymnasiesärskolans målgrupp. Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan Bedömning: De här föreslagna förändringarna är angelägna och bör inte avvakta införandet av en reformerad gymnasiesärskola. För att tas emot i gymnasiesärskolan krävs att eleven tillhör sär- skolans målgrupp. Enligt nuvarande skollag (1985:1100) ska ung- domar som på grund av att de har en utvecklingsstörning inte kan gå i gymnasieskolan tas emot i gymnasiesärskolan1. Det som sägs om utvecklingsstörning gäller även dem som har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärn- skada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom, samt per- soner med autism eller autismliknande tillstånd2. När den nya skollagen (2010:800) börjar att tillämpas kommer personer med autism eller autismliknande tillstånd att jäm- ställas med personer med utvecklingsstörning endast om de också har en utvecklingsstörning eller har fått ett betydande och bestående begåvningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föran- ledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom3. Detta innebär en viktig inskränkning av målgruppen jämfört med . Det är av största vikt att de elever som tas emot i gymnasie- särskolan svarar mot skolformens målgrupp. Konsekvenserna för en elev som på oriktiga grunder tas emot kan bli påtagliga och oöns- kade då eleven riskerar att inte ges tillräckliga utmaningar och såle- des inte ges möjlighet att nå så långt som möjligt i sin kunskaps- utveckling. Elevens möjligheter till fortsatta studier och tillträde till arbetsmarknaden begränsas också. Inte heller är eleven, som elev och vårdnadshavare ibland tror, garanterad det stöd från samhället som gäller för personer med utvecklingsstörning endast för att han eller hon har gått i gymnasiesärskolan. Efter skolan görs en ny prövning av andra myndigheter. Konsekvenserna av att elever som inte tillhör mål- gruppen tas emot i gymnasiesärskolan kan även bli påtagliga för skolan och övriga elever eftersom elevens förutsättningar och behov skiljer sig från de som elever som tillhör särskolans mål- grupp har. Ett mottagande i särskolan ska därför alltid föregås av en utred- ning som omfattar en pedagogisk, psykologisk, medicinsk och social bedömning. framgår detta av allmänna råd om ruti- ner och beslut om mottagande i den obligatoriska särskolan (SKOLFS 2001:23). I och med den nya skollagen lyfts detta in i skollagen för 16 kap. 7 § skollagen (1985:1100). 21 kap. 16 § skollagen (1985:1100). 329 kap. 8 § andra stycket skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan såväl grundsärskolan som gymnasiesärskolan, vilket måste ses som ett viktigt förtydligande av kravet på utredning4. För gymnasiesär- skolan kommer dock detta att gälla endast i de fall eleven inte har gått ut grundsärskolan. I de fall eleven har gått ut grundsärskolan har eleven alltid rätt att tas emot i gymnasiesärskolan. Det är olyckligt att det i den nya skollagen införts en sådan ovill- korad rätt för en elev som gått i grundsärskolan att tas emot i gym- nasiesärskolan. För de allra flesta elever utgör detta inte något pro- blem. Det finns dock elever för vilka det är viktigt att göra en ny bedömning innan eleven tas emot i gymnasiesärskolan. Eleven kan ursprungligen tagits emot i grundsärskolan på felaktiga grunder. I vissa fall kan en felaktig bedömning gjorts på grund av att eleven varit nyanländ och haft svårigheter med språket eller helt saknat skolbakgrund. Eleven kan också ha utvecklats så att en sär- skoleplacering är relevant. Under utredningens skolbesök har vi mött exempel på elever som är felaktigt placerade i gymnasie- särskolan, och där personalen varit förtrogen med detta förhållande. I ett fall var eleven själv helt klar på att hon inte tillhörde särskolans målgrupp, men ville inte byta . Detta belyser hur viktigt det är att ompröva tveksamma beslut under elevernas hela skoltid. Det gör även den granskning som Skolinspektionen på regeringens uppdrag genomfört . Uppdraget har varit att granska kvaliteten i handläggningen och utredningsunderlaget inför beslut om mottagande i den obligatoriska särskolan. Granskningen visar att handläggningen inför ett mottagande i särskolan i många fall har brister. Det handlar om att kommunen inte följt upp, utvärderat och omprövat elevens kunskapsutveckling eller följt upp eleven i andra avseenden, trots att det funnits osäkerheter i samband med de utredningar som föregått mottagandet i särskolan. Det förekommer också att det saknas formellt beslut om mottagandet. Även där ett sådant beslut finns anges sällan vilka grunderna för mottagandet är. Vårdnadshavarna har i ett antal ärenden inte lämnat sitt medgivande till att barnet tas emot i särskolan. Skolinspektionens granskning visar dessutom att även de utredningar som ska ligga till grund för beslu- tet att ta emot eleven i särskolan har kvalitetsbrister. Många av i vart fall de sociala och medicinska utredningarna saknas också. Kvalite- ten på underlaget till beslutet räcker således i allmänhet inte för de bedömningar som kommunen måste göra innan en elev tas emot i särskolan. 4 7 kap. 5 § andra stycket och 18 kap. 8 § första och andra styckena skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan Att elever som gått i grundsärskolan ska ha en ovillkorad rätt att tas emot i gymnasiesärskolan framstår slutligen som ett problem i förhållande till bestämmelserna om att personer med autism eller autismliknande tillstånd inte ska ingå i målgruppen för särskolan om de inte har en utvecklingsstörning. Vid en strikt tillämpning av bestämmelserna kommer det ta innan den nya mål- gruppen får fullt genomslag i gymnasiesärskolan. För att endast elever som verkligen tillhör särskolans målgrupp ska tas emot i gymnasiesärskolan föreslår jag att det ska framgå av bestäm- melsen i den nya skollagen att en elev som gått ut grundsärskolan all- tid har rätt att tas emot i gymnasiesärskolan endast under förutsätt- ning att eleven tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan, dvs. har en utvecklingsstörning eller har fått ett betydande och bestående begåv- ningsmässigt funktionshinder på grund av hjärnskada, föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. Med tanke på de livslånga konse- kvenser det kan få att bli felaktigt mottagen i gymnasiesärskolan är det en fråga om elevens rättssäkerhet. De mycket stora variationerna mellan olika kommuner i hur stor andel av kommunens ungdomar som tas emot i gymnasiesärskolan, som har redovisats i kapitel 3, understryker behovet av att oklara fall utreds även om eleven tidi- gare gått i grundsärskolan. I ett kortare perspektiv behöver också tydliggöras vad detta inne- bär för elever som varit mottagna i särskolan, men som på grund av de nya bestämmelserna inte längre tillhör målgruppen för särskolan på grund av att de inte har en utvecklingsstörning. Det är viktigt att det inte tar innan förändringen av målgrupp får genomslag i gymnasiesärskolan. I nuvarande skollag finns en bestämmelse med innebörden att om ett barn som har tagits emot i särskolan bedöms kunna gå över till ska styrelsen för särskolan besluta att eleven inte längre ska vara elev där5. Bestämmelsen finns inte med i den nya skollagen, vilket är svårt att förstå mot bakgrund av att det inte är ovanligt att en omprövning behöver ske. Det saknas motsvarande bestämmelse för gymnasiesärskolan, både i nuvarande skollag och i den nya skollagen. Däremot finns en bestämmelse om att en elev 5 3 kap. 4 § tredje stycket skollagen (1985:1100). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan som påbörjat utbildning inom gymnasiesärskolan har rätt att slutföra denna under fyra läsår6, en bestämmelse som i praktiken innebär att elev som tagits emot på felaktiga grunder kan bli kvar under hela utbildningen utan att någon har ansvar att göra något åt detta. Det är angeläget att det sker en omprövning i de fall det finns indikationer på att en elev inte tillhör målgruppen för särskolan. Det gäller både för grundsärskolan och gymnasiesärskolan. Jag föreslår därför att personalen i grundsärskolan och i gymnasiesärskolan ska vara skyldig att anmäla till rektorn om det finns indikationer på att en elev inte tillhör målgruppen för särskolan. Rektorn ska sedan vara skyldig att anmäla detta till elevens hemkommun som i sin tur ska vara skyldig att, efter samråd med eleven och elevens vårdnads- havare, skyndsamt utreda frågan. Om utredningen visar att eleven inte tillhör målgruppen för särskolan ska eleven omplaceras till grund- skolan respektive gymnasieskolan. Det är viktigt att det av regelverket på detta sätt tydligt framgår ansvaret för såväl lärare och övrig per- sonal, rektorn som hemkommunen. Som en konsekvens föreslås också att elevens rätt att slutföra en påbörjad utbildning inom gymnasiesärskolan begränsas till att gälla endast för elever som tillhör målgruppen för särskolan. I annat fall riskerar elever som inte tillhör målgruppen att behöva vänta till de når vuxen ålder innan de får möjlighet att inom den kommunala vuxenutbildningen läsa enligt och gym- nasieskolans måldokument. Elever som på grund av en ny utredning tas emot i eller i gymnasieskolan är i behov av omfattande stödinsatser, vilket måste prioriteras. Hemkommunen ska i dessa fall vara skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att underlätta elevens övergång. En sådan övergång måste planeras utifrån varje elevs individuella förutsätt- ningar. Behovet handlar om specialpedagogiskt stöd och sannolikt även stöd för att etableras socialt i den nya miljön. I vissa fall kan en elev behöva vara kvar i sin gamla miljö, även om eleven följer eller gymnasieskolans måldokument. De här föreslagna förändringarna är angelägna och bör därför inte avvakta införandet av en reformerad gymnasiesärskola. 6 19 kap. 11 § skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan Förslag: Eleven ska ansöka till gymnasiesärskolans nationella program på motsvarande sätt som gäller för elever som söker till gymnasieskolan. Eleven ska också ansöka till gymnasiesärsko- lans träningsprogram. Om antalet platser på ett nationellt program är färre än anta- let sökande ska företräde ges utifrån en bedömning av elevernas förutsättningar för utbildningen. Regeringen ska få meddela före- skrifter om urval till gymnasiesärskolans nationella program. En elev som ansökt till träningsprogram ska tas emot på ett sådant om hemkommunen bedömer att eleven inte kan följa undervisningen på ett nationellt program. I annat fall ska hem- kommunen, efter samråd med eleven och elevens vårdnadsha- vare, ta emot eleven på ett nationellt program efter att eleven getts möjlighet att söka till ett sådant program. Bestämmelsen om att rektorn efter samråd med eleven eller elevens vårdnadshavare, beslutar om vilket nationellt eller special- utformat program eleven ska gå på ska utgå. Elevens vilja ut- tryckt i ansökan ska i stället i mån av plats styra placeringen. Bedömning: Förberedelserna inför att en elev ska ansöka till gymnasiesärskolan bör starta . Det är av största vikt att eleverna får en anpassad studie- och yrkesvägledning som gör det möjligt för dem att få en uppfattning om de olika utbild- ningsvägarna i gymnasiesärskolan samt att samråd sker med ele- vens vårdnadshavare. Utredningen ska kartlägga hur beslut om urval och antagning fattas och då särskilt belysa hur bedömningen om vem som har störst behov görs. Vid behov ska förslag lämnas till ändringar av bestäm- melserna. Utredningen ska utgå från att det ska finnas en ökad val- frihet och möjlighet för eleverna att söka till program på motsva- rande sätt som inom gymnasieskolan. Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan 5.2.1Vad säger bestämmelserna? Bestämmelserna om ansökan, antagning och urval skiljer sig väsent- ligt mellan gymnasieskolan och gymnasiesärskolan. För gymnasieskolans utbildning finns en kedja av händelser i de regler om behörighet, ansökan, mottagande och fullföljande av utbild- ningen som ska gälla då den nya skollagen (2010:800) ska börja tillämpas. Gymnasieutbildningen ska vara öppen för ungdomar som avslutat sin grundskoleutbildning, eller motsvarande utbildning, och som påbörjar sin gymnasieutbildning fram till och med det första kalenderhalvåret det år de fyller 20 år7. Behörighetsreglerna kommer att skilja sig mellan de nationella programmens yrkespro- gram och högskoleförberedande program. Dessutom kommer det att finnas olika behörighetskrav även till vissa av de introduktions- program som ska ersätta dagens individuella program i gymnasie- skolan8. För att bli mottagen på ett nationellt program eller en nationell inriktning, särskild variant eller lärlingsutbildning i gymnasieskolan ska eleven ansöka hos hemkommunen. Om ansökan avser mer än en utbildning ska den sökande ange i vilken ordning han eller hon önskar att utbildningarna ska komma i fråga. Om ansökan avser utbildning hos annan huvudman ska hemkommunen sända ansökan vidare till denna huvudman. Även för programin- riktat individuellt val eller för yrkesintroduktion som har utformats för en grupp elever ska en ansökan lämnas till hemkommunen.9 Huvudmannen för den sökta utbildningen prövar sedan om den sökande är behörig och om den sökande ska tas emot10. För utbild- ning på nationella program, nationell inriktning, särskild variant eller gymnasial lärlingsutbildning finns också reglering om mottagande i första respektive andra hand (se vidare kapitel 6). Vilka utbildningar som erbjuds och antal platser på dessa ska så långt det är möjligt anpassas med hänsyn till ungdomarnas önske- 715 kap. 5 § första stycket skollagen (2010:800). 816 kap. 30–31 §§ och 17 kap. 8–12 §§ skollagen (2010:800). 916 kap. 35 § och 17 kap. 13 § skollagen (2010:800). 1016 kap. 36 §, 43–44 §§ och 47 § skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan När antalet platser är färre än antalet sökande som ska tas emot ska ett begränsat antal platser (fri kvot) avsättas för dem som på grund av särskilda omständigheter bör ges företräde framför övriga sökande eller kommer från skolor vilkas betyg inte utan vidare kan jämföras med betygen från . Övriga platser ska tilldelas de sökande med betygen som grund. Företräde mellan sökande bestäms efter ett meritvärde.12 En elev som påbörjat en utbildning i gymnasieskolan har också rätt att fullfölja den13. För gymnasiesärskolans utbildning finns inte samma kedja av hän- delser i samband med att eleven tas emot som för gymnasieskolan. Regleringen är i flera fall motsägelsefull och ger inte samma möjlig- het till val och fullföljande av utbildningen. saknas bestämmelser om att eleven ska ansöka om plats i gymnasiesärskolan. I och med den nya skollagen införs en bestämmelse om att den som ansöker om en plats i gymnasiesär- skolan ska ge in sin ansökan till hemkommunen14. Om ansökan avser en utbildning som anordnas av annan huvudman, ska ansökan omedel- bart sändas vidare till denna huvudman. En elev som har gått ut grundsärskolan ska som nämnts ovan alltid ha rätt att tas emot i gymnasiesärskolan. Om eleven inte har gått i grundsärskolan ska hemkommunen pröva om eleven tillhör målgruppen för gymnasie- särskolan. För en elev där en bedömning av om eleven tillhör mål- gruppen ska göras av hemkommunen kan en ansökan som skyndsamt vidarebefordrats till en annan huvudman senare behöva återtas om eleven bedöms inte tillhöra målgruppen. Huvudmannen för skolan ska pröva frågor om antagning av en elev som ska tas emot i gymnasiesärskolan. Huvudmannen ska efter samråd med eleven och elevens vårdnadshavare avgöra vilken typ av program en elev i gymnasiesärskolan ska gå på, dvs. om det handlar om nationella eller specialutformade program eller individuellt pro- gram. Rektorn ska sedan efter samråd med eleven och elevens vård- 1115 kap. 30 § skollagen (2010:800). 127 kap. 3–4 §§ gymnasieförordningen (2010:2039). 1316 kap. 37 § skollagen (2010:800). 1418 kap. 7 § skollagen (2010:800). Val av utbildning och rätten att bli mottagen i gymnasiesärskolan nadshavare besluta om vilket nationellt eller specialutformat program som en elev ska gå på.15