sou · H0B365 · 2012-09-27 00:00:00 — De bedömde att centret har haft ett tydligt värde som katalysator och motor för arbete med språk-, läs- och skrivutveckling i kommuner som formulerat ett intresse för frågan. Centrets kompetensutvecklingsinsatser bedöm- des ha gett många pedagoger ökad kunskap och motivation, vilket inneburit att undervisningen i högre grad än tidigare anpassas till elevernas individuella behov. Vidare hade frågan fått tydligare legitimitet och ett systematiskt utvecklingsarbete på kommunal- och enhetsnivå hade åstadkommits. Utredarna bedömde att insatserna var relevanta för att uppnå de önskade resultaten och effekterna. Utvärderingen visade även att målsättningen att uppnå en förbättrad läs- och skrivförmåga upplevdes som mycket relevant av lärarna och skolledarna själva, vilket utredarna menade indikerar att centrets syfte mycket väl överensstämde med de behov som fanns i de svenska skolorna. I rapporten poängteras även vikten av politisk prioritering av läs- och skrivutveckling på nivå och att arbetet bör syfta till utveckling av kvaliteten på undervisningen på klassrumsnivå samt ökat systematiskt utvecklingsarbete på nivå. Enligt rapporten bör insatser riktade till lärare syfta till kompetens- utveckling och insatser mot politiker/kommunala tjänstemän vara av karaktären lobbyarbete för att öka prioriteringen av frågan och rikta sig till kommuner som inte redan satsar på läs- och skriv- utveckling.4 Utvärderingen visar stora geografiska skillnader när det gäller var i landet språk-, läs- och skrivutvecklare finns och var frågan är prioriterad. Flest språk-, läs- och skrivutvecklare finns i , , län, och . , , och är kommuner som bedriver ett särskilt aktivt arbete.5 En aktuell statlig satsning på lärarkompetens är Lärarlyftet II. Satsningen pågår mellan 2012–2015 och syftar till att lärare i , gymnasieskolan, vuxenutbildningen och motsvarande skolformer med lärarexamen, och som undervisar i ämnen de inte är behöriga i, ska bli behöriga. ska särskilt ta hänsyn till behovet av att lärare deltar i kurser i ämnet matematik. Därför får huvudmännen per högskolepoäng när lärare går kurser i matematik, medan de får per högskolepoäng när de går kurser i andra ämnen. Reformen syftar till att komma till rätta med problemet att obehöriga arbetar som lärare i skolan. ska endast legitimerade lärare få sätta betyg. –2014 pågår satsningen Förskolelyftet II. Syftet är att stärka förskollärares och förskolechefers kompetens och där- med främja förskolans måluppfyllelse. Bakgrunden till satsningen är att regeringen bedömer att förskollärare behöver ökad kunskap och förstärkt specialpedagogisk kompetens samt att förskolechefer behöver ökad kompetens att systematiskt och kontinuerligt planera, följa upp, utvärdera och utveckla verksamheten för att leva upp till skollagens och läroplanens krav. Förskollärare erbjuds därför fortbildning med inriktning på barn i behov av särskilt stöd när det gäller språklig, kommunikativ och matematisk utveckling. Förskolechefer och förskollärare erbjuds fortbildning som inriktas på uppföljning och utvärdering av förskolans verksamhet. Till den tidigare satsningen Förskolelyftet (2009-2011) fanns ett särskilt statsbidrag kopplat, vilket inte är fallet för Förskolelyftet II. Staten står endast för utbildningskostnaderna, dvs. betalar lärosätena för kurserna. 4Utvärdering av Nationellt centrum för språk-, läs- och skrivutveckling (, 2008). 5Utvärdering av Nationellt centrum för språk-, läs- och skrivutveckling, s. 21. Se även utvärdering av den läs- och språksatsning som utbildningsförvaltningen genomförde 2007–2010: Toura Hägnesten, Lärarna, eleverna och deras läsning En läs- och språksatsning i grundskolor (, 2011). driver även den nya satsningen Handledning för jämställdhet och kunskap. Satsningen pågår till 2014 och omfattar totalt . Bakgrunden är de ökade skillnaderna i skolresultat mellan pojkar och flickor. Syftet är att utveckla en mer jämställd undervisning genom att integrera jämställdhetsarbetet i språkundervisningen. Målet är att öka möjlig- heten för alla elever, oavsett kön eller bakgrund, att utvecklas och nå målen. En del av satsningen fokuserar specifikt på läs- och skrivutveckling. Aktuell tematik för denna del av satsningen är hur lärare kan arbeta med språk i alla ämnen, hur de kan motivera pojkar till mer skönlitterär läsning och vilka samtalsmetoder som eleverna får möjlighet att använda sig av i klassrummet.6 Satsningen riktar sig till förskollärare, lärare i grundskola och gymnasium samt fritidspedagoger och genomförs i samarbete med Nationellt centrum för språk-, läs- och skrivutveckling. Även rektorer och förskolechefer förväntas delta i viss mån. De s.k. processledarna får utbildning och handledning av forskare och handleder sedan i sin tur lärare och förskollärare på sin skola eller förskola. Process- ledarna kan bl.a. vara språk-, läs- och skrivutvecklare eller pedagogiska handledare. fick ett tilläggs- uppdrag där det bl.a. preciserades att en grund för satsningen är att elevers språk-, läs- och skrivutveckling har avgörande betydelse för hur eleverna lyckas nå målen i skolans alla ämnen. är på skol- området. I myndighetens uppdrag ingår även att bedöma ansökningar om att driva fristående skola. Tillsynen är uppdelad på tillsyn och kvalitetsgranskning. Enligt 26 kap. § 2 skollagen (2010:800) avser tillsynen självständig granskning som har till syfte att kontrollera om den verksamhet som granskas uppfyller de krav som följer av lagar och andra föreskrifter. I tillsynen ingår att fatta de beslut om åtgärder som kan behövas för att den huvudman som bedriver verksamheten ska rätta fel i verksamheten. Enligt 26 kap. 10 § kan Skolinspektionen om de finner brister ge huvudmannen 6Statens skolverk, Handledning för jämställdhet och kunskap – ökad måluppfyllelse i skolan (2012). 7Se regeringens beslut om tilläggsuppdrag att genomföra insatser för att främja jämställdhet inom skolväsendet (U201/7067/S). ett föreläggande med eller utan vite. Vid mindre brister kan endast en anmärkning ges. Om Skolinspektionen finner mycket stora brister kan tillståndet att bedriva skolverksamhet dras in för fri- stående skolor. Kommunala skolor riskerar att tillfälligt stängas. Skolinspektionen ska även genomföra kvalitetsgranskningar. Dessa ska avse kvaliteten på utbildningen i förhållande till mål och andra riktlinjer. I propositionen om den nya skollagen anger regeringen att det är måluppfyllelse som ska vara i fokus för kvalitetsgranskningarna.8 Specialpedagogiska skolmyndigheten ska verka för att alla barn, elever och vuxenstuderande med funktionsnedsättning får tillgång till en likvärdig utbildning och annan verksamhet av god kvalitet. Myndighetens uppgift är att ge specialpedagogiskt stöd till personal inom skolväsendet. I uppdraget ingår bl.a. att ordna kompetens- utveckling och fortbildning, sprida information till skolhuvudmän och föräldrar samt bedriva specialpedagogisk utvecklingsverk- samhet samt att sprida forskningsresultat som är relevanta för det specialpedagogiska området. Myndigheten erbjuder stöd som kan handla om individers lärande, pedagogers arbete eller verksamhet och organisation. En viktig funktion är att förskolor, skolor eller vuxenutbildningar kan vända sig till myndigheten för att få rådgivning i specialpedagogiska frågor. Myndigheten bidrar med rådgivning för främst specialpedagoger och speciallärare, men även för lärare, bl.a. gällande hur pedagogerna kan arbeta med elever med läs- och skrivsvårigheter och dyslexi. Tanken är att myndig- hetens kompetens ska komplettera de specialpedagogiska resurser som finns i kommuner eller fristående skolor. Myndigheten ska också främja och informera om tillgång till anpassade läromedel för barn, ungdomar och vuxna med funktions- nedsättning och administrerar vissa statliga bidrag och stöd till folkhögskolor, universitet och högskolor. De utför även special- pedagogiska kartläggningar och utredningar och samverkar regel- bundet med och Skolinspektionen. 8 Jfr 26 kap. 19 och 20 §§ skollagen (2010:800) samt Den nya skollagen för kunskap, valfrihet och trygghet (prop. 2009/10:165), s. 556. Litteratur och läsning i förskolan Barns språkutveckling börjar tidigt i livet. Forskning visar att barn i låg ålder kan utveckla intresse och engagemang för språk och läsning och att läsutvecklingen ofta börjar redan i förskoleåldern. Barn från olika uppväxtförhållanden får olika möjligheter att utveckla de förmågor som behövs för att senare kunna lära sig läsa. Sociokulturell bakgrund är enligt forskningen en av de mest framträdande faktorerna för den senare läsutvecklingen.9 Mot denna bakgrund är arbetet som bedrivs inom förskolan betydelse- fullt. Särskilt viktigt är förskolans arbete för de barn som växer upp i hem där böcker inte läses, eftersom en förskola som arbetar aktivt med litteratur och högläsning kan ge dessa barn mer likvärda förut- sättningar jämfört med barn som växer upp i en miljö där böcker och läsning är vanligt. I går av alla 1–5-åringar i förskola och bland 3–5-åringarna går av barnen i förskola.10 Detta innebär att insatser i förskolan når majoriteten av de yngre barnen, oberoende av social bakgrund. Den reviderade läroplanen som började gälla innebar en förstärkning av förskolans pedagogiska uppdrag.11 Skollagen och läroplanen är tydliga med att förskolan är en egen skolform. Att se förskolan som en del i skolväsendet har dock inte varit självklart i . Det var först som förskolan fick en egen läroplan. I läroplanen för förskolan framgår att förskolan ska lägga grunden för ett livslångt lärande. Vidare ska förskolan stimulera barns utveckling och lärande samt erbjuda en trygg omsorg. Enligt de riktlinjer som anges i läroplanen ska förskollärare ansvara för att varje barn stimuleras och utmanas i sin språk- och kommunika- tionsutveckling. Enligt läroplanens mål ska varje barn utveckla intresse för bilder, texter och olika medier samt sin förmåga att använda sig av, tolka och samtala om dessa. Barnen ska även utveckla intresse för skriftspråk samt förståelsen för symboler och deras kommunikativa förmåga. Vidare ska förskolan sträva efter att varje barn tillägnar sig innebörden i begrepp, ser samband och upptäcker nya sätt att förstå sin omvärld, utvecklar nyanserat talspråk, ordförråd och begrepp samt sin förmåga att leka med ord, 9Se bl.a. , Barns tidiga läsning (akademiska förlag, 2007) och , Nya språket lyfter!, s. 13–14. Se även kapitel 2. 10Skolverkets officiella statistik för förskolan 2012. 11Statens skolverk, Läroplan för förskolan 98, reviderad 2010. berätta, uttrycka tankar, ställa frågor, argumentera och kommunicera med andra. Förskolan ska även sträva efter att varje barn utvecklar sin förmåga att lyssna, reflektera och ge uttryck för egna uppfattningar och försöker förstå andras perspektiv. Arbete med litteratur i förskolan kan därför sägas vara ett viktigt sätt att arbeta mot dessa mål. Läroplanen anger inte hur förskolan ska arbeta för att uppfylla de mål som satts upp, utan det är upp till förskolorna att bestämma vilka pedagogiska metoder som ska användas. Det innebära att det kan finnas stora skillnader mellan hur förskolorna arbetar med t.ex. läsning och litteratur. Det finns förskolor där böcker är sällsynta medan de flesta förskolor förefaller arbeta med högläsning av olika typer av litteratur anpassat till barn i olika åldrar. Många, men långt i från alla, förskolor har samarbeten med folkbibliotek. Antingen besöker förskolans barn bibliotek eller bokbussar eller så kommer en barnbibliotekarie regelbundet till förskolan med böcker. Litteratur och läsning i förskoleklassen Förskoleklassen infördes som en egen skolform 1998. Utbild- ningen är i likhet med förskolan frivillig och kommunerna är skyldiga att ordna avgiftsfri förskoleklass till alla sexåringar i kommunen. Syftet med förskoleklassen är att den ska fungera som en övergång mellan förskolan och den obligatoriska skolan. Detta ska även prägla innehållet i verksamheten då förskoleklassen ska kombinera förskolans och den obligatoriska skolans arbetssätt och pedagogik. Verksamheten pågår oftast cirka och när förskoleklassen avslutas tar oftast fritidshemsverksamheten vid. Verksamheten i förskoleklassen regleras av samma läroplan som och fritidshemmet.12 Det är dock endast de första delarna av läroplanen som berör förskoleklassen och fritids- hemmet, dvs. delarna om skolans värdegrund och uppdrag samt de övergripande målen och riktlinjerna. De delar av läroplanen som innehåller kursplaner gäller inte för förskoleklassen. I de över- gripande målen uttrycks inte några specifika förväntningar på vad eleverna ska lära sig i förskoleklassen, utan de övergripande kunskapsmålen i läroplanen rör vad eleven ska kunna när eleven lämnar i årskurs 9. Det finns därför inga mål om vad 12 , Läroplan för , förskoleklassen och fritidshemmet 2011. eleverna ska ha lärt sig i förskoleklassen utan de specifika målen för vad elever ska lära sig börjar först från årskurs 1. Det är upp till de enskilda huvudmännen att besluta hur mycket litteratur och läsning som ska ingå förskoleklassens verksamhet. Detta innebär med stor sannolikhet att det finns betydande skillnader mellan olika för- skoleklasser vad gäller arbetet med läsning och litteratur. Litteratur och läsning i Grunden till barns läsinlärning läggs i skolan. Barn som börjar skolan har mycket skilda förkunskaper och förutsättningar för att lära sig läsa och vissa har kommit långt i sin läsutveckling redan vid skolstarten. Vikten av att läraren noga följer alla elevers läsutveckling redan från skolstarten poängteras inom forskningen. Den nya läroplanen för samt en ny betygsskala med fler betygssteg infördes . Betyg kommer också att införas i årskurs 6 . Betygsskalan är sexgradig, från A till F, med fem godkända och ett icke godkänt betygssteg. Vad gäller kraven på kunskaper för att vara godkänd i de olika års- kurserna är målen formulerade annorlunda men håller samma nivå som i tidigare läroplaner. har utvecklat kursplaner och olika former av stödmaterial för att underlätta lärarnas arbete med bedömning och betygsättning enligt den nya betygsskalan. Enligt läroplanen ska undervisningen i ämnet svenska bl.a. stimulera elevernas intresse för att läsa och skriva. Vidare ska eleverna möta samt få kunskap om skönlitteratur från olika tider och skilda delar av världen. Sammanlagt ska en elev under sin grundskoletid ha läst svenska eller svenska som andraspråk minst . Hur dessa fördelas under elevens skoltid är upp till de enskilda skolorna. Skolan har således möjlighet att undervisa mer eller mindre svenska vissa årskurser. När en elev lämnar årskurs 3 ska eleven kunna läsa bekanta och elevnära texter med flyt genom att använda sig av lässtrategier för att förstå och tolka texter samt för att anpassa läsningen efter textens form och innehåll. Eleven ska även uppvisa grundläggande läsförståelse. I slutet av årskurs 6 ska eleven, för att få betyg E (det lägsta betyget för godtagbara kunskaper), med flyt kunna läsa skön- litteratur och sakprosatexter för barn och ungdomar på ett i huvudsak fungerande sätt samt uppvisa grundläggande läsförståel- se. Vidare ska eleven, utifrån egna erfarenheter, kunna tolka och föra enkla och till viss del underbyggda resonemang om tydligt framträdande budskap i olika verk samt på ett enkelt sätt beskriva sin upplevelse av läsningen. Samma krav som finns i årskurs 6 om läsförståelse finns i års- kurs 9 för sakprosa och skönlitteratur. I årskurs 9 ska eleven även till viss del kunna beskriva hur verket har påverkats av det historiska och kulturella sammanhang det tillkommit i. I den nya läroplanen är det förtydligat att litteratur inte endast är föremål för språkstudier. I kursplanerna för de naturveten- skapliga ämnena (biologi, fysik och kemi) och i de samhälls- vetenskapliga ämnena (geografi, historia, religionskunskap och samhällskunskap) ingår skönlitteraturen som ett centralt innehåll i kursplanerna. Eleverna ska i dessa ämnen ta del av skönlitteratur som handlar om relationen mellan människa och natur (de naturvetenskapliga ämnena) alternativt skildringar av livet förr och (de samhällsvetenskapliga ämnena). Litteratur och läsning i gymnasieskolan började de första eleverna i en reformerad gymnasieskola. Reformen innebär genomgripande förändringar, bl.a. har nya ämnesplaner och en ny läroplan för gymnasieskolan införts. Reformeringen av gymnasieskolan har sin bakgrund i att många elever hoppade av eller avslutade gymnasiet utan att ha nått målen. Ett annat skäl till reformen var att möjligheten att inrätta lokalt utformade program och kurser innebar att gymnasieskolan blivit alltför diversifierad och svåröverskådlig. Utbildningsutbudet i den nya gymnasieskolan ska alltid vara kvalitetssäkrat och nation- ellt beslutat. Den nya gymnasieskolan innehåller 18 program med 60 inriktningar jämfört med tidigare 17 program respektive 35 inriktningar. Ökningen av program och inriktningar ska ses i rela- tion till att möjligheterna att erbjuda specialutformade program, lokala inriktningar och kurser samt utbildningar (i fristående skolor) som motsvarar nationella program till art och nivå har tagits bort. En betydande förändring av gymnasieskolan är att skillnaderna mellan yrkesprogram och högskoleförberedande program blir tydligare. De högskoleförberedande programmen ska ge grund- Även på de yrkesförberedande programmen ska eleverna beredas möjlighet att uppnå grund- läggande högskolebehörighet, men alla elever behöver inte ha det som mål. Bland de övergripande målen i läroplanen finns målet att varje elev som avslutat ett gymnasieprogram kan använda bok- och bibliotekskunskap och modern teknik som ett verktyg för kun- skapssökande, kommunikation, skapande och lärande.13 Gymnasiegemensamma ämnen är ämnen som alla gymnasie- elever läser. De gymnasiegemensamma ämnena varierar dock i omfattning mellan de olika programmen. I den nya gymnasieskolan finns nio gymnasiegemensamma ämnen. Bland dessa ämnen finns svenska och svenska som andraspråk. Varje program innehåller också ett antal programgemensamma ämnen, programfördjupning, inriktningskurser och individuellt val. I beskrivningen av ämnet svenska framgår att syftet med ämnet bl.a. är att eleverna utvecklar sin förmåga att kommunicera i tal och skrift samt att läsa och arbeta med texter, både skönlitteratur och andra typer av texter. Samtliga nationella program är treåriga och omfattar 2 500 gymnasiepoäng. De yrkesförberedande programmen ska innehålla minst 100 poäng svenska eller svenska som andraspråk och de högskoleförberedande programmen ska innehålla minst 300 poäng svenska (kurserna Svenska 1, 2 och 3) eller svenska som andra- språk. Godkända betyg i svenska eller svenska som andraspråk i denna omfattning krävs för att få gymnasieexamen. På vissa gymnasieskolor finns det även möjlighet att läsa ytterligare 100 poäng vardera i ämnena litteratur, retorik och skrivande. För att få betyget E i svenska på yrkesprogrammen ska eleven, i förberedda samtal och diskussioner, muntligt förmedla egna tankar och åsikter samt genomföra muntlig framställning inför en grupp. Detta ska eleven göra med viss säkerhet. Eleven ska även kunna skriva argumenterande text och andra typer av texter, som är sammanhängande och begripliga samt till viss del anpassade till syfte, mottagare och kommunikationssituation. Eleven ska i huvudsak kunna följa skriftspråkets normer för språkriktighet. Vad gäller läsning ska eleven kunna läsa, reflektera över och göra enkla sammanfattningar av texter samt skriva egna texter som anknyter till det lästa. Eleven ska även översiktligt återge innehållet i några centrala svenska och internationella skönlitterära verk och annat 13 , Läroplan, examensmål och gymnasiegemensamma ämnen för gymnasieskola 2011. Dessutom ska eleven översiktligt kunna redogöra för några samband mellan olika verk genom att ge exempel på gemen- samma teman och motiv. Eleven ska även återge någon iakttagelse och formulera egna tankar med utgångspunkt i berättandet. För att få betyget E i svenska 1, 2 och 3 på de högskole- förberedande programmen, vilket är nödvändigt för grundläggande högskolebehörighet, krävs förutom det ovan nämnda att eleven med viss säkerhet kan samla, sovra och sammanställa stora mängder information från olika källor och med utgångspunkt från detta skriva texter av vetenskaplig karaktär och andra texter. Texterna ska vara sammanhängande och ha tydligt urskiljbar disposition. Texterna ska dessutom till viss del vara anpassade till syfte, mottagare och kommunikationssituation. Eleven ska värdera och granska källor kritiskt, tillämpa regler för citat- och referatteknik samt i huvudsak följa skriftspråkets normer för språkriktighet. Språket ska vara varierat och innehålla goda formuleringar. Eleven ska även göra en fördjupad, textnära litterär analys av ett tema, en genre eller ett författarskap. I analysen ska eleven med viss säkerhet använda litteraturvetenskapliga begrepp och verktyg samt ge stöd för sin tolkning genom belägg från texterna. Vidare ska eleven kunna översiktligt redogöra för några aspekter av det svenska språkets släktskapsförhållanden och historiska utveckling. Förskolans, och gymnasieskolans pedagogiska arbete kring läsning och litteratur är av avgörande betydelse för att barn och unga ska bli goda läsare. I de följande avsnitten beskrivs metoder för arbetet med litteratur och läsinlärning i de olika skolformerna. Naturligtvis ser metoderna olika ut beroende på vilken åldersgrupp insatserna riktas till. Metoderna och det praktiska arbetet uppvisar även en stor variation mellan olika förskolor och mellan olika grund- och gymnasieskolor. Metoder och praktiker i förskolan I förskolan handlar arbetet med läsning och litteratur till stor del om att introducera barnen för böcker, berättelser och bokstäver. Forskningen visar att det är viktigt för barns läsutveckling att de får bekanta sig med språk, litteratur och bokstäver på ett lustfyllt sätt redan innan de börjar skolan. Under förskoleåren sker en snabb utveckling på det kognitiva området hos barn och högläsning, språklekar, rim och ramsor hjälper barn att bygga upp en språklig medvetenhet vilket underlättar den fortsatta läsutvecklingen i skolan. Barn som innan de börjar skolan har god kunskap om språkljuden och bokstäverna och är fonologiskt medvetna har stora möjligheter till en god läsutveckling. Förutom fonologisk medvetenhet samverkar andra mer generella språkliga förmågor tydligt med en fortsatt läs- och skrivutveckling, t.ex. stort ordförråd, förmåga att återge satser och berättelser samt att vara en aktiv samtalspartner. Denna typ av generella språkförmågor korrelerar ofta med fonologisk medvetenhet.14 Barn har olika förutsättningar att möta skolans krav på att lära sig läsa, bl.a. genom att deras ordförråd skiljer sig mycket åt. En amerikansk undersökning visar stora differenser i treåringars ordförråd där barn till föräldrar med låg utbildning hade ett aktivt ordförråd som var en tredjedel så stort som de med högutbildade föräldrar. Undersökningen visade även att barn till högutbildade i hemmiljön exponerades för cirka 30 miljoner ord under sina första levnadsår och barn till lågutbildade för cirka 10 miljoner ord. Omfånget på barns ordförråd är enligt ett flertal forskare en av de bästa indikatorerna på barnens senare läsutveckling. Enligt amerikansk forskning kan tjugo procent av skillnaderna i läs- förmåga förklaras av hur omfattande barns aktiva ordförråd var före skolstarten och även barns passiva ordförråd har viss betydelse för den senare läsfärdigheten.15 Inom förskolan används olika sätt för de yngsta förskolebarnen att tillägna sig språk, bl.a. genom litteratur, berättande, drama, bild, rim, ramsor, dans, motorikövningar, sång och musik. En vanlig metod för undervisning i språkutveckling i förskolan och förskole- klassen är den s.k. Bornholmsmetoden. Det finns dock inga upp- gifter om hur många förskolor som arbetar aktivt med metoden.