sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — När det gäller djur som är farliga för människor så har det dis- kuterats om dessa ska regleras i djurskyddslagstiftningen eller inte. Utredaren anser att förbud mot dessa skulle kunna ligga i annan lagstiftning men att djurets farlighet ibland har en koppling till djurskyddsaspekter. Farliga djur måste av säkerhetsskäl ofta hållas och skötas på särskilda sätt vilket kan begränsa djurens möjlighet till att utföra naturliga beteenden. Utredaren anser att detta kan göra dem olämpliga att hålla även av djurskyddsskäl. Utredaren ifrågasätter också att privatpersoner ska få hålla djur som är farliga för människor, t.ex. giftiga djur. Nyttan för den enskilde måste här vägas mot de risker som detta medför. Särskilda krav för viss djurhållning Barchiesi A., , Loberg J., . Ett djurskydd i förändring. – genom tillämpning av djuromsorgsprogram, likvärdiga och riskbaserade kontroller samt en utvecklad förprövning Rapport 2008:24. Broom, D.M. 1996. Animal welfare defined in terms of attempts to cope with the environment. , Section A: Animal Science, Suppl. Herpetofauna by : Causes for Concern. Society and Animals, Volume 6, Number 1, (16).pp. Emerging zoonoses and pathogens of public health significance-an overview. Case, B.C., Lewbarta, G.A., Doerrb, P.D. The physiological and behavioural impacts of and preference for an enriched envi- ronment in the eastern box turtle (Terrapene ). Applied Animal Behaviour Science. 92, 353–365. Chadwick, D. P., , J. C., & , D. Spontaneous zinc deficiency in marmosets (Saguinus mystax). Laboratory Animal Science, 29, 482–485. Coe, C. Psychosocial factors and immunity in nonhuman primates: A review. 55, 298–308. Crissey, S. D., & Pribyl, L. Utilizing wild foraging ecology information to provide captive primates with an appropriate diet. , 56, 1083–1094. Appreciating avian intelligence: the importance of a proper domestic environment. 212(8): 1220-1222. Diesch, S.L. 1981. Should wild-exotic animals be banned as pets? 35: 13-18. Duarte-Quiroga, A., & Estrada, A. Primates as pets in : An assessment of the species involved, source of Särskilda krav för viss djurhållning origin, and general aspects of treatment. , 61, 53–60. Engebretson, M. For the birds. Animal Issues 35(1): 14-15 () 1992 FAWC updates the five freedoms. 131: 357. Djurskyddskontroll av sällskapsdjur som omfattas av L80. lantbruksuniver- sitet, Etologi och djurskyddsprogrammet, 2011. Garner, J.P., Meehan, C.L. & , J.A. Stereotypies in caged parrots, schizophrenia and autism: evidence for a com- mon mechanism. 145: 125-134. Gilardi, J.D. & Munn, C.A. Patterns of activity, flocking, and habitat use in parrots or the Peruvian Amazon. The 100: 641-653. Pet birds: historical and modern perspectives on the keeper and the kept. 212(8): 1216-1219. & , M.K. Social deprivation in mon- keys. Scientific American, 207, 136–146. Twenty years of progress in pet bird nutrition. 212(8): 1226-1230. Hatt, J.M. & , A.W. Unusual case of metabolic bone disease in a common marmoset (Callithrix jacchus). 143, 78–80. Hevesi, R. Welfare and health implications for primates kept as pets. for Animal Welfare (Eds. ), to be wild: Primates are not pets. Honess, P. E., & , C. Enrichment and aggression in primates. Neuroscience and Biobehavioral Reviews. 30, 413– 436. , E.R. 1993. Veterinary Clinics of North : Small Animal Practice 23: 1179-1212. Särskilda krav för viss djurhållning Johnson-Delaney, C.A. The pet monkey: Health care and husbandry guidelines. 1, 32–37. Karesh, W., , , , E.L. & Newcombe, J. Wildlife Trade and Global Disease Emergence. Emerging Infec- tious Disease. 11:10001002, Centers for Disease Control, . , I.C., & Rosenblum, L.A. The reaction to separa- tion in infant monkeys: Anaclitic depression and conservation- withdrawal. 29, 648–675. Keymer, I.F. The unsuitability of non-domesticated animals as pets. , 91, 373–381. Keiper, R.R. Causal factors of stereotypies in caged birds. S., Abee, C. R., & , R. Acute gastric dila- tation and rickets in a pet spider monkey (Ateles geoffroyi). Veterinary Medicine, Small Animal Clinician. 73, 1303–1306. King, C.E. Environmental enrichment: is it for the birds? , H., , A., , M., , B., Isenberg, H.D., Shiefer, H.G., Schröter, M., Roggentin, P., Hofmann, J., Spei- cher, A., Laufs, A. & , D. Pet Snakes as a Reservoir for Salmonella enterica subsp. diarizonae (Serogroup IIIb): a Prospective Study. Appl and Environ Microbiol. , L., & Barrell, R. Simian bone disease, a secondary hyperparathyroidism. 52, 459–492. , S.K. 1996. Rickets in a 6-month-old monkey. Skeletal Radiol- ogy. 25, 70–72. Mallapur, A., & Choudhury, B.C. Behavioral abnormalities in captive nonhuman primates. 6, 275–284. Stereotypies: a critical review. 41: 1015-1037. Särskilda krav för viss djurhållning Meehan, C.L., Garner, J.P. & , J.A. Isosexual pair housing improves the welfare of young Amazon parrots. Applied Animal Behaviour Science. Meehan, C.L., Garner, J.P. & , J.A. Environmental enrichment and development of cage stereotypy in orange-wing Amazon parrots (Amazona amazonica). Developmental Psy- chobiology 44: 209-218. Meehan, C.L., Millam, J.R. Foraging opportu- nity and increased physical complexity both prevent and reduce psychogenic feather picking by young Amazon parrots. Applied Animal Behaviour Science 80: 71-85 Mendes, , A.R., & Oliveira Monteiro , M.A. Home range, intergroup transfers, and reproductive status of common marmosets (Callithrix jacchus) in a fragment in northeastern . 36, 335–347. , K., & , M.L. Body weight, diet and home range area in primates. 259,459–462. Norcross, J.L., & , J.D. Effects of separation and novelty on distress vocalizations and cortisol in the common marmoset (Callithrix jacchus). ogy, 47, 209–222. Payne, D.1998. a Snake as a Pet. Available from: . Woodland Park Zoo, Seat- tle, , . Prescott, M.J., & , H.M. 2004. Cage sizes for tamarins in the laboratory. Animal Welfare, 13, 151–158. Pryce, C. R., Rüedi-Bettschen, D., Dettling, A. C., & Feldon, J. life stress: Long-term physiological impact in rodents and primates. News in Physiological Sciences, 17, 150– 155. & , W. 1998. Emerging trends in pet bird diets. 21(8): 1236-1238. , V., & , M. Self-biting in caged macaques: Cause, effect and treatment. 4, 285–294. Särskilda krav för viss djurhållning , S. 1971. disease in pet monkeys. 159, 557–559. Sargent, T.D. & Keiper, R.R. Stereotypies in caged . , C., Champoux, M., & , S.J. Rearing condi- tions and plasma cortisol in rhesus monkey infants. 46, 311–321. Schuppli, C.A. & Fraser, D. A framework for assessing the suitability of different species as companion animals. Animal Welfare 2000, 9: 359-372. , , , , , T. Fysiologiska reaktioner och beteende hos grävlingar i grytanlagsprov och andra situa- tioner. Skierus, J. Potentiella virala zoonoser hos apor på svenska djurparker Examensarbete inom veterinärprogrammet, Fakulteten för Veterinärmedicin och husdjursvetenskap och Veterinär 2010, Examensarbete 2010:58 Soulsbury, C.D., Iossa, G., Kennell, S. & , S. 2009. The Welfare and Suitability of Primates Kept as . Spring, S.E., , J.O., & Tomko, D.L. Effect of envi- ronmental enrichment devices on behaviors of single- and group-housed squirrel monkeys (Saimiri sciureus). Contempo- rary Topics in Laboratory Animal Science. 36, 72–75. Yamamoto, M.E., & de Araújo Lopes, A. Effect of removal from the family group on feeding behavior by captive Callithrix jacchus. , 25, 489–500. van Hoek, C.S. & ten , C. Abnormal behaviour in caged birds kept as pets. 1(1): 51-64. Wiens, F., & Zitzmann, A. Social dependence of infant slow to learn diet. , 24, 1007–1021. Särskilda krav för viss djurhållning , C., 1990. Reptilian ethology in captivity: observations of some problems and an evaluation if their aetiology. 26, 1–13. 10 Träning och tävling med djur Utredaren föreslår att i sina föreskrifter ska reglera sådana träningsmetoder eller sådan utrustning som medför risk för skada eller lidande hos djuren. Ett förbud mot att använda spö på häst i frammaningssyfte bör införas. Ett förbud föreslås också att införas i före- skrifter gällande användning av grävling för träning av grythun- dar. Studier visar att grävlingarna utsätts för en stress som inte kan anses vara förenlig med djurskyddslagstiftningen. Använd- ning av andra djur för jaktträning av hundar i hägn såsom vild- svin, hare eller viltfågel bör också ses över och regleras vid behov. En ändrad veterinärbesiktning inför travlopp föreslås. Som utredaren ser det kan ett kontrollprogram vara ett sätt att upp- fylla behovet av en mer utökad besiktning. För de som inte vill ingå i ett sådant program bör en utökad besiktning införas. Anmälningsrutiner vid brott mot djurskyddslagen eller mot djurplågeri bör också ses över inom häst- och hundsporterna. tar vissa sporter själva ansvar för att interna djurskyddsbe- stämmelser efterlevs. Detta anser utredaren är bra men bör inte ersätta att överträdelser av lagen anmäls till länsstyrelse eller polismyndigheten. bör också ta ett större ansvar för att likrikta och hjälpa banveterinärer i sin myndig- hetsutövning. Detta skulle kunna underlätta för banveterinärer att fatta nödvändiga, men obekväma beslut. Utredarens uppgift har varit att göra en allmän översyn av djur- skyddet i samband med träning och tävling med djur. I djur- skyddslagen anges att djur inte får tränas för eller användas vid täv- ling på ett sådant sätt att de utsätts för lidande. Kraven vid träning och tävling är alltså strängare än det som gäller vid allmän djurhåll- ning, dvs. att djur ska skyddas mot onödigt lidande. Träning och tävling med djur I den allmänna debatten och i media har djurskyddet i samband med bl.a. vissa hästtävlingar diskuterats . En del av dessa tävlingar involverar stora prispengar, vilket kan med- föra en risk för att vissa aktörer tänjer på regler i vinstsyfte. Förslag på åtgärder för att förbättra djurskyddet har förts fram, t.ex. att åldersgränser för djuren bör införas för när djur får börja tävla, utrustningskrav, förbud mot spödrivning, m.m. Träning av och tävling med djur sker i många mer eller mindre etablerade tävlingsformer. Utredaren har framför allt gjort en över- syn av de tävlingsformer som är väletablerade och sker i stor omfattning. Tävlingar och utställningar av djur förekommer för många djurarter som hålls för sällskap och hobby eller som lantbruksdjur. Nämnas kan t.ex. kaninhoppning eller brevduvesport där det sistnämnda går ut på att släppa ut duvorna från en gemensam plats och att de så snabbt som möjligt ska flyga hem tillbaka till slaget. Den duva som har högst genomsnittshastighet vinner. De allra flesta djurtävlingar som anordnas i involverar dock hästar eller hundar. Denna tävlingsverksamhet engagerar många djur, ett stort antal personer samt omsätter på hästsidan betydande ekonomiska belopp. När det gäller hästar används ett stort antal hästar till rid-, trav- och galopptävlingar. Svensk Travsport har angett att anordnades 907 tävlingstillfällen med totalisator och 52 utan totalisator (dvs. B-lopp och bygdetrav) på 33 permanenta täv- lingsplatser och 40 bygdetravbanor. Antalet lopp var totalt 9 118 och antal starter var 99 638. Antal startande hästar var 13 137 och antalet svenska hästar i träning för tävling var 8 600 i proffsträning och 11 384 i amatörträning. har uppgett att de anordnade 707 lopp på på sina 5 tävlingsplatser. Antalet starter var 6 243 och antalet startande hästar var 1 316. Antalet hästar i träning för tävling uppgavs vara 1 250 stycken. Motsvarande siffror från visar att inom rid- sporten arrangerades det totalt 3 823 tävlingar med Träning och tävling med djur totalt 21 470 tävlingsklasser och med 404 879 starter. Antalet häs- tar som var med i dessa tävlingar var 36 358. Förutom nämnda tävlingar så finns det andra ridtävlingar såsom tävlingar med islandshästar. har upp- gett att det anordnas cirka 100 tävlingar om vardera 1–för islandshästar. Antalet klasser varierar mellan 5–15 klasser per tävling och antalet starter mellan 30–250 per tävling. I dessa deltar mellan 20–150 hästar per tävling och antalet hästar som trä- nas för tävling är uppskattningsvis runt 3 000. En annan tävlingsform är westernridning och () uppger att de anordnar cirka 50 tävlingar och att övriga organisationer på westernområdet anordnar cirka 20 . En genomsnittstävling har inom detta område 10–20 klasser. I WRAS tävlingar är antalet starter cirka 5 000 och i övriga organisationer mellan 2 000–3 000 . Totalt startar cirka 800–1000 hästar i dessa tävlingar. WRAS uppskattar att mindre än 100 hästar är i professionell träning . På hundsidan finns det också en mängd olika tävlingsformer såsom allt från agility och lydnadstävlingar till utställningar och hundkapplöpningar. har angett att 2010 anordnades utställningar med 138 458 som erhöll resultat (cirka 150 000 anmälda hundar). När det gäller prov av olika slag såsom jaktprov, bruksprov och liknande anordnades 3 972 prov med 44 063 startande hundar. När det gäller tävlingar som agility, lydnadsprov och liknande så anord- nades tävlingar vid 1 190 tillfällen och omfattade 94 329 startande hundar. har angett att det i anordnas på 10 banor . Vid dessa deltar cirka 500 hundar i snitt , vilket ger runt 5 000 starter totalt. Inom hund- kapplöpningen finns det inte någon professionell verksamhet som motsvarar trav och galopp på hästsidan utan samtliga hundar upp- ges vara familjehundar. Utredaren genomförde initialt i utredningen en instansundersök- ning i vilken det ingick en probleminventering. Berörda instanser fick då framföra sina synpunkter på de olika frågeställningarna i Träning och tävling med djur Ett antal instanser framförde att det finns ett allmänt behov av att se över reglerna i fråga om träning av och täv- ling med djur. Några angav att detta även gällde andra djurslag än häst och hund. De flesta instanser tog dock främst upp frågor som rörde träning av och tävling med häst och då främst frågor kring spödrivning, ålder för tävlingsdebut för trav- och galopphästar, utrustning och veterinärnärvaro vid tävling. Flera instanser föror- dade t.ex. ett förbud mot spödrivning och en granskning av vilka träningsmetoder, vilken utrustning eller vilka hjälpmedel som ska tillåtas. Fråga om närvaron av tävlingsveterinär vid tävlingar ansåg vissa instanser att det behövde utredas ytterligare. Det framfördes även att kosmetiska eller funktionsförbättrande operativa ingrepp inte borde få användas för att förbättra presta- tion- eller tävlingsresultat. Några instanser påpekade att djur inte är tävlings- eller tränings- redskap och att sådan verksamhet som inte ligger i djurets intresse borde vara förbjuden. Andra påpekade att djurens välfärd borde vara i fokus och deras naturliga rörelsemönster inte ska hindras utan premieras. Det påtalades även att den offentliga djurskyddskontrollen borde skärpas gällande kontroll av trav- och galoppsporten samt av draghundsverksamhet. Det påpekades också att träning av jakthundar på grävling (och andra djur) i hägn innebär stress för grävlingen och borde förbju- das. 10.1.3Spödrivning och felaktig hantering av häst under tävling Ett antal olika instanser, såsom flera myndigheter och veterinärfö- reningar samt banveterinärer, har påtalat att det förekommer en spödrivning vid trav, galopp och ridsporttävlingar som är oförenlig med djurskyddslagen. Problemet beskrivs ligga i att det kan löna sig att bryta mot såväl djurskyddslagens bestämmelser som spor- tens egna regler gällande spödrivning eftersom straffen är förhål- landevis låga i jämförelse med vinstbeloppen. Sportens egna straff för hård spödrivning varierar stort mellan olika tävlingsformer. I ett stort travlopp kan en kusk få böter på medan vinstsumman för hästägaren i t.ex. ett storlopp som är Träning och tävling med djur blev både vinnaren och den som kom trea dömda för hård spödrivning i detta lopp. Travsporten har uppgett till utredaren att det skedde 1 652 ingripanden på grund av felaktig hantering av häst under täv- ling. Av dessa var 998 felaktigt bruk av körspö, 652 övrig felaktig drivning och 2 olämplig behandling av häst. Travsporten utdömde utifrån detta 7 081 påföljder varav 1 342 var avstängningar (flera påföljder kan utdömas för en händelse). De utdömda böterna för förseelserna uppgick till totalt . Inte i något fall ledde dock förseelserna till polisanmälan, åtal eller domstolsprövning för brott mot djurskyddslagen eller mot djurplågeri. Galoppsporten har uppgett till utredaren att det utfärdades 114 bestraffningar beträffande felaktigt bruk av spö. Detta kunde t.ex. röra sig om: slag över axelhöjd, användning av spö mer än 3 gånger, användning av spö på häst i ett hinderlopp eller på en 2-åring, användning av spö på häst som inte har kunnat uppnå eller förbättra sin prisplacering eller användning av spö på en uppenbar vinnare. Däremot bestraffades inte någon för att ha slagit med överdriven kraft. Galoppsportens påföljder för dessa brott varierar från böter av en summa av upp till avstängning i . Polis- anmälan, åtal och domstolsprövning sker dock inte så ofta och uppges att en polisanmälan har gjorts gäl- lande en spöförseelse och en gällande plågsam utrustning. har också uppgett att de vid en handfull gånger har anmält uppfödare och några andra verksamma till kontrollmyndigheten när de har misstänkt att djurhållningen har varit dålig. När det gäller ridsportgrenarna och westernridningen har och uppgett att det inte finns någon tillför- litlig statistik. Detta beror på att de varningar som utfärdas på täv- lingsplatserna inte alltid inrapporteras. uppger dock att hanterade disciplinnämnden 18 stycken ären- den varav ett handlade om spö, ett om dopning samt ett om utebli- ven hästbesiktning före start. Övriga ärenden var tävlingstekniska frågor. Påföljderna inom ridsporten är tillrättavisning, varning, böter eller avstängning. har 3–5 ären- den gått vidare till civilt åtal, av dessa 2 dopingfall. Detta har dock inte drivit utan det har skett utanför förbundets ramar av t.ex. länsveterinär. Träning och tävling med djur Tävlingsveterinärer, myndigheter och djurskyddsorganisationer har dock påtalat att det vid exempelvis mer prestigefyllda ponny- tävlingar förekommer användning av spö som inte är djurskydds- mässig acceptabel. WRAS har uppskattat att antalet ärenden gällande felaktig han- tering av häst är 10–20 . Påföljden är oftast varning men en avstängning utdömdes . En polisanmälan gjordes också 2007. har rapporterat att 2010 utdelades 165 varningar för mer grova förseelser av felaktig hantering av häst. I detta antal ingår även varningar för felaktig utrustning. Brott mot regelverket medför varning eller diskvalifikation. Polisanmälan vid tävling har aldrig skett. har både trav- och galoppsporten föränd- rat sina regelverk gällande spödrivning. Inom travet har man t.ex. infört en reglering som innebär att eventuella prispengar fryses för en kusk som misstänks för brott mot djurskyddslagen eller djur- plågeri till dess att brottsutredningen är klar. Inom galoppsporten har spödrivning förbjudits i vissa typer av lopp såsom i lopp med 2- åriga hästar, hinderlopp och i all ponnygalopp. I har det varit förbjudet att använda spö som framdrivningshjälp, se avsnitt Förbud mot användande av körspö i i detta kapitel. I anser travsporten att ett spöförbud kan medföra ökade risker för olyckor och för att andra ännu mindre lämpliga metoder används i träningen. Det uppges också finnas en risk för att körningen blir yvig med pådrivning av tömmar, vilket inte anses se trevligt ut eller vara acceptabelt från säkerhets- och djurskyddssynpunkt. Banveterinärer har dock påpe- kat att även om den yviga körningen inte ser så trevligt ut så med- för den mindre smärta för djuret än slag med ett smalt, elastiskt spö av den typ som används i . Travsporten uppger att felaktig användning av spö är ett djur- skyddsproblem men anser att dagens lagstiftning är tillräcklig. Samhällets kontroll av att djurskyddslagen efterlevs gällande spö- användning uppges dock fungera dåligt. Travsporten utdelar straff vid mer än 1 000 incidenter gällande dessa förseelser medan man via lagstiftningen straffar endast enstaka för brott mot djurskyddslagen. Travsporten anser också att kuskarna har blivit mer återhållsamma i sin spödrivning i takt med att sportens egna regelverk och straffpåföljder successivt har skärpts . Träning och tävling med djur Effekten av att slå en häst har också diskuterats internationellt i hästkretsar och inom den vetenskapliga forskningen. I en studie av Pinchbeck et al. (2004) konstaterades att i hinderlopp var sannolik- heten för en häst att falla 7 gånger större när den blev frammanad med hjälp av spö under avancemang framåt. En förklaring till detta kan vara att drivning med spö kan göra hästen obalanserad. En annan förklaring är att hästar som blir frammanade sträcker ut och reducerar då eventuellt inte sin hastighet före hindret tillräckligt för att få till rätt acceleration i upphoppet (Barrey and Galloux 1997). I hinderlopp är en stor andel av alla allvarliga skador, inklu- sive dödsfall, kopplade till fall (1995, Bourke 1995). Som träningsmetod är också bestraffningar ifrågasatta både ur ett etiskt perspektiv och ur effektivitetsperspektiv. Gällande användning av spö så anser t.ex. forskarna (2010) att det är omöjligt att bedöma vad som är att anse som överdriven användning av spö, vilket anges i FEI:s (Fédération Equestre Internationale, ridsportens internationella huvudorgan) reglemente. Ska användningen relateras till hästens uppförande, känslighet, situation eller historia? Forskarna är också kritiska till att lydelsen antyder att spöanvändning är lämpligt i vissa situatio- ner eller t.o.m. nödvändigt. De anser att det är svårt att visuellt bedöma hur mycket kraft som ska anses vara lämpligt och att det finns sunda skäl för att förbjuda användning av spö i hästkapplöp- ningar. De förutspår också att användning av spö på häst i framti- den kommer att betraktas som en form av misshandel oavsett omständighet. McGreevy & (2010) anser att sporterna borde fokusera mer på etiska träningsmetoder och finna sätt att i tävlingssammanhang belöna detta. 10.1.4Utrustning, ålder och träningsmetoder Vissa instanser har framfört att man inom travsporten experimen- terar med kombinationer och utförande av olika utrustningsdetaljer för att påverka prestationen. De enskilda utrustningsdetaljerna är var för sig godkända men i kombination med varandra anser vissa att de kan ifrågasättas. Utrustning som inskränker syn, hörsel, huvud- och halsrörelser samt sväljförmåga är tillåtna men ifråga- satta. Träning och tävling med djur Travsporten uppger att deras strävan är att minska mängden utrustning på hästarna. Deras regelverk reglerar vilken utrustning som är tillåten och allt annat är otillåtet. All ny utrustning som tas fram granskas av travsportens utrustningsgrupp. Denna är den del av travsportens djurskyddskommitté och består av en representant utsedd av veterinärförbundet från banveterinärkommittén, ansvarig veterinär inom travsporten och en annan sakkunnig från travspor- ten. Travsporten har dock uppgett att de planerar att låta en repre- sentant från ersätta den person som kommer från banveterinärkommittén. Vid den planerade ändringen avser man även att ge vetorätt i utrustningsfrågorna. Detta skulle innebära att blir den som godkänner all utrustning som sporten tillåter. Travsporten framhåller också att all utrusning som döljer sjukdomar och skador, som skadar eller ökar andra risker för hästen, ska vara förbjuden. När det gäller frågan om hur tidigt hästar ska börja tävla så har tävlandet med 2-åriga hästar ökat inom travsporten. Detta har skett efter det att man dels införde premiumlopp för 2-åringar, dels ökade prispengarna i dessa lopp. Prispengarna ökade från av den totala mängden prispengar. Om tävlan- det med 2-åriga hästar har resulterat i hästar med sämre eller bättre hållbarhet eller fler eller färre skador finns det inte några tyd- liga uppgifter på.