sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Här behövs ett starkt försäkringstagarskydd både för för- säkringsfordringarna och försäkringstagarnas anspråk på överskott. Utredningen har också identifierat ett behov av att förtydliga gränsdragningen mellan ömsesidiga livförsäkringsbolag och livför- säkringsföreningar som får dela ut vinst respektive inte får dela ut vinst. Det är även här motiverat med en tydligare reglering av han- teringen vid fördelningen av överskott mellan olika kollektiv av försäkringstagare som bidrar med riskkapital. Detta har inte bara betydelse för vad som bör gälla för den löpande överskottshante- ringen i sådana företag, utan också när det gäller företagsändringar i form av överlåtelse, fusion och likvidation. Utredningen har också bedömt att försäkringsrörelselagen (2010:2043, FRL) bör anpassas så att delägarna och medlemmarna ska kunna svara för riskkapitalet på ett tydligt sätt i form av delägarinsatser och medlemsinsatser kombinerat med en överskottshantering enligt lagen (1987:667)om ekonomiska föreningar (FL) som bygger på vinstutdelning till ägarna. Vidare bör regler om försäkringsföretagens finansieringsmöjlig- heter och dess former vara väl anpassade till om företaget får dela ut vinst, men även till övriga förutsättningar som respektive före- tagsform tillämpar i sin överskottshantering. Våra förslag om en utvidgad lagstadgad flytträtt, en förbättrad överskottshantering i ömsesidigt bedrivna livförsäkringsföretag, en ökad insyn och inflytande i hybridbolag samt en tydligare reglering av övergången till vinstutdelning (ombildning) i livförsäkrings- företag presenteras närmare nedan. Ett viktigt bidrag för att uppnå ett gott konsumentskydd är indivi- dernas möjlighet att agera. Genom att utvärdera olika produkter och erbjudanden, ställa krav på kvalitet och, om försäkringsföreta- get inte handlar i enlighet med deras önskemål och preferenser, ha rätt att ta sitt sparkapital och gå till ett annat försäkringsföretag, kan individerna själva ge försäkringsföretagen incitament att agera utifrån konsumenternas bästa. Trycket på företagen som konsu- menterna själva kan utöva bidrar därmed till att öka handlingsfri- heten och stärka deras ställning på marknaden. En flytträtt har således en disciplinerande effekt på försäkringsföretagen. Utvecklingen på försäkringsmarknaden har inneburit en allt större valfrihet för individen – en valfrihet som har inneburit att individen tar en allt högre risk i pensionssparandet. Ett exempel på detta är utvecklingen på tjänstepensionsområdet där premie- bestämda lösningar ersätter förmånsbestämda pensioner och där individen bär den finansiella risken för sparandet. Utvecklingen mot sparande i fondförsäkring innebär också att individen måste kunna hantera en större finansiell risk. Med en ökad valfrihet måste vikten av välinformerade konsumenter betonas. Felaktiga val kan innebära att pensionsförmåner utarmas och att individen får en otillräcklig pension. I förlängningen har detta också en samhälls- påverkan, då samhället kan tvingas att ta ansvar för de individer som inte klarar sin försörjning. En förutsättning för att konsu- mentintresset i flytträtt ska sammanfalla med samhällsintresset på området är att den information som individen grundar sina val på är tillräcklig och rättvisande. Informationen ska förenkla den jäm- förelse som individen själv behöver göra i samband med en flytt. Konsumentintresset av flytträtt sammanfaller således med ett sam- hällsintresse under förutsättning att individen gör välgrundade val i kombination med att det finns en tillsyn över hur flytträtten utvecklas och hanteras av försäkringsföretag och rådgivare. Föreslagen lagstadgad flytträtt för individuell livförsäkring Mot bakgrund av vad som sagts föreslår utredningen när det gäller individuella livförsäkringar som inte är tjänstepensionsförsäk- ringar (privata försäkringar) att dessa även fortsättningsvis ska omfattas av lagstadgad flytträtt. För att underlätta för försäkrings- tagaren att sammanföra sina privata pensionsförsäkringar förtyd- ligas skatteflyttsbestämmelsen i inkomstskattelagen (1999:1229, IL) så att det ska vara möjligt att flytta samman två eller flera pensionsförsäkringar till en nytecknad mottagande sådan försäk- ring. Detta är angeläget främst för att individen ska kunna få en bättre överblick över sitt totala försäkringssparande, men även för att den totala kostnaden för sparandet ska minska eftersom det kan finnas fasta avgifter som belastar varje försäkring. När det gäller individuella tjänstepensionsförsäkringar begränsas utredningens förslag till flytträtt till premiebestämda sådana. I en förmånsbestämd lösning bär arbetsgivaren en stor del av risken för att försäkringsföretaget ska kunna uppfylla åtagandet. En flytträtt för den försäkrade skulle således innebära att annan än den risk- bärande parten skulle ges en sådan rätt. I denna del innebär utred- ningens förslag en viss inskränkning från . Däremot utvidgas flytträtten av individuella premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar för den försäkrade i viss utsträckning jämfört med . Detta sker genom ändring av såväl civilrättsliga- som skatterättsliga regler. Den lagstadgade flytträtten utvidgas till överföring av premie- bestämd tjänstepensionsförsäkring där premiebetalningen har upp- hört till följd av att anställningen har avslutats eller där försäk- ringstagaren (arbetsgivaren) har upphört att existera eller har I sådana situationer har den försäkrade (arbetstagaren) rätt till överföring av pensionskapitalet till en ny mottagande försäkring som den försäkrade kan teckna. Föreslagna ändringar av skatte- regleringen innebär att det överförda tjänstepensionskapitalet ska placeras i en ny tjänstepensionsförsäkring. nämnda regler inne- bär även att den försäkrade genom flytt har möjlighet att sam- manföra pensionskapital från flera tjänstepensionsförsäkringar som har tecknats av olika arbetsgivare. De skäl som redovisas ovan för en lagstadgad, framåtverkande flytträtt avseende privata försäkringar och premiebestämda tjänste- pensionsförsäkringar får anses vara gällande även för en retroaktiv tillämpning, dvs. reglerna tillämpas även på gällande försäkringar som har tecknats tidigare. Det finns emellertid restriktioner som begränsar möjligheterna att införa retroaktiva regler på förmögen- hetsrättens område, bl.a. måste beaktas båda parternas intresse av att förutsättningarna för ingångna avtal inte rubbas. Mot den bak- grunden konstateras att en retroaktiv flytträtt som i sin omfattning och utformning tar hänsyn till såväl den flyttande försäkringstaga- ren som till kollektivet av försäkringstagare i avgivande och mot- tagande försäkringsföretag kan anses ligga i alla försäkringstagares intresse och att en flytträttsreglering som innehåller ett sådant neutralitetselement inte heller innebär att rättsskyddet för försäk- ringsföretaget rubbas. De regler om flyttvärde och flyttkostnader som föreslås får anses uppfylla dessa krav. Det finns således över- vägande skäl för att föreslagna obligatoriska flytträttsregler för privata pensionsförsäkringar bör gälla retroaktivt. När det gäller premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar måste reglerna om den lagstadgade flytträtten beakta att arbetsgivarens åtagande i pensionsutfästelsen ska kunna fullgöras. Det är visser- ligen så att det är den försäkrade som bär risken för utfallet av pensionen och som därför enligt tidigare redovisade principer bör ha rätten att flytta värdet i försäkringen. Det torde dock strida mot såväl allmänna avtalsrättsliga principer som mot syftet bakom arbetsgivarägda tjänstepensionsförsäkringar att införa en lagstadgad flytträtt för den försäkrade så länge arbetsgivarens huvudsakliga åtagande enligt pensionsutfästelsen kvarstår. När däremot premie- betalningen upphört till följd av att den anställde slutat sin anställ- ning eller när försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit bör flytträtten för den försäkrade gälla retroaktivt. föreslagna civilrättsliga och skatterättsliga regler är dock inte nog. En väl fungerande flytträtt förutsätter även väl avvägda näringsrättsliga regler om flyttvärde och flyttkostnader samt effek- tiva informationsregler. Det föreslås därför att flyttvärdet av vad försäkringstagaren eller den försäkrade har rätt till enligt avtal (försäkringsfordran) ska bestämmas neutralt. I värdet på försäkringsfordran ska beaktas värdet av avtalade och intjänade garantier och liknande utfästelser. Vidare ska anspråk på överskott i ömsesidigt verkande livförsäk- ringsföretag beaktas enligt företagets överskottsregler som i sin tur ska utformas mot bakgrund av de principer företaget tillämpar i överskottshanteringen. När det gäller avgifter vid överföring får dessa högst uppgå till belopp som motsvarar direkta kostnader för den administrativa hanteringen och de obetalda anskaffningskostnader som direkt hänför sig till försäkringen. reglering är viktig för att motverka att avgifterna sätts så höga att den lagstadgade flytträtten sätts ur spel. Som nämnts förutsätter en väl fungerande flytträtt effektiva informationsregler. Utredningen kan konstatera att det finns ett behov av att revidera reglerna om information i samband med en flytt för att uppnå en ökad standardisering av informationsinne- hållet. Utredningen föreslår att detta bör uppnås genom att i föreskrifter och allmänna råd ålägger försäk- ringsföretagen att upprätta och till försäkringstagaren eller den försäkrade tillhandahålla särskilt utformade faktablad för flyttsitu- ationen samt lämnar uppgifter om flyttvärde och flyttkostnader i de årliga värdebeskeden. Föreslagen lagstadgad flytträtt för kollektivavtalsområdet Av skäl som har anförts i föregående avsnitt om flytträtt för indivi- duella livförsäkringar har utredningen valt att helt undanta för- månsbestämda tjänstepensionsförsäkringar från lagstadgade regler om flytträtt. När det gäller frågan om kollektivavtalsgrundade premie- bestämda tjänstepensionsförsäkringar bör omfattas av lagstadgade flytträttsregler har en avvägning gjorts mellan dessa försäkringars särart och de konsumentskyddsaspekter som finns. Vid en sådan avvägning anser utredningen det vara svårt att motivera generella, bindande lagregler som skulle innebära en störning i de avtalslös- ningar som redan har uppnåtts på arbetsmarknaden. Framåtverkande regler om flytträtt skulle däremot inte på samma sätt störa redan uppnådda avtalslösningar. Det kan hävdas att samhällsintresset av att möjliggöra en omfångsrik rätt till flytt av försäkringssparande är så stort att kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar bör omfattas av någon form av framåt- verkande flytträttsregler. Utredningen har stannat för att föreslå semidispositiva, framåtverkande regler om flytträtt för premie- bestämda premiedragande kollektivavtalade tjänstepensionsförsäk- ringar. Det innebär i praktiken att kollektivavtalsparterna ges möj- lighet att genom bestämmelser i kollektivavtal avstå från att låta lagregler om flytträtt gälla för avtalsområdet, alternativt utforma en annan form av flytträtt än den som läggs fast i lagstiftningen. Som nämnts har utredningen funnit att det inte föreligger till- räckliga konsumentskyddsskäl för att föreslå en generell lagstadgad flytträtt för kollektivavtalade premiebestämda tjänstepensionslös- ningar. Frågan är då om det är motiverat att införa en mer begrän- sad sådan flytträtt inom det området. Mer allmänt kan sägas att frågan om flytträtt för kollektivavta- lade tjänstepensioner berör många svenskar och är därmed av ett stort samhällsintresse. Till skillnad från omfattas även tjänstepensionsområdet i många andra länder av det sociala trygg- hetssystemet. Den svenska modellen ger parterna på arbetsmark- naden en avsevärd handlingsfrihet att träffa överenskommelser, som det medför ett betydande ansvar. I det samman- hanget bör särskilt uppmärksammas att en naturlig konsekvens av att kollektivavtalsparternas roll är att tillvarata det egna kollektivets intressen är att en övergripande flytträtt oberoende av kollektiv- avtalsområde saknas. När det gäller fribrev (dvs. om premiebetalningen till försäk- ringen har upphört till följd av att anställningen har avslutats) stäl- ler detta till särskilda problem. I vissa planer har inträdesåldern för ålderspensionsdelen sänkts – något som innebär att fler yngre arbetstagare berörs. De yngre och medelålders arbetstagarna är rörligare . Denna utveckling får när det gäller fri- brev till följd att dessa ökar i omfattning och att allt fler arbets- tagare har sin tjänstepension spridd inom flera kollektivavtals- områden. Att kunna flytta ihop pensionskapital som ligger inom flera sådana områden är en viktig fråga för dessa försäk- rade. Den kommer dock sannolikt att ytterligare öka i betydelse eftersom det finns en trend bland yngre arbetstagare att arbeta kortare perioder hos olika arbetsgivare, i många fall verksamma inom skilda kollektivavtalsområden. Detta är en fråga av stor vikt eftersom andelen fribrev utgör en avsevärd del av anta- let tecknade premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar. Att ha fribrev i olika försäkringsföretag innebär i många fall högre kostnader än om de fanns samlade i en försäkring. I dessa situationer är det därför av särskild vikt att den försäkrade får möj- lighet att påverka placeringen av pensionskapitalet på ett för indivi- den optimalt sätt. Som nämnts bör det vid en analys av om det är motiverat att införa lagstadgade flytträttsregler på tjänstepensionsområdet göras en avvägning mellan kollektivavtalade försäkringars särart och kon- sumentskyddsaspekter. I det sammanhanget bör beaktas hur stark koppling försäkringsavtalet har till pensionsutfästelsen enligt kol- lektivavtalet, dvs. i vilken utsträckning arbetsgivaren bär ansvar för pensionsförmånerna. En svag koppling ökar utrymmet för tving- ande lagstiftning. När det gäller fribrev har arbetsgivaren i huvudsak fullgjort sitt åtagande enligt pensionsutfästelsen. Vissa regler i kollektivavtal om uttag och försäkringsform gäller dock alltjämt. I sammanhanget bör även beaktas att den försäkrade regelmässigt och även fortsätt- ningsvis tar all risk för pensionens storlek, något som dock balans- eras av kollektivt framförhandlade lösningar som gynnar arbets- tagarkollektivet. Mot denna bakgrund har utredningen funnit över- vägande skäl för att föreslå en flytträtt för fribrev, även retroaktivt. I sådana situationer har den försäkrade rätt till överföring av pen- sionskapitalet till en ny mottagande försäkring som den försäkrade kan teckna. Föreslagna ändringar av skatteregleringen innebär att det överförda tjänstepensionskapitalet ska placeras i en ny tjänste- pensionsförsäkring. nämnda regler innebär även att den försäk- rade genom flytt har möjlighet att sammanföra pensionskapital från flera tjänstepensionsförsäkringar som har tecknats av olika arbets- givare. Det förvaltade kapitalet hos ömsesidigt verkande livförsäkrings- företag utgör en stor del av det totalt förvaltade försäkrings- kapitalet inom branschen. De samlade överskotten i dessa företag uppgår till betydande belopp. Överskotten samlas upp i före- tagens konsolideringsfond och utgör alltså riskkapital som i första hand ska användas för att täcka förluster och underskott i verk- samheten. Det kan användas för att finansiera investeringar eller gottskrivas försäkringstagare som återbäring om företaget fattar ett sådant beslut. Själva grunden för en tydlig och genomlysbar överskottshante- ring i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag läggs genom att utredningens huvudförslag – som avser alla livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst – kräver en klarare åtskillnad redan på företagsnivå mellan försäkringsfordringar respektive anspråk på överskott samt var och hur respektive slag av rättighet ska regleras hos företaget. Försäkringsfordringar ska regleras i avtal och anspråk på överskott primärt i bolagsordningen eller stadgarna. I överenstämmelse med detta blir det också ändamålsenligt att defi- niera överskott som tillgångar som inte belastas av försäkringsford- ringar eller tillskjutet riskkapital. Det anförda ligger till grund bl.a. för våra förslag om precisering av rättigheter i försäkringsavtal respektive bolagsordningen eller stadgarna, särskilda riktlinjer för överskottshanteringen och ett preciserat förespeglingsförbud. Livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst ska även ha en konsolideringsfond, men ska alltså klargöra sina tillämpade överskottsprinciper i bolagsordningen eller stadgarna och kom- pletterande överskottsriktlinjer (överskottsregler). Därigenom kan FRL utformas mer konsekvent så att nationella regler säkerställer ett starkt försäkringstagarskydd i form av ett särskilt riskkapitalskydd i de delar som inte rättigheterna omfattas av ett skydd enligt eller avtalsrättsliga bestäm- melser. Detta som en följd av att försäkringstagarna i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag bidrar till – och har anspråk på – företagets överskott som kan användas som dess riskkapital. Det anförda ligger till grund bl.a. för utredningens förslag om kompe- tensfördelningen mellan stämma och styrelse, en förstärkt lika- behandlingsprincip, en oberoende kontroll av och förbättrad information om överskottshanteringen, såväl direkt till försäk- ringstagarna som i årsredovisningen, samt förstärkta rättigheter för försäkringstagare och försäkrade med anspråk på överskott framför delägarna, bl.a. vid likvidation. Det är dock svårt för enskilda försäkringstagare eller försäkrade att värdera hur ett försäkringsföretag hanterar överskott och därför är överskottsregleringen också ett viktigt verktyg för styrelseleda- möter och andra som även har till uppgift att tillvara försäkrings- tagarnas och de försäkrades intressen. De regler vi föreslår ökar också förutsättningar att utöva tillsyn över att försäkringstagarnas intressen i överskott tillvaratas och att olovliga värdeöverföringar inte förekommer. Den av utredningen föreslagna optionen avser ömsesidiga livför- säkringsbolag och livförsäkringsföreningar. Den innebär att sådana företag kan gå över till en överskottshantering enligt FL där försäk- ringstagarnas ägarkapital tydliggörs som delägare- respektive med- lemskapital. I detta fall gäller ett kopplingsförbud mellan försäk- ringsfordran och anspråket på överskott. En överskottshantering enligt FL kan väljas utan att företaget måste ta in externt kapital – ett användande av optionen är dock obligatoriskt om företaget avser att ta in externt riskkapital som medför rätt till vinstutdelning för investeraren och innebär att man övergår till vinstutdelande verksamhet. För att inte kapitalbehov ska behöva framtvinga en övergång förbättras förutsättningar för att ta upp externt riskkapi- tal som inte förutsätter vinstutdelning. Utredningen ska enligt utredningsdirektiven beakta redovis- ningsutvecklingen och Solvens förslag. Utred- ningen tydliggör att överskottshanteringen enligt FRL syftar till en förutsägbar och tydlig fördelning av överskott mellan försäkrings- tagarna. Det föreslås även lagändringar så att överskottshante- ringen enligt FRL inte måste bygga på vinster eller andra överskott enligt företagets årsredovisning. Även om försäkringstagarna i ett hybridbolag har rättigheter i företagets överskott och starka ekonomiska drivkrafter att över- vaka bolagets skötsel saknar de i stort sett associationsrättsliga eller andra rättigheter att göra det. Detta gäller även försäkrade med anspråk på överskott i hybridbolaget. Aktieägarna är däremot utrustade med samma instrument som i aktiebolag i allmänhet genom vilka de kan utse och avsätta styrelsen samt övervaka led- ningens arbete. Mot bakgrund av denna för försäkringstagarna utsatta situation i ett hybridbolag, anser utredningen att det finns anledning att för- stärka skyddet för deras anspråk på riskkapital i sådana bolag genom att ge försäkringstagarna och försäkrade med anspråk på överskott större insyn och inflytande över bolagets hantering av riskkapitalet. De nya bestämmelserna har utformats så att tillämpningen av dem inte ska försvåra företagsstyrningen när hybridbolaget driver annan försäkringsverksamhet. Sådana problem kan uppkomma när det är fråga om strategibeslut eller beslut om koncerninterna avtal innefattande värdeutveckling eller värdefördelning inom respektive mellan koncernbolag. De nya reglerna har således anpassats så att risken minimeras för att bolagsorganen stämma och styrelse block- erar varandras beslutsfattande på ett mindre lämpligt sätt. För att uppnå syftet om ett förbättrat riskkapitalskydd i hybrid- bolag föreslår således utredningen en rad åtgärder som ökar möj- ligheten för en effektiv företagsstyrning i sådana bolag. Berörda försäkringstagare ska ha rätt att ta del av information samt närvara och yttra sig på bolagstämman. För försäkrings- tagarna i hybridbolag införs därigenom i stort motsvarande rättig- heter till insyn och inflytande som försäkringstagare som huvud- regel har i livförsäkringsföreningar och ömsesidiga livförsäkrings- bolag. Motsvarande rättigheter föreslås för övrigt även för försäk- ringstagare och försäkrade med anspråk på överskott i ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som inte får dela ut vinst. Inflytandet ökar också genom att mer än hälften av de oberoende styrelseledamöterna i ett hybridbolag ska utses av för- säkringstagarna, försäkrade med anspråk på överskott eller av någon intressegrupp som har anknytning till dem. En ny regel om att styrelsens ordförande ska vara oberoende införs också. Vidare klargörs att styrelsen i första hand ska tillvara försäk- ringstagarnas intressen, ifall intressekonflikter uppkommer. Den primära lojalitetsplikten ska alltså gälla till förmån för dem som har anspråket på bolagets överskott och ansvar för dess underskott. Tillräckligheten av föreslagna åtgärder för att inte kräva en tvångsombildning av hybridbolag I direktiven till utredningen sägs att utredaren ska överväga hur försäkringstagarna kan ges ett ökat inflytande över styrningen i hybridbolag och i så fall i vilka former ett sådant inflytande bör utövas. Där uttalas också att utredaren ska bedöma om dessa åtgär- der kan anses tillräckliga – beaktat de förslag som lämnas beträf- fande konsolideringsfonden – för att det inte ska anses motiverat med en tvingande ombildning av hybridbolaget till vinstutdelande verksamhet eller till ett ömsesidigt försäkringsbolag. Våra förslag om överskottshantering och om företagsstyrning i hybridbolag har beskrivits ovan. Utredningen anser att den samlade effekten av dessa förslag är tillräcklig för att det inte ska anses finnas anledning att föreslå tvångsvis ombildning av hybridbolag. En förutsättning är dock att försäkringsföretagen och Finans- inspektionen kan leva upp till de nya krav som ställs så att bestäm- melserna också får genomslag i praktiken. Övergång till vinstutdelning och andra verksamhetsändringar Som en följd av en mer konsekvent och tydlig överskottsreglering i alla livförsäkringsföretag – antingen med utgångspunkt i en själv- finansiering enligt FRL eller också med utgångspunkt i vinstutdelning enligt allmän associationsrätt – har vi funnit starka skäl för att inte bara behandla ombildning av hybridbolag till vinst- utdelande livförsäkringsaktiebolag. Även de ömsesidiga livförsäk- ringsföretagens och livförsäkringsföreningarnas övergång från en överskottshantering till en annan som innebär att vinstutdelning får ske, måste tas om hand med utgångspunkt från att skydda försäk- ringstagarnas anspråk på överskott. Det behövs enligt vår mening regler för att skyddas försäkringstagarnas anspråk på överskott också vid sådana övergångar och vi föreslår därför regler av sådan art. Vi anser inte att det är tillräckligt att överlämna dessa frågor till bedömning utan att det finns klara och tydliga bestämmelser som ger rätt för inspektionen att förhindra föränd- ringar som inte är förenliga med de befintliga försäkringstagarnas anspråk i överskott.