sou · H0B334d3 · 2012-06-05 00:00:00 — Ett föreläggande om ordningsbot får utfärdas beträffande de brott som upptas i bilagorna och ska då upptas med det belopp som anges i anslutning till respektive brott. Av bilagorna framgår att möjligheten i lagstiftningen att före- skriva maximibeloppet togs i anspråk för ett antal brott redan vid den första översynen i samband med den höjningen, dock begränsat till två författningar. För följande brott är det enligt föreskrifterna föreskrivet i penningböter: Trafikförordningen (1998:1276) Hastighetsöverträdelse med 36–på en sträcka med begränsningen eller lägre. Hastighetsöverträdelse med 41–på en sträcka med begränsningen högre än . Överskridit maximala släpvagnsvikt med 41–. Överskridit maximala maximilast med 41–. Överskridit maximala axeltryck/boggitryck/trippelaxeltryck/brutto- vikt med 41–. Lagen (2006:263) om transport av farligt gods Bilagan upptar 43 gärningar som ska beläggas med i penningböter. Det gäller sådant som (vissa former av) avsaknad av eller brister i godsdeklaration, avsaknad av godkännandecertifikat eller förarintyg, bristfällig lastsäkring, bristfällig märkning och etikettering och avsaknad av skyddsutrustning. Utöver detta innehåller brottskatalogen, höjning av maximibeloppet, ett stort antal brott i olika lagar och förordningar för 2005/06:122 s. 11. vilka penningbotsbeloppet överstiger (dvs. det minsta belopp som kan utgå som dagsböter). Bilagan gällande trafikförordningen tar upp 18 brott för vilka föreskrivs, 12 brott för vilka före- skrivs och 10 brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande fordonsförordningen tar upp två brott för vilka föreskrivs och åtta brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande förordningen (2004:865) om kör- och vilotider samt färdskrivare m.m. tar upp åtta brott för vilka föreskrivs och 22 brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande förordningen (1993:185) om arbetsför- hållanden vid vissa internationella vägtransporter tar upp sju brott för vilka föreskrivs och 23 brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande lagen (2006:263) om transport av farligt gods tar upp 14 brott för vilka föreskrivs, 12 brott för vilka föreskrivs, fyra brott för vilka föreskrivs, 43 brott för vilka föreskrivs, tre brott för vilka föreskrivs och ett brott för vilket föreskrivs. Bilagan gällande yrkestrafikförordningen (1998:779) tar upp ett brott för vilket föreskrivs och sju brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande lagen (2000:1225) om straff för smuggling tar upp fyra brott för vilka föreskrivs. Bilagan gällande sjötrafikförordningen (1986:300) tar upp ett brott för vilket är föreskrivet. Bilagan till förordningen (1998:786) om behöriga myndigheter m.m. i fråga om internationella transporter inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) tar upp sju brott för vilka föreskrivs. Även den promemoria till vägledning för strafförelägganden som utarbetats av Rättsavdelningen hos Riksåklagaren (se ovan avsnitt 16.2.1.4) innefattar flera brott vilka åsätts ett högre penningbots- belopp än . För skadegörelse enligt 12 kap. 1 § BrB till ett värde av mellan 401kronor och anges . För icke erlagd jaktvårdsavgift enligt jaktlagen anges . För otillåtet upplag, otillåtet försäljningsstånd, otillåten uppställning av reklamskylt, otillåten sprängning, otillåten skjutning med eld- vapen, otillåten skjutning med luftvapen och otillåten användning av pyrotekniska varor enligt ordningslagen (1993:1617) anges För otillåtna innehav av radarvarnare, laservarnare och laser- störare enligt lagen (1988:15) om förbud mot vissa radar- och laserinstrument anges . Mätt i ingripandegrad – utifrån betalningsskyldigheten – är i många fall ett penningbotsstraff mer ingripande än ett dagsbotsstraff. Huruvida så är fallet, blir beroende av hur högt varje dagsbot sätts. Om varje dagsbot bestäms till måste dagsbotsantalet uppgå till 80 för att motsvara i penningböter. Mot- svarande för i penningböter är 70 dagsböter, för 3 000 i penningböter kronor är det 60 dagsböter, för i penning- böter är det 50 dagsböter och för är det 40 dagsböter. På omvänt sätt kan konstateras att det krävs – för att minimi- antalet dagsböter (dvs. 30) ska vara lika ingripande som ett penning- botsstraff - att varje dagsbot måste sättas till för att motsvara i penningböter, för att motsvara i penningböter, för att motsvara i penningböter, för att motsvara i penningböter och för att motsvara i penningböter. Ett dagsbotssbelopp om motsvarar i penningböter. Förhållandet mellan dagsböter och penningböter för specifika brott I föregående avsnitt har det gjorts en genomgång av hur dags- botsstraff och penningbotsstraff allmänt förhåller sig till varandra. Det har där konstaterats att ett penningbotsstraff ofta innebär en mer ekonomiskt ingripande påföljd än ett dagsbotsstraff, beroende på hur högt varje dagsbot sätts. Eftersom det ska råda ekvivalens mellan olika brottstyper är det relevant att göra sådana jämförelser mellan skilda slag av brottstyper, eftersom lagstiftaren utgår från att dagsböter är ett svårare straff än penningböter. Förhållandet i ingripandegrad mellan ett penningbotsstraff och ett dagsbotsstraff ställs därtill i vissa fall på sin spets inom en viss brottstyp och för ett specifikt brott. Förhållandet mellan dagsböter och penningböter när straffvärdet avgör bötesformen Ledning för i vilka fall brottet har så ringa straffvärde att penningböter ska följa, kan fås dels av RÅ:s sammanställning (rekommendationer) av tillämpade påföljder, dels i praxissammanställningar. I vissa fall kan den straffvärdemässiga gränsdragningen utgå från ett ekonomiskt värde, exempelvis vad som har tillgripits. Enligt rekommendationer per från rätts- avdelningen vid ska i penningböter följa på snatteri om det tillgripnas värde är eller lägre. Eftersom ett dagsbotsstraff – förutsatt att det inte jämkas – inte kan avse en så låg totalsumma, utan uppgå till blir dagsbotsstraffet för snatteri av ett högre värde än alltid en mer ingripande påföljd än ett penningbotsstraff. Enligt rekommendation gällande från ska vid bedrägligt beteende genom byte av prislappar och liknande till- vägagångssätt påföljden bli i penningböter om värdet av det tillägnade är högst . Även i detta fall blir alltid dags- botsstraffet för – ett värdemässigt – allvarligare fall av bedräglig beteende mer ingripande än ett penningbotsstraff. Straffskalan för skadegörelse är enligt 12 kap. 1 § BrB böter eller fängelse i högst . Är brottet med hänsyn till skadans obetyd- lighet och övriga omständigheter vid brottet att anse som ringa, ska i stället dömas för åverkan till böter. Gällande gränsdragningen mellan skadegörelse och åverkan anges i praxissammanställningen Studier rörande påföljdspraxis, att den bör gå vid cirka 800 kronor.40 Såväl i åklagarmyndighetens rekommendationer som i praxissammanställ- ningen anges att skadegörelse/åverkan till ett värde understigande ska leda till i penningböter och att skade- görelse/åverkan till ett värde på mer än och som mest 40 Borgeke m.fl,, Studier rörande påföljdspraxis m.m., 4 uppl., 2009, s. 338 f. Enligt för- fattarna kan förväntas bli aktuellt den dagen värdegränsen mellan snatteri och stöld höjs till . ska leda till i penningböter. Skadegörelse till ett värde överstigande och som mest ska enligt samma anvisningar föranleda 30 dagsböter. En tillämpning av dessa riktlinjer innebär att det i vissa fall blir en mindre ingripande påföljd för den som gjort sig skyldig till ett allvarligare fall av skadegörelse. Den som skadar egendom till ett värde av 801–måste ha sådana inkomstförhållanden att varje dagsbot bestäms till eller högre, för att inte straffet ska bli mindre ingripande än om skadegörelsen hade avsett det lägre värdet 401–. Eftersom åverkan och skade- görelse ofta begås av unga lagöverträdare utan inkomster kan det nog antas att det ofta inträffar att gärningsmannen kommer bättre ut av att begå ett något allvarligare brott.41 Även för vissa brott vars straffvärde inte kan bestämmas schematiskt genom ett värderesonemang, innehåller åklagarens sammanställning penningböter som påföljd för brott med dags- böter i straffskalan. Det är då i vissa fall inte differentierat när penningböter kan bli aktuellt och när i stället dagsböter ska tillämpas, utan det anges endast brottsbeteckningen och en summa penningböter. Exempelvis anges för såväl olaga intrång som för olovlig körning . För vissa av dessa brott med böter i straffskalan, kan ett penning- botsstraff bli mer ingripande än ett dagsbotsstraff, beroende på storleken på varje dagsbot. För icke erlagd jaktvårdsavgift enligt jaktlagen och för otillåtet upplag, otillåtet försäljningsstånd, otillåten uppställning av reklamskylt, otillåten sprängning, otillåten skjutning med eldvapen och otillåten skjutning med luftvapen enligt ordningslagen (1993:1617) anges i sammanställningen i penningböter som påföljd. Enligt sedvanliga straffmätningsprinciper måste det rimligen ibland bli aktuellt att döma ut 30 dagsböter i stället för penningböter, om straffvärdet är sådant att penningböter inte är tillräckligt. Om dags- botsbeloppet för den tilltalade då understiger blir – i likhet med vad som sägs om skadegörelse/åverkan – påföljden mindre ingripande för det mer allvarliga brottet. För otillåtna innehav av radarvarnare, laservarnare och laserstörare enligt lagen (1988:15) om förbud mot vissa radar- och laserinstrument anges som påföljd i penningböter. 41 Denna effekt uppkommer inte om brottsofferavgiften räknas med. Eftersom åverkan endast har böter i straffskalan utgår brottsofferavgift endast vid brott som avser värden , dvs. sådana som bedöms som skadegörelse. brott är böter eller fängelse högst . Det måste även i detta fall rimligen finnas enskilda brott där straffvärdet motiverar ett strängare straff än penningböter. Om den tilltalades ekonomi innebär att dagsbotsbeloppet bestäms till , kommer ingripandegraden av ett dagsbotsstraff understigande 60 dagsböter att vara lägre än om brottet bedöms ligga på penningbotsnivå. Förhållandet mellan dagsböter och penningböter när brotts- rubriceringen avgör bötesformen – särskilt avseende vissa trafikbrott I många fall kan en gärning innebära att det begås mer än ett brott. Ett tydligt exempel på det är brottet vårdslöshet i trafik enligt 1 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Enligt det straffbudet döms vägtrafikant till dagsböter, om denne brister i väsentlig mån i den omsorg och varsamhet som till förekommande av trafikolycka betingas av omständigheterna. Genom denna lydelse ville lagstiftaren tydliggöra att ansvar för detta brott är förbehållet sådana beteenden som är att beteckna som vårdslösa i egentlig mening. Enligt förarbetena ska under tillämpningsområdet främst hänföras sådana fall där trafikanten gjort sig skyldig till medvetet risktagande.42 Vårdslöshet i trafik innebär i många fall att trafikanten även har brutit mot någon eller några av trafikförordningens regler för trafik på väg och i terräng. Ansvar för något straffbud enligt trafikför- ordningen (TrafF) skulle då också kunna följa. Enligt 14 kap. 14 § trafikförordningen inträder dock inte ansvar enligt förordningen, om straff kan dömas ut enligt BrB eller TBL. Ansvar enligt trafikförordningen förutsätter enligt ansvars- bestämmelserna i 14 kap. TrafF att någon uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot någon av förordningens regler för trafiken. Det ställs dock inte upp samma krav som gällande vårdslöshet i trafik, att det ska ha varit fråga om en kvalificerad vårdslöshet. Detta innebär att det ofta blir aktuellt att döma till ansvar enigt TrafF, när föraren inte har ansetts i väsentlig mån brustit i omsorg och varsamhet. Vissa av reglerna i TrafF gäller mindre allvarliga förseelser som knappast kan leda till ansvar för vårdslöshet i trafik. I andra fall torde en överträdelse av ett straffbud enligt TrafF kunna innebära 1994/95:23 s. 60 f. ett sådant medvetet risktagande som förutsätts för ansvar enligt TBL. Underlåtenhet att följa anvisning som meddelat trafiken genom trafiksignal (2 kap. 2 § och 14 kap. 3 § TrafF vilket enligt före- skrifterna ska leda till i penningböter). Omkörning då det körfält som skulle användas vid omkör- ningen inte på en tillräckligt lång sträcka varit fritt från mötande trafik eller då det fanns annat hinder mot omkörningen (3 kap. 36 § 1 st och 14 kap. 3 § TrafF vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter). Omkörning trots att föraren saknat möjlighet att efter omkör- ningen föra fordonet tillbaka till högra delen av banan utan fara för övriga trafikanter (3 kap. 36 § 2 st och 14 kap. 3 § TrafF vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penning- böter). Omkörning i backkrön eller kurva med skymd sikt (3 kap. 39 § 3 st och 14 kap. 3 § TrafF vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter) Omkörning av fordon eller spårvagn strax före/på obevakat övergångsställe (3 kap. 39 § 3 st och 14 kap. 3 § TrafF vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter). Underlåtenhet att efter sväng i korsning köra med låg hastighet och iaktta väjningsplikt mot gående vid bevakat övergångsställe (3 kap. 60 § 2 st och 14 kap. 3 § TrafF, vilket enligt före- skrifterna ska leda till i penningböter) Underlåtenhet att iaktta väjningsplikt mot gående som gått ut eller ska gå ut på obevakat övergångsställe (3 kap. 61 § 1 st och 14 kap. 3 § TrafF, vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter). Överträdelse med 36–på en sträcka där fartbegräns- ningen är eller lägre (3 kap. 17 § och 14 kap. 3 § TrafF, vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter). Överträdelse med 41–på en sträcka där fartbegräns- ningen är högre än (3 kap. 17 § och 14 kap. 3 § TrafF, vilket enligt föreskrifterna ska leda till i penningböter). I de fall ansvar aktualiseras för vårdslöshet i trafik bestäms påföljden till dagsböter (om brottet inte bedöms som grovt brott). Huruvida påföljden blir mer ingripande än det penningbotsstraff som annars skulle ha följt, beror på dels antalet dagsböter och dels dagsbotens storlek. I de fall varje dagsbot bestäms till minimibeloppet , måste dagsbotsantalet bestämmas till 60 eller högre för att inte dagsbotsstraffet ska vara mindre ingripande än ett penningbots- straff på . I RÅPM 2003:2 anges 40 dagsböter som påföljd för normalgraden av vårdslöshet i trafik, rödljuskörning som medfört eller kunnat medföra trafikfarlig situation – med hänvisning till rättsfallet NJA 1996 s. 764. Av refererad praxis framgår att dagsbotsantalet vid vårdslöshet i trafik mestadels sätts mellan 40 och 70. Några fall av intresse att nämna är nedanstående: Enligt NJA 1996 s. 764 dömde HD för vårdslöshet i trafik till 40 dagsböter. Den tilltalade hade mot rött ljus kört in i en korsning, där hon kolliderat med en motorcyklist. Enligt RH 1996:64 dömde hovrätten för vårdslöshet i trafik och obehörigt avvikande från trafikolycksplats till 70 dagsböter. Den tilltalade hade vid en omkörning kommit över i den mötande trafikens körfält och sammanstött med mötande personbil. Enligt RH 1998:70 dömde hovrätten för vårdslöshet i trafik till 40 dagsböter. Den tilltalade hade i relativt hög fart passerat ett obevakat övergångsställe där ett annat fordon hade stannat för att ge företräde. 16.2.2Tidigare överväganden samt diskussion i doktrinen anförde i betänkandet Ett reformerat straffsystem (SOU 1995:91) att bötesbeloppen för personer med goda eller medelgoda inkomster låg på en nivå som måste betecknas som mycket hög. Enligt kommitténs mening var de utdömda beloppen så höga att det kunde ifrågasättas om de stod i rimlig proportion till det begångna brottets straffvärde.43 Kommittén 43 SOU 1995:91 s. 203. hade i sitt betänkande föreslagit en vidgad användning av böter genom en ändrad gränsdragning mellan den lägre graden och normalgraden av vissa förmögenhetsbrott (se vidare i avsnitt 16.6.2.2 angående detta). En förutsättning för en sådan utvidgning var enligt kommittén att det lägsta dagsbotsbeloppet höjdes, lämpligen till . Enligt kommittén fanns det skäl att över- väga en höjning av dagsbotens minimibelopp helt oberoende av förslaget till en vidgad användning av böter. Den åsikten hade enligt kommittén ibland förts fram att ramarna för dagsbots- beloppet leder till omotiverat stora skillnader i fråga om de utdömda bötesbeloppens storlek. Denna kritik byggde på tanken att skillnader i levnadsstandard och betalningsförmåga, bl.a. till följd av de sociala trygghetssystemen, i realiteten ofta inte är lika stora som de skillnader i inkomst och andra förhållanden som läggs till grund för dagsbotsberäkningen kan ge sken av. Enligt kom- mittén låg det en del i denna kritik. Genom att höja det lägsta dagsbotsbeloppet skulle man enligt betänkandet kunna uppnå en viss reducering av skillnaderna mellan de utdömda beloppen. Synpunkter framförda i doktrinen anför i en artikel44 att de höga böter som är möjliga – i ytterlighetsfall – gör det till en rättslig fiktion att fängelse alltid är att anse som ett svårare straff än böter. Det finns en tröskeleffekt av omvänt slag vid övergången från bötesnivå till fängelsenivå, vilket enligt Jareborg bidrar till att göra bestraffnings- systemet värdemässigt och principiellt osammanhängande. Enligt Jareborg behövs det således en översyn av regleringen av böter. En sådan behöver enligt artikeln inte innebära att man gör mer än att ändra metod för beräkning av dagsbotsbeloppet. Vad som emeller- tid förespråkas och utvecklas närmare i artikeln är ett system där böter och fängelse kan lappa över varandra i straffmätningsskalan och böter således ersätta korta fängelsestraff. ansluter i en kommentar till artikel45 till kritiken av beräkningen av dagsboten. Främst utifrån idén att låta bötesstraff vara jämställda med korta fängelsestraff ifrågasätter Ulväng huruvida de bötesstraff som följer vid de lägsta 44Jareborg, Böter i stället för fängelse? SvJT 2003 s. 232. 45Ulväng, Böter i stället för fängelse, Några anteckningar i anslutning till uppsats, SvJT 2003 s. 244. dagsbotsbeloppen utifrån ingripandegrad är likvärdiga med ett kort fängelsestraff. Beräkningen av böter får enligt Ulväng av rättviseskäl inte ge upphov till alltför varierande resultat. Om ett bötesstraff uppfattas som avsevärt strängare eller lindrigare än fängelse, riskerar förtroendet för systemet att urholkas. Enligt Ulväng måste lagstiftaren i samband med en reform fundera över om de nuvarande beräkningsgrunderna för dagsböter ger ett rimligt utfall såväl i den övre som i den undre delen av straffskalan. Det är enligt artikeln förvisso påkallat redan med dagens system, men skulle bli än mer angeläget om böter i viss utsträckning ska jäm- ställas med fängelse. De olika nivåerna för vad en dagsbot kan bestämmas till diskuteras även i en artikel av bakom dagsbotssystemet var enligt att dagsbotsbeloppet skulle motsvara vad den tilltalade vid domens meddelande kunde avstå från. Det är enligt artikeln en rimlig tanke från ett rättviseperspektiv att var och en ska avstå efter förmåga. Enligt blir dock skillnaderna i krontal mycket stora, även om man bortser från de högsta inkomstnivåerna. Man kan enligt artikeln fråga sig om skillnader i levnadsstandard, med hänsyn till det progressiva skattesystemet och det sociala välfärdssystemet, motiverar sådana skillnader. Enligt kan skäl anföras för att begränsa ramarna för de dagsbotsbelopp som kan dömas ut. Det högsta dagsbotsbeloppen torde ytterst sällan användas och endast en sänkning av detta belopp skulle enligt därför få mindre praktisk betydelse. Att minska skillnaderna på dagsbotsbeloppen förutsätter snarare att grunderna för beräkningen av dagsbotsbeloppen ändras. Enligt artikeln skulle en sådan förändring vara komplicerad och förenad med praktiska svårigheter. används inom åklagar- väsendet datorbaserat stöd för beräkningen, vilket innebär att det skulle vara förenat med tidskrävande och kostsamma åtgärder att göra sådana förändringar. I artikeln anförs även att det nuvarande systemet är relativt enkelt och fast rotat och att det heller inte fram- kommit någon påtaglig kritik mot systemets nuvarande utformning. konstaterar i boken påföljd för brott att det är av avsevärt större betydelse vilken dagsboten blir än vilket dagsbotsantal som döms ut för det slutliga resultatet av bötesbestämningen.47 Enligt Borgeke skulle det kunna sägas att lag- 46Bäcklund, Böter som alternativ och komplement till andra påföljder – praktiska frågor, SvJT 2003 s. 265. 47Borgeke, Att bestämma påföljd för brott, 1 uppl., 2008, s. 57. stiftningen i praktiken lägger tio gånger större vikt vid betydelsen av den tilltalades ekonomi (dagsbotsbeloppet) än vid brottets svårhet (antalet dagsböter). Borgeke ifrågasätter om det är en rimlig ordning att ett snatteri på strax under gränsen för stöld kan leda till för den med god ekonomi (120 dags- böter*1 000) medan det blir (120 dagsböter*) om lägsta dagsbot tillämpas. 16.2.2.2 Förhållandet mellan dagsböter och penningböter behandlande i betänkandet Påföljd för brott (SOU 1986:14) frågan om förhållandet mellan dagsböter och penningböter. Kommittén konstaterade att dagsböter enligt för- arbetena var att anse som en strängare påföljd än penningböter. Vidare konstaterades att penningböter stadgas för brott av ordnings- eller förseelsekaraktär. Till följd av dagsbots- och penningbotssystemets konstruktion inträffade det dock inte sällan enligt kommittén att ett dagsbotsbelagt brott ledde till lägre straff i pengar räknat än om penningböter i stället skulle ha utdömts. Kommittén anförde som exempel att en hastighetsöverträdelse med mer än kan föranleda ansvar för vårdslöshet i trafik och – beroende på förarens inkomstförhållanden – ett lägre sammanlagt dagsbotsbelopp än om hastighetsöverträdelsen hade varit något mindre och föranlett penningböter. Vidare pekade kommittén på att brotten olovlig körning och rattonykterhet kunde föranleda dagsböter vilka understeg det maximala penningbotsbeloppet . Kommittén anförde bl.a.: Dessa skevheter mellan lindrigare och allvarligare brott som är inbyggda i systemet anser vi inte kunna godtas.48 Enligt kommittén var grundtanken med dess förslag att straffet ska stå i proportion till brottets svårhet och att detta bör gälla för bötesstraffet och inom hela skalan. Det kunde inte komma i fråga att ändra på den konstruktionen att penning- böter fastställs utan hänsyn till inkomstförhållanden och kom- mittén fann det heller inte realistiskt att sänka nivåerna för penning- böter. Kvar fanns då enligt betänkandet att höja dagsböterna så att ett straff utmätt i dagsböter alltid skulle bli strängare än ett straff utmätt i penningböter. Kommitténs förslag var att dagsböter alltid skulle ådömas till ett antal av minst 25 och med en dagsbot av . Härutöver skulle, då dagsböter ådöms, alltid ett grund- 48 SOU 1986:14 s. 108. belopp om påföras, varvid minsta belopp för dagsböter skulle komma att bli . Bedöms ett dagsbotsbrott ha lägre straffvärde än 25 dagsböter skulle i stället för dagsböter penningböter dömas ut. förslag i denna del kom aldrig att genomföras. I propositionen (bötesreform) anförde departementschefen att hon var ense med kommittén om att ändringar behövde vidtas av de dåvarande bestämmelserna för att stärka bötesstraffets position i påföljdssystemet. Departements- chefen kunde dock inte tillstyrka att dagsbotsstraffet skulle höjas genom att det infördes ett grundbelopp som skulle påföras förutom det i dagsböter utmätta straffet. Remisskritiken var enligt propositionen enhällig, och departementschefen delade remiss- instansernas uppfattning att en ordning med både grundbelopp, dagsbotsantal och dagsbotsbelopp skulle bli onödigt komplicerad och medföra merarbete i den dömande verksamheten.49