sou · GZB335d2 · 2012-01-01 00:00:00 — Lönebidrag får dock inte lämnas för en anställning hos (26 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga). Den som anställs med lönebidrag ska ha lön och andra anställ- ningsförmåner som följer av eller är likvärdiga med kollektivavtal i branschen. Lönebidrag får som regel lämnas i längst (30 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktions- hinder som medför nedsatt arbetsförmåga). Ett första beslut om Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk lönebidrag får omfatta längst . Lönebidragets storlek påverkas av dels lönekostnaden för den anställde, dels den anställdes arbets- förmåga. Om lönekostnaden är högre än får dock den överskjutande delen inte ligga till grund för bidraget (28 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktions- hinder som medför nedsatt arbetsförmåga). minskade lönebidragsanställningar med drygt 6 500 personer, vilket motsvarar av det totala antalet. En förklaring till minskningen som anges är att nystartsjobb ersatt anställningar med lönebidrag (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Skyddat arbete finns i två former, dels hos och dels hos offentliga arbetsgivare (33 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga). Anställning inom är en möjlighet för personer som på grund av funktionsnedsättning har så nedsatt arbetsförmåga att de har svårt att få arbete och vars behov inte kan tillgodoses genom andra in- satser (34 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga). Skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare riktar sig till en avgrän- sad målgrupp och syftar till rehabilitering genom arbete. De som om- fattas av denna anställningsform är personer med funktionshinder som har ett socialmedicinskt funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga, är berättigade till insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service till funktionshindrade, eller på grund av långvarig och svår psykisk sjukdom inte tidigare haft kontakt med arbetslivet eller varit borta från det (35 § förordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga). En person som har skyddat arbete hos eller hos offentliga arbetsgivare ska ha lön och andra anställningsvillkor som följer av eller är likvärdiga med kollektivavtal i branschen. Han eller hon omfattas inte av lagen om anställningsskydd. Stödets storlek har liknande konstruktion som lönebidraget. var 19 140 personer med funktionsnedsättning anställda hos , vilket var något färre än 2008. Andelen kvinnor var och andelen män var (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk En utvecklingsanställning är anpassat till arbete hos offentlig eller privat arbetsgivare under längst . Anställningen kan förlängas längst om det finns särskilda skäl. En trygghetsanställning är en anställning hos en annan arbetsgivare än en arbetsgivare som ingår i Samhallkoncernen (36–37 §§ för- ordningen om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga). hade i genomsnitt 9 900 personer en trygghetsanställning, vilket var en ökning med 3 900 personer jämfört med (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Förutom olika subventionerade anställningar har även möjlighet att lämna stöd till arbetshjälpmedel eller personligt biträde och tolkhjälp, särskilt introduktions- och uppföljningsstöd samt särskilt stöd till start av näringsverksamhet. I det här avsnittet görs en kort översikt av möjligheter till ersättning i förekommande fall från den statliga socialförsäkringen för personer med missbruk och beroende av alkohol, narkotika, läkemedel eller dopningsmedel. Vilka villkor som gäller och hur tillämpningen fungerar för målgruppen personer med missbruk eller beroende belyses vid sjukdom och arbetsoförmåga. Motsvarande genomgång av försörjningsstöd från kommunen, när en person inte försörjer sig själv eller kan uppbära ersättning från socialförsäkringen, behandlas tillsammans med övriga sociala stödinsatser i kapitel 22. Det har varit utredningens ambition att försöka bedöma hur stor denna målgrupp är inom de olika systemen. Detta har dock inte varit möjligt på det sätt redovisning sker från socialförsäk- ringen eller kommunerna. Underlagsrapporter till denna översikt har tagits fram av fil.dr. Hans Goine och med.dr.Marianne Uppmark1 samt har professor i en rapport bland annat sökt studier och forskning kring alkoholvanor och sjuk- lighet, särskilt sjukfrånvaro. Enligt utredningens uppfattning verkar det inte föreligga några särförhållanden för målgruppen vid eventuellt utnyttjande av arbets- löshetsförsäkringen eller vid ålderspension. Dessa system granskas därför inte här. 1Missbruk och sjukförsäkringen. 2Alkoholvanor och sjuklighet, särskilt sjukfrånvaro. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Behov av förändringar inom några socialförsäkringssystem behandlas i kapitel 9. 28.3.1Några olika ersättningsformer – en översikt ersattes lagen om allmän försäkring (AFL) av Socialförsäkringsbalken (2010:110) De materiella reglerna för de olika ersättningsformerna ändrades dock inte i sak (prop. 2008/09:200). Socialförsäkringsbalken (SFB) innehåller bestämmelser om vem som kan vara försäkrad för vissa förmåner i . Enligt 4 kap. 2 § grundas rätten till en förmån antingen på bosättning i eller på arbete i . Det grundläggande villkoret för att vara försäkrad för den arbetsbaserade försäkringen är att personen arbetar i . Med arbete avses både anställning, uppdrag och arbete i egen verksamhet. För anställda gäller försäkringen från och med av anställningstiden och så länge som arbetet pågår. När personen slutar sitt arbete, upphör i regel också försäkringen för arbetsbaserade förmåner. Det finns dock bestämmelser om så kallat efterskydd. I de arbetsbaserade förmånerna ingår sjukpenning, förebyggande sjukpenning, rehabiliteringsersättning samt sjukersätt- ning och aktivitetsersättning. Nedan följer en kort beskrivning av vanliga begrepp inom sjukförsäkringen. Sjuklön är den ersättning en anställd får av sin arbetsgivare av en sjukperiod. Sjukpenning är ersättning från när man inte kan arbeta på grund av sjukdom. Kan betalas ut på normalnivå eller fortsättningsnivå. Sjukpenning kan beviljas då den försäkrades arbetsförmåga på grund av sjukdom är nedsatt med minst en fjärdedel. Sjukpenning på normalnivå kan betalas ut i och motsvarar av den sjukpenninggrundande inkomsten. Sjukpenning på fortsättningsnivå kan betalas ut i och motsvarar av den sjukpenninggrundande inkomsten. Kallades tidigare förlängd sjukpenning. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Fler dagar med sjukpenning på fortsättningsnivå kan i vissa fall beviljas och motsvarar av den sjukpenninggrundande inkomsten. Kallades tidigare förlängd sjukpenning i vissa fall. Fler dagar med sjukpenning på normalnivå kan i vissa fall beviljas och motsvarar av den sjuk- penninggrundande inkomsten. Kallades tidigare fortsatt sjuk- penning. Förebyggande sjukpenning kan lämnas då man deltar i medicinsk behandling som syftar till att förebygga eller förkorta sjukdoms- period. Rehabiliteringspenning, som beräknas på samma sätt som sjuk- penning, kan lämnas då man deltar i arbetslivsinriktad rehabili- tering. Särskilt bidrag kan lämnas för kostnader som uppstår i samband med arbetslivsinriktad rehabilitering Allmänt högriskskydd innebär att antalet karensdagar begränsas till 10 på ett kalenderår. Särskilt högriskskydd kan beviljas den som riskerar många sjuk- fall och ger ersättning från första sjukdagen och arbetsgivaren får sjuklönekostnaden ersatt. Sjukersättning är ersättning från när en per- son inte kommer att återfå sin arbetsförmåga. Aktivitetsersättning är ersättning från till den som är 19–och har en arbetsoförmåga som kan antas bestå under , beviljas . 28.3.2Sjukpenninggrundande inkomst är en förutsättning för ersättning För att få rätt till ersättning i form av sjukpenning krävs att För- säkringskassan kan fastställa en sjukpenninggrundande inkomst (SGI). Detta är ett beräkningsunderlag som använder för att beräkna i första hand sjukpenningens storlek, men också andra arbetsbaserade förmåner såsom rehabiliteringspenning, föräldrapenning, närståendepenning och smittbärarpenning. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Enligt 25 kap. 1 § SFB är sjukpenninggrundande inkomst den årliga inkomst som en person (försäkrad) kan antas att få tills vidare för eget arbete, antingen som inkomst av anställning eller som inkomst av annat förvärvsarbete. För att SGI ska kunna fast- ställas måste inkomsterna uppgå till av prisbas- beloppet. Vid beräkningen bortses från inkomster som överstiger 7,5 prisbasbelopp (undantaget föräldrapenning där taket är 10 pris- basbelopp). SGI kan bara fastställas om den enskilde har inkomst av eget arbete som dessutom är av viss varaktighet (). En person som är arbetslös kan få sin SGI skyddad om han eller hon står till arbetsmarknadens förfogande eller studerar. Sjukpenning är en förmån som kan betalas ut till den som har nedsatt arbetsförmåga på grund av sjukdom ( 27 kap. 2 § SFB). De diagnoser som dominerar som sjukskrivningsorsak är psykiska sjukdomar och sjukdomar i rörelseorganen (se tabell nedan). De psykiska diagnoserna blir alltmer dominerande ju längre sjukfallet pågår. Från att inledningsvis utgöra av de sjukskrivna stiger andelen till i de allra längsta sjukfallen (). Ökningen av de psykiska diagnosernas andel har varit mycket kraftig . I begrep- pet psykiska diagnoser ingår alkohol- och narkotikamissbruk som medfört sjukskrivning, dock anges de endast i liten grad som sjukskrivningsorsak. Utredningen återkommer till detta problem längre fram. SOU 2011:35 Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Avslutade sjukfall per diagnos och sjukfallslängd 1–2 år *Diagnosgrupper med färre än 10 observationer ingår i Övriga diagnoskapitel, se detaljer i bladet 'Info'. En * efter ett tal i tabellen visar att antalsuppgift endast kommer från antingen kvinnor eller män. uppgick summan av den utbetalda sjukpenningen till nästan . I snitt pågick 000 sjukfall. fanns det 437 000 personer med sjukersättning vilket kostade . Bedömningen av rätten till sjukpenning görs enligt en rehabili- teringskedja. Det innebär att bedömningen av arbetsförmågans nedsättning, för den som har en arbetsgivare, i en sjukperiod görs i förhållande till det vanliga arbetet eller annat lämpligt arbete som arbetsgivaren tillfälligt erbjuder. Från och med den 91:a dagen i sjukperioden innebär prövningen av rätten till sjukpenning att även ska ta hänsyn till om den försäkrade kan utföra något annat arbete hos arbetsgivaren. Från och med dag 181 i en sjukperiod ska dess- utom bedöma om den försäkrade kan försörja sig själv genom för- värvsarbete på den reguljära arbetsmarknaden i övrigt eller genom annat lämpligt arbete som är tillgängligt för den försäkrade. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Om det finns särskilda skäl, eller om det i annat fall kan anses oskäligt, kan sjukpenning betalas ut även om bedömer att den försäkrade har arbetsförmåga i arbeten på den reguljära arbetsmarknaden. Från och med dag 366 ska bedömningen av arbetsförmågan göras mot den reguljära arbetsmarknaden om det inte kan anses oskäligt. Rehabiliteringskedjan kan bara tillämpas i alla delar för en person som har en arbetsgivare. Arbetslösas arbetsförmåga bedöms i förhållande till den reguljära arbetsmarknaden från dag 1 medan egenföretagares arbetsförmåga i annat arbete bedöms i en sjukperiod. Vid bedömningen av arbetsförmågan ska bortse från arbetsmarknadsmässiga, ekonomiska, sociala och liknande förhållanden. Syftet med att bedöma arbetsförmågan utifrån renodlat medicinska kriterier är att gränserna för vad som ska ersättas av socialförsäkringen ska vara tydliga. 28.3.4Sjukpenning i förebyggande syfte En person som genomgår medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering, kan i stället för sjukpenning få sjukpenning i före- byggande syfte (27 kap. 6 § SFB). En förutsättning för rätt till denna ersättningsform är att behandlingen eller rehabiliteringen syftar till att förebygga sjukdom, att förkorta sjukdomstid eller att helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av arbetsförmågan. Det krävs vidare att en läkare, på grundval av vetenskap och beprövad erfarenhet, har konstaterat att den enskilde har en förhöjd sjuk- domsrisk. Den sjukdom som kan befaras uppkomma ska vara sådan att den förväntas leda till nedsättning av arbetsförmågan. Läkaren ska också ha ordinerat behandlingen (prop. 1990/91:141 s. 85). Behandlingen eller rehabiliteringen ska ingå i en plan som ska godkännas av . Om en försäkrad är sjuk och arbetsoförmögen när han eller hon går in i en behandling, prövas rätten till sjukpenning enligt 27 kap. 2 § SFB. Är en försäkrad däremot i arbete till dess att behandlingen påbörjas, kan i stället förebyggande sjukpenning enligt 27 kap. 6 § SFB bli aktuell. När en försäkrad deltar i arbetsträning, utbildning eller annan arbetslivsinriktad åtgärd i anslutning till en medicinsk behandling, kan rehabiliteringsersättning bli aktuell. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk vara så att en försäkrad får flera olika slags ersättningar under olika perioder av sin vistelse på till exempel ett behandlingshem 28.3.5Rehabiliteringsersättning vid arbetslivsinriktad rehabilitering Enligt bestämmelser i 29 kap. SFB har en person rätt till rehabili- teringsersättning om han eller hon deltar i en arbetslivsinriktad rehabiliteringsåtgärd som syftar till att förkorta sjukdomstiden eller helt eller delvis förebygga eller häva nedsättningen av arbets- förmågan. Det krävs dessutom att arbetsförmågan till följd av sjuk- dom är nedsatt med minst en fjärdedel. Ytterligare förutsättningar är att har gjort en rehabiliteringsplan. Rehabiliteringsersättningen består av särskilt bidrag och reha- biliteringspenning. Det särskilda bidraget ska täcka extra kostnader som kan uppstå under rehabiliteringen, exempelvis kursavgifter, kostnader för läromedel, resor och omkostnader för ledsagare. Rehabiliteringspenning är till för den enskildes försörjning och grundas på samma sätt som sjukpenning på fastställd SGI. Den som inte har någon SGI kan inte få någon rehabiliteringspenning men däremot särskilt bidrag, om han eller hon behöver en arbets- livsinriktad rehabiliteringsåtgärd för att få arbetsförmåga. Beroende på arbetsförmågans nedsättning kan rehabiliterings- penning, precis som sjukpenning, betalas ut som hel, tre fjärdedels, halv och en fjärdels sjukpenning. Ersättningen kan betalas ut i rehabiliteringsperioden, även om den enskilde inte har varit sjukskriven före periodens början. När det gäller ersättningens storlek och ramtid så gäller samma regler som för sjukpenning och förlängd sjukpenning. Ersättningsnivån för rehabiliteringspenning är därför antingen av den försäkrades SGI. För en arbetslös person begränsas dock hel reha- biliteringspenning till högst per dag. Hur länge rehabiliteringsersättning betalas ut beror bland annat på syftet med rehabiliteringen. En åtgärd som syftar till återgång i det tidigare arbetet hos den egna arbetsgivaren begränsas som regel . För rehabilitering som syftar till annat arbete hos arbetsgivare eller på arbetsmarknaden i övrigt gäller att ersättning lämnas under längst från den tidpunkt då rehabilitering startar (prop. 1996/97:28, s. 19). När det gäller deltagande i arbetslivs- inriktade åtgärder som utbildning, finns det också begränsningar Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk för vilka utbildningar som ersättning kan lämnas. Rehabiliterings- penning betalades ut i sammanlagt drygt 1,7 miljoner dagar vilket kan jämföras med antalet utbetalade sjukpenningdagar som uppgick till drygt 37 miljoner dagar. Totalt 23 607 personer fick rehabiliteringspenning . 28.4Sjukförsäkringen och personer med missbruk 28.4.1Sjukpenning vid missbruks- och beroendevård Vid rehabilitering på grund av missbruksproblem förekommer ofta vård på behandlingshem. I dessa fall är det inte behandlingen som sådan som avgör vilken form av ersättning den försäkrade kan få under vistelsen på behandlingshem utan valet mellan sjukpenning och sjukpenning i förebyggande syfte avgörs av huruvida individen är arbetsoförmögen då behandlingen inleds. En förutsättning för rätt till förebyggande sjukpenning är som ovan nämnts att det finns ett läkarintyg som styrker att det finns en förhöjd sjukdomsrisk om individen inte får genomgå behand- lingen. Både graden av ohälsa och arbetsoförmåga och syftet med vården är av betydelse. Den försäkrade har inte rätt till förebyggande sjukpenning om behandlingen eller rehabiliteringen är av social karaktär utan inslag av medicinsk behandling eller medicinsk rehabilitering. Många behandlingsmetoder som används inom missbruks- och beroende- vården innebär en kombination av läkemedels- och psykosocial behandling. Flera psykosociala behandlingsmetoder, som bland annat karaktäriseras av en klar struktur och väldefinierade åtgärder, har vetenskapligt dokumenterat gynnsamma effekter mot alkohol- beroende (SBU 2001). Flera av dessa behandlingsmetoder, till exempel tolvstegsprogram, kognitiv beteendeterapi med fokus på missbruk och dynamisk terapi, finns upptagna i nationella riktlinjer för missbruks- och beroendevård (Social- styrelsen 2007) och kan mot bakgrund av detta anses vara exempel på sådan behandling eller rehabilitering som kan ge rätt till före- byggande sjukpenningenligt 27 kap. 6 § SFB. Med dagens ordning är det vanligtvis kommunen, som beslutar om personen får behandling på ett behandlingshem. I regel finns inte någon läkare inkopplad före placeringen för att bedöma om sjukskrivning kan vara aktuell. blir då inte heller Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk inblandad för att bedöma rätten till sjukpenning. Det blir däri- genom, sett utifrån socialförsäkringen, en fråga om primärt social rehabilitering. Behov av ekonomisk försörjning under behandlings- hemsvistelsen blir en uppgift för kommunen och ekonomiskt bistånd vid behov. Det finns två olika former av högriskskydd, allmänt och särskilt (27 kap. 39–40 §§ SFB). Det allmänna högrisksskyddet innebär att en person bara kan ha . Är en person sjuk mer än 10 gånger kan denne alltså få ersättning . Det gäller för sjuklöneperioder från varje arbetsgivare för sig. Om den försäkrade har en anställning är det arbetsgivaren som hanterar det allmänna högriskskyddet. Om en försäkrad däremot är arbetslös sköter hanteringen av det. Ingen an- sökan behövs från den försäkrade. Det särskilda högriskskyddet har kommit till för att skydda per- soner som har en sjukdom eller ett funktionshinder som medför omfattande sjukfrånvaro. Den försäkrade kan ansöka om särskilt högriskskydd enligt 27 kap. 40 § SFB eller enligt 13 § lagen om sjuklön om denne har en medicinskt väl dokumenterad sjukdom som gör att han eller hon troligen måste vara borta från arbetet minst . Med särskilt högriskskydd kan man få sjuklön/sjukpenning . Dessutom får arbets- givaren ersättning för hela sjuklönekostnaden från Försäkrings- kassan. Den främsta skillnaden mellan bestämmelserna är att enligt SFB får den försäkrade sin karensdag ersatt av medan enligt SjLL får den försäkrade sin karensdag ersatt av arbets- givaren. Enligt förarbetena bör tillämpa det särskilda högriskskyddet restriktivt även när det gäller risk för en eller flera längre sjukperioder. Endast personer med medicinskt väl doku- menterade sjukdomstillstånd kan komma i fråga. Om Försäkrings- kassan inte har god kännedom om sjukdomsförhållandena i det enskilda fallet krävs det att den försäkrade styrker sina uppgifter med läkarintyg. 1996/97:63, s. 67). Det finns anledning att anta att kunskapen om det särskilda högriskskyddet förmodligen är ganska bristfällig både hos arbetsgivare Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk och anställda, trots att ett ökat utnyttjande av det särskilda hög- riskskyddet skulle underlätta för den som ofta är sjuk att komma in på arbetsmarknaden. Detta gäller inte minst personer med en missbruksproblematik. Det har inte gått att få fram statistik från i vilken omfattning missbruk av olika slag ligger till grund för beslut om särskilt högriskskydd men enligt vad som framkommit bland annat i utredningens hearingar är det mycket sällsynt. Utredningen förmodar att det bland annat kan bero på att det är svårt att få ett väl dokumenterat medicinskt underlag om risken för återkommande sjukfall. 28.5Försäkringsmedicinskt beslutsstöd vid skadligt bruk av droger Vid beskrivning av socialförsäkringens regelverk är det även av intresse att kort beröra annat utvecklingsarbete som har genom- förts inom sjukförsäkringens område och som direkt berör per- soner med missbruk eller beroende. och Försäk- ringskassan fick i uppdrag av regeringen att utforma en mer kvalitetssäkrad, enhetlig och rättssäker sjukskrivningsprocess. Som ett led i detta arbete gav ut ett försäk- ringsmedicinskt beslutsstöd. Beslutsstödet består av två delar. Den ena delen handlar om övergripande principer vid sjukskrivning. Den andra delen handlar om rekommendationer om bedömning av arbetsförmåga (lämpliga sjukskrivningstider) för olika diagnoser. De specifika rekommendationerna ska vara ett stöd både för hälso- och sjukvården och för tjänstemän. Tanken är att behandlande läkare ska finna vägledning i uppgifter om i normalfallet rimliga sjukskrivningstider för olika situationer, samt att läkaren ska uppfatta rekommendationerna som ett stöd i dialogen med patienten. I beslutsstödet betonas att rekommenda- tioner om sjukskrivning ska vara vägledande för bedömning av arbetsförmågan, men att bedömningarna måste vara individuella och utgå ifrån enskilda individers unika tillstånd. Beslutsstödet har uppdaterats i olika omgångar. har rekommendationerna uppdaterats när det gäller sjukskrivningar vid skadligt bruk av droger. Följande rekommendationer gäller i dessa fall vid bedömning av en persons arbetsförmåga: Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Skadligt bruk medför i sig inte nedsatt arbetsförmåga. Arbets- förmågan ska bedömas utifrån symptom och uppkomna skador. Vid beroende kan abstinenssymtomen efter en period av drog- användning sätta ned arbetsförmågan under 1–, bero- ende av typ av drog, periodens längd och mängden intag. Vid utdragen abstinens, psykisk samsjuklighet och/eller mer kroniska drogskador ska arbetsförmågan bedömas utifrån hur dessa tillstånd påverkar funktionen. Sjukskrivning för förebyggande behandling kan bli aktuell om behandlingen i sig hindrar närvaro på arbetsplatsen, exempelvis behandlingshem eller intensiv öppenvårdsbehandling såsom påbörjande av läkemedelsassisterad behandling för opiatberoende. Sjukskrivningsperioden kan då pågå upp . Av rekommendationerna framgår vidare bland annat följande. Vid beroende ska patienten endast sjukskrivas vid samtidig behandling, och sjukskrivningen bör göras retroaktiv, det vill säga i efterhand sedan personen till exempel bevisat sitt deltagande i behandlings- aktiviteten. Vid samsjuklighet ska behandlingen av missbruket eller beroendet och andra samtidiga psykiska sjukdomar ske parallellt men funktionen bedömas utifrån respektive tillstånd. Den sjukskrivande läkarens intyg är en viktig del i Försäkrings- kassans beslutsunderlag vid prövning av rätt till sjukpenning. Det är dock viktigt att det är som fattar beslut om den försäkrades sjukdom har satt ned arbetsförmågan i den om- fattning att rätt till ersättning föreligger. kan också begära in kompletterande underlag antingen från den behandlade läkaren eller från annan läkare.