sou · GZB302 · 2012-01-01 00:00:00 — förordning om ändring i förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket dels att 1 och 10 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas en ny paragraf, 9 a §, av följande lydelse. Denna förordning är meddelad i fråga om 3 §, i fråga om 4 §, i fråga om 5–7 och 9–11 §§, i fråga om 9 a §, och 5. i övrigt med stöd av 8 kap. 7 § regeringsformen. får meddela föreskrifter om täckning av lagringsbehållare för material som har rötats i en biogasanläggning om huvuddelen av materialet bestått av stallgödsel och andra biologiska produkter från jord- bruksverksamhet och djurhållning. Det gäller oavsett om lagrings- behållaren finns på ett jord- bruksföretag eller inte. får, efter samråd med och Havs- och vattenmyndigheten, meddela sådana föreskrifter som avses i 12 kap. 10 § om1. försiktighetsmått för gödsel- hantering när det gäller spridning av gödsel, och2. begränsning av antalet djur i ett jordbruk för jordbruks- företag med fler än tio djur- enheter. får efter samråd med meddela sådana föreskrifter som avses i 12 kap. 10 § om 1. försiktighetsmått för gödsel- hantering när det gäller spridning av gödsel, och 2. begränsning av antalet djur i ett jordbruk för jordbruks- företag med fler än tio djur- enheter. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2011:1237) om miljöprövningsdelegationer Härigenom föreskrivs att 6–18 §§ förordningen (2011:1237) om miljöprövningsdelegationer ska ha följande lydelse. dock inte sådana ärenden som anges i 8 § andra stycket prövas. dock inte sådana ärenden som anges i 8 § andra stycket prövas. verksamhet och biogasanläggningar, där huvuddelen av det material som rötas består av stallgödsel och jordbruksverksamhet och djur- hållning, omfattar dock pröv- ningsområdet även de områden som anges i 6 och 7 §§. dock inte sådana ärenden som anges i 10 § andra stycket prövas. verksamhet och biogasanläggningar, där huvuddelen av det material som rötas består av stallgödsel och hållning, omfattar dock prövnings- området även de områden som anges i 9 §. dock inte sådana ärenden som anges i 12 § andra stycket prövas. verksamhet och biogasanläggningar, där huvuddelen av det material som rötas består av stallgödsel och hållning, omfattar dock prövnings- området även de områden som anges i 11 och 13 §§. dock inte sådana ärenden som anges i 12 § andra stycket prövas. verksamhet och biogasanläggningar, där huvuddelen av det material som rötas består av stallgödsel och hållning, omfattar dock prövnings- området även de områden som anges i 15, 16 och 17 §§. Prövningsområdet förMiljöprövningsdelegationen inom i omfattar län.Inom prövningsområdet ska dock inte sådana ärenden som anges i 14 § andra stycket prövas. dock inte sådana ärenden som anges i 14 § andra stycket prövas. dock inte sådana ärenden som anges i 14 § andra stycket prövas. Miljöprövningsdelegationen inom i omfattar . ska den bestå av en ordförande ska den bestå av en ordförande och en miljösakkunnig. och en miljösakkunnig. Ordföranden ska vara lag- Ordföranden ska vara lag- faren och ha särskild erfarenhet faren och ha särskild erfarenhet av miljöfrågor och andra frågor av miljöfrågor och andra frågor som behandlas i . Den miljösakkunnige ska ha en teknisk eller naturveten- skaplig utbildning och särskild erfarenhet av frågor om skydd för människors hälsa och miljön. som behandlas i . Den miljösakkunnige ska ha en teknisk eller naturveten- skaplig utbildning och särskild erfarenhet av frågor om skydd för människors hälsa och miljön. I ärenden om djur- hållande verksamhet ska den särskilda erfarenheten även avse jordbruksverksamhet. Denna förordning träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd Härigenom föreskrivs att bilagan till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd ska ha följande lydelse. Förteckning över verksamheter som är tillstånds- eller anmälningspliktiga – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – B e 85/337-1 B e 85/337-1 och 2 1. mer än 40 000 platser för 1. mer än 40 000 platser för slaktsvin som är tyngre än 30 slaktsvin som är tyngre än 30 räknas även obetäckta gyltor), räknas även obetäckta gyltor), suggor (som suggor räknas även suggor (som suggor räknas även betäckta gyltor), eller betäckta gyltor), eller att platserna tillsammans mot- att platserna tillsammans mot- svarar mer än 200 djurenheter svarar mer än 200 djurenheter definierade som i 1.20. definierade som i 1.20. – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – GASFORMIGA BRÄNSLEN, EL, VÄRME OCH KYLA 40.10 Anläggning för fram- 40.10 Anläggning för fram- per kalenderår, om verksam- per kalenderår, om verksam- enligt 23.10 eller 23.30. enligt 23.10 eller 23.30 eller anmälningspliktigt enligt 40.21. 23.30 eller 40.10. 23.30, 40.10 eller anmälnings- pliktigt enligt 40.21. 40.21 Anläggning för fram- ställning av mindre än 300 000 kubikmeter gasformigt bränsle per kalenderår där huvuddelen av det material som rötas består av samhet och djurhållning. –– – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – – Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Utredningens uppdrag beskrivs i sin helhet i kommittédirektiven 2011:49 och 2012:75, se bilaga 1 och 2. Därutöver beskrivs upp- draget i korthet inledningsvis i de olika kapitlen. Utredningen genomfördes till . Under utredningens gång har sammanlagt nio expertmöten hållits med de 14 experter som utsetts. Utredningen har även träffat olika aktörer för att få deras syn på de frågor som ingår i utredningens uppdrag. Utredningen har haft ett möte med representanter från länsstyrelserna i och , miljöprövningsdelegationerna vid läns- styrelserna i och samt Mark- och miljö- domstolen vid . Utredningen har även del- tagit på ett seminarium hos i om hantering av miljökonsekvensbeskrivningar och en konferens om jordbruket och vatten anordnad av Havs- och vattenmyndigheten. Dessutom har utredningen haft möte med företrädare för , som även anordnat ett studiebesök på en biogasanläggning i län. Vidare har utredningen besökt Hästnäringens nationella Stiftelse, som representerar de stora aktörerna inom svensk hästsektor samt ett mindre rid- och kör- sällskap. Därutöver har utredningen besökt , , Havs- och vattenmyndigheten och kommuner och landsting. Utredningens uppdrag och arbete I enlighet med kommittédirektivet har samråd skett med och . Utredningen har också besökt NaturErhvervstyrelsen i . På mötet deltog även representanter från Miljøstyrelsen och Fødevarestyrelsen. Utredningen har också besökt , Food and Rural Affairs i Utredningen har varit i kontakt med , Utredningen om statlig regional förvaltning, Utredningen om översyn av de statliga insatserna för dammsäkerhet, Utredningen om använd- ningen av straffrätt och . Beträffande redovisning av förslagens konsekvenser har kontakt tagits med . Därutöver har ett antal privatpersoner tagit kontakt med utred- ningen rörande olika frågeställningar. 2Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel och andra biologiska produkter 2.1Uppdraget och omfattningen av kartläggningen I uppdraget anges att utredningen ska kartlägga vilka bestämmelser som gäller för hanteringen och användningen av stallgödsel och andra biologiska produkter som förekommer i jordbruket eller i djurhållande verksamheter och hur dessa förhåller sig till varandra. I kartläggningen ingår även att belysa om det inom dessa områden finns överlappningar eller luckor och i vilken mån förändringar i nuvarande regelverk kan innebära förenklingar och skapa en enhet- ligare behandling av likartade produkter och åtgärder oberoende om dessa uppstår på ett jordbruksföretag eller vid en annan djurhållande verksamhet. Utredningen ska vidare göra en analys avseende ändamåls- enligheten med nuvarande regleringar av frågor som omfattar olägenheter från jordbruksföretag och djurhållning. Likaledes ska utredningen analysera bestämmelser i avfallsförordningen som reglerar t.ex. hanteringen av stallgödsel och växtrester i förhållande till andra bestämmelser och särskilt reglerna om animaliska biprodukter. Lämpliga förslag till förenklingar och förtydliganden av sådana bestämmelser ska lämnas. Vid kartläggningen blev det tydligt att dessa frågor går in i varandra. Reglerna om olägenheter, avfall och animaliska biprodukter påverkar hanteringen och användningen av stallgödsel och andra biologiska produkter. Vi har därför valt att presentera dessa frågor samlat. Eftersom användning får anses ingå i begreppet hantering används fortsättningsvis endast begreppet hantering. Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel 2.1.2Omfattning och avgränsning av kartläggningen Regler om stallgödsel och andra biologiska produkter finns i generella föreskrifter (lagar, förordningar och föreskrifter), men det finns även allmänna råd som talar om hur reglerna kan upp- fyllas. Nedan följer en översiktlig genomgång av de internationella krav och åtaganden som finns på området. Därefter görs en genom- gång av de generella föreskrifter som är tillämpliga vid lagring, begränsning av den mängd som får tillföras, spridning och transport av stallgödsel och andra biologiska produkter samt för att förhindra olägenheter. I kartläggningen har även allmänna råd tagits med. För en mer detaljerad hänvisning till de generella före- skrifterna och de allmänna råden se tabellerna i bilaga 3–4. När det gäller de föreskrifter som kommunerna och länsstyrelserna kan besluta om har bemyndigandena tagits med i tabellen i bilaga 3. Däremot har inte de materiella föreskrifterna tagits med eftersom en sådan kartläggning över hela landet blir för omfattande. Det finns även regler om EU-stöd, dvs. direktstöd och miljö- ersättningar inom den gemensamma jordbrukspolitiken, som kan påverka hur stallgödsel och andra biologiska produkter får hanteras och användas. Det gäller även reglerna om ekologisk produktion. Dessa finns inte med i tabellen, men några exempel nämns i framställningen nedan. Det är regler som blir tillämpliga om jordbrukaren väljer att söka en viss typ av miljöersättning eller att certifiera sina produkter som ekologiska. Även branschen har tagit fram riktlinjer som på olika sätt berör stallgödsel och andra biologiska produkter. Ett urval av sådana riktlinjer presenteras. Det är dock viktigt att ha i åtanke att det är frivilliga riktlinjer och inte bindande regler från det allmänna. Kartläggningen har avgränsats till att avse de regler som riktar sig till jordbrukare och andra djurhållare och omfattar således inte regler som t.ex. riktar sig till avfallsanläggningar och anläggningar för tillverkning av jordprodukter. Förbränning av stallgödsel och andra biologiska produkter behandlas endast i mycket begränsad omfattning och de särskilda reglerna om förbränning finns inte med i kartläggningen. Anled- ningen till det är att utredningen har fokuserat på regler som gäller för jordbrukare och andra djurhållare på gårdsnivå. förekommer förbränning av t.ex. stallgödsel lokalt på gården i Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Utredningen har dock identifierat att regelverket försvårar sådan verksamhet, se avsnitt 2.4.4. När det gäller särskilda regler om biogasanläggningar på gårds- nivå behandlas det i kap. 4. Kartläggningen gäller stallgödsel och andra biologiska produkter. Vad som avses med detta begrepp och de begrepp som används i de olika regelverken behandlas nedan i avsnitt 2.3.1. Redan nu kan dock tydliggöras att uppdraget har avgränsats till att omfatta döda djur, såväl hela som delar av djur, som uppstått i djurhållande verksamhet när de används i gödningssyfte eller som substrat i biogas- anläggningar. Kadaver i naturen faller således utanför kartlägg- ningen. 2.2Internationella krav och åtaganden Det finns ett stort antal internationella krav och åtaganden som i olika avseenden berör stallgödsel och andra biologiska produkter. Det gäller såväl internationella konventioner som EU-direktiv och EU-förordningar. I detta kapitel redogörs för de viktigaste av dem i korthet och, i de fall kraven ska omsättas till nationell rätt, var de har införlivats i svensk rätt. De krav som mer direkt berör hanteringen av stallgödsel och biologiska produkter återfinns i tabellerna i bilaga 3–4 samt i redogörelsen för och analysen av kartläggningen. 2.2.1Luftvårdskonventionen med Göteborgsprotokollet och EU:s utsläppstakdirektiv I , konventionen om långväga gräns- överskridande luftföroreningar (CLRTAP) åtar sig parterna att begränsa, förhindra och gradvis minska sina utsläpp och på så vis reducera de gränsöverskridande luftföroreningarna. Konventionen innebär ett politiskt och vetenskapligt samarbete, informations- utbyte och samarbete när det gäller övervakning. Det är en regional konvention för , , samt länderna i och . Även EU har anslutit sig till konventionen, som undertecknades och trädde 1983. Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Till konventionen hör åtta protokoll som specificerar mål och åtgärder för att minska utsläppen av olika typer av luftföroreningar. har ratificerat konventionen och samtliga protokoll. Protokollet om försurning, övergödning och marknära ozon (Göteborgsprotokollet) undertecknades och trädde 2005. Det är det mest omfattande protokollet med nationella utsläpps- tak som ska nås för svaveldioxid, kväveoxider, flyktiga organiska ämnen och ammoniak. Protokollet reviderades , vilket lett till skärpta utsläppstak och att det tillkommit ett nytt tak för fina partiklar. För del är utsläppstaken, som utgår års statistik, följande. Enligt bilaga IX till protokollet ska varje land, utifrån sina förut- sättningar, vidta följande åtgärder för begränsning av ammoniak- utsläpp från källor inom jordbruket: Ta fram riktlinjer för god jordbrukssed när det gäller åtgärder för att minimera förluster av ammoniak från jordbruket. Vidta lämpliga åtgärder för att begränsa ammoniakavgången från ureabaserad mineralgödsel samt förbjuda användning av ammonium- karbonat. Så långt det är praktiskt och ekonomiskt möjligt införa teknik som minskar ammoniakavgången vid spridning av flytgödsel med jämfört med referensteknik. Fastgödsel ska i möjligaste mån brukas ned . Införa teknik som minskar ammoniakavgången från stora svin- och fjäderfäanläggningar (2 000 slaktsvin, 750 suggor eller 40 000 fjäderfän) med från stall (vid nybyggnation) och från gödsellager jämfört med referensteknik. Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Det har tagits fram ett vägledande dokument till protokollet (Guidance document on control techniques for preventing and abating emissions on ammonia, ). I revisionen sköts behovet av att ytterligare revidera bilaga IX (artikel K.3 i Draft decision on amending the text of and annexes II to IX to the Protocol to Abate Acidification, Eutrophication and Ground-level Ozone and addition of new annexes X and XI, ECE/EB.AIR/2012/L.2). I vilken utsträckning Göteborgsprotokollet har genomförts i behandlas i avsnitt 2.4.3. Protokollet har även fått genomslag i genom bl.a. utsläppstakdirektivet. I och rådets direktiv /81/EG om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar fastställs utsläppstak för svaveldioxider, kväveoxider, flyktiga organiska kolväten, och ammoniak. Det sker i syfte att förbättra skyddet av miljön och människors hälsa mot skadliga effekter av dessa föroreningar. Medlemsstaterna ska säkerställa att utsläppstaken inte över- skrids . har klarat sina åtagande när det gäller svaveldioxid, ammoniak och flyktiga organiska ämnen. För kväveoxider hamnade ovanför utsläpps- taket och klarade inte av att uppfylla sitt åtagande fullt ut. Beräkningar som har gjorts för visar att redan då klarade av att nå utsläppstaket för kväveoxider (nationella rapportering för Göteborgsprotokollet ). EU genomför nu en revision av direktivet till följd av det reviderade Göteborgsprotokollet. Konventionen om miljö (Helsingforskonventionen) inrättades ursprungligen och omarbetades . Omarbetningen trädde 2000. Konventionen är tillämplig på alla svenska havsområden utom . Förutom deltar , , , , , , och . Även EU är med som part i samarbetet. En kommission (Helcom) har tillsatts för genomförandet av konventionen. Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Målet med konventionen är dels att återställa miljön i , dels att bevara dess ekologiska balans. Grund- läggande miljöprinciper såsom försiktighetsprincipen, principen om att förorenaren ska betala samt att man ska använda bästa till- gängliga teknik och bästa miljöpraxis ingår. Till konventionen hör bilagor med mer specifika regler om bl.a. kriterier för bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik samt kriterier och åtgärder mot föroreningar från landbaserade källor, bl.a. jordbruk. En gemensam åtgärdsplan, Helcoms aktionsplan för (Baltic Sea Action Plan), beslutades inom ramen för . Syftet med planen är att uppnå god miljöstatus i . Målet har fyra delmål: opåverkad av övergödning, liv i opåverkat av farliga ämnen, en gynnsam bevarandestatus av biologiska mångfald och miljövänlig sjöfart i . Varje land presenterade nationella genomförandeplaner vid och vid ska planerna utvärderas för att se om ytterligare åtgärder behövs. För övergödning gäller att åtgärderna ska vara genomförda . I Helcoms aktionsplan anges bl.a. preliminära beting för minskade utsläpp av kväve och fosfor till olika bassänger i . preliminära beting för kväve är 8 100 för Egentliga , 1 700 för och för . För fosfor finns ett beting att minska belastningen med till Egentliga . Det pågår ett arbete med att revidera betingen. För vissa havsbassänger, t.ex. och , finns enligt de initiala beräkningarna inget behov av minskade utsläpp. I Helcoms aktionsplan finns även ett antal ytterligare pre- ciserade överenskommelser med syfte att minska utsläppen av kväve- och fosforföreningar. För jordbrukets del har ändringar gjorts i konventionens bilaga III. åtgärdsplan för genomförande av Helcoms aktionsplan för består av förstärkt lagstiftning och tillsyn samt frivilliga åtgärder i form av ekonomiska incitament och kompetens- utveckling (Förslag till åtgärdsplan för genomförandet av Helcoms aktionsplan för , , Regeringens skrivelse 2009/10:213 Åtgärder för levande hav och 5985). Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Konventionens artikel 6 innebär bl.a. att parterna ska tillämpa de förfaranden och vidta de åtgärder som anges i bilaga III om kriterier och åtgärder beträffande förhindrande av förorening från landbaserade källor. Denna bilaga har därefter utvidgats med en del II om förebyggande av föroreningar från jordbruket. Den för- ändrade bilagan trädde i kraft . Del II omfattar ett antal mer specificerade krav för att förhindra föroreningar från jordbruket både avseende växtnäring och växtskyddsmedel. Dess- utom finns krav avseende tillståndsplikt, uppföljning samt utbild- ning och rådgivning. Genom Helcoms aktionsplan för gjordes tillägg i bilagans del II. Tilläggen består bl.a. av en ny rekommendation om begränsning av stallgödselspridningen till kväve och fosfor per hektar och år. Dessutom förtydligas bilagans regler om tillståndsplikt för stora djuranläggningar med gränser för när en djuranläggning ska omfattas av tillståndsplikt. Slutligen betonas i övergödningssegmentet att åtgärderna bör genomföras med hänsyn till bästa möjliga teknik och bästa miljöpraxis. I vilken utsträckning reglerna om växtnäring i bilaga III har genomförts i behandlas i avsnitt 2.4.3. Konventionen för skydd av den miljön i Nordostatlanten () antogs och trädde 1998. Konventionen omfattar nordöstra inklusive , och . Det finns en överlappning mellan Helsingfors- och genom att båda är tillämp- liga i och Bälten. Konventionen har arbetats fram mellan , , , , , , , , , , , , , samt EU. För genomförandet av konventionen finns en kommission. Konventionens parter ska arbeta för att förhindra förorening av havet samt vidta nödvändiga åtgärder för att skydda havsmiljön. Människors hälsa ska skyddas och havets ekosystem bevaras och återupprättas i de fall havsområden har skadats. Konventionen bygger på försiktighetsprincipen, principen om att förorenaren Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel betalar samt principerna att främja användningen av bästa till- gängliga teknik och bästa miljöpraxis. Till hör annex om åtgärder mot utsläpp från bl.a. landbaserade källor. 1998 antogs särskilda strategier för bl.a. eutrofieringsbekämpning. I havsmiljödirektivet (direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljö- politikens område (Ramdirektiv om en marin strategi)) slås fast att den miljön är ett värdefullt arv som måste skyddas och bevaras. Målet med direktivet är att EU:s ekosystem ska ha en god miljöstatus. ska alla medlemsländer ha uppnått detta i sina havsområden. Havsmiljödirektivet innebär att medlemsländerna ska definiera och bedöma miljöstatusen i sina vatten, utveckla program för övervakning och åtgärder samt genomföra åtgärderna. Havsmiljödirektivet har genomförts i svensk lagstiftning genom havsmiljöförordningen (2010:1341). Havs- och vattenmyndigheten ansvarar för att ta fram åtgärdsprogram samt påbörja genomförande . För del innebär det att åtgärdsprogram ska utarbetas för respektive inklusive . De med- lemsländer som gränsar till samma region arbetar inom Helcom och Ospar för att för , respektive , komma överens om definitioner för vad god miljöstatus innebär och samordna åtgärdsprogram. I direktivet listas elva s.k. deskriptorer som beskriver olika delar och problemområden i de ekosystemen, varav övergödning är en. Dessa ska utgöra ramverket för bedömningen av god miljöstatus. God miljöstatus ska uppnås genom tillämpning av miljö- kvalitetsnormer. För att nå god miljöstatus har nio svenska miljö- kvalitetsnormer formulerats i Havs- och vattenmyndighetens föreskrifter (HVMFS 2012:18) om vad som kännetecknar god miljö- status samt miljökvalitetsnormer med indikatorer för och . Dessa miljökvalitetsnormer omfattar belastning i form av näringsämnen, farliga ämnen, främmande arter, fysisk påverkan på havsbottnar och avfall i havsmiljön. Kartläggning och analys av regler om hantering av stallgödsel Direktivets syfte och känsliga områden Rådets direktiv /676/EEG av om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket (nitrat- direktivet) har till syfte att minska vattenförorening som orsakas eller framkallas av nitrater som härrör från jordbruket och att förhindra ytterligare sådan förorening. Detta ska uppnås genom ett antal minimikrav på åtgärder som ställts upp i direktivet samt genom att varje medlemsland förtecknar de vatten som är för- orenade eller kan komma att förorenas om åtgärderna enligt direktivet inte genomförs. De landområden som avrinner till dessa vatten ska utpekas som s.k. känsliga områden. I bilaga 1 till direktivet anges vilka kriterier som ska användas för att definiera känsliga områden. Medlemsstaterna ska vid behov, och minst , se över de känsliga områdena. I har kust- och jordbruksbygderna i södra och utpekats som känsliga områden. En förändring av de nitrat- känsliga områdena gjordes genom en ändring i förordningen (1998:915) om miljöhänsyn i jordbruket, vilken trädde ikraft . Det känsliga området motsvarar av åkerareal (Översyn av känsliga områden enligt nitratdirektivet, rapportering enligt artikel 3.4, , dnr Jo2010/2861, s. 40). I föreskrifter (SJVFS 2004:62) kommer en detalj- erad beskrivning av områdena att ges. Direktivet är ett minimidirektiv, vilket innebär att medlems- staterna kan införa ytterligare krav på nationell nivå (artikel 176 i fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen, numera artikel 193 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt). Riktlinjer för god jordbrukssed enligt direktivet