sou · H0B363 · 2012-10-03 00:00:00 — Vad sker om hoten realiseras? Resurser som behöver skyddas kan t.ex. vara företagets kunddata, affärssystem, webbplats eller kommunikationer. Hot mot dessa resurser kan vara externa eller interna. De kan vara avsiktliga eller oavsiktliga. Exempel på externa hot är virusangrepp och inbyggda fel i system. Exempel på interna hot är bristande rutiner för uppdatering och bristande utbildning av användare. Resultatet av en strukturerad riskanalys är ett underlag för bedömning av vilka risker som ett företag kan behöva hantera. Risker kan hanteras genom att åtgärder vidtas som syftar till att minska den negativa effekten av att ett hot realiseras eller att åtgärder vidtas som syftar till att minska sannolikheten för att hot inträffar. Risker kan också hanteras genom överföring av dessa till annan part. Det sker vanligen genom olika försäkringslösningar. Bedömningen av behovet av åtgärder mot identifierade risker kan också resultera i ett medvetet beslut att acceptera en risk utan vidare åtgärder, t.ex. av kostnadsskäl. Även utan en mer omfattande analys kan konstateras att vissa risker vid it-användning är av sådan art att de alltid bör hanteras genom att vissa grundläggande säkerhetsåtgärder vidtas. Det bör t.ex. alltid säkerställas att säkerhetskopiering av kritisk information sker och att det finns en plan för att hantera avbrott i it-drift och avbrott i elektroniska kommunikationer. Vid anslutning till internet bör det också alltid säkerställas att det finns en s.k. brandvägg och att uppdaterat antivirusprogram. 6.2.1Ökad medvetenhet kring risker med it-användning genom samlad information Förslag: Lämplig myndighet ges i uppdrag att ställa samman råd för riskhantering vid vissa typer av it-användning som småföretagare kan använda sig av vid utveckling av it i verksamheten. Råden ska tillgängliggöras på webbplatsen . Flera aktörer har tagit fram råd och tips av olika slag till hjälp för företag att identifiera och hantera risker förenade med it. På Datainspektionens hemsida finns råd för säkerhet vid hantering av personuppgifter7. PTS har utarbetat en vägledning för anskaffning och upprätthållande av robust elektronisk kommunikation8. Vägledningen kan hjälpa företag att genom bl.a. ökad kunskap om elektroniska kommunikationer ställa rätt krav vid inköp. Gruppen Cloud som drivs i nära samarbete med i behandlar inom ramen för sin verksamhet säkerhetsrelaterade frågor med koppling till molntjänster. presenterades t.ex. publikationen En guide till molnet. (.SE) publicerar löpande internetguider där bl.a. säkerhetsaspekter berörs. Stiftelsen är också aktiv i arbetet med att öka säkerheten inom den svenska toppdomänen genom DNSSEC (Extension). Det finns även företag som specialiserat sig på riskhantering vid it-användning. Dessa arbetar t.ex. med informationssäkerhet i ett brett perspektiv och hjälper företag att implementera ledningssystem i enlighet med de s.k. standarderna9. Till hjälp för ett sådant mer omfattande arbete finns också ett ramverk på . Utredningen konstaterar att flera aktörer utarbetar råd och tips på relevanta områden för ökad säkerhet vid it-användning. De olika råden och tipsen kan vara svåra att hitta om man inte vet var man ska leta. Vidare kan det vara svårt att värdera kvaliteten eller tillförlitligheten i de råd och tips som presenteras. Det gör att det enskilda småföretaget kan ha svårt att ta till sig informationen som finns tillgänglig. Vi ser en risk med att tidsbristen, som många småföretagare lyfter fram som ett problem, medför att småföretagaren inte söker upp råd och tips som finns. Under utredningens gång har det också framkommit att småföretag har en låg medvetenhet om riskerna med it och vad som kan och bör göras för att minimera vissa av dessa. Det bör innebära en ännu lägre sannolikhet för att småföretagen aktivt söker upp information som behandlar säkerhetsfrågor vid it-användning. Många småföretagare tycks utgå från att systemen fungerar och det finns en tillit till att it-leverantörerna säkerställer att säkerheten hålls på en godtagbar nivå. I vissa fall kan också användning av nya typer av internetbaserade tjänster för t.ex. lagring, bearbetning och hantering av information medföra att den grundläggande säkerheten vid itanvändning är högre än vad fallet annars skulle vara. 8http:///upload/Remisser/2010/vagledning-robust-elektronisk-kommunikation- pts-er-2010-18.pdf 9SS-ISO/IEC 27001 Ledningssystem för informationssäkerhet och SS-ISO/IEC 27002 Ledningssystem för informationssäkerhet – Riktlinjer. tillhandahåller ofta viss grundläggande informationssäkerhet som ingår i tjänsten som ett företag betalar för. innebär molntjänster att nya risker kan uppkomma, t.ex. beroendet av fungerade internetuppkoppling eller svårigheter att byta leverantör. Detta är bekymmersamt eftersom det inte enbart riskerar att drabba det enskilda företaget. Även dess kunder och leverantörer kan skadas av brister i hanteringen av riskerna. Om existerande information sammanställs och presenteras lättöverskådligt bör sannolikt fler småföretag kunna ta till sig den. Det finns ett antal myndigheter som har tagit fram råd till hjälp för företag att identifiera och hantera risker förenade med it. finns emellertid inte någon myndighet som har till uppdrag att specifikt beakta småföretagens behov av stöd av hantering av risker vid it-användning. Vi föreslår därför att regeringen ger lämplig myndighet i uppdrag att utifrån existerande råd och tips göra en sammanställning som presenteras på ett överskådligt sätt. Den myndighet som utses bör även, som en del av uppdraget, få till uppgift att presentera förslag till hur sammanställningen kan hållas aktuell och vilka aktörer som bör ansvara för att så sker. Då tekniken utvecklas kontinuerligt kommer råden och tipsen också att förändras . För att sammanställningen ska kunna hållas aktuell är det viktigt att den tillgängliggörs elektroniskt. Vi anser att webbplatsen är en naturlig plats för detta. Webbplatsen utgör en bra kontaktyta mot småföretagen och den har stor potential att utvecklas till en viktig informationskanal för svenska företag (se vidare i kapitlet E-tjänster för småföretag). För uppdragets genomförande bedömer vi att är rimligt att avsätta. Vi föreslår att medlen tas från anslaget 2:4 Informationsteknik: Telekommunikation m.m. inom utgiftsområde 22 Kommunikationer. I rapporten från () lyfts investerings- och underhållskostnader fram som ett potentiellt hinder mot ökad it-användning. Det är emellertid inte brist på tillgång till kapital som i första hand betonas. Istället framhålls att företag kan ha svårt att beräkna avkastningen på it-investeringarna. Det gör att de är mindre benägna att täcka investeringskostnader genom lånefinansiering. En viss riskaversion tycks med andra ord vara kopplad till frågan. I vår egen webbundersökning som genomfördes i samarbete med Företagarna rankas investerings- och driftskostnader för it högt ur ett hinderperspektiv. Undersökningens resultat bör emellertid tolkas med försiktighet. Skillnaderna mellan de olika faktorerna som ingick i undersökningen var relativt små. Även i de fallstudier som redovisas i delbetänkandet berörs investeringskostnader till viss del. I analysen av fallstudierna framgår att flera av de intervjuade företagarna anser att höga investeringskostnader kan utgöra ett hinder. Några av de intervjuade företagarna menar att detta kan vara särskilt framträdande för de riktigt små företagen eftersom investeringskostnaderna i relation till omsättningen ofta blir betydande. Av ovanstående kan vi anta att för många företag kan kostnaderna för it-lösningar av olika slag verka avskräckande. Det är åtminstone bilden som företagen själva ger. Vi konstaterar i delbetänkandet att teknikutvecklingen på området är snabb. Ur ett kostnadsperspektiv är framför allt utvecklingen av olika molntjänster sannolikt av betydelse. Företagen kan få tillgång till avancerade it-system utan att behöva göra stora initiala investeringar i hård- eller mjukvara. I det följande ger vi en bild av storleken på it-investeringarna i . Vidare redogör vi för kapitalförsörjningssituationen generellt för svenska företag. Därefter redogör vi för de vanligaste stat- liga finansieringsformerna för företagsutveckling. Vi lämnar förslag och bedömningar under avsnitten som behandlar lån och bidrag (företagsstöd och projektfinansiering). 7.1Företagens utgifter och investeringar för it () genomför årliga enkätundersökningar för att uppskatta företagens utgifter för it. Undersökningen inkluderar endast företag med 10 anställda eller fler1. De totala utgifterna för hård- och mjukvara uppgick till . Av dessa stod företag med upp till 250 anställda för . Generellt har gruppen företag med 10–49 anställda lägst totala utgifter för hård- och mjukvara. Skillnaderna jämfört med gruppen företag med 50–249 anställda är totalt sett inte så stor. Störst är skillnaden mellan dessa båda grupper av företag när man ser på de totala utgifterna för mjukvara. För företag med 10–49 anställda uppgick dessa utgifter till att jämföras med för företag med 50–249 anställda. Företag inom information och kommunikation uppvisade de högsta utgifterna, 9,7 miljarder. Även företag inom handel hade stora utgifter, 6,2 miljarder. Företagens totala utgifter för datautrustning var . Företagen med de största utgifterna fanns även här inom information och kommunikation samt handel. Företagens utgifter för telekommunikationsutrustning uppgick till . var motsvarande siffra 4,8 miljarder. Störts ökning uppvisar företag inom information och kommunikation. Det var främst företag med 250 anställda eller fler som stod för ökningen. De totala utgifterna för mjukvara uppgick till . Av dessa stod branscherna information och kommunikation, 1 Resultaten redovisas i rapporten av IT 2011, SCB, 2012. För ytterligare information om undersökningen Företagens utgifter för IT 2010, se /nv0802 handel och finansiell verksamhet för nästan två tredjedelar, , av de totala utgifterna. Med investeringar avses all utrustning och mjukvara som har en livslängd och ett anskaffningsvärde på . Av de totala utgifterna för hård- och mjukvara 2010 utgjordes av investeringar. Informations- och kommunikationsföretag investerade mest med . För företag med 10–49 anställda utgör investeringar i telekommunikationsutrustning en högre andel av de totala utgifterna för ändamålet jämfört med övriga två storleksklasser (jämfört med för företag med 50–249 respektive fler än 250 anställda). Det omvända gäller datautrustning där andelen investeringar av utgifterna totalt är lägre för företag med 10–49 anställda (jämfört med dryga för övriga företag). Om it-investeringarna i hårdvara ställs i relation till företagens totala maskininvesteringar2 framgår att it-investeringarna överlag utgör en relativt liten andel. Inte oväntat utmärker sig emellertid företag inom information och kommunikation. För dessa företag utgjorde investeringar i hårdvara av de totala maskininvesteringarna. Lägst andel uppvisade företag inom tillverkning och energi och återvinning. Bland dessa företag uppgick investeringarna i hårdvara till av de totala maskininvesteringarna. En åtskillnad görs mellan finansiell och operationell leasing. Vid finansiell leasing åtnjuter leasingtagaren de ekonomiska förmåner och bär de ekonomiska risker som förknippas med ägandet av ett objekt. Leasingtagaren står för service och underhåll. Operationell leasing kan liknas vid en hyressituation där leasetagaren mot en avgift förutom utrustning även får service och underhåll. Totalt uppgick leasingsutgifterna för data- och telekommunikationsutrustning till . 2 Uppgifter om totala maskininvesteringar hämtas från SCB:s undersökning Näringslivets investeringar. I undersökningen ingår investeringar i alla typer av maskiner, inventarier och transportmedel. information och kommunikation svarade för mer än en tredjedel av dessa (2,7 miljarder). Den finansiella leasingen uppgick till 1,4 miljarder. Den operationella leasingen är störst och uppgick till . Jämför man utgifterna för leasing mellan storleksklasser av företag framgår att företag med fler än 250 anställda svarar för av de totala utgifterna för leasing. Företag med 10–49 anställda har en något högre andel av leasingsutgifterna jämfört med företag med 50–249 anställda (). Däremot är utgifterna relativt jämnt fördelade mellan finansiell och operationell leasing för företag med 10–49 anställda. För de större företagen är operationell leasing betydligt vanligare. Den finansiella oron har medfört att kapitalförsörjningssituationen för företagen har förändrats i negativ riktning. Mycket talar för att situationen inte kommer att förbättras även om situationen i bedöms vara relativt stabil i jämförelse med euroområdet. Implementeringen av III3 kommer sannolikt att få negativa konsekvenser. Av kontakter har haft med ledande banker i framgår att bankerna signalerat att konsekvenserna av III förväntas bli att små nystartade företag, företag med dåliga säkerheter och företag med behov av lån med längre löptider kommer att få det väsentligt svårare att hitta finansiering. Alternativt kommer finansiering att ske med väsentligt sämre villkor. Bankernas bedömning är därför att efterfrågan på krediter kommer att öka. Av bearbetat material från , baserat på uppgifter från Konjunkturinstitutet4, som utredningen tagit del av framgår att de minsta företagen med upp till 20 anställda upplever att det blivit svårare att få lån . 3Det övergripande syftet är att stärka bankernas förmåga att stå emot förluster och att minska sannolikheten för nya finansiella kriser. III kommer att innebära att bankerna måste ha mer kapital av bättre kvalitet samt att helt nya krav på bankernas likviditet införs. De olika delarna i III kommer att införas stegvis med start . Översiktlig beskrivning av III finns på webbplats: bankregleringen-Basel-III/. Svenskt Näringslivs material omfattar uppgifter fram till och med Konjunkturbarometern för juli månad 2012. av samtliga företag att det är svårare än normalt att få lån5. Stora svängningar mellan undersökningstillfällena gör att statistiken bör tolkas med viss försiktighet. Vi noterar emellertid att uppgifterna ligger i linje med vad som framgått av kontakter med ledande banker i . I senaste undersökning Företagens villkor och verklighet som genomfördes framgår att av företagen med upp till 10 anställda uppgav att bristande tillgång till lån och krediter utgör ett stort hinder för tillväxt. För medelstora och större småföretag är siffran något högre (). Av undersökningen framgår att det finns branschvisa skillnader. Störst problem upplevde små och medelstora företag inom hotell och restaurang (). Därefter följer branscherna el, gas, värme och vattenförsörjning, tillverkning och mineralutvinning, transport och magasinering samt handel. Problemet upplevs som minst inom vård och omsorg () följt av kultur, nöje och fritid och juridik, ekonomi, vetenskap och teknik6. Det ska poängteras att undersökningen baseras på företagens egna bedömningar och upplevda situation. Det framgår t.ex. inte om företagen faktiskt har ansökt om lån och krediter. undersökning konstateras att nio av tio småföretag med upp till 50 anställda som ansöker om lån eller kredit också beviljas detta. Relativt nystartade företag tycks ha något svårare. Det gäller även företag där företagsledaren är yngre, kvinna eller född utomlands7. undersökning framgår att av samtliga företag i undersökningen ansåg att bristande tillgång till lån och krediter utgjorde ett stort tillväxthinder8. Det finns ett antal studier och utredningar som undersökt kapitalförsörjningssituationen för företag. Vi väljer att inte redogöra för dessa då situationen har förändrat förutsättningarna i sådan utsträckning att det är svårt att dra några slutsatser av dessa studier. 5Se föregående fotnot. 6Tillväxtmöjligheter och tillväxthinder för svenska små och medelstora företag – Företagens villkor och verklighet 2011, , 2011. 7Kapitalförsörjning i småföretag, R 2006:05, Verket för näringslivsutveckling (). 8Företagens villkor och verklighet 2008 – dokumentation och svarsöversikt, R 2008:21, Verket för näringslivsutveckling (). I regeringens proposition Företagsutveckling – statliga insatser för finansiering och rådgivning (prop. 2009/10:148) framgår att statens finansiering ska vara marknadskompletterande. Det innebär att finansieringen via de statliga organisationerna ska bidra till en förbättrad finansieringssituation i skeden och segment där den privata marknaden verkar i begränsad utsträckning. De vanligaste statliga finansieringsformerna är9: Lån: Bankerna svarar för den övervägande delen av lånekapitalet till företag, även om andra privata och offentliga organisationer erbjuder denna finansieringsform. Offentliga aktörers lån till företag är i vissa fall konstruerade så att de har en villkorlig återbetalning. Om projektet inte blir framgångsrikt skrivs lånet av och omvandlas till bidrag. I andra fall kan lånen kopplas till royalty. I vissa fall används t.ex. även konvertibler eller optioner. Garantier kan användas för att minska långivarnas risk. Garantier kan vara statliga, men de erbjuds också av marknaden i form av privata sammanslutningar som garanterar eller för hela eller delar av lånet. Förutsättningen för att få nyttja en kapitalform, exempelvis att få lån, är ofta kopplad till att det finns tillräckligt mycket ägarkapital i bolaget. och är exempel på offentliga aktörer som samarbetar med banker och andra privata finansiärer och möjliggör helhetslösningar genom att ta en del av risken. Riskkapital: Riskkapital är ett samlat begrepp för investeringar i företags egna kapital och omfattar både noterade och onoterade företag. Private equity utgörs av de riskkapitalinvesteringar som sker i onoterade företag där ägarengagemanget är aktivt men tidsbegränsat. indelas i venture capital- respektive buyout-företag (riskkapitalbolag som investerar i mogna bolag). Venture capital står för investeringar i små och medelstora tillväxtföretag som befinner sig i sådd-, uppstarts- eller expansionsfaserna, ofta med negativa eller svaga kassaflöden. Här verkar statliga aktörer som bl.a. , Stiftelsen Industrifonden och . De statliga insatserna sker oftast tillsammans med privata risk- 9 Texten är hämtad från regeringens proposition Företagsutveckling – statliga insatser för finansiering och rådgivning, prop. 2009/10:148. kapitalbolag men även med s.k. affärsänglar, som är privatpersoner som investerar i bolag utan egen familjeanknytning. Bidrag: Offentliga aktörer tillhandahåller även olika former av bidrag som också är att se som en del av finansieringen av ett företag, en utvecklingsprocess eller en investering. Bidrag kan t.ex. ges som förstudiemedel, regionalt investeringsstöd, sysselsättningsbidrag eller regionalt bidrag för företagsutveckling. Medfinansiering från och miljö- och landsbygdsprogram spelar också en viktig roll i det offentliga finansieringssystemet för företag. Utifrån utredningens uppdrag är det främst lån som kanaliseras genom som är intressant. Målet med verksamhet är att fler livskraftiga företag startas och utvecklas och att fler företag ökar sin konkurrenskraft och tillväxt. finansieringsinstrument finns reglerade i förordning (2009:41) om statlig finansiering genom och bolag som ingår i dess koncern. övergripande mål för verksamheten fastställs genom årliga ägardirektiv. Av förordningen framgår att finansiellt stöd som inte avser ägarkapital inte får ges om finansiering kan fås på den allmänna kreditmarknaden under normala marknadsmässiga villkor. Det är framför allt företags-, mikro- och innovationslån som är av intresse. Dessa finansieringsformer får i enlighet med förordning (1988:764) om statligt stöd till näringslivet endast lämnas som stöd av mindre betydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av . Bestämmelserna innebär att ett företag maximalt kan få stöd till ett värde av av tre beskattningsår. Utöver låneinstrumenten som förfogar över kan organ med ansvar för regional tillväxt bevilja regional såddfinansiering. Finansieringsformen är flexibel och sätter inga formella begränsningar för hur lånet kan användas. Utgångspunkten är varje företags specifika förutsättningar. Utgångspunkten är att en annan medfinansiär ska finnas med. I undantagsfall kan vara ensam finansiär till hela beloppet. Företagslån kan ges till företag med upp till 250 anställda och det finns ingen övre gräns för lånebelopp. För att kompensera för den högre risken och för att inte konkurrera med den privata marknaden tar ut en ränta som är högre än en genomsnittlig bankränta. Normalt ska lånet betalas tillbaka inom 3–. Syftet med Mikrolån är att underlätta och stimulera etablering av nya företag och att utveckla befintliga företag som har svårighet att få sitt kapitalbehov täckt på den ordinarie kapitalmarknaden. Mikrolånet är anpassat till företag som har mindre kapitalbehov på . kan låna ut av kapitalbehovet . Kreditbedömningen baseras huvudsakligen på en bedömning av affärsidéns möjligheter. För att kompensera för den högre risken och för att inte konkurrera med bankerna tar ut en ränta som är högre än en genomsnittlig bankränta. Särskild prioritet ska ges till kvinnor och ungdomar. Innovationslånet är inriktat på innovationsprojekt som befinner sig i ett tidigt skede och ska användas för att utveckla ett projekt till kommersialisering. Lånet kan till exempel användas för produkt- och tjänsteutveckling, skydd av immateriella tillgångar eller marknadsundersökning. Lånet är ett villkorslån som beviljas företag och lånebeloppet får inte vara lägre än . Företag kan låna av det totala finansieringsbehovet. För lånebelopp kan medfinansiering ske med budgeterad nedlagd tid i projektet till ett värde av . För lånebelopp måste minst hälften av medfinansieringen vara i form av kapital, antingen eget eller från bank eller annan extern finansiär. Med såddfinansiering avses offentlig finansiering av produktutveckling med tillväxt- och kommersialiseringspotential. Finansiering kan sökas av små och medelstora företag för projekt i mycket tidiga faser. Även oberoende entreprenörer, innovatörer och forskare kan söka såddfinansiering. Regional såddfinansiering kan beviljas som garanti- eller villkorslån och får normalt täcka högst av den totala projektkostnaden. Den regionala såddfinansieringen är ett komplement till den reguljära kapitalförsörjningsmarknaden och andra statliga insatser och kan användas som ett regionalt instrument vid behov. Såddfinansiering beslutas av länsstyrelserna, förutom för projekt i , , och län där regionförbunden beslutar samt i där beslutar. 7.3.2Utredningens bedömning angående lån Bedömning: Utredningen bedömer att det inte finns skäl att föreslå några särskilda låneinstrument i syfte att underlätta itinvesteringar i småföretagen. Ansvaret för investeringar i it-miljön är primärt ett ansvar för det enskilda företaget. Principen slås även fast av utredningens direktiv som säger att kostnader som normalt skulle ha finansierats av företag inte blir en del av det offentliga åtagandet. Vi ser inga skäl till att ifrågasätta en sådan princip. Skälen är huvudsakligen följande: Kostnader för it minskar successivt. Inte minst utvecklingen av molntjänster gör att småföretagens möjligheter att få tillgång till både hård- och mjukvara till relativt låga kostnader ökar. Det bidrar till att småföretagen i allt högre utsträckning kan välja att använda sig av it-lösningar som inte innebär tunga initiala utgifter på samma sätt som . Utredningen har under arbetets gång inte tagit del av information som pekar på att det finns särskilda behov av kapitalförsörjning kopplade till just it-investeringar. Om den finansiella oron medför ytterligare försämring av småföretagens möjlig- heter till krediter är det en generell fråga för näringspolitiken. Den statliga marknadskompletterande kapitalförsörjningen som främst hanteras av är viktig.