sou · H0B36 · 2012-02-16 00:00:00 — I de fall den försäkrade, t.ex. på grund av att han eller hon är all- varligt sjuk eller har avlidit, inte förmått lämna tidredovisning eller lämnat ofullständig redovisning kan den som tagit emot assistansersättning för den försäkrades räkning undgå senare återkrav genom att själv visa hur många assistanstimmar som utförts. 108 kap. 9 a § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.8. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen införs en möjlighet för att återkräva ersättning som lämnats felaktigt eller betalats ut med för högt belopp, förutom från den försäkrade själv, även från vård- nadshavare, annan ställföreträdare för den försäkrade eller den till vilken assistansersättning betalats ut på begäran av den försäkrade (dvs. assistansanordnare med tillstånd). Återbetalningsskyldigheten är begränsad till det belopp som tagits emot för den försäkrades räkning. Den återbetalningsskyldige ska anses ha tagit emot medlen om han eller hon rent faktiskt uppburit medlen för den försäkrades räkning och kunnat disponera över dem. Att medlen t.ex. betalats till ett barns konto saknar betydelse för krav mot vårdnadshavaren, eftersom det bara är denne som kan disponera över ett sådant konto. För återkrav gäller i övrigt vad som anges i 108 kap. 2 §. Det innebär att återkrav kan bli aktuellt i två situationer. Dels i de fall där den som tagit emot pengarna har orsakat att ersättningen läm- nats felaktigt eller med för högt belopp genom att lämna oriktiga uppgifter eller underlåta att fullgöra en uppgifts- eller anmälnings- skyldighet. Sådan uppgiftsskyldighet och anmälningsskyldighet följer av bl.a. 110 kap. 5, 31 och 46 §§. Dels i de fall där den som tagit emot pengarna insett eller skäligen borde ha insett att ersätt- ning har lämnats felaktigt eller med ett för högt belopp. Detta kan vara fallet t.ex. när en assistansanordnare inte har lämnat assistans till den försäkrade i den omfattning som förutsatts för utbetalningen av assistansersättning. 110 kap. 5 § Bestämmelsen i tredje stycket är ny och innebär att även den för- säkrades vårdnadshavare, gode man, förvaltare eller ombud ska lämna uppgifter på heder och samvete om faktiska förhållanden som har betydelse för den försäkrades rätt till assistansersättning. Som framgår av avsnitt 13.1 anser utredningen att en mycket viktig faktor för att motverka felaktiga utbetalningar av assistans- ersättning är att rätt beslut fattas från början. En förutsättning för detta är att beslutsunderlaget är så korrekt som möjligt. Mot bak- grund av att uppgifter i assistansersättningsärenden ofta lämnas av andra än den försäkrade själv är det viktigt att den information som lämnas av dessa lämnas på heder och samvete på samma sätt som om den försäkrade själv skulle ha lämnat uppgifterna. Att uppgifter lämnas på heder och samvete inskärper för upp- giftslämnaren vikten av att uppgifterna är fullständiga och sannings- enliga. Detta bör verka avhållande från att medvetet eller på grund av slarv lämna felaktiga uppgifter. Dessutom innebär det förhållan- det att uppgifter lämnas på heder och samvete att straffansvar för osann försäkran enligt 15 kap. 10 § kan komma ifråga. Jfr 110 kap. 46 §. 110 kap. 14 § I bestämmelsens första punkt görs ett förtydligande att förfrågan får göras även hos anordnare av personlig assistans. Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.5. I bestämmelsens fjärde punkt görs ett förtydligande att För- säkringskassan får besluta om särskild undersökning eller utredning också när det behövs för bedömning av den försäkrades behov av hjälp i den dagliga livsföringen. Precis som när det avser utred- ningar för bedömning av t.ex. den enskildes arbetsförmåga är det i första hand mindre ingripande utredningar som det kan begäras att han eller hon deltar i. Det kan vara undersökningar av specialist- läkare, sjukgymnaster, arbetsterapeuter eller liknande. Här kan nämnas att det i 110 kap. 26 § finns en skyldighet för den försäkrade att som villkor för rätt till eller ökning av vårdbidrag eller handikappersättning under vara intagen på ett visst sjukhus. Utredningen anser dock att en så vidsträckt skyldig- het för den försäkrade inte är påkallad avseende assistansersättning. Ingen särskild sanktion föreslås för vägran att medverka till utred- ning enligt fjärde punkten. Ersättning kan förvisso dras in eller sättas ned med stöd av 110 kap. 53 § om den försäkrade inte medverkar till utredning enligt 110 kap. 14 §, men då en utredning enligt fjärde punkten framför allt kommer att aktualiseras vid nybeviljande av assistansersättning är en sådan möjlighet av marginell betydelse. Den omständigheten att utredningen inte kan genomföras kan emeller- tid få till effekt att beslutsunderlag blir så ofull- ständigt att assistansersättning inte kan beviljas. Ersättning för kostnader lämnas enligt 110 kap. 30 § i enlighet med föreskrifter som meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Sådana föreskrifter finns f.n. i förord- ningen (1975:1157) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. och föreskrifter (RFFS 1977:27) om ersätt- ning för vissa läkarutlåtanden m.m. Både förordningen och före- skrifterna hänvisar till de gamla bestämmelserna i lagen (1962:381) om allmän försäkring och lagen (1998:703) om handikappersätt- ning och vårdbidrag men kan tills vidare tillämpas ändå p.g.a. 1 kap. 7 § lag (2010:111) om införande av socialförsäkringsbalken. Det får antas att förordningen kommer att ses över i samband med detta lagstiftningsärende. 110 kap. 31 § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.5. Genom tillägget i paragrafen utökas kretsen av dem som är skyldiga att lämna För- säkringskassan, , och allmän för- valtningsdomstol uppgifter till att inkludera även anordnare av per- sonlig assistans. Om en anordnare av assistans inte fullgör sin uppgiftsskyldighet kan detta medföra att anordnarens tillstånd att bedriva personlig assistans ifrågasätts eller, i vart fall om saken upprepas, återkallas. Det saknas därför behov av en straffbestämmelse motsvarande den som gäller för arbetsgivare och uppdragsgivare. 110 kap. 34 a § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.11. Paragrafen är ny. Bestämmelsen kompletterar den generella uppgiftsskyldigheten till i 110 kap. 31 § och ska ge ökade möjligheter till kontroll av inkomstuppgifter m.m. för person- liga assistenter. Syftet är att möjliggöra regelmässiga större uttag av uppgifter ur beskattningsdatabasen, t.ex. uppgift om taxerad inkomst och arbetsgivare för personliga assistenter. För tydlighets skull bör 7 § förordningen (2001:588) om behandling av uppgifter i Skatte- verkets beskattningsverksamhet ändras på motsvarande sätt. Jfr även 114 kap. 26 a § angående lämnande av under- lagsuppgifter till . 110 kap. 42 a § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.11. Paragrafen är ny. Genom bestämmelsen införs en skyldighet för att anmäla till om kassan får kännedom om något som tyder på att ett tillstånd att bedriva verksamhet med personlig assistans kan ifrågasättas. Om en sådan anmälan innehåller sekretess- belagda uppgifter gäller 11 kap. 1 § offentlighets- och sekretess- lagen (2009:400). Motsvarande anmälningsskyldighet för kommunen finns i 32 § LSS, varför i övrigt hänvisas till kommentarerna till den bestämmelsen. 110 kap. 46 § Utredningen har kunnat konstatera att assistansersättning inte sällan betalas med för högt belopp till följd av att inte får kännedom om att den försäkrade får insatser som ska minska assistansersättningen (se 51 kap. 5 § och 106 kap. 24 §). I paragrafens första stycke förtydligas därför att anmälnings- skyldigheten även avser sjukhusvård, daglig verksamhet, barnomsorg eller annan liknande insats. Bestämmelsen i andra stycket är ny. Genom bestämmelsen ut- ökas anmälningsskyldigheten i assistansärenden till att gälla även vårdnadshavare, god man, förvaltare och den till vilken assistans- ersättning betalats ut enligt 51 kap. 19 §. Vid införandet av social- försäkringsbalken utmönstrades visserligen ett flertal bestämmelser om anmälningsskyldighet för gode män och förvaltare, då sådana skyldigheter ansågs följa redan av regler. Under utredningen har dock framkommit att det är mycket vanligt att anmälningsskyldigheten missas just när det gäller assistansersätt- ning. Det är därför i detta sammanhang viktigt att vara mycket tyd- lig med vilka som omfattas av anmälningsskyldigheten. Detta gäller i synnerhet i fråga om gode män, vilkas uppgifter och skyldigheter kan vara oklara. Jfr även 110 kap. 5 §. 110 kap. 52 § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.7. Fjärde punkten är ny och motsvarar 27 b § LSS, varför i övrigt hänvisas till kommen- taren till den bestämmelsen. 114 kap. 26 a § Utredningens överväganden finns i avsnitt 12.11. Paragrafen är ny. För att ska kunna lämna de upp- gifter som åsyftas i 110 kap. 34 a § måste först kunna lämna vissa underlagsuppgifter till , t.ex. namn och personnummer för assistenter. Om detta sker på medium för automatiserad behandling bör stöd finnas i en särskild bestämmelse (utlämnande i annan ordning kan ske efter vanlig sekretesspröv- ning). Det gäller alltså uppgifter ur socialförsäkringsdatabasen vilka behandlas för handläggning av ärenden samt för uppföljning och kontroll (jfr 114 kap. 7 §). Kontroller bör för att verka avhållande på försök till fusk genom- föras regelbundet och rutinmässigt och inte först då fusk miss- tänks. För sådana körningar krävs att uppgifter till får lämnas på medium för automatiserad behandling. Syftet med be- stämmelsen är alltså att möjliggöra detta. Att motverka fusk och överutnyttjande inom personlig assistans är en viktig fråga också för kommuner och landsting. För att nå större säkerhet i behovsbedömningen är det viktigt med ett närmare samarbete mellan kommunerna, landstingen och Försäk- ringskassan. Detta kan t.ex. ske genom den förslagna möjligheten för kassan att köpa tjänster i samband med behovsbedömningen vid nyansökningar. En lämplig förbättring skulle vara om behovs- bedömningen även kan ske i hemmiljö, där assistansen sedan ska utföras. Särskilt viktigt är detta för personer som saknar sjukdoms- historik t.ex. de som råkat ut för invalidiserande olyckor eller sjukdomar i vuxen ålder och för nyanlända invandrare. Jag håller med utredaren om att initiala beslut behöver förbättras avsevärt men anser att det inte går att se detta som ett slutligt beslut som i princip inte bör korrigeras. En helt korrekt bild av behovet går ofta inte att få innan insatsen utförts . En annan åtgärd som bör förbättra behovsbedömningen är att införa en regel om att företrädare för en brukare inte får ha egen- intresse i utförande av assistans t.ex. i form av anställning i ett assistansföretag. Kostnadsutvecklingen och frågan om övervältring En av frågorna i utredningens direktiv berör hur stor del av kostnadsutvecklingen som kan hänföras till övervältring mellan huvudmän. I LSS finns olika insatser som delvis svarar på samma behov av bistånd. Grundtanken är att det ska finnas valfrihet för den enskilde att ansöka om den insats som passar bäst. personlig assistans är en insats i hemmet och mer flexibel än alternativet boende enligt LSS föredras den ofta av brukare och deras anhöriga. I betänkandet beskrivs ett antal olika hypotetiska situationer där kommunernas eller landstingens agerande kan påverka statens kostnader för personlig assistans. De empiriska beläggen för att denna övervältring till någon väsentlig del ligger bakom kostnads- utvecklingen för personlig assistans saknas. Det är ökningen av antal timmar per brukare som är den viktigaste förklaringen till kostnadsökningen och antalet timmar påverkas mycket marginellt av kommunernas eller landstingens agerande. Vad gäller ökningen av antal personer med assistans förklaras den i huvudsak av ökningen av antal personer med assistans och av demografiska faktorer. Kommuner och Landsting har tagit ett flertal initiativ till klarlägganden av ansvarsgränser och andra åtgärder för att motverka överutnyttjande av personlig assistans som inte redovisas i betänkandet. Ett exempel på detta är inställningen till egenvård. Av patientsäkerhetsskäl och p.g.a. arbetsgivarens ansvar är huvud- männen överens om att åtgärder som normalt sett ska utföras av hälso- och sjukvårdspersonal endast kan bedömas som egenvård om de ska utföras av den enskilde själv eller anhörig, och inte om de ska utföras av anställd personal. Vidare framgår att åtgärder inte ska bedömas som egenvård om personalen behöver särskild ut- bildning för att utföra dem. Kommuner och Landstings mycket strikta inställning har dock inte fått gehör hos Social- styrelsen. Även då det gäller hjälpmedel och bostadsanpassning redovisas en felaktig bild. Kommunerna och landstingen har i egenskap av arbetsgivare och därmed ansvariga för arbetsmiljön, – bl.a. genom skrivelser till berörda departement, arbetat för en översyn av LSS och SoL för att kunna leva upp till arbets- miljölagstiftningens krav. I översynen bör ingå att utreda ett krav på ändring i regelverket så att brukare inte kan välja assistans- ersättning om det konstaterats att ett behov kan tillgodoses genom hjälpmedel eller bostadsanpassning. Förbundets uppfattning är att nuvarande system inte bara kan leda till ett överutnyttjande av assistansersättningen utan också en risk för arbetsskador för den personal som kan tvingas lyfta brukare istället för att använda en adekvat lyftanordning. Att ansvaret för insatser enligt LSS är uppdelade på olika huvud- män leder ofrånkomligt till diskussioner om övervältring. kommunerna har Försäkrings-kassans striktare behovsbedömning av de grundläggande behoven, som avgör om en person är berättigad till personlig assistans, medfört en ökning av brukare som har personlig assistans i kommunens regi. SKL har tidigare förslagit att staten ska ta över personlig assistans i sin helhet, t.ex. i en skrivelse tillsammans med , bl.a. för att den godtyckliga och administrativt krångliga 20-timmars- gränsen för grundläggande behov ska kunna tas bort. Jag anser att diskussionerna om eventuella övervältringseffekter mellan huvudmännen döljer den betydligt viktigare frågan om att uppnå ett effektivare resursutnyttjande inom hela verksamhets- området. Om staten vill sträva efter att dämpa kostnads-ökningen för personlig assistans bör åtgärder vidtas för att begränsa insatsen så att den ger mest nytta för insatta resurser. Ett sådant förslag är att begränsa antalet beviljade timmar till maximalt 24 . har av brukarna eller ca 2 400 personer insatser på /dygn eller mer. En begränsning av timantalet skulle dels leda till en ökad efterfrågan på boende enl. LSS, dels till att alternativa insatser som kompletterande hemtjänst ersatte dubbel assistans. En boendeinsats för personer med så omfattande behov som i denna grupp är i de allra flest fall både mindre kostsam och ger högre kvalité i form av tillgång till personal med specialkompetens än personlig assistans. Detta förslag leder till högre kostnader för kommunerna och ska därför kompenseras enligt finansierings- principen, men torde ge en positiv samhällsekonomisk effekt. 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. 1992/93:159 Stöd och service till vissa funktionshindrade 1994/95:77 Vissa frågor om personlig assistans och om kostnads- ansvar för insatser enligt lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade 1994/95:147 Rätten till förtidspension och sjukpenning samt folkpension för gifta 1995/96:146 Vissa frågor om personlig assistans 1996/97:121 Systembrister och missbruk inom social- försäkringssystemen 1997/98:44 Personuppgiftslag 2000/01:5 Personlig assistans till personer 2002/03:89 Förändringar inom sjukförsäkringen för ökad hälsa i arbetslivet 2002/03:135 Behandling av personuppgifter inom social- försäkringens administration 2006/07:80 Bidragsbrottslag 2007/08:48 Underrättelseskyldighet vid felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen 2007/08:61Kostnader för personlig assistans Prop. 2008/09:200 Socialförsäkringsbalk 2009/2010:131 och - förslag om vissa förändringar 2009/2010:176 Personlig assistans och andra insatser - åtgärder för ökad kvalitet och trygghet 2011/12:1 Budgetpropositionen SOU 1989:54 Rätt till gymnasieutbildning för svårt rörelsehindrade ungdomar SOU 1990:2 Överklagningsrätt och ekonomisk behovsprövning inom SOU 1990:19 Handikapp och välfärd? SOU 1991:46 Handikapp – Välfärd – Rättvisa SOU 1991: 97 En väg till delaktighet och inflytande – tolk för döva, dövblinda, vuxendöva, hörselskadade samt talskadade SOU 1992:52 Ett samhälle för alla SOU 1995:126 Kostnader för den statliga assistansersättningen SOU 1997:170 Bemötandet av äldre SOU 2002:13 Utjämning av LSS-kostnader SOU 2003:99 Ny sekretesslag SOU 2005:100 God kvalitet i personlig assistans – ändamålsenlig användning av assistansersättning SOU 2006:69 Uppföljning av kostnadsutjämningen för kommunernas LSS-verksamhet SOU2007:45 Utökat elektroniskt informationsutbyte SOU 2007:62 Utjämning av kommunernas LSS-kostnader – översyn och förslag SOU 2007:73 Kostnader för personlig assistans – Skärpta regler för utbetalning, användning och återbetalning av assistansersättning SOU 2008:74 Rätt och riktigt. Åtgärder mot felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen. Inkl. tio delrapporter. SOU 2008:77 Möjlighet att leva som andra SOU 2011:47 En samlad ekobrottsbekämpning SOU 2011:80 Informationsutbyte vid samarbete mot grov organiserad brottslighet , betänkande 1995/96: SoU 15 Vissa frågor om personlig assistans Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om minderåriga (1996:1). allmänna råd (RAR 2002:6) om assistans- ersättning. Vägledning 2003:6 Version 7. föreskrifter (RFFS 1977:27) om ersättning för vissa läkarutlåtanden m.m. föreskrifter (RFFS 1993:24) om assistans- ersättning. föreskrifter (SOSFS 2009:6) om bedömningen av om en hälso- och sjukvårdsåtgärd kan utföras som egenvård. föreskrifter om bedömning av egenvård. allmänna råd (SOSFS 1996:9) om personlig assistans och sjukvårdsuppgifter. Myndighetsrapporter, statistiksammanställningar m.m. När olyckan inte är framme – Bedrägerier mot allmän och privat försäkring. : ; 2005. Organiserat svartarbete i byggbranschen. : ; 2007. Myndigheternas arbete med att spåra och återföra utbyte av brott. : ; 2008. En kartläggning av skattebrottslingens kostnader. : ; 2011. : ; 2011. Gemensam skrivelse, Samverkansuppdrag om felaktiga utbetalningar från välfärdssystemen 2010. : ; 2011. Processen för att utreda, besluta och betala ut assistansersättning. Processbeskrivning, 2007:02, version 4. och återkrav Verk- samhetsområde Syd . Assistansersättning (personliga assistenter) – Regionalt riktad kontroll . – förhindra felaktiga utbetalningar och uppmärksamma misstänkta brott. Wall E, . Granskning av kontrollutredningar i assistansersättning beslutade mellan – 2009. Riskrapport för felaktiga utbetalningar 2010. Svar på regeringsuppdrag . Arbetsordning för 5.4 – 2011- 09-01, bilaga 1. Statlig personlig assistans – resultat från under- sökning av gruppen assistansberättigade. , Analys och prognos. : ; 2011. Statlig personlig assistans – resultat från undersökning av gruppen assistansberättigade. : ; 2011. IT-baserade hjälpmedel, bostadsanpassning och personlig assistans. : ; 2007. Inspektionen för socialförsäkringen. : Inspektionen för socialförsäkringen; 2011. Inspektionen för socialförsäkringen i samarbete med . Bidragsbrott och skattebrott. Väl- färdens dubbla kriminalitet. : Inspektionen för socialförsäkringen, ; 2011. Reglering av kostnader och ekonomisk kontroll av den statliga assistansersättningen. : ; 2004. Assistansreformen – en granskning av den statliga assistansersättningen till funktionshindrade. RRV 1995: 57. : ; 1995. Personlig assistans till funktionshindrade. : ; 2004. Vad blev det av de misstänkta bidragsbrotten? : ; 2011. SNS, Szebehely M. Konkurrensens konsekvenser, kap. 7. : ; 2011. Klimes O. Kartläggning personlig assistans Riksplan 2008. Dnr 1 12 563905-08/1211. Den statliga assistansersättningen – varför så många timmar? följer upp och utvärderar 1995:3. : ; 1995. Vad kostade handikappreformen? följer upp och utvärderar 1997:1. : ; 1997. Tillgång till habilitering och rehabilitering för barn och ungdomar med funktionshinder – En kartläggning. : ; 2003. Tillgång till habilitering och rehabilitering för vuxna med funktionshinder – En kartläggning. : ; 2004. Kostnader för assistansersättningen (). Analys av utvecklingen –2005. : ; 2007. Personlig assistans enligt ur ett samhälls- ekonomiskt perspektiv. : ; 2008. Daglig verksamhet enligt LSS – en kartläggning. : ; 2008. Levnadsförhållanden för vissa personer med funktionsnedsättning. : ; 2010. Personer med funktionsnedsättning – insatser enligt LSS . : ; 2010. Tillsynsrapport Hälso- och sjukvård och social- tjänst. : ; 2011. Nationell utvärdering – Strokevård. : ; 2011. Avveckling av social- försäkringsnämnder m.m. Dnr S2007/1603/SF. kontrollarbete – drivkrafter och dimensionering. : Statskontoret; 2010. Fångar FISKEN fel? Betydelsen av intern styrning och kontroll för att motverka felaktiga utbetalningar. : Statskontoret; 2011. handläggning av assistans- ersättning. 2011: 16. : Statskontoret; 2011. Finansiärer och utförare inom vård, skola och omsorg 2008. Statistiska meddelanden OE 29 . : ; 2010. Kommunernas räkenskapssammandrag 2010. Skrivelse från branschorganisationen och Privata Assistansanordnares () överlämnad till utredningen . Vårdföretagarna , enkätsvar till utredningen. Personlig assistans i praktiken. Beredskap initiativ och vänskaplighet. , Dissertations In Social Work 2011:42. Quality of personal assistance: Shaped by governments, markets and corporations. : ; 2009. , . /forum, Handisam, åtgärder mot fusk, En särskild utredare ska utreda hur stor del av den totala kost- nadsökningen inom den statliga assistansersättningen som utgörs av fusk, oegentligheter och överutnyttjande. I utredningen ska också grundorsakerna till kostnadsutvecklingen inom assistans- ersättningen analyseras bl.a. när det gäller hur stor del av kostnads- utvecklingen som kan hänföras till övervältring av kostnader mellan huvudmän. Utredningen ska, på grundval av denna analys och med utgångspunkt i och med beaktande av de mål och den allmänna inriktning som föreskrivs i 5 och 6 §§ lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS), presentera förslag i syfte att säkerställa assistansreformens långsiktiga hållbarhet som den enskildes rättigheter enligt lagen värnas. Den särskilde utredaren ska, med utgångspunkt i de mål och den allmänna inriktning som anges -analysera hur stor del av kostnadsutvecklingen inom den statliga assistansersättningen som kan hänföras till fusk, oegentligheter och överutnyttjande -beskriva vilka slag av fusk, oegentligheter och överutnyttjande som bidrar till de ytterligare kostnader som uppstått, samt bedöma hur kostnaderna fördelar sig mellan dessa -redovisa orsakerna till att fusk, oegentligheter och överut- nyttjande kan förekomma och fortgå, beskriva dessa för- hållanden samt i detta sammanhang särskilt bedöma: ohur samordningen mellan ansvariga myndigheter på området fungerar o vilka möjligheter till insyn i assistansanordnarnas verksam- heter som finns o vilka risker för överutnyttjande av reglerna som finns ovilka möjligheter nuvarande regelverk innebär för uppfölj- ning och kontroll ohur nuvarande ordning för timredovisning m.m. fungerar i praktiken ovad eventuella lokala och regionala skillnader i förekomst av fusk m.m. beror på -föreslå dels konkreta och väl genomarbetade åtgärder för att förhindra fusk, oegentligheter och överutnyttjande av assistans- ersättningen, dels åtgärder för att stärka förutsättningarna för att följa upp och kontrollera utbetalda assistansersättningar -analysera grundorsakerna till kostnadsutvecklingen inom assistans- ersättningen, bl.a. när det gäller hur stor del av kostnadsutvecklingen som kan hänföras till övervältring av kostnaderna mellan huvud- män