sou · H0B369 · 2012-10-23 00:00:00 — En studie från forskning (IFAU), där arbetsgivare ombads välja mellan två olika arbetssökande i ett så kallat stated choice experiment,2 visar att arbetsgivare väljer bort utomeuropeiskt födda, religiösa minoriteter samt sökande med flera barn på grund av osäkerhet kring dessa gruppers pro- duktivitet. Sökande från de tre grupperna har drygt 25 procent- enheters lägre sannolikhet att bli erbjudna ett arbete jämfört med sökande som är inrikes födda, kristna respektive saknar barn. Graden av diskriminering skiljer sig inte åt mellan olika typer av rekryterare och arbetsgivare. Däremot är stora företag generellt mindre benägna att diskriminera jämfört med små företag (m.fl., 2012). Fältstudier med avidentifierade ansökningshandlingar indikerar att det finns ett samband mellan yrkets kvalifikationsgrad och före- komsten av statistisk diskriminering. Utrikes och inrikes födda som söker högkvalificerade arbeten behandlas mer lika än utrikes och inrikes födda sökanden till lågkvalificerade yrken. 2 Ett hypotetiskt experiment där arbetsgivarna först ombads beskriva en anställd som slutat och därefter fick välja mellan två hypotetiska sökanden att kalla till en anställnings- intervju eller att anställa som en ersättare för den tidigare anställde. De två sökande skiljde sig åt vad gäller kön, ålder, utbildning, erfarenhet, etnicitet, religiös trosuppfattning, familje- situation, vikt och hälsa. bero på att högkvalificerade yrken ställer högre krav på formell utbildning och dokumenterad arbetslivserfarenhet, vilket minskar risken för att arbetsgivaren diskriminerar den sökande på grund av bristande eller felaktig information om hans eller hennes produktivitet (och , 2011). En studie av och (2011) visar vidare att andelen utrikes födda från icke-västliga länder är betydligt högre i bemanningsbranschen än i övriga branscher, även då hänsyn tas till kön, utbildningsnivå och åldersgrupp. Särskilt hög är andelen som annars generellt har en låg sysselsättningsgrad, som kvinnor och män från och . En möjlig förklaring till detta kan enligt författarna vara att bemanningsföretag är mer vana vid att bedöma en arbetssökandes kompetens oberoende av vilken bak- grund han eller hon har, och att de därför är mindre benägna att statistiskt diskriminera än arbetsgivare inom andra branscher. 3.2.1Arbetskraftsdeltagande, sysselsättning och arbetslöshet bland utrikes födda Sysselsättningsgrad, arbetskraftsdeltagande och arbetslöshet är tre centrala begrepp som används för att beskriva situationen på arbets- marknaden. Sysselsättningsgraden anger andelen i den vuxna befolk- ningen som är sysselsatt, medan arbetskraftsdeltagandet visar andelen av befolkningen i arbetsför ålder som antingen är sysselsatt eller som för tillfället befinner sig i arbetslöshet. Den relativa arbetslös- heten beräknas i relation till arbetskraften, medan sysselsättningen beräknas i relation till befolkningen i arbetsför ålder. På lång sikt är det arbetskraftsutbudet, dvs. antalet personer som vill och kan arbeta, som är den viktigaste bestämningsfaktorn för sysselsättningen. Ju fler personer som söker arbete, desto högre kan också sysselsättningsgraden bli. Omvänt gäller att ju fler som inte deltar i arbetskraften (till följd av t.ex. hemarbete eller lång- varig sjukdom) desto lägre blir sysselsättningsgraden. På kort sikt är det dock efterfrågan på arbetskraft som påverkar sysselsättnings- graden mest. Om arbetsgivarnas efterfrågan på arbetskraft minskar så sjunker också sysselsättningen, och arbetslösheten ökar. Efter- som arbetslösheten beräknas som andelen av arbetskraften som saknar arbete kan arbetslösheten på kort sikt öka även av ett ökat arbetskraftsdeltagande. Utomeuropeiskt födda kvinnor har lägre sysselsättningsgrad och ett lägre arbetskraftsdeltagande Sysselsättningsgraden varierar med kön och bakgrund (figur 3.1). Kvinnor har, oavsett födelseland, en lägre sysselsättning än män. Vidare har utrikes födda personer en lägre sysselsättningsgrad jäm- fört med inrikes födda. Arbetskraftsundersökningarna visar att detta i synnerhet gäller personer som kommer från länder utanför . Utomeuropeiskt födda kvinnor har allra lägst sysselsättningsgrad, knappt varannan var sysselsatt 2011. Skillnaderna mellan kvinnors och mäns sysselsättning är också större i denna grupp jämfört med inrikes födda.3 Sysselsättningsgapet mellan inrikes och utrikes födda har vidgats , för kvinnor till 21 procent- enheter och för män till . Det beror sannolikt på en kombination av förändringar – konjunkturförändringar, vilka särskilt påverkar sysselsättningen bland utrikes födda, en suc- cessivt ändrad sammansättning av den utrikes födda befolkningen, samt strukturella förändringar i efterfrågan på arbetskraft. Källa: , Arbetskraftsundersökningarna (). 3 Se kapitel 2 i utredningens delbetänkande SOU2012:9 för figurer över sysselsättningsgrad, arbetslöshet och arbetskraftsdeltagande fördelat på kön och födelseregion. Även andelen arbetslösa varierar beroende på födelseland. Fjärde kvartalet 2011 var drygt en av fem utomeuropeiskt födda personer arbetslösa, vilket kan jämföras med drygt en av tjugo personer födda i eller . Däremot är könsskillnaderna små. Kvinnor och män från samma födelseregion är arbetslösa i ungefär samma utsträckning. Vid sidan av andelen arbetslösa påverkas sysselsättningsgraden av arbetskraftsdeltagandet, det vill säga andelen personer som står till arbetsmarknadens förfogande. I likhet med sysselsättningsgraden, varierar arbetskraftsdeltagandet med avseende på både kön och bak- grund. Kvinnor har generellt ett lägre arbetskraftsdeltagande. Särskilt lågt är arbetskraftsdeltagandet bland utrikes födda kvinnor. Kvinnors lägre sysselsättning beror med andra ord inte främst på att arbets- lösheten är högre i denna grupp. Skillnaderna bottnar i stället i att det är färre utrikes födda kvinnor som deltar i arbetskraften. Arbetskraftsdeltagandet hänger delvis samman med utbildnings- nivån. Ju kortare utbildning, desto lägre är andelen som deltar i arbets- kraften (Arbetsförmedlingen, 2012c). Även bland förgymnasialt utbildade har dock kvinnor ett lägre arbetskraftsdeltagande än män, och allra lägst är arbetskraftsdeltagandet bland korttidsutbildade utrikes födda kvinnor. av de utrikes födda kvin- norna som saknar motsvarande gymnasieutbildning deltar i arbets- kraften, vilket kan jämföras av de inrikes födda kvinnorna och av de utrikes respektive inrikes födda männen med motsvarande utbildningsnivå. I första hand beror kvinnors lägre arbetskraftsdeltagande på att kvinnorna arbetar i hemmet. hade , eller 27 000 personer, av de utrikes födda kvinnorna i åldern 20–hemarbete som sin primära sysselsättning (figur 3.2). Det kan jämföras med en procent av de inrikes födda kvinnorna och noll procent av de inrikes och utrikes födda männen. Kvinnor är även sjuka i högre utsträck- ning än män. Det är också en högre andel av kvinnorna än bland männen som studerar. Motsvarande mönster finns även bland inrikes födda (se bilaga 5). Källa: , för . Korttidsutbildade utrikes födda är en växande grupp hos har antalet utrikes födda som är inskrivna som arbets- sökande hos Arbetsförmedlingen kontinuerligt ökat. Det gäller i synnerhet utrikes födda med förgymnasial utbildning. var cirka 55 000 utrikes födda personer med kort utbildning inskrivna hos Arbetsförmedlingen, vilket kan jämföras med cirka 25 000 inskrivna 2008 (figur 3.3). Antalet inskrivna män med för- gymnasial utbildning är något högre än antalet arbetssökande kvin- nor. Anm: Säsongsrensad och trendad serie. Källa: Arbetsförmedlingen. I första hand består gruppen utrikes födda sökande av personer födda utanför . Även i denna undergrupp dominerar sökande med förgymnasial utbildning (figur 3.4). Liksom bland utrikes födda sökande i stort, är det fler män än kvinnor med förgymnasial eller gymnasial utbildning som är inskrivna. Anm: Säsongsrensad och trendad serie. Källa: Arbetsförmedlingen. Det ökade antalet utrikes födda med högst grundskoleutbildning som är inskrivna hos Arbetsförmedlingen är en av de bidragande för- klaringarna till den generella ökningen av förgymnasialt utbildade personer i arbetskraften (avsnitt 3.1.1). 3.2.2Nyanländas arbetsmarknadsetablering under 2000- talet Utredningens analys av dem som invandrade till 2000 och 2005 visar att i synnerhet skyddsbehövande och anhöriginvandrare har betydande svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden (bilaga 2).4 i har av de skydds- behövande kvinnorna fortfarande aldrig haft ett arbete (figur 3.5). Motsvarande siffra för de skyddsbehövande männen är cirka 25 pro- cent. Nyanlända som kom till har en något snabbare etableringstakt än de som kom 2000. Sannolikt beror detta på att 4 Deskriptiv statistik för dessa kohorter återfinns i bilaga 2. konjunkturen var starkare . Även tiden fram till att uppehållstillstånd beviljades kan ha påverkat etableringstakten för de skyddsbehövande som varit asylsökande i . Bland dem som beviljades uppehållstillstånd 2005 var det relativt många som befunnit sig länge i landet och därför hunnit lära sig svenska och även fått en del kontakter på arbetsmarknaden innan deras uppehållstillstånd beviljades. Anm: Heldragen linje avser skyddsbehövande som folkbokfördes i , streckad linje dem som folkbokfördes 2005. Invandrare från västländer (, och ) har exkluderats från gruppen övriga anhöriginvandrare. Källa: och (bilaga 2). Etableringsmönstret ser liknande ut bland dem som kom till som anhöriga till skyddsbehövande 2000 respektive 2005. Cirka hälften av kvinnorna och av männen har aldrig haft ett arbete i (figur 3.6). Till skillnad från dem som kom som skyddsbehövande, märks dock ingen skill- nad i sysselsättningsgrad i denna grupp, etableringstakten för dem som invandrade 2005 följer samma bana som för dem som kom 2000. Anm: Heldragen linje avser anhöriga till skyddsbehövande som folkbokfördes i , streckad linje dem som folkbokfördes 2005. Invandrare från västländer (, och ) har exkluderats från gruppen övriga anhöriginvandrare. Källa: och (bilaga 2). Övriga anhöriginvandrare har en snabbare etableringstakt än skydds- behövande och deras anhöriga. i har av männen och av kvinnorna som kom som anhöriginvandrare från icke-västliga länder haft ett arbete (figur 3.7). Även i denna grupp är det dock en av fyra kvinnor och en av sex män som aldrig haft ett arbete efter invandringstillfället. Anm: Heldragen linje avser övriga anhöriginvandrare som folkbokfördes i , streckad linje dem som folkbokfördes 2005. Invandrare från västländer (, och ) har exkluderats från gruppen övriga anhöriginvandrare. Källa: och (bilaga 2). Den långa etableringstiden för skyddsbehövande och anhörig- invandrare medför att dessa grupper har en betydligt lägre syssel- sättningsgrad även i jämfört med utrikes födda i stort. , efter invandringen, var mellan av kvinnorna sysselsatta. Bland männen som kom 2000 arbetade 60–(figur 3.8). 5 var syssel- sättningsgraden för samtliga utrikes födda för kvinnorna och för männen. Anm: Invandrare från västländer (, och ) har exkluderats från gruppen övriga anhöriginvandrare. Källa: och (bilaga 2). 3.3Villkor på arbetsmarknaden för dem som arbetar Utomeuropeiskt födda personer har en betydligt svagare arbets- marknadsanknytning än personer födda i eller övriga . Det gäller i synnerhet personer som invandrat från länder i och . För att beskriva arbetsmarknadsanknytningen har bl.a. (2010) använt en modell som särskiljer mellan 5 Sysselsättningsgraden är här definierad som andelen kvinnor och män med en registrad för- värvsinkomst över ett prisbasbelopp. kärnarbetskraft6, instabil arbetskraft7, studerande och olika posi- tioner av alternativa försörjningar eller inaktivitet. Åren 1992–2006 beräknas enbart mellan tio och tjugo procent av dem som invandrat från länder utanför höra till kärnarbetskraften. Detta kan jämföras av befolkningen i arbetsför ålder som är född i respektive . Det är också en betydligt högre andel personer som invandrat från Mellan- östern och som tillhör den instabila arbetskraften, och av befolkningen i dessa grupper var ekonomiskt inaktiva8 mellan 1992–2006. Detta innebär att de har en mycket svag anknytning till både arbetsmarknaden och de generella systemen för ersättning vid inkomstbortfall. Bland personer födda i och var cirka en respektive ekonomiskt inaktiva. Utomeuropeiskt föddas svaga anknytning till arbetsmarknaden visar att denna grupp i hög grad tillhör marginalarbetskraften. De har svårare att uppnå en långsiktigt hållbar etablering på arbets- marknaden och löper större risk för arbetslöshet vid lågkonjunk- turer. Det är också betydligt vanligare med tidsbegränsade anställningar bland utrikes födda, i synnerhet i (SCB, 2009). Andelen med otrygga och tillfälliga anställ- ningar är generellt sett något högre bland kvinnor än bland män. Vidare skiljer sig inrikes och utrikes födda i viss mån med avseende på vilka sektorer de arbetar inom. Andelen utrikes födda är högre inom sektorer som i högre grad kännetecknas av deltidsarbete och osäkra anställningsvillkor, såsom vård- och omsorgsbranschen samt restaurang- och hotellbranschen (, 2011). 6Avser personer som under minst två av i följd haft arbetsinkomster motsvarande minst 3,5 basbelopp, eller . 7Avser bl.a. personer med arbetsinkomster på minst 3,5 basbelopp av i följd, men som helt saknar arbetsinkomst . Inkluderar även personer med arbetsinkomster under 0,5 respektive minst 3,5 basbelopp under högst ett av åren (t.ex. från deltidsarbete). 8Avser personer med arbetsinkomster (inkl. ersättningar från inkomstgrundade ersättningar såsom a-kassa och sjukpenning) under 0,5 basbelopp . Gruppen är mycket heterogen och omfattar bl.a. de som lever på ekonomiskt bistånd, vissa studerande samt hemarbetande. 3.3.1Företagande som alternativ till anställning Företagande vanligare bland utrikes födda – men få har fått stöd från Företagande är en något vanligare form av sysselsättning för utrikes födda personer än för inrikes födda. Vidare är andelen före- tagare större bland män än bland kvinnor. var av de sysselsatta utrikes födda männen företagare, vilket kan jäm- föras av de inrikes födda männen. För kvinnor uppgick andelen företagare till av de sysselsatta utrikes födda kvinnorna, och bland inrikes födda kvinnor. Andelen företagare är av naturliga skäl lägre bland kvinnor och män som invandrat till . Andelen ökar dock med vistelsetid, i synnerhet bland männen (figur 3.9). Anm: Invandrare från västländer (, och ) har exkluderats från gruppen övriga anhöriginvandrare. Källa: och (bilaga 2). Det finns relativt stora skillnader i företagande inom gruppen utrikes födda, både bland kvinnor och bland män. Företagandet är störst bland sysselsatta kvinnor och män födda i och , och lägst bland kvinnor och män från . tagande är vidare relativt ovanligt bland sysselsatta kvinnor födda i , bland vilka var företagare 2004 (, 2009). Majoriteten av nyföretagarna, oavsett kön och bakgrund, finansi- erar företagsstarten med hjälp av egna medel. Andelen företagare med egna medel är dock något högre bland inrikes än bland utrikes födda. Efter egna medel är banklån den vanligaste finansieringskällan (, 2007b). erbjuder en särskild variant av bank- lån. uppdrag är att fungera som en marknadskompletterande finansiär genom att erbjuda riskvillig finansiering. Genom är det möjligt att få fyra typer av lån: Företagslån för nya och redan etablerade företag. Mikrolån för nya och redan etablerade företag med mindre kapitalbehov. Innovationslån för utveckling av innovationsprojekt. Exportfinansiering för försäljning på utländska marknader. En urvalsundersökning bland 5 300 småföretagare födda i 20 olika länder visar att i genomsnitt av företagarna använt sig av något av de nämnda lånen vid uppstarten av sitt företag (, 2007b). Även på denna punkt finns dock stora variationer mellan entreprenörernas ursprungsländer. av företagarna från men bara en procent av företagarna från har exempelvis erhållit lån från . Över hälften av de utrikes födda företagarna i studien har aldrig varit i kontakt med , vilket i sin tur delvis tycks bero på bristande kunskap om att organisationen finns. Mellan av företagarna i studien svarade nej på frågan om de känner till . Detta indikerar att behöver finna andra vägar att informera om sin verksamhet för att deras lånegivning ska kunna bli det avsedda komplementet även för utrikes födda entreprenörer. Ogynnsamma ekonomiska villkor för i synnerhet kvinnliga utrikes födda företagare – vårdbranschen är ett undantag Företag som drivs av personer med utländsk bakgrund omsatte 2006 nära , bidrog med i förädlingsvärde och gjorde en total vinst på (, 2010). lönesumma och årsresultat i genomsnitt något lägre i företag som drivs av personer med utländsk bakgrund jämfört med andra före- tag. (2009) konstaterar också att lönegapet mellan inrikes födda och utrikes födda personer är större bland företagare än bland anställda, och att utrikes födda personer tenderar att tjäna mindre på sitt företagande än inrikes födda. Detta gäller i synner- het utrikes födda kvinnor. menar att det är möjligt att tala om tre inkomstskikt bland företagare i , där de inrikes födda manliga företagarna ligger överst, de inrikes födda kvinnorna och de utrikes födda männen i mitten, och de utrikes födda kvinnliga företagarna underst. Företagare generellt, och utrikes födda företagare i synnerhet, tenderar att ha en lägre inkomst än personer i samma grupp som är anställda (, 2006; , 2009). Bland anställda utrikes födda kvinnor har exempelvis en inkomst , vilket kan jämföras bland utrikes födda kvinnliga företagare.9 Utrikes födda företagare tjänar, till skillnad från inrikes födda företagare, i regel heller inte till- räckligt mycket för att företagandet ska vara ett ekonomiskt bättre alternativ till att vara arbetssökande (, 2009). Att utrikes födda (kvinnliga) företagare över lag har en lägre inkomst än inrikes födda företagare hänger delvis samman med att utrikes födda personer i högre grad driver företag inom tradition- ella låginkomstyrken såsom restaurangbranschen. I studie framkommer att i stort sett samtliga utrikes födda restaurang- ägare i har en inkomst som kan kategoriseras som låg eller låg/medel. Även inom kunskapsintensiva branscher som i regel kräver högre utbildning har dock utrikes födda företagare, i syn- nerhet kvinnor, en lägre inkomst än inrikes födda företagare. Totalt av de utrikes födda kvinnor som driver företag inriktat mot kunskapsintensiva tjänster tillhör låginkomstkategorin, vilket kan jämföras av de inrikes födda kvinnorna samt för de utrikes respektive inrikes födda männen inom samma bransch. Ett undantag från detta mönster är företag inom hälso- och sjukvård. Drygt fyra av tio utrikes födda kvinnor som driver före- tag inom denna bransch har en inkomst i den högsta inkomst- kategorin. Detta kan jämföras med kvinnliga utrikes födda före- tagare inom exempelvis handel och restaurang, där endast cirka 5–6 9 Motsvarande andel för anställda utrikes födda män samt anställda inrikes födda män och kvinnor är 30, . procent har en hög inkomst. Andelen höginkomsttagare är också något högre bland utrikes födda kvinnor med företag inom hälso- och sjukvård än bland inrikes födda kvinnor inom samma bransch. Också bland inrikes födda kvinnor urskiljer sig hälso- och sjukvård som en sektor där företagandet ger betydligt högre inkomster än i övriga branscher. Företagande utgör därmed generellt en relativt svårare väg till ekonomisk integration för utrikes födda kvinnor än för utrikes födda män. Att en lägre andel kvinnor startar eget företag behöver inte endast eller främst ha att göra med exempelvis kunskaps- och regelverksbarriärer, utan kan också bottna i att det är mer eko- nomiskt rationellt att söka en anställning. För att öka företagandet bland i synnerhet utrikes födda kvinnor, räcker det därmed inte att adressera barriärerna vid starten, utan också stödstrukturer för den löpande driften av företaget är viktigt. För att säkra överlevnaden är tillgång på kapital och rådgivning en viktig faktor både inför upp- starten och . Som nämnts tidigare är det få utrikes födda kvinnor som startar företag som tar del av verksamhet med låne- och rådgivning. Nystartade företags överlevnadsfrekvens varierar stort utifrån kön och bakgrund Majoriteten av de nystartade företagen finns kvar (, 2007a). Det finns dock relativt stora skillnader i över- levnadsgrad beroende på företagarens kön och bakgrund. Företag som startats av kvinnliga företagare från , , (undantaget) och uppvisar i regel en lägre överlevnadsgrad än företag startade av män från samma länder. Sär- skilt stora är könsskillnaderna bland företagare från , där av företagen som startades av kvinnor och av före- tagen som startades av män finns kvar efter uppstart. För företagare från , , (undantaget) samt är förhållandet det omvända, i dessa grupper uppvisar företag som startats av kvinnor en högre överlevnadsfrekvens än företag startade av män. Skillnaderna i nystartade företags överlevnadsgrad beror på flera samverkande faktorer. I Rapport 2005 (Integrations- verket, 2006) konstateras att det finns ett samband mellan överlev- nadsgrad och branschutveckling. I stabila och expansiva branscher, som byggsektorn eller finansiell verksamhet, är överlevnadsgraden hög. Branscher som handel- samt hotell- och restaurangnäring, inom vilka utrikes födda (särskilt kvinnor) ofta driver företag, upp- visar däremot en betydligt lägre överlevnadsgrad. Det är också betydligt vanligare att utrikes födda startar företag på grund av arbetslöshet (Företagarna, 2010). Företag som startats på denna grund uppvisar generellt en lägre överlevnadsgrad än före- tag som startats för att företagaren vill arbeta självständigt, förverk- liga sina idéer eller för att han eller hon upplever en efterfrågan på varan (, 2007a). Endast hälften av företagen som startats på grund av arbetslöshet var fortfarande verksamma efter uppstart. 3.4Utanförskapet bland utrikes födda En ökande andel av befolkningen saknar både arbete och registrerad inkomst Det finns en växande grupp personer i arbetsför ålder som står utanför arbetskraften och som saknar registrerad inkomst. Fölster (2012) visar att det 2009 fanns 140 000 personer i åldern 16–, eller av befolkningen i dessa åldrar, som varken arbetade, sökte arbete genom Arbetsförmedlingen, studerade eller fick någon typ av offentlig ersättning (försörjningsstöd, arbetslös- hetsersättning, sjukpenning etc.). En rapport från Kommissionen för ett socialt hållbart anger att andelen personer i arbetsför ålder som varken arbetar eller studerar och som saknar registrerad inkomst har ökat i kommunen från av befolkningen av befolk- ningen 2008 (, 2012b). Det motsvarar cirka 12 000 per- soner. Majoriteten utgörs av utrikes födda män med begränsad vistelsetid i . Många är danskar och kan därför antas arbeta i . har emellertid även antalet kvinnor och män i utanförskap från länder i och ökat kraftigt. En liknande studie har genomförts av (Eldestrand och , 2011). Studien visar att av invånarna i arbetsför ålder i varken arbetar eller har en registrerad inkomst från annat håll. Andelen i utanförskap är högre bland kvinnor än bland män. Det är också en relativt högre andel av de utrikes födda som saknar både förvärvsarbete och annan regist- av kvinnorna som bor i är födda utanför , medan andelen utrikes födda uppgår till bland kvinnorna som saknar arbete och inkomst i området. Kvinnorna som saknar arbete och en registrerad inkomst har även en genomsnittligt lägre utbildningsnivå jämfört med övriga kvinnor i . En femtedel har dock en eftergymnasial utbildning. Många nyanlända som saknar arbete deltar inte heller i kvalificerande eller arbetsförberedande insatser i För att minska risken för att fastna i ett utanförskap är det viktigt att personer som saknar arbete och registrerad inkomst tar del av insatser som kan underlätta etableringen på arbetsmarknaden.