sou · H0B317d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Ett sätt att kontrollera ett besök är att personal övervakar det. Kontroll kan också ske genom att besöket äger rum i ett besöksrum som är så utformat att det omöjliggör att föremål överlämnas. Slutligen kan ett besök kontrolleras genom att besöket villkoras av att besökaren underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. Be- söket bör kunna vägras om det kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom sådan kontroll. Det framstår som rimligt att den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skyddsåtgärder ges möjlighet att i för- väg inhämta vissa upplysningar beträffande en besökare på det sätt som Kriminalvården kan. Uppgifter som myndigheten bör kunna få tillgång till är sådana som tar sikte på om besökaren är dömd eller misstänkt för brott eller för att utöva brottslig verksamhet. Vi föreslår alltså att den ansvariga myndigheten ska ha möjlighet att göra kontroller i belastningsregistret och misstankeregistret. Kriminalvården har också möjlighet att beträffande en besökare inhämta personuppgifter som behandlas inom egen verksamhet. De uppgifter som avses är de som behandlas med stöd av lagen (2001:617) om behandling av personuppgifter inom kriminalvården. Behandlingen avser personuppgifter i fråga om bl.a. personer som är föremål för personutredning, som är häktade eller som är dömda till fängelse, skyddstillsyn eller villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst. Kriminalvården får behandla per- sonuppgifter bara om det behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning, för att underlätta tillgången till sådana uppgifter om verkställighet av påföljd eller häktning som rättsväsendets myndig- heter behöver eller för att upprätthålla säkerheten och förebygga brott som en person är häktad eller undergår en på- följd. Av 34 § förordningen (2001:682) om behandling av personupp- gifter inom kriminalvården framgår att Kriminalvården ska föra ett centralt kriminalvårdsregister. Det registret ska föras över personer som har dömts till fängelse, skyddstillsyn eller villkorlig dom med föreskrift om samhällstjänst, som har ålagts förvandlingsstraff för böter eller vite eller som på grund av en utländsk brottmålsdom ska verkställa någon av dessa påföljder i . Ändamålet med registret ska vara att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter i enlighet med vad som föreskrivs i lag eller förordning eller att det ska underlätta tillgången till sådana uppgifter om verkställighet av påföljd eller häktning som rättsväsendets myndigheter behöver. Enligt 37 § i förordningen ska uppgifter i det centrala kriminal- vårdsregistret på begäran lämnas ut till bl.a. en domstol, Åklagar- myndigheten eller . Vi föreslår att det i förväg ska kunna undersökas om en be- sökare till den som är placerad i en särskild skyddsenhet är dömd eller misstänkt för brott eller för att utöva brottslig verksamhet. För att möjliggöra en sådan kontroll föreslår vi att uppgifter i det cen- trala kriminalvårdsregistret på begäran ska lämnas ut även till den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skydds- åtgärder. Ett annat sätt att inskränka den placerades kontakter med om- världen är att vägra honom eller henne möjligheten att stå i för- bindelse med en annan person genom elektronisk kommunikation. Denna metod bör få användas om den elektroniska kommunika- tionen kan äventyra säkerheten på ett sätt som inte kan avhjälpas genom avlyssning, om den kan motverka den placerades anpassning i samhället eller om den på annat sätt kan vara till skada för den placerade eller någon annan. Vid avlyssning ska de som ska kommunicera i förväg informeras om kontrollen. Elektronisk kommunikation mellan den som är pla- cerad i en särskild skyddsenhet och hans eller hennes offentlige försvarare eller en advokat som biträder honom eller henne i en rättslig angelägenhet ska dock inte få avlyssnas. Det bör också finnas möjlighet att vägra den placerade att skicka iväg eller ta emot en försändelse, om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Försändelser mellan den som är pla- cerad i en skyddsenhet och hans eller hennes offentlige försvarare eller advokat som biträder honom eller henne i en rättslig ange- lägenhet, en svensk myndighet eller ett internationellt organ som har av erkänd behörighet att ta emot klagomål från enskilda ska dock inte bli föremål för granskning. Det bör framhållas att försändelsen inte ska skickas vidare utan hållas kvar, om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av försändelsen är oriktig. 10.4.11.8Kontroll av in- och utpasserande fordon vid en särskild skyddsenhet För att ordning och säkerhet på en särskild skyddsenhet ska kunna upprätthållas är det av stor vikt att det i fordon som passerar in i eller ut ur enheten inte finns otillåtna föremål eller personer som utan tillåtelse försöker ta sig in i eller ut ur enheten. Vi föreslår därför att det ska vara möjligt för en tjänsteman vid en särskild skydds- enhet att genomsöka fordon som passerar in i eller ut ur en skydds- enhet. Det ska vid en sådan genomsökning inte vara tillåtet att granska skriftliga meddelanden. 10.4.11.9Befogenheter mot obehöriga personer vid en särskild skyddsenhet Det är också väsentligt att det finns en möjlighet att avvisa eller avlägsna personer som obehörigen försöker ta sig in i eller lämna en särskild skyddsenhet. Vi föreslår därför att en tjänsteman vid skydds- enheten ska få avvisa eller avlägsna sådana obehöriga personer. Tjänstemannen bör få kroppsvisitera den som ska avlägsnas i syfte att söka efter vapen eller andra farliga föremål. Det bör också vara möjligt att belägga den som ska avlägsnas med fängsel om han eller hon uppträder våldsamt och det är nödvändigt med hänsyn till säker- heten att använda fängsel. Ett ingripande mot en obehörig person ska dokumenteras. 10.4.11.10Allmän inpasseringskontroll vid en särskild skyddsenhet Det är av största vikt att det vid en särskild skyddsenhet inte förs in narkotika eller andra farliga föremål. På samma sätt som gäller inom bör det, om det behövs för att säkerheten ska kunna upprätthållas, vara möjligt att besluta om allmän inpasse- ringskontroll i syfte att söka efter otillåtna föremål. En allmän inpasseringskontroll innebär att samtliga som passerar in i en sär- skild skyddsenhet ska kroppsvisiteras. En allmän inpasseringskontroll innebär inte att någon kan bli tvingad att underkasta sig kroppsvisitation. En vägran att genomgå kontroll får dock till följd att personen i fråga inte får passera in i den särskilda skyddsenheten. Exempel på situationer då det kan vara nödvändigt med allmän inpasseringskontroll är när problem med införsel av otillåtna föremål, som t.ex. narkotika eller vapen, förekommer återkommande. Utgångspunkten är att inpasserings- kontrollen ska gälla lika för alla och därför avse samtliga personer som passerar in i den särskilda skyddsenheten. Någon skillnad mellan olika kategorier av inpasserande ska normalt inte göras. När allmän inpasseringskontroll är motiverad på grund av säkerhetsläget behöver således inte någon riskbedömning göras i det enskilda fallet. Kontrollåtgärder ska inte göras mer omfattande än vad som är nöd- vändigt. Den allmänna kontrollen kan därför in- skränkas till att omfatta enbart en viss avdelning av en särskild skyddsenhet. I begreppet kroppsvisitation innefattas undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt av väskor, paket och annat som någon har med sig (se 28 kap. 11 § tredje stycket RB). I be- greppet innefattas även undersökning med metalldetektor (se prop. 1993/94:24 s. 33). 10.4.11.11Beslut om kontroll- och tvångsåtgärder vid placering i en särskild skyddsenhet Vi föreslår att ett antal kontroll- och tvångsåtgärder ska få vidtas beträffande den som är placerad i en särskild skyddsenhet. Syftet med dessa åtgärder ska vara att upprätthålla ordningen och säker- heten vid dessa enheter. Beslut om sådana åtgärder bör fattas av den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skydds- Myndigheten ska få uppdra åt sådana befattningshavare inom verksamheten som har tillräcklig kompetens och erfarenhet att fullgöra dessa uppgifter. Kontroll vid en särskild skyddsenhet av in- och utpasserande fordon är något som bör kunna ske kontinuerligt och rutinmässigt. En sådan kontroll bör därför kunna vidtas av en tjänsteman vid skyddsenheten utan ett föregående beslut i varje enskilt fall. Det- samma gäller befogenheten att avvisa eller avlägsna personer som obehörigen försöker ta sig in i eller lämna en särskild skyddsenhet. En allmän inpasseringskontroll innebär att samtliga som ska passera in i en särskild skyddsenhet ska kroppsvisiteras. Ett sådant beslut bör fattas av den myndighet som ansvarar för genomföran- det av särskilda skyddsåtgärder. 10.4.11.12Kontroll- och tvångsåtgärder vid placering i ett särskilt ungdomshem Vi föreslår i avsnitt 10.4.8 att den som är ska placeras i ett särskilt ungdomshem när han eller hon undergår särskilda skydds- åtgärder i sluten form. Med hänsyn till att genomförandet kommer att ske tillsammans med de unga som verkställer påföljden sluten ungdomsvård anser vi att det även vid genomförandet av särskilda skyddsåtgärder som sker vid ett särskilt ungdomshem bör vara möjligt att vidta de kontroll- och tvångsåtgärder som är möjliga en- ligt lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Det ska alltså i det fallet inte vara möjligt att vidta de kontroll- och tvångsåtgärder som är möjliga för de som är placerade vid en sär- skild skyddsenhet. 10.4.12Kontroll- och tvångsåtgärder vid särskilda skyddsåtgärder i öppen form Vårt förslag: Den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form är, om inte annat föranleds av medicinska eller lik- nande skäl, skyldig att efter uppmaning lämna urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov för kontroll av om han eller hon är påverkad av något berusningsmedel. Den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form ska vid ankomsten till den särskilda skyddsenheten eller när han eller hon vistas där samt inför att han eller hon ska närvara vid en muntlig domstolsförhandling i fråga om särskilda skydds- åtgärder vid den särskilda skyddsenheten få kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas för eftersökande av otillåtna föremål. Den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form ska få det stöd och den omvårdnad samt underkastas den kontroll som behövs för att syftet med åtgärderna ska kunna tillgodoses. Sär- skilda skyddsåtgärder i öppen form ska kunna förenas med sär- skilda villkor, se vidare avsnitt 10.4.9. Ett sådant villkor är förbud mot att använda berusningsmedel. Genom villkor kan den som är föremål för skyddsåtgärderna också ha en skyldighet att genomgå vård eller behandling för t.ex. ett missbruk. För att förhindra att han eller hon på nytt begår allvarliga våldshandlingar krävs det att det är möjligt att kontrollera om han eller hon är påverkad av något berusningsmedel. Det ska därför vara möjligt att uppmana gärnings- mannen att lämna urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hår- prov om han eller hon skäligen kan misstänkas vara påverkad av alkohol, narkotika, något annat berusningsmedel, något sådant medel som avses i 1 § lagen (1991:1969) om förbud mot vissa dopnings- medel eller någon sådan vara som omfattas av lagen (1999:42) om förbud mot vissa hälsofarliga varor. Den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form kommer inte att vara placerad på en särskild skyddsenhet utan kommer i stället att befinna sig t.ex. på ett behandlingshem eller i ett eget boende. I de fall de öppna särskilda skyddsåtgärderna har föregåtts av sådana åtgärder i sluten form kan den som åtgärderna avser behöva t.ex. olika typer av uppföljningssamtal med personalen vid den särskilda skyddsenheten. Detta kan ske genom att perso- nalen besöker den enskilde på den plats där han eller hon befinner sig eller genom att den enskilde kommer till den särskilda skydds- enheten. Den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form kan också behöva komma till skyddsenheten för att närvara vid en muntlig domstolsförhandling i fråga om de särskilda skydds- åtgärderna. I de fall den enskilde kommer till den särskilda skydds- enheten bör det, för att ordningen och säkerheten vid skydds- enheten ska kunna tillgodoses, vara möjligt att vid hans eller hennes ankomst dit eller under vistelsen där kunna kroppsvisitera eller ytligt kroppsbesiktiga honom eller henne för att söka efter otillåtna föremål. 10.4.13Polismyndighetens biträde i samband med genomförandet av särskilda skyddsåtgärder Vårt förslag: ska på begäran av den myndig- het som ansvarar för genomförandet av särskilda skyddsåtgärder lämna biträde för att -föra den som ska undergå särskilda skyddsåtgärder i sluten form till en särskild skyddsenhet eller till ett särskilt ungdomshem, -förflytta den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem till en plats utanför enheten, -återföra den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem om han eller hon har lämnat enheten eller det särskilda ungdomshemmet utan tillstånd, -återföra den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem om han eller hon inte har återvänt dit sedan tiden för ett tillstånd att vistas utanför enheten eller det särskilda ungdomshemmet har gått ut, -återföra den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem om ett tillstånd för honom eller henne att vistas utanför den särskilda skyddsenhetens eller det sär- skilda ungdomshemmets område har återkallats eller -föra den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder till en särskild skyddsenhet eller till ett särskilt ungdomshem, om han eller hon inte har kommit dit sedan allmän förvaltnings- domstol eller den myndighet som ansvarar för genomföran- det av särskilda skyddsåtgärder har beslutat att han eller hon ska undergå särskilda skyddsåtgärder i sluten form i stället för särskilda skyddsåtgärder i öppen form. En begäran om biträde får göras endast om det på grund av sär- skilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan polisens särskilda befogenheter enligt 10 eller 10 a §§ polis- lagen behöver tillgripas eller om det annars finns synnerliga skäl. Den som begär biträde ska utan hinder av sekretess lämna polismyndigheten de uppgifter om den som är placerad i en sär- skild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem som behövs för planeringen och genomförandet av åtgärden. Vid handräckningen bör personal från den särskilda skydds- enheten eller det särskilda ungdomshemmet närvara. 10.4.13.1Det bör finnas en möjlighet att begära polismyndighetens biträde med att föra den placerade till den särskilda skyddsenheten eller till det särskilda ungdomshemmet i olika situationer Enligt vårt förslag i avsnitt 10.4.2 ska särskilda skyddsåtgärder kunna beslutas avseende en gärningsman som har begått allvarliga våldsgärningar som har riktat sig mot eller har medfört fara för någon annans liv eller hälsa om det har bedömts att det finns en påtaglig risk för att han eller hon på nytt ska begå sådana gärningar. Gärningsmannen ska kunna undergå de särskilda skyddsåtgärderna i sluten form eller i öppen form. Vi har i avsnitt 10.4.8 föreslagit att den som ska vara föremål för särskilda skyddsåtgärder i sluten form ska placeras i en särskild skyddsenhet, vilket innebär att han eller hon kommer att vara frihetsberövad där. Den som är ska dock i stället placeras i ett särskilt ungdomshem. De personer som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i sluten form kommer i många fall att vara våldsbenägna och i en del fall även tungt kriminellt belastade. Med hänsyn till detta kommer polisens särskilda befogenheter att krävas vid transport av dessa per- soner. Vi föreslår därför att polismyndigheten på begäran av den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skydds- åtgärder ska lämna biträde i ett antal situationer. Det rör sig främst om situationer då den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem av olika anledningar är skyldig att be- finna sig på enheten. 10.4.13.2I vilka situationer ska polismyndighetens biträde kunna begäras? En begäran om polismyndighetens biträde bör kunna göras när den som ska undergå särskilda skyddsåtgärder i sluten form ska föras till en särskild skyddsenhet eller till ett särskilt ungdomshem. Detta kan vara aktuellt direkt efter det att ett beslut om särskilda skydds- åtgärder har fattats av allmän förvaltningsdomstol eller efter det att den enskilde har varit omhändertagen i avvaktan på en placering. föreslår också att det ska vara möjligt att begära biträde för för- flyttning av den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem till en plats utanför enheten eller ungdoms- hemmet. Det kan t.ex. röra sig om förflyttning i samband med läkarbesök. Det kommer också att finnas behov av polismyndighetens bi- träde när den placerade ska återföras till den särskilda skyddsenheten eller det särskilda ungdomshemmet i de fall han eller hon har läm- nat enheten eller ungdomshemmet utan tillstånd. Biträde kommer också att behövas om den placerade inte återvänder till den sär- skilda skyddsenheten eller till ungdomshemmet när tiden för ett tillstånd om permission har gått ut eller när ett sådant tillstånd har återkallats. Vi föreslår i avsnitt 10.4.10 att det är allmän förvaltningsdomstol som ska fatta beslut om att särskilda skyddsåtgärder i öppen form ska övergå i särskilda skyddsåtgärder i sluten form. I vissa akuta lägen ska dock den myndighet som ansvarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna få besluta att den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form i stället ska undergå sådana åtgärder i sluten form. Efter det att ett sådant beslut har fattats av domstolen eller den myndighet som ansvarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna ska den som är föremål för åtgärderna föras till en särskild skyddsenhet eller till ett särskilt ungdomshem om han eller hon inte har kommit dit sedan beslutet fattades. Även i det fallet bör det vara möjligt att begära polismyndighetens biträde. 10.4.13.3Biträde får begäras endast om det finns behov av polisens särskilda befogenheter Vi har i avsnitt 7.9 föreslagit att en begäran om biträde av polisen ska få göras i samband med psykiatrisk tvångsvård endast om det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 eller 10 a §§ polislagen (1984:387) behöver tillgripas eller om det annars finns synnerliga skäl. Polishandräckning är naturligtvis alltid ett stort ingrepp i den enskildes integritet. Även i det här sammanhanget är det därför angeläget att polishandräckning inte begärs om det inte är nödvän- digt av säkerhetsskäl. Vi förslår därför att en begäran om biträde ska få göras endast om det kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan polisens befogenheter. Det ska vid varje enskilt tillfälle bedö- mas om det kan befaras att det kommer att krävas åtgärder i form av våldsanvändning med hänsyn till risken för att den som åtgärden avser kommer att utöva våld, uttala hot om våld eller försöka und- komma. Biträde bör också få begäras om det kan befaras att det krävs att den som åtgärden avser ska beläggas med fängsel. Biträde bör också i övrigt få begäras om det finns synnerliga skäl. 10.4.13.4Skyldighet att lämna uppgifter om den som åtgärden avser Det är av stor vikt att polismyndigheten har tillräckligt med infor- mation om den som handräckningsåtgärden avser för att kunna göra en riskbedömning samt planera och förbereda handräcknings- åtgärden på ett ändamålsenligt sätt. Den myndighet som ansvarar för de särskilda skyddsåtgärderna bör därför lämna polismyndig- heten den information som är grunden för begäran om handräck- ning. Skyddet för den personliga integriteten måste dock vägas mot polismyndighetens behov av information för att säkerheten i hand- räckningssituationen ska kunna tryggas och anpassas. Vi menar att intresset av information väger tungt i detta fall. Vi föreslår därför att polismyndigheten ska få tillgång till nödvändig information som behövs för planeringen och genomförandet av handräckningen. 10.4.13.5 Personalens närvaro vid handräckningen När polismyndigheten utför en handräckning kvarstår det över- gripande ansvaret för den som är placerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem hos den myndighet som ansvarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna (som ju också har begärt polismyndighetens biträde). Vi har i avsnitt 7.9 uttryckt uppfattningen att personal från vård- inrättningen bör närvara vid en handräckning av en patient inom den psykiatriska tvångsvården. De skäl som talar för detta är främst att det bör finnas någon närvarande vid handräckningen som känner den åtgärden avser och som vet hur han eller hon brukar reagera i olika situationer. En ordning av detta slag kan också vara en fördel för polisen på det viset att polisens roll kan inriktas på att upprätt- hålla säkerheten vid handräckningen. Vi menar att dessa skäl gör sig gällande även i de fall handräckningen avser en person som är pla- cerad i en särskild skyddsenhet eller i ett särskilt ungdomshem. Dock anser vi, på samma sätt som vid handräckning i samband med psykiatrisk tvångsvård, att det finns vissa svårigheter med att ställa ett krav på att personal alltid ska kunna följa med vid transporter. Detta kan nämligen leda till att säkerheten blir lidande vid den sär- skilda skyddsenheten eller vid det särskilda ungdomshemmet, t.ex. om personal måste följa med i akuta handräckningssituationer. Vi föreslår därför att det inte heller vid handräckning i samband med särskilda skyddsåtgärder ska ställas krav på att personal närvarar, utan att det i stället bör anges att personal bör närvara vid dessa till- fällen. 10.4.14 Ansvaret för och utförandet av särskilda skyddsåtgärder Vårt förslag: Den myndighet som regeringen bestämmer ska vara ansvarig för systemet med särskilda skyddsåtgärder och också svara för genomförandet av åtgärderna. Vår bedömning: SiS bör ansvara för genomförandet av särskilda skyddsåtgärder avseende den som undergår dessa i ett särskilt ungdomshem. 10.4.14.1Bör staten eller landstingen ansvara för systemet med särskilda skyddsåtgärder? Och vem ska rent praktiskt svara för genomförandet av åtgärderna? En viktig fråga är självfallet hur systemet med särskilda skydds- åtgärder ska organiseras och genomföras. Man kan tänka sig olika alternativ. Närmast till hands ligger att överväga om ansvaret för de särskilda skyddsåtgärderna ska läggas på staten eller på landstingen. Det är emellertid inte nödvändigt att den myndighet som har an- svaret för systemet med särskilda skyddsåtgärder också är den som rent faktiskt svarar för genomförandet av åtgärderna. Vid våra överväganden har vi kommit fram till att det finns tre alternativ till hur huvudmannaskapet respektive utförandet skulle kunna vara organiserat. Staten är både huvudman och svarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna. Staten är huvudman och landstingen svarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna. Landstingen är både huvudman och svarar för genomförandet av de särskilda skyddsåtgärderna. Vi kommer i det följande att diskutera vilka skäl som talar för respek- tive emot de olika alternativen. Därefter lämnar vi vårt förslag och anger skälen för detta. 10.4.14.2 Syftet med särskilda skyddsåtgärder Våra förslag innebär att det i vissa fall ska vara möjligt att besluta om särskilda skyddsåtgärder avseende personer som har begått en allvarlig otillåten gärning eller ett brott som har riktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa om det finns en påtaglig risk för att personen i fråga begår nya allvarliga otillåtna gärningar eller brott.