sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — Av jaktförordningen framgår också att får, i sam- råd med , meddela föreskrifter om hur sådana gryt ska vara utformade. Anlagstest för grythundar genomförs i SKK och Svenska Jäga- reförbundets godkända grävlingshägn. Vad som gäller vid tester framgår av för grythundsarbete. Grytprovens ändamål är att värdera hundarnas (terrier och taxar) mentala och fysiska egenskaper som grythundar för jakt och eftersök på räv, grävling och mårdhund. Provgryt ska vara inmätt och utformat enligt bestämmelserna. Grävling används som provdjur vid gryt- Träning och tävling med djur och karaktärsprov och den ska vara förtecknad i ett särskilt regis- ter. Samma grävling får användas aktivt under högst per dag. Provtiden för varje hund är högst . Provledaren ansvarar för att vilande grävling befinner sig i en ostörd miljö. För andra vilda djur som hålls i hägn anges i 8 § jaktförord- ningen bl.a. att djur får jagas om hägnet uppfyller de krav som har föreskrivit. I för anlagstest i vildsvinshägn anges i 1 § att testets ändamål är att inom jaktetiska former bedöma stötande, kortdrivande, ställande eller drivande hundars lämplighet för vildsvinsjakt. Bestämmelserna innehåller vissa regler av djurskyddskaraktär. Exempelvis är aga av hund förbjuden enligt 13 §. Enligt regler för testets genomförande får hunden inte tillfoga vildsvinen skada och om hund attackerar vildsvin med överdriven eller ihållande aggressivitet ska testet avbrytas. Enligt allmänna bestämmelser i och champio- natbestämmelser , ska hundens välfärd alltid ha högsta prio- ritet på samtliga arrangemang inom . Aga av hund är förbjuden. Valpar får inte delta i prov, tävling eller utställning. Utställare, prov- eller tävlingsdelta- gare svarar för att hunden hålls på ett sådant sätt att den inte kan tillfoga sig själv eller andra skada. Hundar födda efter får som regel inte vara öron- eller svanskuperade för att delta i utställning. Tävlingsformen Weight-pull går ut på att hunden med hjälp av en sele ska dra en vagn med last i . Hundarna indelas i olika viktklasser och tävlar på så sätt på lika villkor. Den hund som drar tyngst i förhållande till sin kroppsvikt vinner täv- lingen, men tävlande hundar bedöms också inom sin respektive viktklass. I är () den största organisationen för tävlingsformen weigh-pull. De bestämmelser som tillämpas finns i regler för European Weight Pull Leauge (EWPL). Av dessa regler framgår bl.a. att inte några Träning och tävling med djur hundar får tävla officiellt. Våld mot hundar tole- reras inte före, under eller efter tävling och osportsligt uppförande mot hundar i samband med tävling leder till diskvalificering. Enligt regler för utrustning får endast vissa typer av selar användas och vissa typer av halsband, exempelvis är stackel, förbjudna. Vidare innehåller EWPL regler om krav på vaccinationer, hundens hälso- tillstånd samt dopingregler med förbud mot bruk av prestations- höjande och smärtstillande medel. Weight-pull för hund är den tävlingsform som tillsammans med draghundstävling i långdistansklass har de högsta kraven vad gäller veterinär medverkan i samband med tävling. Det höga kravet på veterinär medverkan gäller oavsett vilken tävlingsnivå som är aktu- ell eftersom tävlingsformen klassificeras som en hög risk från djur- skyddssynpunkt. Detta regleras i bilaga till Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:45)om träning och tävling med djur. 10.4Utredarens överväganden och förslag I gällande djurskyddslag anges att djur inte får tränas för eller användas vid tävling på sådant sätt att de utsätts för lidande. Att använda djur i träning och tävling är dock ifrågasatt eftersom vissa befarar att djuren drivs eller nyttjas för hårt. Detta gäller särskilt när det finns stora ekonomiska intressen i verksamheten eller när den innebär mycket prestige för utövarna. Till skillnad från andra sporter så pressas inte enbart de tävlande människorna utan även djuren. Utredaren kan konstatera att djur av tradition används till många olika ändamål. Ett exempel på detta är hästen som kanske framför allt används för hobby eller i tränings- och tävlingssyften. Hästar används dock även i skogsarbete, i undervisningssyfte och i ett fåtal fall även i djurförsök. Utredaren anser att oavsett vad djur används till så måste hänsyn tas till djurens behov och välfärd. Om denna hänsyn tas anser inte utredaren att användandet av djur i täv- lingsverksamhet medför större etiska problem än annan använd- ning av djur. I vissa tävlingsverksamheter finns det dock mycket pengar och prestige och det är då viktigt att sporterna har tydliga och effektiva regler som förhindrar att djurskyddet åsidosätts. Utredaren bedömer att de större häst- och hundsporterna har ett relativt omfattande regelverk för att tillse att djuren inte far illa. Träning och tävling med djur Utredaren vill dock poängtera att kravet på att djur ska få bete sig naturligt gäller för alla djur som hålls. Detta betyder att även exempelvis hästar som används professionellt i tävlingssamman- hang ska ges möjlighet till umgänge med andra hästar och fri rörelse i hage. Om en användning av djur ska vara etiskt acceptabel måste djurens grundläggande behov alltid beaktas. När det gäller den utrustning och de träningsmetoder som används vid träning av och tävling med djur är en del av problemet den stora variation som finns i djurägarnas kompetens. Inom t.ex. hästspor- terna finns alltifrån rent professionella aktörer till amatörer som haft en häst. Detta medför ett problem eftersom viss utrustning eller vissa träningsmetoder kan orsaka stort lidande för djuren i en okunnig användares händer medan de kan vara fullt acceptabla och inte medföra något lidande i en kunnig persons händer. Utredaren anser att sådan utrustning som medför stor risk för djurlidande bör regleras i djurskyddslagstiftningen. När det gäller övrig utrustning är det viktigt att sporterna själva, liksom myndigheterna, är uppmärksamma och kontrollerar vilka effekter som de har på djuren. Inom de olika sporterna bör det alltid finnas ansvariga för utrustningsfrågor med kompetens att bedöma vilka djurskyddsrisker som utrustningen medför. Enligt uppgifter till utredaren planerar t.ex. travsporten att i en sådan ansvarig grupp för utrustning, inkludera en person från . Utreda- ren anser att detta är mycket positivt och att det är viktigt att myn- digheterna och sporterna har en öppen och konstruktiv dialog i dessa frågor. Utredaren föreslår att ges befogenhet att i föreskrifter reglera sådana träningsmetoder eller sådan utrustning som bedöms medföra risk för skada eller djurlidande. Utifrån sporternas egna regler kan utredaren konstatera att spö är tillåtet att använda på häst inom många tävlingsgrenar. Att så också görs och att denna användning ibland sker på ett otillbörligt sätt finns redovisat från sporten själv liksom från ban och tävlingsvete- Träning och tävling med djur Som utredaren ser det gör detta hästsporten relativt unik eftersom acceptansen för att slå andra djurarter med spö måste sägas vara liten. En bakgrund till användandet av spö på häst kan enligt utreda- ren dels bero på tradition, dels på säkerhetsaspekter. Slag med spö används såväl som bestraffning som i frammaningssyfte. Att använda ett spö som mild korrigering eller som en förlängd hjälp anser utredaren inte är något djurskyddsproblem så länge som det inte skadar djuret eller orsakar djuret lidande. Däremot anser utre- daren att det inte är förenligt med djurskyddslagstiftningen att ge ett djur slag med spö för att få det att springa fortare eller hoppa över ett hinder. Som utredaren ser det är detta en form av våld mot djur och har inte något egentligt rättfärdigande även om antalet slag kontrolleras. Utredaren anser vidare att spö kan bäras som en säkerhet och som en hjälp att undvika olyckor. Många hästar är stora djur och besitter stor kraft, vilket kan göra vissa situationer farliga för såväl människa som för häst. Däremot anser utredaren inte att det är förenligt med djurskyddslagstiftningen att som rutin använda slag med spö eller andra våldsyttringar vid träning och tävling av häst eller något annat djur. Utredaren anser därför att i sina föreskrifter gällande hur utrustning får användas bör förbjuda spödrivning i frammaningssyfte. är detta tillåtet och inom t.ex. trav- och galoppsporterna används spö i frammaningssyfte. Inom vissa delar av tävlingsverksamheten har sporten dock själva förbjudit använd- ning av spö, t.ex. inom galoppsportens hinderlopp och i lopp för 2- åringar. I har spöförbud funnits inom trav- och galoppsport . Som skäl för att få avvända spö uppger sporterna dels säkerhets- skäl, dels risk för att andra olämpliga drivningsmetoder kan uppstå. Dessa skulle t.ex. kunna vara att ryckningar i munnen och slag med tömmar. Utredaren anser att säkerhetsaspekten är viktig och anser därför att man bör få bära spö i syfte att avvärja olyckor. Däremot anser inte utredaren att risken för att andra olämpliga drivnings- metoder kan uppstå om inte spödrivning tillåts är något giltigt skäl. Som utredaren ser det är det inte logiskt att acceptera en olämplig metod för att undvika att andra olämpliga metoder uppstår. Det finns inte heller några hinder för att reglera även andra eventuella olämpliga drivningsmetoder i lagstiftning eller i sportens egna regler. Som har påtalats i bl.a. etikkapitlet är inte Träning och tävling med djur någon hantering eller användning av djur självklar utan den måste alltid leva upp till de krav på hänsyn till djuren som samhället stäl- ler. Som utredaren ser det ligger ett förbud mot att slå hästar med spö i frammaningssyfte även i de olika hästsporternas eget intresse. Utredaren anser också att det bör underlättas så mycket som möjligt för dem som vid tävling ska bedöma om spöet används på ett olovligt sätt. Detta skulle på ett enkelt sätt göras genom att bestämma att spö ska ha en lätt synlig färg. När det gäller vilka djurskyddskonsekvenser som tävlandet med 2- åriga travhästar har så anser utredaren att det inte finns tillräckligt med forskning eller erfarenhet för att kunna dra några slutsatser. Den startstatistik som finns indikerar inte på att det finns några problem men mer uppgifter och analyser på individnivå krävs för att kunna dra några klara slutsatser. Utredaren anser också att det krävs mer forskning för att ta reda på hur tidig träning av och täv- ling med hästar påverkar dem fysiskt och psykiskt. Utredaren har i sitt arbete besökt Wången där bl.a. sådan forskning har initierats i samarbete med . Utredaren anser att det är mycket angeläget från djur- skyddssynpunkt att forskningsmedel avsätts till denna typ av forskning. Närvaro av veterinär vid tävling och besiktning Utredaren kan konstatera att frågan om veterinärnärvaro vid täv- lingar har utretts av . Verket kom fram till att besiktning av häst före offentlig tävling fungerade väl inom rid- och galoppsport och att denna besiktning kunde utgöra en bra grund för att bedöma om en häst är i tävlingsmässigt skick. Där- emot bedömde inte verket att den besiktning som görs inom trav- sporten kunde anses vara en besiktning i lagens mening. En sådan besiktning borde t.ex. innehålla att hästarna visas utan utrustning så när som på huvudlag och att de även inspekteras på nära håll för att bedöma allmäntillstånd, förekomst av sårskador, svullna ben eller liknande. Träning och tävling med djur Travsporten har framfört till utredaren att de vill införa ett kontrollprogram som ett alternativ till en mer omfattande besikt- ning före start (för ytterligare information om kontrollprogram och egenkontrollprogram, se Lagstiftningens detaljeringsgrad och struktur). Kontrollprogrammet ska tillsammans med egenkontroll- program omfatta alla tidsperioder i travhästens liv och ska säkra att endast hästar i startdugligt skick kommer till start. Utredaren anser att ett kontrollprogram kan vara ett sätt att uppfylla behovet av utökad besiktning som ställde i sitt uppdrag. En utökad besiktning är dock nödvändig för dem som väljer att inte vara med i ett sådant program. Utredaren anser att ska föreskriva om en ändrad besiktning inför travlopp Anmälan om överträdelser av djurskyddslagen Utredaren kan konstatera att t.ex. mycket få fall av hård spödriv- ning eller annan felaktig hantering av häst anmäls som brott mot djurskyddslagen eller djurplågeri. Många av sporterna reglerar dock själva överträdelser av olika interna djurskyddsbestämmelser och utdömer olika påföljder såsom varningar eller böter. Några av sporterna har uppgett till utredaren att en anledning till detta är att domstolarnas ambition och bedömningarna i dessa ärenden varie- rar. Att anmäla leder ofta inte till någon dom om inte djuren uppvi- sar tydliga fysiska skador som kan användas som bevisning. Utredaren anser att det är anmärkningsvärt att så få överträdel- ser anmäls som eventuella brott mot djurskyddslagen eller som djurplågeri. Utredaren anser att det är föredömligt att vissa av sporterna tar ansvar för att interna djurskyddsbestämmelser efter- levs men anser inte att detta ska fungera som en ersättning för gäl- lande lagstiftning eller för en bedömning av om det är fråga om brott som faller under allmänt åtal. Inom t.ex. travsporten fanns 2010 över 1 600 överträdelser mot reglementet men inte i något fall anmäldes detta som misstänkt djurplågeri eller brott mot djur- skyddslagen. Svensk travsport har påpekat att det är banveterinä- rernas ansvar att anmäla detta. Inom travsporten har man också infört regleringar som innebär att om en kusk misstänks för brott mot djurskyddslagen eller för djurplågeri så fryses eventuella pris- pengar till dess att brottsutredningen är klar. Detta understryker ytterligare vikten av att dessa överträdelser anmäls till länsstyrelse eller polis. Träning och tävling med djur Inom övriga häst- och hundsporter är anmälningar också mycket sporadiska om ens existerande. Utredaren anser därför att de olika sporterna måste se över sina rutiner för överträdelser av djurskyddsbestämmelser. Sporterna bör också öka sin information på detta område och göra det allmänt känt bland sina deltagare att alla överträdelser av djurskyddslagen kommer att rapporteras till myndigheterna. Utredaren anser att banveterinärerna har en mycket utsatt arbetssituation. För att dessa veterinärer ska kunna utföra sitt arbete och sin myndighetsutövning krävs det, enligt utredaren, hög kompetens och stöd från den ansvariga myndigheten. Utredaren anser därför att behöver ta större ansvar för att likrikta och hjälpa banveterinären i sin myndighetsutövning, Detta skulle underlätta för banveterinärerna att ta de obekväma beslut som kan vara nödvändiga. Grävlingar för träning av hundar för grytjakt och annan användning av djur för träning av jakthundar Utredaren anser att den forskningsrapport som SVA har presente- rat visar att de grävlingar som används vid träning och testning av grythundar för grytjakt utsätts för stress. Grävlingarnas reaktion visades genom förändringar i hjärtfrekvens, kroppstemperatur, kortisolhalter och beteende. Efter t.ex. konfrontationer med hundar i provgryt hade grävlingarna förhöjda kortisolhalter och beteendeförändringar, vilket tyder på stress. Utredaren inser att det kan finnas intresse och ibland behov av att jaga grävlingar. Utredaren ifrågasätter dock att denna tränings- form behövs och bör vara tillåten när den utsätter grävlingen, och ibland även hunden, för lidande. Grävlingar som hålls i hägn omfattas av djurskyddslagens bestämmelser och utredaren anser inte att denna användning av grävling kan anses vara förenlig med djurskyddslagen eftersom den utsätter grävlingen för lidande. Utredaren anser därför att detta användande av grävling ska fasas ut. När det gäller användning av andra vilda djur för jaktträning av hund i hägn anser utredaren att även dessa är förenade med stor risk för stress. Utredaren har därför även svårt att se att använd- ning av t.ex. vildsvin, hare eller viltfågel för jaktträning av hundar i hägn är förenlig med djurskyddslagstiftningen. Träning och tävling med djur , V. 2010. Effekten av rollkur på hästens rörelse- mönster och välfärd. Kandidatarbete (Litteraturstudie) Agro- nomprogrammet. Barrey, E. & Galloux, P. Analysis of the equine jumping technique by accelerometry. J., Suppl. 23, 45-49. Bourke, J.M. 1995. Wastage in Thoroughbreds. In: Equine Branch. Veteri- nary Association. Influence of draw reins on the gate kinematics at the trot. Fakul- teten för veterinärmedicin och husdjursvetenskap. Fédération Equestre Internationale (), . round table conference resolves rollkur controversy. ses/fei-roundtable-conference-resolves-rollkur-controversy. , C., , D., Heleski, C., , H., Waran, N. Is There Evidence of Learned Helplessness in Horses? Journal of applied animal welfare science. 11:249–266. McGreevy, P. & , A. , S.L. 1995. An update on racing fatalities in the UK. 7, 202-204. on horses: Limb protection or hyperflexion training aids in the showjumping horse. 11, 223–227. Pinchbeck, G.L., , P.D., Proudman, C.J., , K.L., French, N.P. Whip use and race progress are associated with horse falls in hurdle and steeplechase racing in the UK. 36 (5) 384-389. Rhodin, M., , , , B., , C., van Weeren, P.r., Roepstorff, L. Weishaupt, M.A. The effect of different head and neck positions on the caudal back and Träning och tävling med djur hindlimb kinematics in the elite dressage horse at trot. 41(3), 274. Roepstorff, L., , C., Drevemo, S., Gustås, P. Influ- ence of draw reins on ground reaction forces at the trot. (Supplement 34), 349-352. , K. , E. & , T. 2004 Fysiologiska rektioner och beteende hos grävlingar i grytanlagsprov och i andra situationer. 11Omhändertagande av djur och djurförbud Utredaren föreslår att för den som har dömts för brott mot djurskyddslagen eller inte rättar sig efter upprepade före- lägganden eller beslut av kontrollmyndigheten ska kunna meddelas djurförbud om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Beslut om djurförbud ska inte grundas enbart på antalet förelägganden, förbud eller domar för brott mot djurskydds- lagen. En lagakraftvunnen fällande dom för grovt brott mot djurskyddslagen ska leda till djurförbud. Djurförbud ska inte meddelas om det är sannolikt att ett upprepande inte kommer att inträffa. får en lagreglerad befogenhet att meddela djurförbud under vissa förutsättningar. kan t.ex. besluta om partiella djurförbud där den som har meddelats djurförbud under vissa villkor kan medges att ha hand om djur, t.ex. under överinseende av annan person. I fall där bristerna är mindre allvarliga föreslår utredaren att djurhållaren kan stå under särskild uppsikt under en prövotid. Även i övrigt ska kunna meddela vilken omfattning djurförbudet ska ha i form av djurslag och högsta antal djur. ska upphäva djurförbudet efter ansökan av den enskilde om förbudet inte längre behövs. ska besluta om omhändertagande av djur även i fall där något djurlidande inte kan påvisas om ett föreläggande eller förbud inte följs och detta beslut är befogat från djurskyddssynpunkt. Detta ska även gälla om ett beslut om djurförbud inte följs. Omhändertagande av djur och djurförbud Bestämmelserna om omhändertagande överförs till den nya lagen med det tillägget att polismyndigheten ges rätt att omhänderta djur om de hålls av personer med djurförbud. Beslutet ska underställas . Djurhållarens ansvar för kostnader i samband med omhändertagande av djur skärps. Det bör krävas synnerliga skäl för att inte återkräva kostnader vid omhändertagande av djur. Återkrav bör dock inte ske i det fall som det har varit fråga om uppenbart oriktiga myndighetsbeslut. Återkrav behöver heller inte ske om det är uppenbart att djurhållaren inte kan betala eller om ett återkrav skulle betyda en merkostnad för polismyndigheten. Utredaren föreslår inte någon utökning av statens skade- ståndsansvar i de fall som en högre rättslig instans beslutar att ett omhändertagande av djur var felaktigt. Utredaren bedömer att de nuvarande bestämmelserna om djurförbud och omhändertagande av djur är tillräckliga för att effektivt kunna åtgärda situationer där den som har djurförbud fortfarande deltar i skötseln av djur i strid med förbudet. Utredaren förordar att frågan om den lokala polismyndig- hetens slutliga kostnadsansvar för det allmännas förskottering vid omhändertagande av djur utreds ytterligare. I utredarens direktiv anges bl.a. att det är väsentligt att samhället kan ingripa kraftfullt om djur hanteras på ett sådant sätt att de utsätts för allvarliga djurskyddsproblem. Med stöd av 31–35 §§ djurskyddslagen kan djur omhändertas och med stöd av 29 § djurskyddslagen kan personer förbjudas att ha hand om djur. Regeringens uppfattning är att omhändertaganden och djurförbud används på ett ansvarsfullt sätt. I direktivet nämns vissa problem i tolkning och tillämpning av djurskyddslagens bestämmelser om djurförbud och omhänder- taganden och att det även i övrigt finns anledning att se över möjligheterna att förtydliga utformningen av bestämmelserna om djurförbud och omhändertagande och deras inbördes relation. Omhändertagande av djur och djurförbud 11.1.2Allmänt om omhändertagande och djurförbud och statistiska uppgifter För att komma till rätta med djurskyddsproblem har befogenheter att fatta beslut om tvångsåtgärder enligt 29–35 §§ djurskyddslagen. har möjlighet att meddela förbud att ha hand om djur, s.k. djurförbud. har också möjlighet att omhänderta djur och detta kan vid behov ske . Stöd för detta har i 29, 31 och 32 §§ djurskyddslagen. De tvångsåtgärder som kan vidtas med stöd av dessa bestämmelser utgör inte straff, utan administrativa sanktioner. Enligt statistik från har länsstyrelsernas beslut gällande omhändertaganden och förbud att ha hand om djur uppgått till följande antal, se tabell 1. Sammanställning över länsstyrelsernas beslut om omhändertaganden och förbud att ha hand om djur Antal omhändertagande av djur Beslut om förbud att ha hand om djur enl. Av statistiken kan utläsas att antalet omhändertaganden av djur ökade –2008 och har ökat kraftigt. Antalet meddelade djurförbud ökade – 2008 och har därefter minskat något. Enligt vad har uppgett till utredaren kan ökningen av omhändertaganden till viss del bero på övergången av djurskyddskontrollen från kommunerna till läns- styrelserna. I vissa fall har balanser av gamla ärenden som övertagits från kommunerna arbetats bort. Bytet av huvudmannaskap från kommuner till länsstyrelser har även inneburit nya arbetssätt där omhändertaganden enligt djurskyddslagen tillämpas i högre utsträckning. antas att kommunerna i många fall kan ha hanterat omhändertagande av övergivna djur genom miljö- och hälsoskyddslagstiftningen. Omhändertagande av djur och djurförbud Antal djurförbud i registrerade i Djurskyddskontroll- registret . Personer som inte bor i Omhändertagande av djur och djurförbud Djurförbud upphävs helt eller delvis endast i enstaka fall . Missbrukare, personer som lider av psykisk ohälsa och äldre som inte längre har förmåga att ha hand om djur uppges vara vanliga grupper som får djurförbud. statistik utvisar att antalet inkomna mål enligt djurskyddslagen till förvaltningsdomstol (målkategori 2405) uppgick till 282 mål , 446 mål och till 716 mål . För tiden har antalet inkomna mål uppgått till 681. Antalet mål enligt djurskyddslagen har alltså ökat kraftigt . Enligt uppgift från kan denna ökning sannolikt bero på att antalet överklaganden av avgiftsbeslut för extra offentlig kontroll har ökat kraftigt och räknas med i statistiken. Det kan därför inte fastslås att det har skett någon faktisk ökning av antalet överklaganden i sak i fråga om omhändertaganden eller djurförbud. i har genomfört en kontroll av de 79 personer i länet som har djurförbud. Av projektredovisning framgår att kontroller genomfördes hos 65 personer. Vid dessa konstaterades att 16 personer eller av de kontrollerade hade djur i strid med djurförbudet. Av projektredovisningen framgår vidare att fler personer än förväntat höll djur i strid med djurförbudet.