sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Innan marknadsföring av en icke EES-baserad AIF-fond inleds i ett annat land inom EES än AIF-förvaltarens referensland, ska förvaltaren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. Underrättelsen ska innehålla de upp- gifter och handlingar som anges i bilaga IV till AIFM-direktivet, bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksam- hetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (arti- kel 40.5). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av genom tekniska standarder (artikel 40.16.a). Underrättelse- förfarandet överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder över gränserna, se av- snitt 13.2.1. AIF-förvaltarens behöriga myndighet ska dock även underrätta (artikel 40.7). Genomförande i svensk rätt Förslag: En icke EES-baserad AIF-förvaltare som har som referensland och tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen, och som förvaltar en icke EES-baserad AIF-fond eller en EES-baserad matar-AIF-fond, vars mottagar-AIF-fond eller dess förvaltare inte är EES-baserad, ska underrätta innan förvaltaren påbörjar marknadsföring till professionella investe- rare i eller i ett annat land inom EES. Underrättelsens innehåll anges i AIF-förvaltarlagen. Såvitt avser en sådan förvaltares marknadsföring i andra länder inom EES, ska inom vissa i lagen angivna tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg, i vilket omfattningen av förvaltarens verksamhets- tillstånd ska framgå. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats samt underrätta om verk- samheten. En icke EES-baserad AIF-förvaltare med annat referensland än och tillstånd som avses i AIFM-direktivet får, utan tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen, till professionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av denne för- valtad EES-baserad AIF-fond. Marknadsföring i eller andra länder inom EES får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestäm- melserna i AIF-förvaltarlagen (eller AIFM-direktivet). En icke EES-baserad AIF-förvaltare med som referens- land ska till anmäla planerade eller genomför- da väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse. Bestämmelser i om tillstånd för icke EES- baserade AIF-förvaltares marknadsföring till professionella in- vesterare i av icke EES-baserade och matar-AIF-fonder vars mottagar-AIF-fond, eller dess förvaltare, får tillämpas , som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artikel 42 ska upphöra att gälla. För marknads- föring till icke-professionella investerare i av andelar eller aktier i sådana fonder ska dock alltjämt tillstånd krävas. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 bör bestämmelser som genomför artikel 40 införas i AIF-förvaltarlagen. Dessa bestämmelser ger en icke EES-baserad AIF-förvaltare med som referensland och tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen rätt att, efter ett underrättelseförfarande, mark- nadsföra en förvaltad icke EES-baserad AIF-fond till professionella investerare i och i andra länder inom EES. Detsamma gäller för en egenförvaltad EES-baserad matar-AIF-fond vars mottagar- AIF-fond, eller dess förvaltare, inte är EES-baserad. Motsvarande rätt till marknadsföring i referenslandet och över gränserna har icke EES-baserade AIF-förvaltare med tillstånd som avses i AIFM-direk- tivet från ett annat referensland än . Genomförandet av artikel 40 innebär alltså att också icke EES-baserade AIF-förvaltare får marknadsföra AIF-fonder, oavsett var de hör hemma, med ett marknadsföringspass på motsvarande sätt som för EES-baserade AIF-förvaltare. De nya bestämmelserna kan utformas med AIF-förvaltarlagens bestämmelser avseende svenska AIF-förvaltares marknadsföring i och övriga länder inom EES som förebild, se vidare av- snitten 6.2 och 13.2.1. Bestämmelser i om tillstånd för icke EES-baserade AIF-förvaltare att enbart i marknadsföra icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF- fonder får tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmel- serna till dess att kommissionen, i enlighet med artiklarna 66.4 och 68.6, antar en delegerad akt genom vilken de nationella bestäm- melser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla. Genomförandet av reglerna om marknadsföringspass för icke EES-baserade AIF-förvaltare av AIF-fonder, oavsett var de hör hemma, bör dock inte föranleda någon ändring av bestämmelserna om sådan marknadsföring till icke-professionella investerare. All marknadsföring som riktas till icke-professionella investerare bör även fortsättningsvis vara förenad med tillståndskrav. 13.4.7Icke EES-baserade AIF-förvaltares förvaltning av AIF-fonder över gränserna Av artikel 41 i AIFM-direktivet följer att en icke EES-baserad AIF- förvaltare, efter ett underrättelseförfarande, får förvalta en AIF-fond i annat land än förvaltarens referensland. En ytterligare förutsättning är att förvaltarens tillstånd i referenslandet omfattar förvaltning av AIF-fonder av motsvarande slag som den eller de som ska förvaltas i värdlandet. Reglerna motsvarar vad som gäller för EES-baserade AIF-för- valtare enligt artikel 33. Verksamheten kan bedrivas antingen genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) eller genom att AIF-fonden förvaltas från förvaltarens referensland (gränsöverskridande verk- samhet). Detta följer av artikel 41.1 i AIFM-direktivet och, i likhet med EES-baserade AIF-förvaltares förvaltning av EES-baserade AIF-fonder över gränserna med stöd av förvaltningspasset, får en icke EES-baserad inte inleda verksamheten förrän underrättelse- förfarandet är fullföljt, se avsnitt 13.2.2. I likhet med andra direktiv på värdepappersmarknadsområdet får AIF-förvaltarens värdland inte uppställa några ytterligare krav på verksamheten inom de områden som täcks av AIFM-direktivet (artikel 41.5). Som har redogjorts för, gäller en skyldighet för samtliga AIF-förvaltare att till sin behöriga myndighet, anmäla ändringar i förhållande till den information som har lämnats i underrättelsen. Reglerna i artiklarna 32.7, 33.6, 39.9, 40.10 och 41.6 har i huvudsak samma innebörd. Genomförande i svensk rätt Förslag: En icke EES-baserad AIF-förvaltare, som har som referensland och tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen, och som avser att förvalta en EES-baserad AIF-fond som har sitt hemland i ett annat land inom EES, ska skriftligen underrätta om den avsedda verksamheten. En utländsk icke EES-baserad AIF-förvaltare med ett annat referensland än och tillstånd som avses i AIFM-direk- tivet får, utan tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen, förvalta en AIF- fond som hör hemma i och inte är en specialfond. Efter tillstånd av får en sådan förvaltare förvalta en specialfond i . Förutsättningarna för tillstånd ska vara desamma som för EES-baserade AIF-förvaltare. Förvaltning av en AIF-fond över gränserna får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt reglerna i AIFM- direktivet eller, såvitt gäller förvaltning av en specialfond i , har meddelat beslut om tillstånd. Väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse om förvaltning över gränsernas ska anmälas av den icke EES- baserade AIF-förvaltaren till behöriga myndigheter i förvaltarens hemland eller, i en ansökan om tillstånd för förvaltning av en specialfond, till . En utländsk icke EES-baserad AIF-förvaltare som förvaltar AIF-fonder från en filial i ska tillämpa bestämmelserna i som genomfört artiklarna 12 och 14. Vid förvaltning av en specialfond ska även de särskilda bestämmelserna avseende sådana fonder tillämpas av förvaltaren. För förvaringsinstitut för AIF-fonder hemmahörande i ska AIF-förvaltarlagens bestämmelser om sådana institut gälla. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 bör bestämmelser som genomför artikel 41 införas i AIF-förvaltarlagen och utformas på motsvarande sätt som bestäm- melserna för svenska och övriga EES-baserade AIF-förvaltares för- valtning med stöd av förvaltningspasset i och andra länder inom EES. 14 Tillsyn och sanktioner m.m. 14.1De behöriga myndigheternas ansvarsområden Huvudregeln i AIFM-direktivet är att en AIF-förvaltare står under tillsyn av den behöriga myndigheten i sitt hemland (artikel 45.1). Om en AIF-förvaltare agerar genom en filial är det dock den be- höriga myndigheten i värdmedlemsstaten som utövar tillsyn över förvaltarens efterlevnad av artiklarna 12 (de generella sundhetsreg- lerna) och 14 (reglerna om intressekonflikter). Om en AIF-förvaltare förvaltar eller marknadsför AIF-fonder i en annan medlemsstat kan den behöriga myndigheten i den medlemsstaten begära att förval- taren tillhandahåller den information som behövs för att övervaka verksamheten. Om en annan behörig myndighet än myndigheten i AIF-förvaltarens hemland anser att en förvaltares verksamhet, t.ex. avseende förvaltning eller marknadsföring, strider mot regler inom myndighetens ansvarsområde ska myndigheten begära att förvaltaren upphör med regelbrotten och informera den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland (artikel 45.4). Om en AIF-förvaltare inte till- handahåller information (artikel 45.3) eller fortsätter med regel- brott (artikel 45.4) ska den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland vidta de åtgärder som krävs för att förvaltaren ska till- handahålla begärd information eller upphöra med regelbrotten. Vilka åtgärder som vidtagits ska kommuniceras med den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten (artikel 45.5). Om AIF-förvaltaren inte vidtar rättelse trots att den behöriga myndigheten i hemlandet har vidtagit åtgärder får den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten själv vidta de åtgärder som krävs för att förhindra och be- straffa ytterligare regelbrott. Myndigheten i fråga kan även hindra AIF-förvaltaren från att genomföra transaktioner i medlemsstaten och från att förvalta fonder i medlemsstaten (artikel 45.6). I de fall där AIF-förvaltarens agerande tydligt skadar den berörda AIF- fondens investerares intressen eller marknadens finansiella stabilitet Tillsyn och sanktioner m.m. eller integritet i AIF-förvaltarens värdmedlemsstat kan myndig- heten, efter att ha informerat den behöriga myndigheten i hem- landet, vidta de åtgärder som krävs för att skydda den berörda AIF- fondens investerare samt marknadens finansiella stabilitet och inte- gritet i värdmedlemsstaten (artikel 45.8). Den behöriga myndig- heten i värdmedlemsstaten ska i vissa fall också agera på områden som ligger utanför dess tillsyn. Enligt artikel 45.7 ska en behörig myndighet i en värdmedlemsstat som har klara och verifierbara skäl att anta att AIF-förvaltaren inte fullgör sina skyldigheter, underrätta den behöriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemland. En behörig myndighet i en värdmedlemsstat kan agera på samma sätt som enligt artikel 45.7 och artikel 45.8 om myndigheten har klara och verifierbara skäl att inte samtycka till referensmedlems- statens auktorisering av en icke EES-baserad AIF-förvaltare (arti- kel 45.9). Vid oenighet mellan behöriga myndigheter om tillämp- ningen av artikel 45.4–45.9 kan frågan hänskjutas till som kan hantera den enligt artikel 19 i Esma-förordningen. Genomförande i svensk rätt Förslag: ska ha tillsyn över AIF-förvaltare och förvaringsinstitut. För svenska AIF-förvaltare och som står under inspektionens tillsyn ska tillsynen omfatta att verk- samheten drivs enligt lagen om AIF-förvaltare, andra författningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, före- tagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna instruk- tioner som har sin grund i en författning som reglerar företagets verksamhet. För AIF-förvaltare som driver verksamhet från filial i eller marknadsför eller förvaltar fonder i ska tillsynen omfatta att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i . Utredningen har i avsnitt 3.4 föreslagit att ska vara den behöriga myndigheten i de frågor som följer av AIFM- direktivet. Bestämmelserna i artikel 45 innebär att inspektionen ska ha ett visst tillsynsansvar över utländska AIF-förvaltare, dels sådana som bedriver verksamhet från filialer här i landet, dels sådana som Tillsyn och sanktioner m.m. förvaltar eller marknadsför fonder här. Detta bör genomföras på samma sätt som motsvarande regler i UCITS-direktivet har genom- förts, dvs. genom en bestämmelse som ger inspektionen denna till- synsbefogenhet, se 10 kap. 1 § tredje stycket LIF. Vad gäller reglerna i artikel 45 i AIFM-direktivet om kontakter med andra behöriga myndigheter och ryms dessa inom ramen för den generella bestämmelse om informationsutbyte som utredningen föreslår i av- snitt 14.5. I artikel 46 i AIFM-direktivet listas en rad befogenheter som de be- höriga myndigheterna ska ha för att kunna utöva sin tillsyn. Befog- enheterna innefattar bl.a. rätten att få tillgång till handlingar, begära upplysningar och utföra kontroller på plats. Den behöriga myndig- heten ska även ha rätt att återkalla tillstånd, begära tillfälligt närings- förbud samt överlämna ärenden för lagföring. Den behöriga myn- digheten ska utöva dessa befogenheter direkt, i samarbete med andra myndigheter, på eget ansvar genom delegering till andra organ eller efter begäran av de behöriga rättsliga myndigheterna. Artikel 48 i direktivet behandlar sanktioner för överträdelser. Enligt artikeln ska medlemsstaterna fastställa tillämpliga åtgärder och sanktioner för överträdelser av de nationella bestämmelser som antagits enligt direktivet och vidta alla åtgärder som krävs för att se till att bestämmelserna efterlevs. Medlemsstaterna ska sörja för att lämpliga administrativa åtgärder kan vidtas mot, eller administrativa sanktioner beslutas för, ansvariga personer när bestämmelser som antagits vid genomförandet av direktivet inte har följts. Medlems- staterna ska se till att åtgärderna är effektiva, proportionella och av- skräckande. Tillsyn och sanktioner m.m. Genomförande i svensk rätt Förslag: För övervakningen av att bestämmelserna i lagen om AIF-förvaltare och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får begära att 1.en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, handlingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kom- mer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos en AIF-förvaltare som driver verksamhet i och hos ett förvaringsinstitut. får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en AIF-förvaltare, som driver verksamhet i , att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för till- synen av förvaltaren. Bestämmelserna om kontroll- och ingripandemöjligheter i AIFM- direktivet är i det närmaste identiska med motsvarande bestäm- melser i UCITS-direktivet (artiklarna 98 och 99) och MiFID (artik- larna 50 och 51). När det gäller tillsynsverktygen har reglerna för fondbolagens del genomförts främst genom bestämmelserna i 10 kap. 3 och 4 §§ LIF och för värdepappersinstitutens del genom bestäm- melserna i 23 kap. 3 och 4 §§ lagen om värdepappersmarknaden. Katalogen i dessa lagar över de verktyg som inspektionen har till sitt förfogande stämmer visserligen inte ordagrant överens med katalogen enligt de aktuella direktiven. Både vid genomförandet av MiFID och vid genomförandet av UCITS-IV konstaterades dock att direktiven gav utrymme för att verktygen skulle vara tillgängliga genom samarbete med andra myndigheter, varför en ordning där t.ex. kvarstad (motsvarande direktivets frysning av tillgångar) och näringsförbud beslutas av andra än var förenlig med direktiven.1 En verktygskatalog motsvarande 10 kap. 3 och 4 §§ LIF bör därför införas i den nya lagen. 1 Se SOU 2010:78 s. 309–318 och prop. 2006/07:115 s. 491–497. Tillsyn och sanktioner m.m. 14.2.2Ingripanden mot svenska AIF-förvaltare och mot en förvaltare som saknar tillstånd Genomförande i svensk rätt Förslag: Om en AIF-förvaltare har åsidosatt sina skyldigheter enligt den nya lagen om AIF-förvaltare, andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, fondbestämmelserna, bolags- ordningen eller motsvarande handlingar, ska ingripa. ska då förelägga förvaltaren att begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situationen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltarens tillstånd återkallas eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en över- trädelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse eller om något annat organ har vidtagit åtgärder mot förvaltaren som bedöms tillräckliga. ingripanden får riktas också mot dem som ingår i eller som är verkställande direktör eller ledningsperson och inte uppfyller de krav som anges i artikel 8.1.c i AIFM-direktivet. ska åter- kalla förvaltarens tillstånd eller besluta att en sådan person inte längre får ha kvar sin ställning i AIF-förvaltaren. ska underrätta behöriga myn- digheter i de andra länder inom EES där en AIF-förvaltare mark- nadsför andelar i en AIF-fond som förvaltas, när någon åtgärd enligt ovan har vidtagits mot förvaltaren. Innan Finansinspek- tionen återkallar tillståndet för en AIF-förvaltare som förvaltar AIF-fonder i ett annat land inom EES, ska inspektionen samråda med behörig myndighet i fondens hemland. Efter underrättelse från en behörig myndighet i en svensk AIF-förvaltarens värdland om överträdelse av föreskrifter som gäller i det landet för förvaltaren, får vidta de åtgärder som anges ovan, om det föreligger någon omstän- dighet som avses där. Inspektionen ska underrätta den behöriga myndigheten om vilka åtgärder som vidtas. Tillsyn och sanktioner m.m. Om en AIF-förvaltare har fått anmärkning eller varning får besluta att förvaltaren ska betala en straff- avgift om lägst och högst . Om en AIF-förvaltare inte lämnar de upplysningar som förvaltaren är skyldig att lämna får besluta att förvaltaren ska betala en förseningsavgift på högst . Om någon driver sådan verksamhet som omfattas av lagen om AIF-förvaltare utan att vara berättigad till det, ska Finans- inspektionen förelägga den som driver verksamheten att upp- höra med den. Om det är osäkert om lagen är tillämplig på en viss verk- samhet, får inspektionen förelägga den som driver verksamheten att lämna de upplysningar om verksamheten som inspektionen behöver för att bedöma om så är fallet. Ett sådant föreläggande som avser en utländsk AIF-förvaltare får riktas mot såväl för- valtaren som den som i är verksam för förvaltarens räk- ning. När det gäller sanktioner har det funnits en strävan att likforma ingripandemöjligheterna på det finansiella området. Utgångspunkten har varit systematiken på bankområdet, där Finans- inspektionen genom lagen (2004:297) om bank- och finansierings- rörelse fick fler sanktionsmöjligheter än tidigare för att öka flexi- biliteten. Samma system där inspektionen beroende på allvarligheten i överträdelsen, konsekvenserna för marknaden och kunder m.m. kan välja mellan olika former av ingripanden och där sanktionerna varning och anmärkning kan förenas med straffavgifter, har redan införts i t.ex. LIF och lagen om värdepappersmarknaden. Sanktions- systemet bör vara detsamma även för AIF-förvaltare. Bestämmel- serna om sanktioner i LIF har relativt bedömts uppfylla kraven i artikel 99 i UCITS-direktivet2 (som i sak motsvarar arti- kel 48 i AIFM-direktivet) och bestämmelserna i den nya lagen bör därför utformas med 12 kap. LIF som förebild. När en överträdelse har skett bör således ha möjlighet att på ett nyanserat sätt välja vilken åtgärd som är lämplig i det enskilda fallet. Den allvarligaste formen av ingripande är återkallelse av tillståndet. Eftersom ett sådant ingripande får stora konsekvenser bör det inte ske utan starka skäl, om det inte är fråga 2010/11:135 s. 229. Tillsyn och sanktioner m.m. om sådana fall där återkallelsegrunden är av mer teknisk art, såsom att förvaltaren har förklarat sig avstå från tillståndet3 Återkallelse av ett tillstånd får också ske om förvaltaren har fått tillståndet genom att lämna falska uppgifter eller på något annat otillbörligt sätt, inte från det att tillstånd beviljades har börjat driva sådan verksamhet som tillståndet avser, eller av inte har drivit sådan verksamhet som tillståndet avser. Återkallelse av tillstånd kan också bli aktuellt om någon som ingår i eller som är verkställande direktör eller ledningsperson inte uppfyller de krav som anges i artikel 8.1.c i AIFM-direktivet, dvs. har erforderligt gott anseende och tillräcklig erfarenhet. Detta får dock ske bara om inspektionen först har beslutat att påtala för förvaltaren att personen inte uppfyller kraven och han eller hon ändå finns kvar i styrelsen eller som verkställande direktör efter det att en av inspektionen bestämd tid har gått ut. I stället för att återkalla tillståndet får be- sluta att en styrelseledamot eller verkställande direktör inte längre får ha den ställningen. Inspektionen får då förordna en ersättare. Ersättarens uppdrag gäller till dess AIF-förvaltaren har utsett en ny styrelseledamot eller verkställande direktör. Det som sägs om verkställande direktör ska tillämpas även på en ersättare för verkställande direktör. Varning är ett alternativ till återkallelse och kan tillgripas när förutsättningarna för återkallelse i och för sig föreligger men var- ning i det enskilda fallet framstår som en tillräcklig åtgärd. Vid mindre allvarliga överträdelser kan utfärda en anmärkning, förbjuda verkställighet av beslut eller förelägga förval- taren att vidta vissa åtgärder. En, i samband med anmärkning eller varning, ålagd straffavgift får inte överstiga av förvaltarens omsättning under när- mast föregående räkenskapsår. Om överträdelsen har skett under förvaltarens första verksam- hetsår eller om uppgifter om omsättningen annars saknas eller är bristfälliga, får omsättningen uppskattas. 3 Se prop. 2006/07:115, s. 498. Tillsyn och sanktioner m.m. beslutas, ska särskild hänsyn tas till hur allvarlig den överträdelse är som har föranlett anmärkningen eller varningen och hur länge över- trädelsen har pågått. I likhet med vad som i övrigt gäller inom finansmarknads- området bör ha en uttrycklig rätt att underlåta att ingripa i vissa situationer, och att, i förekommande fall, ingripa mot företag som är verksamma utan erforderligt tillstånd. 14.2.3Ingripanden mot utländska AIF-förvaltare Genomförande i svensk rätt Förslag: Om en AIF-förvaltare som driver verksamhet i med stöd av förvaltar- eller marknadsföringspass eller efter till- stånd av , åsidosätter sina skyldigheter enligt lagen om AIF-förvaltare eller andra författningar, som reglerar bolagets verksamhet i , eller fondbestämmelserna för en specialfond får förelägga förvaltaren att göra rättelse. Om AIF-förvaltaren inte följer föreläggandet, ska underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. Om en AIF-förvaltare som driver verksamhet i efter anmälan enligt artikel 32 eller artikel 33 i AIFM-direktivet har fått sitt verksamhetstillstånd återkallat i hemlandet, ska Finans- inspektionen genast förbjuda förvaltaren att påbörja nya trans- aktioner i . Om har skäl att anta att en AIF-förval- tare som driver verksamhet i åsidosätter sina skyldig- heter enligt AIFM-direktivet i annat fall än som avses i artik- larna 12 och 14, ska underrätta behörig myn- dighet i förvaltarens hemland. Om rättelse inte sker och detta innebär att investerares in- tressen i skadas eller att den finansiella stabiliteten hotas, får förelägga förvaltaren att begränsa verksamheten i något avseende, minska riskerna i den eller vidta någon annan åtgärd för att komma till rätta med situa- tionen, meddela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning, eller förbjuda förvaltaren att påbörja nya transak- tioner i .