sou · H0B317d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Det är således möjligt att vägra elektronisk kommunikation som på något sätt kan äventyra säkerheten i skyddsenheten och elektronisk kommunikation som på något sätt kan ha ett negativt inflytande på den placerades anpassning i samhället eller på annat sätt vara till skada för den placerade eller någon annan. Det kan t.ex. finnas skäl att vägra kommunikation med en person som är miss- tänkt för brott eller som har kopplingar till kriminella nätverk, men också kommunikation som kan utnyttjas till att trakassera ett brotts- offer. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 9 § I paragrafen finns bestämmelser om kontroll av elektronisk kom- munikation. Enligt första stycket får elektronisk kommunikation mellan den placerade och en annan person avlyssnas, om det är nöd- vändigt av säkerhetsskäl. Avlyssningen ska ske på lämpligt sätt, normalt genom att kommunikationen avlyssnas av personal i direkt anslutning till att den äger rum. Både den placerade och den eller de som han eller hon ska stå i förbindelse med ska informeras om kon- trollen i förväg. Av andra stycket framgår att avlyssning inte är tillåten vid elektronisk kommunikation mellan den placerade och en advokat som biträder honom eller henne i en rättslig angelägen- het. Bestämmelsen hindrar dock inte att personal på den placerades begäran är närvarande vid elektronisk kommunikation i syfte att bistå honom eller henne. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 10 § Paragrafen innehåller ett förbud mot granskning av försändelser mellan en intagen och en advokat, en svensk myndighet eller ett visst internationellt organ. Med ett internationellt organ avses t.ex. den europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna och mot tortyr. Förbudet mot granskning är inte helt utan undantag. Om det finns anledning att anta att uppgiften om avsändare av en sådan för- sändelse till en intagen är oriktig, får försändelsen hållas kvar i syfte att utreda vem avsändaren är. En sådan granskning måste kunna motiveras utifrån de omständigheter som föreligger i varje enskilt fall. Granskningen får inte göras mer långtgående än vad som är nödvändigt (jfr 5 kap. 2 §). Med försändelse avses varje försändelse, t.ex. brev, skriftliga meddelanden, andra skriftliga handlingar och paket, som är avsedda att befordras till eller från den intagne (jfr skyddet mot under- sökning av brev och andra förtroliga försändelser i 2 kap. 6 § RF). Med försändelse avses däremot inte ett elektroniskt meddelande, t.ex. e-post, om inte meddelandet har skrivits ut. Ett elektroniskt meddelande omfattas av bestämmelserna om elektronisk kommu- nikation i 5 kap. 8 och 9 §§. Förbudet mot granskning gäller endast för befordran. Den placerades rätt att i den särskilda skyddsenheten inneha mottagna försändelser regleras i 5 kap. 3 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 11 § I paragrafen finns bestämmelser om granskning av andra försän- delser än sådana som avses i 10 §. Med granskning av en försändelse avses åtgärder av olika slag, t.ex. genomlysning, öppnande utan under- sökning och öppnande med efterföljande undersökning. En åtgärd som innefattar sådan granskning utgör ett allvarligt ingrepp i den personliga integriteten och får inte vara mer ingående än som är nödvändigt med hänsyn till granskningens syfte (jfr 5 kap. 2 §). En försändelse till eller från den placerade får granskas endast om det är nödvändigt med hänsyn till ordningen eller säkerheten. Syftet med granskningen ska vara att undersöka om försändelsen innehåller något otillåtet föremål eller är ett led i en pågående eller planerad brottslig verksamhet, ett planerat avvikande eller något annat liknande förfarande. När en granskad försändelse senast ska lämnas ut till den placerade framgår av 12 §. Med ett led i en pågående eller planerad brottslig verksamhet avses t.ex. en utgående försändelse som innebär en överträdelse av ett mot den placerade meddelat kontaktförbud. så avse en försändelse som innehåller t.ex. förfalskade handlingar, brottsplaner eller hjälpmedel vid brott. Ett planerat avvikande är inte bara de fall då planeringen är avslutad utan även en pågående plane- ring. Med uttrycket något liknande förhållande avses t.ex. planlägg- ning av kollektiv arbetsvägran eller någon annan ordningsstörning. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 12 § Paragrafen reglerar när en försändelse som granskats ska lämnas ut till den placerade. Normalt ska en försändelse lämnas ut i nära an- slutning till att granskningen har slutförts och senast när frihets- berövandet ska upphöra, dvs. när den enskilde inte längre ska vara placerad vid den särskilda skyddsenheten. Endast om det finns sär- skilda skäl får en försändelse hållas kvar efter denna tidpunkt. Detta kan t.ex. avse fall där en försändelse innehåller information om säkerheten vid den särskilda skyddsenheten. En försändelse kan också, under vissa förutsättningar, omhändertas enligt 5 kap. 4 § samt 5 kap. 21 eller 22 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 13 § Av paragrafen framgår att en försändelse som kommer till eller sänds från en sammanslutning av placerade kan granskas på samma sätt som försändelser till och från enskilda placerade. 5 kap. 14 § Av paragrafen framgår att det är möjligt att i förväg kontrollera en besökande eller en person som den placerade vill stå i kontakt med elektroniskt. Det är den myndighet som ansvarar för genomföran- det av särskilda skyddsåtgärder som har denna befogenhet. Bestäm- melser som ger möjlighet att i register kontrollera den som kon- takten ska äga rum med finns i lagen (1998:620) om belastnings- register med tillhörande förordning (1999:1134) och i lagen om (1998:621) om misstankeregister med tillhörande förordning (1999:1135). Personuppgifter som behandlas inom kriminalvårdens egen verksamhet kan också inhämtas, jfr lagen (2001:617) om be- handling av personuppgifter inom kriminalvården med tillhörande förordning (2001:682). Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 15 § I paragrafen finns bestämmelser om möjligheten att kontrollera den placerades bostadsrum och hans eller hennes tillhörigheter. Möjlig- heten att kontrollera tillhörigheter gäller oavsett var i den särskilda skyddsenheten som de påträffas. Kontroll av den placerades bostads- rum får göras rutinmässigt. Det krävs alltså inte någon konkret misstanke om den placerade förvarar otillåtna föremål. Vid en kontroll enligt bestämmelsen kan tillhörigheter som den placerade inte får ta emot eller inneha enligt 5 kap. 3 § påträffas. Otillåtna föremål får omhändertas enligt 5 kap. 4 § samt 5 kap. 21 eller 22 §. Av andra stycket framgår att det också är möjligt att kontrollera andra slutna förvaringsställen som den placerade disponerar. Med slutna förvaringsställen avses detsamma som i 28 kap. 1 § RB, t.ex. värde- och klädskåp eller en bil som den placerade har parkerat på området för den särskilda skyddsenheten. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 16 § Paragrafen innehåller bestämmelser om kroppsvisitation och kropps- besiktning av den som ska tas in på den särskilda skyddsenheten. Regleringen innebär att kroppsvisitation eller kroppsbesiktning av den placerade i princip är obligatorisk i samband med att han eller hon tas in i den särskilda skyddsenheten eller t.ex. när han eller hon återvänder från en permission. Det är endast i de fall som en sådan åtgärd är uppenbart obehövlig som den inte ska vidtas. Syftet med åtgärden ska vara att söka efter otillåtna föremål. Med otillåtna före- mål avses både föremål som är brottsliga att inneha och tillhörig- heter som den placerade inte får ta emot och inneha i den särskilda skyddsenheten enligt 5 kap. 3 §. Med kroppsvisitation avses en undersökning av kläder och annat som någon bär på sig samt väskor och paket och andra föremål som någon har med sig (jfr 28 kap. 11 § tredje stycket RB). Med kropps- besiktning avses en undersökning av människokroppens yttre och inre samt provtagning från kroppen och undersökning av sådant prov (28 kap. 12 § andra stycket RB). Eftersom en kroppsbesiktning utgör ett betydligt större intrång i den personliga integriteten än en kroppsvisitation får kropps- besiktning i ett enskilt fall endast användas om inte syftet med åt- gärden kan uppnås genom en kroppsvisitation (jfr 5 kap. 2 §). På motsvarande sätt gäller att en mer ingående kroppsbesiktning än en ytlig kroppsbesiktning inte får vidtas om en sådan åtgärd är till- räcklig. Med ytlig kroppsbesiktning avses en yttre granskning av kroppen. Det innebär att kroppens håligheter inte får undersökas. Den som undersöks får inte heller uppmanas att inta andra speciella ställningar än att visa upp fotsulor, handflator samt lyfta upp armarna så att armhålorna kan kontrolleras (jfr prop. 1993/94:24 s. 28). Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 17 § I paragrafen finns bestämmelser om när kroppsvisitation eller kropps- besiktning får ske för eftersökande av otillåtna föremål. Situationen i punkten 1 innebär att det krävs att det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål kan komma att anträffas på den placerade. I de övriga situationerna (punkterna 2–4) krävs det inte någon konkret misstanke, utan kontrollen kan ske rutinmässigt eller efter ett slump- mässigt urval. Med otillåtna föremål avses både föremål som är brottsliga att inneha, t.ex. narkotika, och tillhörigheter som den placerade inte får ta emot och inneha i den särskilda skyddsenheten enligt 5 kap. 3 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 18 § I paragrafen ges den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skyddsåtgärder befogenhet att av säkerhetsskäl kropps- visitera den placerade. Syftet med en sådan kroppsvisitation (som brukar benämnas skyddsvisitation) är att undersöka om den place- rade bär på ett vapen, en kniv eller ett annat farligt föremål som han eller hon kan använda för att skada antingen sig själv eller någon annan. Kontrollen behöver normalt inte gå längre än att känna utan- på kläderna för att kontrollera vad den placerade bär på sig. En skyddsvisitation får göras slumpvis eller rutinmässigt, t.ex. i anslut- ning till en transport eller inför att den placerade ska placeras i avskildhet. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 19 § I paragrafen finns bestämmelser om provtagning vid drogkontroll i form av urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov. Syftet med en sådan kroppsbesiktning är att kontrollera att den placerade inte använder otillåtna droger. Den placerade är skyldig att under- kasta sig kontrollen, om inte medicinska eller liknande skäl talar mot det. Kontrollen får inte göras mer ingående än vad ändamålet med åtgärden kräver (jfr 5 kap. 2 §). Med narkotika avses detsamma som i 8 § narkotikastrafflagen (1968:64) och förordningen (1992:1554) om kontroll av narkotika. Med annat berusningsmedel avses preparat som t.ex. thinner. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 20 § Av paragrafen framgår vem som får utföra eller bevittna en kropps- visitation eller en kroppsbesiktning. Innebörden av första stycket är att den som utför eller bevittnar en kroppsvisitationen eller en kropps- besiktning normalt ska vara av samma kön som den som under- kastas åtgärden utom i de fall där den utförs eller bevittnas av läkare eller legitimerad sjuksköterska. Från kravet finns vissa undantag i första stycket 1–4. Enligt andra stycket får, om det är nödvändigt, en kroppsvisi- tation eller en kroppsbesiktning av en man utföras eller bevittnas av en kvinna även i andra fall än som avses i första stycket. Undan- taget avser exempelvis en situation där personal av manligt kön inte finns tillgänglig och åtgärden inte kan vänta. 5 kap. 21 § Paragrafen innehåller bestämmelser om hanteringen av otillåtna medel och varor vid den särskilda skyddsenheten. Enligt första stycket får alkohol, narkotika och vissa andra otillåtna medel och varor som påträffas i skyddsenheten (punkterna 1–4) i vissa fall omhändertas och förstöras. Detta får ske om de medförs av någon som ska tas in på den särskilda skyddsenheten, om de på- träffas hos den som är placerad där, om de sänds till den placerade eller om de på annat sätt påträffas inom en särskild skyddsenhet och det inte finns någon känd ägare till dem. Av andra stycket framgår att det även är möjligt att omhänderta och förstöra föremål som är ägnade att användas vid narkotikamiss- bruk eller för annan befattning med narkotika. 5 kap. 22 § Paragrafen innehåller bestämmelser om befogenhet för den myn- dighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skyddsåtgärder att omhänderta ett föremål som kan antas bli taget i beslag, t.ex. ett vapen. Ett sådant föremål kan påträffas hos den placerade, men också hos andra som uppehåller sig i en särskild skyddsenhet. Sedan ett föremål omhändertagits ska anmälan skyndsamt ske till den som får fatta beslut om beslag, t.ex. till den undersökningsledare eller den åklagare som får fatta beslut om beslag enligt 27 kap. 4 § RB. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 23 § Bestämmelsen innehåller bestämmelser om vistelse i gemensamhet och avskildhet. Utgångspunkten är att den som är placerad i en särskild skyddsenhet ska – i den mån han eller hon vill det – ha rätt att vistas tillsammans med andra som är placerade i skyddsenheten, s.k. gemensamhet. Rätten till gemensamhet gäller . Från rätten till gemensamhet finns undantag i punkterna 1 och 2. I punkten 1 anges att gemensamhet får vägras om det av säker- hetsskäl är nödvändigt att hålla den placerade avskild från andra som är placerade i skyddsenheten. Det kan t.ex. vara nödvändigt att hålla den placerade avskild från andra intagna om det finns en risk för fritagning eller rymning eller om den placerade är våldsam eller påverkad av narkotika. Enligt punkten 2 får den placerade hållas avskild från andra in- tagna om det är nödvändigt för att genomföra en kroppsbesiktning. Vad som avses med kroppsbesiktning behandlas i kommentaren till 5 kap. 16 §. Normalt bör ett avskiljande för detta ändamål endast bestå . I undantagsfall kan det dock, med hän- syn till syftet med kroppsbesiktningen, röra sig om , t.ex. när den placerade ska lämna prov som utvisar om han eller hon har svalt narkotika. Tiden för avskiljande får inte överstiga vad som krävs för att syftet med åtgärden ska uppnås (jfr 5 kap. 2 §). Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 24 § Av paragrafen framgår att den som är placerad i en särskild skydds- enhet får beläggas med fängsel och under vilka förutsättningar detta får ske. Beläggande med fängsel är en ingripande åtgärd och bör endast användas när starka skäl talar för det. Om en mindre ingripande åtgärd är tillräcklig, ska den användas (jfr 5 kap. 2 §). Enligt punkten 1 får fängsel användas vid förflyttning inom den särskilda skyddsenheten och vid transport eller annan vistelse utan- för enheten. Användning av fängsel får dock ske endast om det är nödvändigt av säkerhetsskäl. Det kan t.ex. avse situationer där det finns en risk för att den placerade under en vistelse utanför den sär- skilda skyddsenheten kommer att rymma eller fritas. Av punkten 2 framgår att fängsel också får användas när den placerade uppträder våldsamt. I den situationen får fängsel dock användas endast om det är absolut nödvändigt med hänsyn till den placerade eller någon annans säkerhet till liv eller hälsa. En placerad som har belagts med fängsel med hänvisning till våldsamt beteende ska, enligt andra stycket, undersökas av läkare. Läkarens uppgift är att bedöma om den intagne har ett medicinskt vårdbehov. Det är den myndighet som ansvarar för genomförandet av särskilda skydds- åtgärder som rätt att besluta om att den som är placerad i en sär- skild skyddsenhet ska beläggas med fängsel. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 25 § Enligt paragrafen får ett fordon kontrolleras i anslutning till att det passerar in eller ut ur en särskild skyddsenhet i syfte att upprätt- hålla säkerheten vid enheten. Syftet med kontrollen ska vara att söka efter otillåtna föremål eller personer som utan tillåtelse för- söker ta sig in i eller ut ur den särskilda skyddsenheten. I likhet med vad som är fallet vid allmän inpasseringskontroll får skriftliga meddelanden inte granskas (se kommentaren till 5 kap. 27 §). En vägran att genomgå kontroll vid inpassering i skyddsenheten får till följd att fordonet inte får passera in. Vid kontroll av ett in- eller utpasserande fordon kan det bli aktuellt att enligt 22 § omhänderta ett otillåtet föremål som påträffas, om det kan antas att föremålet kommer att tas i beslag. Det kan också bli aktuellt att gripa en person som främjar den placerades flykt (se 17 kap. 12 § BrB; jfr bestämmelserna om envarsgripande i 24 kap. 7 § andra stycket RB). Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 26 § I paragrafen ges en tjänsteman vid den särskilda skyddsenheten befogenhet att avvisa och avlägsna obehöriga personer. Enligt första stycket får den som obehörigen försöker ta sig in i eller vägrar att lämna en skyddsenhet avvisas eller avlägsnas. Ett avvisande innebär att den obehörige hindras från att komma in. Ett avlägsnande kan innebära att den obehörige flyttas från den särskilda skyddsenheten, men också, i undantagsfall, att han eller hon förflyttas en kortare sträcka, antingen till fots eller i ett fordon. Om en situation kan lösas genom en mindre ingripande åtgärd, exempelvis tillsägelse eller uppmaning, ska en sådan åtgärd väljas (jfr 5 kap. 2 §). I andra stycket anges att den som ska avlägsnas får kroppsvisi- teras eller beläggas med fängsel. Kroppsvisitation får enligt punk- ten 1 ske under samma förutsättningar som skyddsvisitation enligt 18 §, dvs. om det är nödvändigt av säkerhetsskäl och åtgärden endast syftar till att söka efter vapen eller andra farliga föremål. Fängsel får, enligt punkten 2, i undantagsfall användas för att förhindra ett våldsamt uppträdande, om det är absolut nödvändigt med hänsyn till säkerhet till liv eller hälsa (24 § första stycket 2). Enligt tredje stycket ska ett ingripande mot en obehörig person dokumenteras. Bestämmelsen förutsätts kompletteras med föreskrif- ter på lägre författningsnivå. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 5 kap. 27 § Paragrafen innehåller bestämmelser om kroppsvisitation av alla per- soner som passerar in i en särskild skyddsenhet, s.k. allmän inpas- seringskontroll. Bestämmelser om kroppsvisitation av den place- rade finns i 16–18 §§. I första stycket ges den myndighet som ansvarar för genom- förandet av särskilda skyddsåtgärder befogenhet att fatta beslut om kroppsvisitation av alla personer som passerar in i en särskild skydds- enhet, dvs. även personal vid enheten, uppdragstagare och andra yrkeskategorier som utför en del av sina arbetsuppgifter vid en- heten samt andra personer som av någon anledning ges tillträde dit. En vägran att genomgå allmän inpasseringskontroll får till följd att den som vägrar att underkasta sig åtgärden inte får passera in i skyddsenheten. I andra stycket finns bestämmelser om hur länge ett beslut om allmän inpasseringskontroll får gälla. Om det är nödvändigt med fortsatt allmän inpasseringskontroll därefter måste ett nytt beslut meddelas. I tredje stycket finns bestämmelser om möjlighet till undantag från allmän inpasseringskontroll i enskilda fall. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.11. 6 kap. 1 § Av paragrafen framgår att den som undergår särskilda skyddsåtgär- der i öppen form ska få det stöd och den omvårdnad samt under- kastas den kontroll som behövs för att syftet med åtgärderna ska kunna tillgodoses. Kontroll av den enskilde ska få ske genom att särskilda skyddsåtgärderna förenas med villkor enligt 6 kap. 2 §. Det ska också vara möjligt att genomföra drogkontroller enligt 6 kap. 4 § samt besluta om kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning enligt 6 kap. 5–7 §§. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.9. 6 kap. 2 § I paragrafen anges i fem punkter vilka villkor som särskilda skydds- åtgärder i öppen form får förenas med. Uppräkningen är avsedd att vara uttömmande. Vid bestämmandet av villkor måste i varje en- skilt fall göras en avvägning mellan det ingripande i den enskildes integritet och värdighet som villkoret innebär och vad som krävs för att förhindra att den enskilde på nytt begår en allvarlig gärning. De villkor som kan komma i fråga är, förutom skyldighet att genom- gå vård eller behandling, även t.ex. boende och sysselsättning. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.9. 6 kap. 3 § I paragrafen anges att det är den myndighet som regeringen be- stämmer som ska ansvara för genomförandet av särskilda skydds- åtgärder i öppen form. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.14. 6 kap. 4 § Paragrafen innehåller bestämmelser om provtagning vid drogkon- troll i form av urin-, utandnings-, saliv-, svett-, blod- eller hårprov. Syftet med provtagningen är att kontrollera att den som undergår särskilda skyddsåtgärder i öppen form inte använder otillåtna droger. Den enskilde är skyldig att underkasta sig kontrollen, om inte medi- cinska eller liknande skäl talar mot det. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.12. 6 kap. 5 § Paragrafen innehåller bestämmelser om att det är möjligt att kropps- visitera eller ytligt kroppsbesiktiga den som är föremål för särskilda skyddsåtgärder i öppen form. Sådana åtgärder ska få vidtas när den enskild kommer till den särskilda skyddsenheten samt inför att han eller hon ska närvara vid en muntlig domstolsförhandling vid skydds- enheten. En sådan åtgärd ska inte vidtas om det är uppenbart obehövligt. Syftet med åtgärden ska vara att söka efter otillåtna före- mål. Vad som avses med kroppsvisitation och ytlig kroppsbesikt- ning behandlas i kommentaren till 5 kap. 16 §. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.12. 6 kap. 6 § I paragrafen finns bestämmelser om när kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning får ske av den som undergår särskilda skydds- åtgärder i öppen form. Syftet med sådana åtgärder ska vara att söka efter otillåtna föremål. Situationen i punkten 1 innebär att det krävs att det finns anledning att anta att ett otillåtet föremål kan komma att anträffas på den enskilde. I situationen i punkten 2 krävs det inte någon konkret misstanke, utan kontrollen kan ske rutinmässigt eller efter ett slumpmässigt urval. Vad som avses med kroppsvisi- tation och ytlig kroppsbesiktning behandlas i kommentaren till 5 kap. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.12. 6 kap. 7 § Enligt paragrafen får den som undergår särskilda skyddsåtgärder i öppen form av säkerhetsskäl kroppsvisiteras. Syftet med en sådan kroppsvisitation (som brukar benämnas skyddsvisitation) är att undersöka om den enskilde bär på ett vapen, en kniv eller ett annat farligt föremål som han eller hon kan använda för att skada antingen sig själv eller någon annan. Kontrollen behöver normalt inte gå längre än att känna utanpå kläderna för att kontrollera vad den placerade bär på sig. En skyddsvisitation får göras slumpvis eller rutinmässigt, t.ex. i anslutning till en transport eller inför att den placerade ska placeras i avskildhet. Förslaget har behandlats i avsnitt 10.4.12. 6 kap. 8 § Av paragrafen framgår vem som får utföra eller bevittna en kropps- visitation eller en ytlig kroppsbesiktning. Motsvarande bestämmelse för den som undergår särskilda skyddsåtgärder i sluten form finns i 5 kap. 20 §. Vi hänvisar till kommentaren till den bestämmelsen. 7 kap. 1 § Av paragrafen framgår att särskilda skyddsåtgärder får pågå efter det att ett beslut om sådana åtgärder har fattats. Allmän förvaltningsdomstol får besluta att åtgärderna där- efter ska fortsätta . Det är den myn- dighet som ansvarar för genomförandet av åtgärderna som ska an- söka om en sådan förlängning. Tiden för förlängning ska räknas från (inte från och med) den dag domstolen meddelar beslut. Rättens beslut om förlängning gäller om inte annat förordnas, se 14 kap. 8 §.