sou · H0B350 · 2012-08-21 00:00:00 — När det gäller nystartsjobb beräknas stödet för den som fyllt 26 på de arbetsgivaravgifter och den allmänna löneavgift för den anställde som arbetsgivaren ska betala enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift. När det däremot gäller unga (20–) beräknas stödet på ett belopp som motsvarar den arbetsgivaravgift och den allmänna löneavgift som arbetsgivaren skulle ha betalat enligt socialavgiftslagen (2000:980) och lagen (1994:1920) om allmän löneavgift om personen vid årets ingång fyllt , dvs. utan att ta hänsyn till de halverade social- avgifterna för unga (se avsnitt 6.9 ovan). Nystartsjobb i kombi- nation med halverade socialavgifter innebär att av löne- kostnaden kompenseras.32 I kapitel 7 ges en kort redogörelse för hur olika regionala skatte- lättnader kan kombineras. Utredningen kommer i avsnitt 11.7 att redogöra ytterligare för hur olika former av stöd påverkar varandra och då framför allt med fokus på hur ett stöd i systemet med nystartszoner kan komma att påverka andra stöd. 6.11Befintliga stöd och nystartszoner De företag som kan komma att omfattas av ett system med nystartszoner kan också komma att vara aktuella för någon eller några av de befintliga stödåtgärder som utredningen nu redogjort för. Ett företag i en nystartszon kan t.ex. komma att beviljas stöd av och en arbetsgivare som bedriver sin verksamhet i en nystartszon kan komma att anställa en person som anvisats 31Arbetsmarknadsdepartementet (2012). instegsjobb och därmed erhålla sådant stöd. Av utredningens direktiv framgår att ett förslag om nystartszoner inte, i kombination med andra stöd, får leda till alltför låg eller en negativ beskattning. Detta innebär att det måste utredas om och i så fall hur samordning bör ske mellan de befintliga stödformerna och det stöd som nystarts- zonerna ska erbjuda. De befintliga stöden utgör i flera fall statligt stöd enligt EU- rätten. I de fall stödåtgärden omfattas av förordningen om stöd av mindre betydelse33 krävs att det sammanlagda stödet inte överstiger om tre beskattningsår (för företag verksamma inom vägtransportsektorn). Sådant stöd får inte heller lämnas till ett företag som beviljas stöd enligt andra unionsbestämmelser om detta, för samma stödberättigande kostnader, leder till en högre stödnivå än den som är tillåten. Då en stödåtgärd notifierats hos kommissionen och på så sätt undantagits från statsstödsreglerna gäller alltid att medlemsstaten förbinder sig att bevaka stödets sammanlagda nivå. Detta torde även gälla det sammanlagda stöd som ges en stödmottagare. Enligt utredningens bedömning kan man alltså utgå ifrån att man, i alla situationer där statligt stöd förekommer, måste bevaka den totala stödnivån. Den totala stödnivån är inte endast nödvändig att bevaka i syfte att följa statsstödsreglerna. Det är naturligtvis av stor betydelse för stödordningarnas och skattesystemets funktion att en kombination av stöd inte leder till en alltför låg eller t.o.m. negativ lönekostnad. är det naturligtvis viktigt att ta vara på de positiva effek- ter som en kombination av olika stödformer kan ge. Att bedriver arbete för att öka sysselsättningen, öka integrationen och öka företagandet är relevant att belysa för kom- missionen i samband med en eventuell notifiering av ett system med nystartszoner. Av de statsstödsärenden som utredningen stu- derat får nämligen anses framgå att kommissionen i hög grad bedömer ett stödsystem i förhållande till samtliga insatser som vidtas på ett visst område (se avsnitt 10.2.2). Utredningen återkommer i kapitel 9 till vilka slutsatser som kan dras av erfarenheter från befintliga insatser. I avsnitt 11.7 kommer utredningen att lämna förslag på hur ett stöd i systemet med nystartszoner bör samordnas med övriga stöd och lättnader. 33 Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006. 7 Regionala stödåtgärder i I detta kapitel kommer utredningen att gå igenom några av de regionala stödåtgärder som förekommer i och som utredningen funnit mest intressanta att studera. Vissa av dessa har nämnts i kapitel 4 men kommer att beskrivas närmare. Mot bakgrund av vad som anges i utredningsdirektiven bedöms de regionala stöd som ges inom ramen för skattesystemet särskilt intressanta för utredningen, varför kapitlet inleds med tre avsnitt om sådana stöd. Framför allt ägnas den regionala differentieringen av socialavgifter uppmärksamhet (avsnitt 7.4 nedan). Därefter beskrivs några stöd som ges utanför skatteområdet och som bedömts intressanta att beskriva. Efter redogörelsen för de svenska åtgärderna lämnas en översiktlig redogörelse för EU:s struktur- fondsprogram. Efter redogörelserna för utformningen av respektive stödåtgärd diskuteras åtgärdens förhållande till . I den utsträckning det varit möjligt att utreda redogörs i anslutning till varje stöd- åtgärd också för vilka erfarenheter som finns redovisade beträf- fande tillämpningen av stödåtgärderna. I kapitlets sista avsnitt ger utredningen sina reflektioner kring hur de nu beskrivna stödåtgär- derna kan komma att påverka respektive påverkas av ett system med nystartszoner. Den som i yrkesmässigt framställer, levererar, säljer eller förbrukar elektrisk kraft ska, om inte särskilda förutsättningar före- ligger, betala energiskatt, vilket framgår av 5 § lagen (1994:1776) om skatt på energi. Av 11 kap. 3 och 4 §§ samma lag framgår att i vissa uppräknade kommuner i och västra är energiskatten nedsatt för elektrisk kraft som förbrukas av hushåll och av företag inom tjänstesektorn (tillverkningsindustrin omfattas å sin sida av en generell nedsättning som inte är regionalt differen- tierad). Nedsättningen, som infördes år 1981,1 motiverades med att uppvärmningskostnaderna regelmässigt är högre i de nordligaste delarna av landet än i landet i övrigt. Vid bestämmandet av gräns- erna för stödområdet användes medeltemperatur som mått. Ned- sättningen gäller samtliga kommuner i , och . I gäller nedsättningen i kommunerna . I omfattas endast medan nedsättning i gäller för kommunerna . Slutligen omfattas även i . betalar man i dessa kommuner istället för som gäller för övriga landet. I samband med anslutning till EU inledde kommis- sionen en granskning av hela det svenska energiskattesystemet.2 Kommissionen bedömde att den regionalt differentierade energi- skatten utgjorde statligt stöd och prövade huruvida det kunde vara förenligt med nuvarande artikel 107.3 c) FEUF. Prövningen gjor- des primärt mot de då gällande gemenskapsriktlinjerna för statligt stöd till skydd för miljön och kommissionen konstaterade att diffe- rentieringen kunde godkännas enligt dessa riktlinjer, även då den hade ett regionalstödssyfte. Man hade därför inga invändningar mot denna del av energiskattesystemet.3 Den regionalt differentie- rade energiskatten har senare fått förlängt godkännande och änd- ringar av nivåerna har godkänts.4 anser man från sida att åtgärden faller inom ramen för den allmänna gruppundan- tagsförordningen5. I och med detta finns inte fortsättningsvis någon skyldighet att notifiera en ev. förlängning. började energiskattedirektivet6 att tillämpas. I direktivet finns inga bestämmelser som tillåter en regional diffe- rentiering av skatten på el och har därför fått söka särskilt tillstånd för att kunna behålla den aktuella nedsättningen även på 1SFS 1981:344, prop. 1980/81:118. 2Kommissionens uppmaning i ärende C42/03 – . 3Se not ovan. Kommissionen beslutade även att inte lämna invändningar mot det svenska energiskattesystemet i andra delar medan man, beträffande den då gällande fullständiga skattebefrielsen för el för tillverkningssektorn, beslutade att inleda ett formellt gransknings- förfarande. Statligt stöd N 593/2005 och Statligt stöd N 187/2007. 5Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008. 6Rådets direktiv /96/EG. Genom ett beslut bemyndigades att tillämpa nedsättningen och efter ansökan förnyades bemyndi- gandet att gälla t.o.m. utgången av . Rådet påpekade i beslutet att sådant bemyndigande ges utan att det påverkar utgången av ärenden om statligt stöd. Genom ett beslut bemyn- digades att fortsätta tillämpningen av nedsättningen. Detta beslut gäller till och med den 31 december 2017.7 Fordonsskatt tas ut med ett visst belopp oavsett i vilken utsträckning fordonet faktiskt används. Skattens storlek varierar bl.a. beroende på fordonets storlek, drivmedel och koldioxid- utsläpp. Av 2 kap. 11 § vägtrafikskattelagen (2006:227) framgår att för personbil klass I som hör hemma i någon av de kommuner som räknas upp i en bilaga till lagen ska fordonsskatten endast betalas till den del den överstiger . Denna nedsättning av fordonsskatten med gäller f.n. i 36 kommuner i norra . Bestämmelserna om regional differentiering av fordons- skatten infördes den 1 juli 1980.8 Med differentieringen vill man kompensera boende i glesbygd för de ökade kostnader som genom- snittligt längre körsträckor ger och för den transportkostnads- täckning som oljeföretagen tar ut vid försäljning av bensin. påpekade i sitt betänkande9 att det inte kan uteslutas att nedsättningens förenlighet med statsstöds- reglerna kan ifrågasättas till den del det kommer näringsidkare till del men att ett stöd till den låga nivån torde kunna godtas med stöd av förordningen om stöd av mindre betydelse. Systemet med diffe- rentierad fordonsskatt har inte notifierats hos kommissionen. 7.4.1Socialavgifter, allmän löneavgift och särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster Socialavgifter tas ut för finansiering av de sociala trygghetssyste- men och utgörs av arbetsgivaravgifter och egenavgifter. Arbets- givaravgifter betalas i första hand av arbetsgivare medan egenavgif- 7Rådets genomförandebeslut av . 8SFS 1980:319, prop. 1979/80:109. 9SOU 2004:63, s. 276. ter normalt betalas av enskilda näringsidkare och fysiska personer som är delägare i handelsbolag. Regler om socialavgifter finns i lagen (2000:980) om socialavgifter. Utöver socialavgifterna ska enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift ytterligare en avgift betalas av arbetsgivare och enskilda näringsidkare. Den allmänna löneavgiften infördes ursprungligen för att finansiera EG-inträdet men används nu i första hand i all- mänt budgetförstärkande syfte. Den allmänna löneavgiften debite- ras i samband med och på samma underlag som socialavgifterna men ingår alltså inte lagtekniskt i arbetsgivaravgifterna eller egen- avgifterna. Den allmänna löneavgiften betalas även av enskilda näringsidkare och andra som ska betala egenavgifter. I vissa fall betalar arbetsgivare också särskild löneskatt på vissa förvärvs- inkomster (SLF) som tas ut på t.ex. avsättningar till vinstandels- stiftelser. Vidare betalar enskilda näringsidkare SLF t.ex. på över- skott av passiv näringsverksamhet och på ersättningar från vissa kollektiva försäkringar. togs arbetsgivaravgifter och allmän löneavgift ut med sammanlagt av utbetalade löner och förmåner. Egenavgifter och allmän löneavgift togs ut med sammanlagt . 7.4.2Regional differentiering av socialavgifterna Regional differentiering på socialavgiftsområdet har förekommit . De lagar som först tillkom på området infördes för att stimulera sysselsättningen i . trädde lagen (1990:912) om nedsättning av social- avgifter i kraft. Enligt denna lag lämnades stöd i stödområde A10 med undantag för vissa församlingar inom och kommuner. I lagen angavs en rad verksamheter och arbeten som var stödberättigade. Stödet utgjordes av en nedsättning av den procentsats med vilken arbetsgivaravgifter respektive egenavgifter sammanlagt skulle utgå. Från början gällde nedsättning och med åtta pro- centenheter. 10 Stödområde A utgörs av norra inland. Den exakta omfattningen har varierat något . Stödområde A definieras i förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd. ekonomiska vårproposition (prop. 1999/2000:100 s. 125) bedömde regeringen, mot bakgrund av att kommissionen hade allvarliga invändningar mot stödformen, att man inte längre kunde vänta på att den eventuellt skulle komma att godkännas av kommissionen, varför stödformen togs bort. Såsom redogjorts för i avsnitt 4.2.6 beslutade också kommissionen, , att stödordningen inte var förenlig med den inre marknaden och där- för inte fick genomföras.11 Kommissionen bedömde att det aktuella stödet utgjorde driftsstöd av den typ som enligt statsstödsreglerna endast kan ges som stöd av mindre betydelse.12 Bestämmelser om regional differentiering av socialavgifter finns numera i lagen (2001:1170) om särskilda avdrag i vissa fall vid avgiftsberäkningen enligt lagen (1994:1920) om allmän löneavgift och socialavgiftslagen (2000:980) som trädde i kraft . Enligt bestämmelserna i denna lag ska ett särskilt avdrag göras vid beräkning av den allmänna löneavgiften och arbetsgivar- avgifterna om den avgiftsskyldige har utgett avgiftspliktig ersätt- ning för arbete utfört i näringsverksamhet vid ett fast driftställe i det stödområde som anges i en bilaga till lagen eller för arbete i annan verksamhet som bedrivs av en ideell förening eller en stif- telse, vid en sådan plats i stödområdet som motsvarar ett fast drift- ställe. Vid beräkning av den allmänna löneavgiften och egenavgif- terna ska ett särskilt avdrag göras, om avgiftspliktig inkomst av näringsverksamhet från ett fast driftställe i stödområdet ingår i avgiftsunderlaget. Vid beräkningen gör man enligt dessa bestämmelser avdrag från avgifterna med en viss procentsats. Enligt de nu gällande bestäm- melserna ska avdrag, vid beräkning av den allmänna löneavgiften och arbetsgivaravgifterna, göras från summan av avgifterna av avgiftsunderlaget. Sammanlagt får avdrag göras med högst . Vid beräkning av den allmänna löneavgiften och egenavgifterna ska från summan av dessa avgifter avdrag göras av avgiftsunderlaget, dock högst med 18 000 kro- nor . Om avdrag gjorts från både arbetsgivaravgifter och egenavgifter får avdraget inte överstiga . Avdrag får inte medföra att avgiften understiger ålderspensions- avgiften. Nettokostnaden för de regionalt nedsatta socialavgifterna har av Tillväxtanalys beräknats till 516 miljoner kronor.13 11Kommissionens beslut /690/EG av . 12Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006. Se avsnitt 4.4.4. 13Tillväxtanalys (2011). Systemet har alltså utformats så att det finns ett årligt tak för avdragens storlek. Detta för att avdragen sammantaget ska kunna utgöra försumbart stöd och falla under tillämpningen av förord- ningen om stöd av mindre betydelse, i enlighet med kommission- ens beslut som redogjorts för ovan.14 Den nuvarande utformningen av systemet har inte notifierats hos kommissionen. tillsattes en utredning med direktiv att analy- sera och lämna förslag till regionala stimulansåtgärder inom skatte- området.15 I första hand skulle utredningen ta ställning till om ett förhöjt grundavdrag skulle införas för stödområde A. I andra hand skulle man överväga andra regionala stimulansåtgärder. Utred- ningen gjorde bedömningen att det är näringslivet, i synnerhet de små och medelstora företagen, som är centrala för att åstadkomma en regional utveckling i stödområde A och att den största regionala stimulanseffekten därför torde kunna åstadkommas genom åtgär- der direkt riktade till näringsidkare och som främst har till syfte att skapa ytterligare stimulans för småföretagandet. Man stannade mot denna bakgrund för att, som ett alternativ till det regionala grund- avdraget, föreslå en utvidgning av de särskilda avdragen enligt social- avgiftslagen på så sätt att den procentsats med vilken avdrag beviljas skulle höjas från 10 till 16. Förslaget har inte lett till lag- stiftning. Sysselsättningsbidrag är en stödform avsedd att främja en hållbar tillväxt i stödföretagen och därmed en hållbar regional tillväxt. Bidrag kan enligt förordningen (1998:996) om sysselsättnings- bidrag lämnas till både privat och verksamhet i stöd- områdena A och B16 i syfte att åstadkomma tillsvidareanställning som leder till en sysselsättningsökning. Den verksamhet som kan beviljas stöd är industriell eller industriliknande verksamhet, industri- serviceverksamhet, tjänste- och serviceverksamhet, turistverksam- het eller annan verksamhet som bedöms få väsentlig betydelse för näringslivet i regionen eller annars bedöms ha särskild betydelse för den regionala utvecklingen. Av avseende 2010 framgår att sysselsättningsbidrag under beviljades 2001/02:4, s. 158 f. och prop. 2001/02:45, s. 36. Jfr vidare avsnitt 4.4.4. 16Se förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd. med till två företag, ett i och ett annat i . Beloppet är en minskning med nästan 13 mil- joner kronor i jämförelse med föregående budgetår.17 Enligt Till- växtverket beräknas ökningen av årsarbetskrafter till följd av beviljat selektivt sysselsättningsbidrag uppgå till 22 nya årsarbets- krafter. Bidrag får inte lämnas om arbetsgivaren, för den aktuella anställ- ningen, får stöd enligt förordningen (1997:1275) om anställnings- stöd (se avsnitt 6.7). Det går inte heller att få regionalt invester- ingsstöd och sysselsättningsbidrag för samma investering. I förord- ningen om sysselsättningsbidrag anges vidare att stöd endast kan lämnas om det är förenligt med nuvarande artikel 107 FEUF och att det lämnas med de begränsningar som följer av den allmänna gruppundantagsförordningen.18 () gav 2003 ut en rap- port angående sysselsättningsbidraget.19 I rapporten angavs att de direkta kostnaderna för sysselsättningsbidraget legat på en nivå kring . De allra största stöd- beloppen hade beviljats till företag som etablerat ny verksamhet inom stödområdena. Vid analystillfället hade den nuvarande formen av sysselsättningsbidrag funnits så att man endast kunde göra en enkel uppföljning. Sammanfattningsvis anges att företag som fått bidrag hade en överlevnadssannolikhet som var högre än den för övriga företag och en bättre sysselsättningsutveckling. Man kunde dock inte uttala sig om huruvida detta berodde på att bidraget hjälpt Stödföretagen eller på urvalet av företag som stöd- givande myndigheter gjort.20 Ett regionalpolitiskt transportstöd avseende delar av norra infördes . Syftet var då och är fortfarande att utveckla näringslivet i transportbidragsområdet.21 I den nu gällande förord- ningen (2000:281) om regionalt transportbidrag anges inlednings- vis att bidrag för transport av gods får lämnas [f]ör att kompen- sera för kostnadsnackdelar samt stimulera till höjd förädlingsgrad i 17Tillväxtverket (2011b), s. 10. 18Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008. 19ITPS (2003b). 20A.a., s. 77 f. 21SOU 1997:94, s. 13. Transportbidrag får lämnas till fysiska personer som bor i och juridiska personer med verksamhet i . Det lämnas som bidrag till transportkostna- den för godstransporter på järnväg och i yrkesmässig trafik på väg eller till sjöss för vissa transporter till och från , , och . Ansökan om trans- portbidrag görs hos som behandlar ansökan enligt vad som närmare anges i föreskrifter och allmänna råd (TVFS 2009:2) om regionalt transportbidrag. betalades ut i transportbidrag.22 Efter att anslutit sig till EU ansökte man om att trans- portbidragen skulle undantas från statsstödsreglerna. Kommis- sionen gav till att börja med sådant undantag för perioden , under förutsättning att vissa principer upprätthölls.23 Trans- portbidraget får enligt detta beslut inte gagna utvinningen av gruv- produkter eller produktion och distribution av energi, för vilka det inte finns någon alternativ placeringsort. Bidraget ska kompensera för tilläggskostnader och inte ge en orättmätig fördel för de företag för vilka stödregionen utgör den naturliga lokaliseringsorten. Transportbidrag får bara ges till områden i glesbygd och särskilda regler ska gälla för vissa produkter. Transportbidraget får inte över- kompensera för långa avstånd och inte heller, i kombination med sänkta sociala avgifter, överkompensera stödområdet. har notifierat ändringar av transport- bidragssystemet.24 Kommissionen har i samband med dessa gransk- ningar bl.a. konstaterat att de stödberättigade regionerna utgör s.k. NUTS III-regioner som uppfyller kriteriet på låg befolkningstäthet och därmed utgör vad kommissionen betecknar artikel 87.3 c- regioner 25 (jfr angående stöd för regionala ändamål avsnitt 4.4.4). De ingår också i den svenska regionala statsstödskartan – 2013.26 Stöd får inte beviljas för transport av vissa jordbruks- och fiske- produkter. har också åtagit sig att lämna årliga rapporter till kommissionen om den aktuella stödordningen. 22Tillväxtverket (2011b), s. 38. 23Statligt stöd NN 82/96, som redogörs för i SOU 1997:94, s. 37. Statligt stöd N 146/99, Statligt stöd N 220/2005, Statligt stöd N 637/2005 och Statligt stöd N 152/2007. 25Artikel 87.3 c) motsvaras numera av artikel 107.3 c). 26Statligt stöd N 431/2006. behåll har kommissionen godkänt transportbidragssystemet som undantaget från statsstödsbestämmelserna till utgången av 2013.27 7.7Regionalt investeringsstöd och regionalt bidrag till företagsutveckling Regionalt investeringsstöd (tidigare kallat regionalt utvecklings- bidrag) kan ges till företag verksamma i stödområdena A eller B28 för investeringar i t.ex. byggnader och maskiner, utbildning och konsulttjänster. De verksamheter som omfattats är industriell och industriliknande verksamhet, industriserviceverksamhet, tjänste- och serviceverksamhet som är inriktad på en större marknad än en lokal eller regional marknad, turistverksamhet, uppförande av lokaler för uthyrning och annan verksamhet som bedöms ha sär- skild betydelse för den regionala utvecklingen. Av 1 § förordningen (2007:61) om regionalt investeringsstöd (investeringsstödsförord- ningen) framgår att stödet ges för att främja en hållbar tillväxt i stödföretagen och därmed en hållbar regional tillväxt. Inför ikraftträdandet av den nya stödordningen anmäldes den till kommissionen som stöd enligt kommissionens förordning om statligt regionalt investeringsstöd29 och är godkänd till utgången av 2013. I 9 § investeringsstödsförordningen framgår att stöd lämnas i enlighet med de villkor som anges i den allmänna gruppundan- tagsförordningen,30 vilken ersatt den ovan nämnda kommissions- förordningen. Vidare tillämpas enligt samma bestämmelse de sär- skilda föreskrifter om upphävande, ändring och återkrav av stöd som har meddelats i 21 § förordningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet. En ansökan om regionalt investeringsstöd ska ges in till läns- styrelsen i det län där verksamheten ska bedrivas eller till Tillväxt- verket innan investeringarna påbörjas. ska enligt 47 § förordningen om regionalt investeringsstöd avgöra ärenden om regionalt investeringsstöd om det godkända totala kapitalbehov 27Statligt stöd N 152/2007. 28Stödområdena fastställs genom förordningen (1999:1382) om stödområden för vissa regionala företagsstöd. 29Kommissionens förordning (EG) nr 1628/2006. Se kommissionens meddelande angående notifiering av stöd nr XR 72/2007. 30Kommissionens förordning (EG) nr 800/2008. Se avsnitt 4.4.4. som ligger till grund för ansökan är högst eller, om det rör immateriella investeringar, högst . Läns- styrelsen ska dessutom avgöra ärenden om regionalt investerings- stöd till annan verksamhet som bedöms få väsentlig betydelse för näringslivets utveckling i regionen eller som annars bedöms ha sär- skild betydelse för den regionala utvecklingen. I annat fall, eller om beloppen övergår de i 47 § angivna, prövas ansökan av Tillväxt- verket. Under har 92 ärenden om regionalt inve- steringsstöd beviljats. Det totalt beviljade beloppet uppgick till , vilket var en ökning med jämfört med budgetåret 2009.31 beräknade att den totala sysselsättningsökningen 2010 till följd av investerings- stödet var 1 079 arbetstillfällen.32 Det regionala utvecklingsbidraget, föregångaren till det region- ala investeringsstödet, analyserades av ITPS 2007.