sou · H0B346 · 2012-06-19 00:00:00 — Tillsynen över övrig vattenverksamhet samt hantering av anmälningsärenden enligt 11 kap. 9 a § MB ska utföras som på samtliga länsstyrelser. 10.2.4Planering och uppföljning av dammsäkerhetstillsyn I miljötillsynsförordningen anges att en operativ tillsynsmyndighet för varje verksamhetsår ska upprätta en samlad tillsynsplan som omfattar myndighetens ansvarsområde enligt MB. I 1 kap. 10 § i nämnda förordning anges vidare att en statlig operativ tillsynsmyndighet i den samlade tillsynsplanen ska beskriva hur myndigheten har avvägt fördelningen av resurser inom och mellan olika ansvarsområden enligt MB och hur resurserna har anpassats efter det tillsynsbehov som finns. Enligt 12 § i samma kapitel ska en operativ tillsynsmyndighet följa upp och utvärdera sin tillsynsverksamhet. Utredningen anser att dammsäkerhetstillsynen kan bedrivas mer systematiskt i enlighet med vad som anges i miljötillsynsförordningen genom en mer planerad verksamhet. Det kan ske redan med dagens reglering. För att bidra till en hög dammsäkerhet bör tillsynen bedrivas så att den prioriterar det som är viktigt ur dammsäkerhetssynpunkt, fångar upp brister utifrån ett dammsäkerhetsperspektiv, stimulerar dammägaren till ambitiöst dammsäkerhetsarbete och ger allmänheten möjlighet till insyn.5 Utredningen anser att tillsyn över dammsäkerhet ska bedrivas genom såväl skrivbordstillsyn som tillsynsbesök. Tillsynen bör utgå från den årliga dammsäkerhetsrapporteringen men även utifrån annan rapportering. Driftstörningar som enligt egenkontrollför- ordningen ska rapporteras till tillsynsmyndigheten kan ge anledning att vidta tillsynsåtgärder. Tillsynen bör enligt utredningen bedrivas i fyra steg: 5 Svenska kraftnäts om tillsyn och egenkontroll. 3.Planera och genomför tillsynsbesök 4.Utvärdera, dokumentera och rapportera Den övergripande planeringen handlar om att driva dammsäker- hetsarbetet i relation till andra frågor inom ansvars- område. Det handlar också om att planera och prioritera verksam- heten utifrån tillgängliga resurser. Planering av tillsynsverksamheten innebär också att fördela resurserna mellan skrivbordstillsyn, tillsynsbesök och andra typer av tillsyn samt mellan olika dammanläggningar. Vid begränsade resurser för tillsyn är det även viktigt att planera tillsynen utifrån de tillsynsobjekt som är mest angelägna att kontrollera. Planer- ingen bör dokumenteras i en tillsynsplan. En viktig del av tillsynsmyndighetens arbete är den skrivbordstillsyn som bedrivs för att granska inkommande rapporter, genomföra analyser samt återrapportera till dammägarna. Med skrivbordstillsyn menas tillsyn där handläggaren inte träffar någon verksamhets- utövare utan baserar tillsynen på dokumentation, statistik och rap- portering. Den rapportering som ska granskas och analyseras är främst den årliga dammsäkerhetsrapporteringen som föreslås i avsnitt 9.4. kontaktar dammägaren om det finns behov av kompletteringar, klargöranden eller för att få mer information om planerade åtgärder m.m. Med analyserna som underlag kan myndig- heten planera vilka speciella tillsynsinsatser som ska göras. Till- synsplanen kan justeras så att tillsynsbesök genomförs där de gör mest nytta. Skrivbordstillsynen bör avslutas med ett skriftligt meddelande eller beslut riktat till dammägaren beroende på om ytterligare uppgifter krävs eller om åtgärder ska vidtas. Även om tillsynsmyn- digheten inte har några synpunkter på innehållet i rapporteringen bör ett meddelande om detta sändas till ägaren. kan vid tillsynsbesök granska verksamhetsutövarens rutiner för egenkontroll av dammsäkerhet och rutinernas efter- levnad. Besöket kan även avse granskning av en anläggnings damm- säkerhetsdokument och planer som ska upprättas inom ramen för verksamhetsutövarens egenkontroll. Syftet med tillsynsbesöken ska vara att få insyn i en verksamhetsutövares säkerhetsled- ningssystem, dokumentation eller bedömning av dammsäkerheten vid en anläggning. Ett tillsynsbesök innebär att tillsynshand- läggaren måste bedöma nivån på dammägarens egenkontroll och relatera den nivån till lagstiftningens krav. I bedömningen kan det också ingå att ta hänsyn till dammägarens utveckling . Det är inte tillsynsmyndighetens primära uppgift att själv granska anläggningen. Det huvudsakliga ansvaret för säkerheten åligger alltid dammägaren. Tillsynsbesök kan med fördel genomföras i samband med redovisningen av helhetsbedömningen av en anläggnings säkerhet, se förslag i avsnitt 9.3. Utvärdera, dokumentera och rapportera Länsstyrelserna ska dokumentera genomförd tillsyn och regelbundet utvärdera den. ska länsstyrelserna rapportera till . Rapporteringen bör innehålla beskrivning av genomförd skrivbordstillsyn, genomförda tillsynsbesök och andra eventuella tillsynsinsatser samt tillsynsmyndighetens bedömning av dammägarnas egenkontroll av dammsäkerheten. Om länsstyrelserna planerar några särskilda tillsynsinsatser under nästkommande år bör det också beskrivas. Även händelsestyrd tillsyn ska inkluderas i rapporteringen. 10.2.5Pågående utvecklingsarbete för dammar med särskilt stora konsekvenser I regleringsbrev för har fått i uppdrag att vidareutveckla tillsynsvägledningen i de delar som ryms inom ramen för befintliga regelverk och uppdrag, vilket redovisats i avsnitt 5.2.5. har 2011 upprättat en plan för ett förstärkt arbete med tillsynsvägledning för dammsäkerhet. Planen ger en beskrivning av bakgrunden till dagens dammsäkerhetstillsyn, utgångspunkter för förstärkt tillsynsvägledning för dammar med särskilt stora konsekvenser och ökade insatser för kompetens- utveckling. Planen innehåller dessutom en handlingsplan i tre huvudsakliga delar: 1.Kartläggning av dammar med särskilt stora konsekvenser och tydliggörande av ansvaret för dessa 2.Förstärkt tillsynsvägledning genom metodutveckling och doku- mentation av processer och rutiner för förstärkt myndighetsinsyn och dammsäkerhetstillsyn 3.Insatser för kompetensutveckling inom älv- och dammsäkerhets- området för personal vid länsstyrelser m.fl. Kartläggningen av dammar med särskilt stora konsekvenser i händelse av dammbrott har redan genomförts och cirka 25 dammanlägg- ningar har identifierats. Dammanläggningar finns i de sju länen, , , , , , och . Det är länsstyrelserna i dessa län som medverkar i utvecklingsarbetet. Detta utvecklingsarbete kan utgöra grunden för det handläggarnätverk för dammsäkerhet som utredningen i avsnitt 10.1.5 föreslår. Vidareutvecklingen av tillsynsvägledningen för dammar med särskilt stora konsekvenser vid dammbrott genomförs under en utvecklings- och provperiod för förstärkt myndighetsinsyn och rutiner för dammsäkerhetstillsyn i samverkan mellan Svenska kraft- nät, , berörda dammägare och berörda länsstyrelser (2011–2013). Under utvecklings- och provperioden utvecklas former och rutiner för utökad säkerhetsrapportering från damm- ägare till myndigheterna, myndighetsuppföljning av säkerhetsrap- portering, samt myndighetsmedverkan vid kvalificerad tillstånds- kontroll och revisioner. utvecklar förslag på arbets- metoder som provas och utvärderas i samråd med dammägare och länsstyrelser. stödjer berörda länsstyrelser med dammsäkerhetskompetens och medverkar så långt som möjligt vid tillsynsaktiviteterna. genomförs det första provåret där utökade damm- säkerhetsrapporter upprättas av dammägarna för ett antal damm- anläggningar och skickas till tillsynsmyndigheten. Därefter genomförs tillsynsbesök där vatten/dammsäkerhetshandläggaren och damm- ägaren diskuterar rapportens innehåll, anläggningens dammsäkerhets- status och läget avseende samordnad beredskapsplanering för dammbrott. Vid vissa tillsynsbesök har även en representant från räddningstjänsten och en krisberedskapshandläggare på länsstyr- elsen medverkat. Tillsyn av dammar i dammsäkerhetsklass A, B och C Den dammsäkerhetstillsyn som enligt utredningen ska utföras för dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A–C kommer att kräva en förstärkning av resurser. För de länsstyrelser som ansvarar för tillsyn över dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A kräver den föreslagna tillsynen personal som uteslutande eller under majori- teten av sin tid arbetar med dammsäkerhetsfrågor. Det är en tydlig ambitionshöjning jämfört med då handläggarna arbetar med dammsäkerhetstillsyn som en sidoverksamhet bland många andra arbetsuppgifter. Utredningen har gjort en uppskattning av de resurser som krävs för den operativa tillsynen av dammsäkerhet. Uträkningarna är gjorda utifrån att antalet dammanläggningar i dammsäkerhets- klass A kommer uppgå till 25, klass B 200 och klass C 300. Dessa uträkningar baseras på det ungefärliga antalet dammanläggningar i konsekvensklasserna 1A, 1B och 2 enligt RIDAS. Se mer om detta i avsnitt 2.5. Övrig vattenverksamhetstillsyn ska också utföras vid dessa anläggningar. Resurser för den tillsynen har inte utretts. För att planera tillsynsverksamheten, granska den årliga dammsäkerhetsrapporteringen, genomföra olika analyser och till- synsbesök, återkoppla till dammägaren samt följa upp och rappor- tera bedömer utredningen att tillsynen bör uppgå till: per dammanläggning i dammsäkerhetsklass A, en vecka per dammanläggning i dammsäkerhetsklass B och en dag per dammanläggning i dammsäkerhetsklass C. Den angivna tidsåtgången utgör planerbar tillsyn . Som framgår i tabell 10.1 kommer den sammanlagda tiden för planerbar tillsyn uppgå till sju årsarbetskrafter i hela landet. Utöver den planerbara tillsynsverksamheten kommer viss händelsestyrd tillsyn behöva bedrivas. Utredningen bedömer att den händelsestyrda tillsynen för dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A–C kommer uppgå till två årsarbetskrafter. Det innebär att den sammanlagda personalstyrkan för dammsäkerhetstillsyn över dammanläggningar i klass A, B och C bör uppgå till nio årsarbetskrafter. Som tidigare nämnts ska de styrande principerna som anges i avsnitt 8.2.1 utgöra grunden för tillsynens omfattning. För damm- anläggningar i dammsäkerhetsklass A är det angeläget att tillsynens utförs på ett sådant sätt att brister upptäcks och åtgärdas. Det kräver en mer ingående granskning och analys av inskickade rap- porter och material samt kontakt med ägaren. Utredningen har därför funnit att för tillsyn är skäligt. För de sju länen med dammanläggningar i dammsäkerhets- klass A utgör tiden för dammsäkerhetstillsyn mellan en halv till en årsarbetskraft per länsstyrelse. Detta medför enligt utredningen att minst en dammsäkerhetshandläggare bör finnas på i de länen för att genomföra dammsäkerhetstillsynen samt övriga arbetsuppgifter relaterade till dammsäkerhet på dammanlägg- ningarna i dammsäkerhetsklass A, B och C. Tiden för dammsäker- hetstillsyn i dessa län samt uppgår totalt till cirka sex av de sju planerbara årsarbetskrafterna som beräknats ut för landet i sin helhet. För länen i södra och sydöstra innebär dammsäkerhets- tillsynen upp till 0,2 årsarbetskrafter per län. län med relativt många dammanläggningar i dammsäkerhetsklass C är det län av de södra länen med störst tid för dammsäkerhetstillsyn, 0,3 årsarbetskrafter. Tiden för dammsäkerhetstillsyn i dessa län uppgår totalt till ungefär en av de sju årsarbetskrafterna som beräknats ut för landet i sin helhet. I redovisningen av regeringsuppdraget Fi2008/30936 beskrivs den Seveso-tillsyn som länsstyrelserna bedriver. Det finns enligt utred- ningen likheter med den Sevesotillsyn som bedrivs och den tillsyn som föreslås avseende dammsäkerhet i betänkandet. Tillsynen styrs enligt redovisningen av särskilda regler samt är välorganiserad och planerad från statliga myndigheter som också svarar för gemensam statistik och uppföljning av området. Det finns cirka 400 tillsyns- objekt i landet varav cirka 200 i den högre kravnivån och cirka 200 i den lägre kravnivån. Tillsynen som bedrivs uppgår till sammanlagt 6 Länsstyrelsernas Tillsyn – dagsläge, möjliga förbättringar, framtidsutsikter, Fi2008/3093. Tillsynstid per objekt varierar mellan en och , men de flesta län använder cirka två till fyra dagars tillsynstid per objekt . Den föreslagna tillsynstiden , eller per dammanläggning i respektive dammsäkerhetsklass A, B och C förefaller således rimlig. Gruvdammar är vattenanläggningar och bör enligt utredningen klass- ificeras enligt dammsäkerhetsklassificeringssystemet, se kapitel 8. Dessa dammanläggningar omfattas av förordningen om utvinnings- avfall och tillsyn utövas av även med stöd av denna förordning. Det är därför viktigt att tillsynen samordnas. Dammsäkerhetstillsyn av övriga dammar För dammar som inte enligt särskilt beslut tillhör dammsäkerhets- klass A, B eller C, föreslås tillsynen bedrivas på samma sätt som dvs. en handläggare utför tillsynen av all vattenverksamhet, inklusive dammsäkerhet, vid dammanläggningen. För dessa dammar anser utredningen att det inte behövs någon särskild dammsäkerhets- kompetens för att utföra tillsynen vid dammen. Däremot bör hand- läggarna ha en generell kunskap om dammsäkerhet. och HaV bör hålla gemensamma utbildningar för vattenhand- läggare vid länsstyrelserna. Utredningen har föreslagit att tillsynen över dammsäkerhet även i fortsättningen ska bedrivas av . De län där det finns dammanläggningar i dammsäkerhetsklass A bör enligt utredningen ha en särskild dammsäkerhetshandläggare. För att bedriva en effektiv och rättssäker dammsäkerhetstillsyn bör en sådan särskild handläggare ha kompetens om: En dammsäkerhetshandläggare måste i första hand ha kompetens inom området dammteknik och dammsäkerhetsarbete. Därutöver behöver handläggaren en sådan kunskapsnivå att han eller hon kan avgöra när andra kompetenser behöver rådfrågas. Den kanske viktigaste komponenten i dammsäkerhetshandläggares kompetens är ingenjörskunskaper om dammbyggnad och damm- säkerhet. En civilingenjörsexamen i väg och vattenbyggnad eller samhällsbyggnad är en lämplig utbildning för en dammsäker- hethandläggare. Utöver en lämplig utbildning behöver en damm- säkerhetshandläggare även viss arbetslivserfarenhet av dammsäker- hetsarbete. Ur förtroendesynpunkt är det också viktigt att tillsynshand- läggaren har grundläggande kunskap och ingenjörskompetens inom dammbyggnad, modernt dammsäkerhetsarbete och den utveckling som sker nationellt och internationellt. En handläggare som inte är kunnig inom dammsäkerhetsområdet kan ha svårare att skapa förtroende och få genomslag för de förändringar han eller hon föreslår. Kunskap om dammägarnas verksamhet, organisation och kultur är en viktig del av dammsäkerhetshandläggarens kompetens. Hand- läggaren måste kunna bedöma vad som är lämpliga åtgärder att vidta. Det förutsätter en förmåga att kunna värdera vad som kan förändras och lägga tyngdpunkten på de åtgärder som skulle kunna göra mest nytta. Med tillsynsmetodik avses förmågan att tillämpa en procedur för tillsynen. Det innefattar bl.a. praktisk administration såsom att utforma tillsynsplaner och tillsynsprotokoll på ett korrekt sätt. Utformning av rutiner för tillsynsproceduren för att säkra kont- inuiteten omfattas också. Ur rättssäkerhetsperspektiv är den admi- nistrativa kompetensen viktig. En rättssäker procedur skapar förtro- ende och bäddar därmed också för en högre effektivitet. Alla handläggare behöver en juridisk kompetens för att kunna tolka hur lagar, förordningar och föreskrifter bör tillämpas generellt och i det enskilda fallet. Utöver en övergripande förvaltningsrättslig kompetens behöver handläggaren särskild kunskap om det regel- verk som reglerar dammsäkerhet i sak. 10.4En central dammsäkerhetsmyndighet med tillsynsansvar Utredningens bedömning: Ett alternativ till ovanstående myndighetsorganisation är enligt utredningen att bilda en central tillsynsmyndighet för dammsäkerhet. Myndigheten i fråga skulle ha ansvar för dammsäkerhetstillsyn över samtliga anläggningar i dammsäkerhetsklass A–C. Utöver tillsyns- ansvaret skulle myndigheten även svara för de uppgifter som utredningen föreslagit att den tillsynsvägledande och främjande myndigheten skulle ha. En dammsäkerhetsmyndighet skulle således ha ansvar för alla dammsäkerhetsuppgifter. Fördelen med denna form av organisation är att kompetens och resurser samlas vilket skulle medföra en tydlig, rättssäker och effektiv tillsyn. Det skulle innebära behov av en personalstyrka på cirka 10–12 årsarbetskrafter. Utredningen har övervägt att i stället för att låta ansvaret för dammsäkerhetstillsynen ligga kvar på samtliga länsstyrelser skapa en central dammsäkerhetsmyndighet. En sådan dammsäkerhets- myndighets ansvar skulle vara att bedriva dammsäkerhetstillsynen över de drygt 500 dammanläggningar som hör till dammsäkerhets- klass A–C. Utöver tillsynsansvaret skulle den centrala damm- säkerhetsmyndigheten även ha tillsynsvägledningsansvar för operativa dammsäkerhetstillsyn över de övriga dam- marna. Rollen som tillsynsvägledande myndighet skulle fortfarande finnas men själva tillsynsvägledningen kunde begränsas i och med att myndigheten själv utför dammsäkerhetstillsynen. Det skulle kunna övervägas att enbart flytta över tillsynen av dammanläggningarna i dammsäkerhetsklass A eller i dammsäker- hetsklass A och B till den centrala myndigheten. skulle då ha fortsatt ansvar för dammsäkerhetstillsynen över de dammarna i dammsäkerhetsklass B och C samt övriga dammar. Organisationsmodell förutsätter oavsett lösning en samverkan med länsstyrelserna avseende tillsyn. Tillsynsansvaret för vatten- verksamheten i övrigt vid anläggningarna skulle även i fortsätt- ningen ligga kvar på . Alternativet med en central dammsäkerhetsmyndighet skulle omfatta 10–12 årsarbetskrafter. Det skulle behövas en successiv upp- byggnad av personal med dammsäkerhetskompetens, tillsyns- kompetens, krisberedskapskompetens och juridisk kompetens. Pla- ceringen av myndigheten bör bestämmas delvis utifrån möjligheten att rekrytera personal till myndigheten. En central dammsäkerhetsmyndighet skulle kunna finansieras med en kombination av avgifter från verksamhetsutövarna och anslag från staten, på samma sätt som finansieras. Alla uppgifter på en myndighet? Lämpligheten av att ha tillsyns- och främjandeuppgift på samma myndighet kan emellertid ifrågasättas7. Likaså kan ifrågasättas att en tillsynsmyndighet också är normgivande. Att främjande och normering sköts av en och samma myndighet förutsatt att den inte har ett ansvar för tillsyn eller utvärdering finns det dock enligt inga skäl som talar emot. har ansvar för tillsyn, tillsyns- vägledning och normgivning inom ramen för strålsäkerheten i landet. Ansvaret för strålsäkerheten ligger helt på den som bedriver verksamhet med strålning, på samma sätt som att ansvaret för dammsäkerheten ligger helt hos dammägaren. Strålsäkerhets- myndighetens uppgift är att övervaka att den ansvarige bedriver verksamheten på ett säkert sätt. Utöver normgivning och tillsyn samordnar myndigheten den nationella strålskyddsberedskapen och bidrar till kunskapsuppbyggnad genom att finansiera forskning. är dessutom tillsynsvägledande myndig- het avseende exempelvis röntgenstrålning m.m. Trots de olika rollerna säger sig myndigheten inte uppleva några konflikter. Vid en internationell jämförelse kan konstateras att många länder har en specialiserad nationell myndighet som utövar tillsyn över i vart fall stora dammar eller dammar med stora konsekvenser vid dammbrott. Många länder som har särskild dammsäkerhets- reglering har dessutom en särskild central myndighetsorganisation som har till uppgift att se till att regleringen följs. Antingen utgör myndighetsfunktionen en del av en annan myndighet eller en egen. Myndighetsfunktionen ligger under olika departement i olika länder, beroende på vilken verksamhet som bedrivs, men det finns ofta en koppling till verksamheten, dvs. För del där av dammarna som skulle medföra stora konsekvenser i händelse av ett dammbrott är vattenkraftdammar är det naturligt att en sådan myndighet skulle ligga under det depart- ement som har ansvar för energifrågorna, dvs. 7 , Styra och ställa – förslag till en effektivare statsförvaltning, SOU 2008:118. Egen myndighet eller del av myndighet? En central dammsäkerhetsmyndighet skulle bli en mycket liten myndighet. Man kan därför överväga att slå ihop ett antal myndig- hetsfunktioner från andra myndigheter till en ny myndighet. Det ligger då nära tillhands att se till de tillsynsuppgifter som utförs inom elområdet. I Sårbarhets- och säkerhetsutredningens betänkande Säkerhet i en ny tid, SOU 2001:41, föreslogs att nät- avdelning och beredskapsfunktionen inom skulle läggas samman med till en ny myndighet.8 Den nya myndigheten skulle ha ett samlat ansvar för tillsynsfrågor inom elområdet. Myndigheten skulle också fungera som en central förvaltningsmyndighet för dammsäkerhetsfrågor. Av betänkandet framgår att den föreslagna tillsynsmyndigheten skulle ansvara för samtliga tillsynsuppgifter inom elområdet samt de tillsynsuppgifter som skulle bli följden av de skärpningar av ellagen som utredningen föreslog. Utredningen menade att sam- manläggningen borde medföra att vissa synergieffekter uppstod vid samutnyttjandet av teknisk och annan kompetens. En samordning av tillsynsfunktionerna inom elområdet skulle medföra att bättre förutsättningar skapas för en effektiv administration av verk- samheten. Den största fördelen enligt Sårbarhets- och säkerhets- utredningen var att förutsättningar skapades för en samordnad och kraftfull tillsynsverksamhet inom elområdet. Sårbarhets- och rekommenderade dessutom att en orga- nisationskommitté skulle tillsättas för att förbereda den nya myndighetens arbetsuppgifter. Ovanstående lösning är enligt utredningen lämplig om man vill uppnå en kompetent och effektiv tillsynsmyndighet på elområdet. Alternativet måste dock ytterligare utredas. Svenska kraftnäts myndighetsuppgifter inom säkerhetsskydd, elberedskap och dammsäkerhet skulle kunna flyttas till en ny myndighet. skulle även tillsynsansvaret för dammarna i dammsäkerhetsklass A–C kunna överföras från länsstyrelserna till den nya myndigheten. 8 SOU 2001:41, s. 338. 10.5Jämförelse mellan de olika alternativen Vilket myndighetsorganisationsalternativ gagnar dammsäkerheten? En expertmyndighet med tillsynsansvar skulle vara den bästa myn- dighetslösningen för dammsäkerheten. Myndigheten skulle kunna utveckla metoder för tillsynen och utföra tillsynen parallellt. Myndigheten skulle kunna utvecklas till en stark myndighet genom att all myndighetskompetens kan samlas istället för att vara utspridd på olika myndigheter och verk. Vilket alternativ för myndighetsorganisation är mest tydligt och rättssäkert? Länsstyrelsealternativet skulle på ett nationellt plan vara mest rätts- säkert eftersom det skulle vara en tydlig uppdelning med främjande och normerande på den centrala myndighetsfunktionen och tillsyn på . Vad gäller rättssäkerheten gentemot dammägare i olika delar av landet så är en central expertmyndighet med tillsynsansvar att föredra. Vilket myndighetsorganisationsalternativ är mest effektivt? För större tillsynsområden som omfattar flera hundratals personer är det viktigt att upprätta myndighetsstrukturer där någon instans är normerande och uppföljande medan en annan instans är utför- ande och rapporterande. Dammsäkerhet är ett relativt begränsat tillsynsområde som inte kräver mer än cirka nio årsarbetskrafter för tillsyn i hela landet. För dammsäkerheten är det viktigt att hålla samman de få handläggare som arbetar med området. För att uppnå en mer sammanhållen organisation skulle därför en expert- myndighet vara att föredra. Det skulle dessutom underlätta för verksamhetsutövarna att ha en myndighetskontakt med dammsäkerhetskompetens, istället för att ha olika kontakter i olika län som ofta saknar specifik damm- säkerhetskompetens. Vilket myndighetsorganisationsalternativ är enklast att införa? At låta tillsynsansvaret ligga kvar på är en snabb och smidig lösning. För att dammsäkerhetstillsynen ska förbättras förut- sätter det att kan rekrytera personal med damm- säkerhetskompetens som dessutom ges möjlighet att arbeta ute- slutande med den dammsäkerhetstillsyn som beskrivs i betänk- andet.