sou · GZB375d4 · 2012-01-01 00:00:00 — Det är dock viktigt att möjligheten att använda djur inom forskning kring sjukdomar och funktionsrubbningar inte inskränks ytterligare genom lagstiftningen gällande avel (Djurförsöks- etiska nämnd). Det kan finnas både skäl för och emot djurförsöks- etisk prövning av avel () och merparten av aveln av försöksdjur regleras av de djurförsöksetiska nämnderna. Man bör underlätta deras arbete genom att bl.a. förbättra och förtydliga ansökningsblanketterna och anvisningarna för djurförsöksetisk prövning (). Ett annat problem är att administrativa system och resurser inte tagits fram för de reformprocesser som djurskyddslagen stipulerar. Detta gäller exempelvis försöksdjursområdet där det bl.a. stadgas att djurförsöksetiska nämnder ska finnas, att användningen av försöksdjur ska bringas till ett minimum samt att det måste finnas ett allmänintresse för att enskilda djurförsök ska få utföras. Nämnderna fungerar inte som ett administrativt system för att hantera de frågeställningar som ställs upp inom försöksdjurs- politiken. Nämnderna saknar såväl personella resurser, adminis- trativa hjälpmedel och vägledning från den samordnande myndig- heten. har inte heller resurser i form av tillgång till ansökningar etc., för att kunna sköta sitt uppdrag på ett sätt som kan anses vara tillfyllest gentemot lagens intentioner. På djur- försöksområdet har flera utredningar gjorts , som just pekat på detta: Etisk prövning av djurförsök (SOU 2002:86), Etisk prövning av djurförsök – genteknik och bioteknik på djur (SOU 2003:107) och Etiskt godkännande av djurförsök – nya former för överprövning (SOU 2007:57). Utred- ningen bör ha dessa som underlag för sitt arbete och en särskild hearing för djurförsöksfrågorna (Djurens rätt). Det påpekas också att man borde kunna rationalisera bland det stora antalet tillstånd på försöksdjursområdet och att det bör förtydligas hur bindande de allmänna råd som utfärdas av Jord- bruksverket är gentemot försöksdjursanvändare och djurförsöks- etiska nämnder (). Nuvarande utbildningskrav för att få arbeta med försöksdjur är också för vaga och utbildningskraven bör specificera krav på innehåll, omfattning och tidslängd för samtliga personalkategorier(). Regleringen av djurförsök är omfattande och till del detaljerad i djurskyddslagen. Det är önskvärt om utredningen närmare kunde se över om inte en del av bestämmelserna med fördel kunde föras över till djurskyddsförordningen (LST Ö. ). Det påtalas också att verksamheter som bedriver biomedicinsk forskning med användning av djur har goda förutsättningar att hantera egenkontrollprogram för kontroll av djurskyddet. Egen- kontrollen ytterligare skulle kunna förbättras genom ett för- tydligande av både den godkände föreståndarens och veterinärens uppdrag och ansvar (). På försöksdjursområdet finns också en viss oro för det kommande Försöksdjursdirektivet där önskan är att få behålla strängare bestämmelser. (, universitet.). anser att utred- ningen hos regeringen bör hemställa om att få tillägg till sina direktiv att även se över de djurförsöksetiska frågorna. Problem i djurskyddslagstiftningen: Övrigt Det är angeläget att det skapas processuella möjligheter för intresseorganisationer att tillvarata djurens intressen på samma sätt som finns för miljöorganisationer i (Djurens rätt). Flera instanser har framfört problemet att hemlösa katter är i stort sett oskyddade i svensk lagstiftning (Katthjälp, LST ) och att övergivna djur täcks för dåligt av lagstiftningen då det inte finns uttryckliga förbud mot att överge djur (). Det finns också oklarheter vad gäller ansvarsfrågan för de förvildade djuren och det saknas krav på riktlinjer för åtgärder (Statens veterinär- medicinska anstalt). Vidare har odet påpekats att kattärenden upptar en betydande del av djurskyddsarbete vilket kan medföra att annat djurskyddsarbete därigenom blir eftersatt (LST ). Det bör finnas väl specificerade krav på vad utbildningar ska innehålla och borde se över och godkänna utbildningar (LST län). Det finns också en stor okunskap om vilka krav som ställs på en djurägare/djurhållare och lagstiftningen skulle kunna innehålla krav på erforderlig kunskap (LST ). Viktigt att olika former av utbildningskrav ställs på all form av djurhållning (LST ). Transport av djur med faktorer som klimat, transporttid och olyckor är ett annat problemområde (SLU Lantbrukets byggnadsteknik). De finns djur som transporteras orimligt långa sträckor, samt under uppfödningen förvaras under mycket tveksamma förhållanden såsom ex gödkalv och slaktsvin (Svensk Djursjukvård). Det blir allt vanligare med stora besättningar med utegångsdjur året om vilket medför svårigheter med hantering av djur i samband med kontroll, behandling och transport till slakt (LST ). Daglig tillsynen av varje enskilt djur är också svårt i en sådan besättning (LST ) på samma sätt som det är svårt att bedöma individen i alla lösdriftssystem (SLU Lantbrukets byggnadsteknik). Vid hög djurtäthet uppförökas också smittämnena i populationen med smittspridning och djurskyddsproblem som följd. Sanering vid bekräftad smitta underlättas dramatisk vid låg djurtäthet och möjlighet till att sprida djuren över en större yta eller till flera stallar (). Det har också påpekats finnas problem med beteskrav och betesdrift för exempelvis stora besättningar (SLU Lantbrukets byggnadsteknik, SLU Inst. husdjurens utfodring och vård, ). Strukturomvandlingen inom mjölkproduktionen med större enheter och robotmjölkning gör att många mjölkproducenter har problem att uppfylla betes- kravet då produktionens art endast kan tillåta beten i närheten av stallarna med påföljande högt djurtryck, och därmed smittryck, på dessa. Begreppet bete behöver definieras med avseende på gräsbevuxen yta/nötkreatur (Statens veterinär- medicinska anstalt). Bete inverkar dock positivt på kornas hälsa och har en unik beteslagstiftning som det är av yttersta vikt att bevara och utveckla (Svensk Mjölk). Regelverket för bete måste dock kontinuerligt anpassas för att ytterligare underlätta en effektiv och rationell betesplanering och det finns utarbetade förslag till förändringar som presenterats för såsom t.ex. att betessäsongens längd förlängs till att omfatta en möjlig period från till och med och att kravet på att betesperioden måste vara sammanhängande avskaffas (Svensk Mjölk). Det är ett problem att tjurar och kalvar inte kommer ut på bete (LST ). Svårt att ställa krav vid förhandsprövningen på att betes- driftfrågan kan lösas vilket drabbar djurhållaren i ett senare skede då denne inte har möjlighet att efterleva lagstiftningens krav på betesdrift (LST ). Gällande förprövning så är de lagstiftade verktyg för upp- följning/besiktning är otydliga (LST V. ). Det bör finnas tydligare krav på sökande om att åtgärderna ska besiktigas och krav på myndigheten om att uppföljningen ska ske inom rimlig tid. Det bör också införas en tydlig gräns- dragning om vad som ska förprövas och vad som är undantaget. En begränsning av handläggningstider och funktion som gemensamt för landet arbetar med myndighetens bedömnings- underlag bör införas(LST V. ). Föreskriftsmotiven är mycket användbara för både djurägare och djurskyddsinspektörer som vill sätta sig in i motiveringen och bakgrunden till en viss föreskrift. Det är därför angeläget att SJV fortsättningsvis utnyttjar möjligheten att använda före- skriftsmotiveringar (SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa). är genom de officiella veterinärerna och de officiella assistenterna, är en kontrollmyndighet och att denna myndighetsroll bör kvarstå även i en ny djurskyddslagstiftning () Djurskyddslagens 14 §, andra stycke måste strykas då att tillåta avlivning genom avblodning utan föregående bedövning är helt oacceptabelt. En strykning borde enbart få en helt marginell effekt om ens någon, då kött från sådana djur inte kan gå till livsmedel utom möjligen till husbehov(LST Ö. ). I 11§ om operativa ingrepp bör andra stycket bör förtydligas då lekmannaåtgärder, även om dessa är vidtagna i syfta ett rädda djurets liv eller att lindra dess lidande, kan medföra ett avsevärt, obehag, lidande och skada. Förtydligande kan företrädesvis ske i lagtexten, men kan även ske genom ett genomgripande resonemang i betänkandet (LST Ö. ). Det borde finnas krav på samverkan mellan de operativa kontrollmyndigheterna (och mellan den centrala djurskydds- myndigheten och de operativa kontrollmyndigheterna). Borde även finnas krav på samverkan mellan de operativa kontroll- myndigheterna, polismyndigheten, olika veterinära kategorier samt andra aktörer inom djurområdet(LST Ö. ). Skrivningen om rätt till upplysningar 27 § måste stärkas så det blir möjligt att förelägga någon att inkomma med nödvändiga upplysningar, då det bara är en rätt att begära upplysningar som stadgas. Utredningen bör därför överväga att göra det till en uttalad skyldighet att lämna uppgifter till kontrollmyndigheterna. Paragrafen bör för att visa vikten av att kontrollobjekten verkligen ger tillräckliga uppgifter för kontroll även straffbeläggas (LST Ö. ). Utredningen bör se över och noggrant överväga om försvars- makten ska vara undantagna några av reglerna i djurskyddslagen och djurskyddsförordningen (28 §). Principen bör vara att det måste finnas synnerliga skäl för att djurskyddslagen och djur- skyddsförordningen inte ska gälla inom Försvaret. Ett exempel är att regleringen om offentlig kontroll av efterlevnaden av djurskyddsreglerna ska vara annorlunda för det fall att hundar eller andra djur används av Försvaret vid utlandsuppdrag (LST Kravet på anmälningsplikt i 28 a § måste omarbetas så att inte bara djurhälsopersonal ska vara skyldig att anmäla missför- hållanden som de noterar i sin yrkesutövning utan även andra yrkeskategorier som kommer i kontakt med djur och djur- hållning i sin yrkesutövning (veterinärer vid slakteri, veterinär- inspektörer på statliga verk, veterinärer vid gränskontrollen, universitets- och försöksdjursveterinärer, m.fl.). Vore bra om även exempelvis miljöskyddsinspektörer och personal och hemsjukvårdens personal hade anmälningsplikt. Om det inte är möjligt att införa en anmälningsplikt vore det en stor fördel om sekretesslagstiftningen kunde ändras så att den i vart fall inte är omöjliggör för vårdande personal att informera länsstyrelsernas djurskyddspersonal om dåligt skötta djur (LST Det är ett problem: att det saknas övergångsbestämmelser för befintliga stallar för uppbundna nötkreatur och hästar (LST ). att upprepade förelägganden som ska ge djurförbud tolkas olika, måste klargöras vad som åsyftas (LST län). att inte köttkaniner ingår i L100 (LST län). att hägnat vilt inte har en föreskrift (LST län). att nya företeelser och nya djurarter dyker upp och blir modeflugor såsom att stora ödlor som varaner eller fiskägg som kläcks till fiskar säljs i leksaksaffärer utan att köparen har kun- skap om hur djuren ska hållas skötas. Det kan övervägas om vissa djur över huvud taget ska få hållas som sällskapsdjur (). att privatpersoner som tillåts ha giftiga ormar/spindlar/kräldjur och som är en potentiell risk för omgivningen. Ofta kan dessa dessutom inte få lämplig veterinär vård pga. att få veterinärer besitter sådan kompetens (Svensk Djursjukvård). att lagstiftningen för sällskapsfisk är skriven utifrån förut- sättningen att den ursprungliga miljön i naturen också är den optimala miljön i akvarium (Nordiska ). att det utfärdas många dispenser vilket minskar lagstiftningens trovärdighet. Om det ska finnas undantag från regler bör dessa så långt som möjligt framgå av lagstiftningen så att den blir tydlig och förutsägbar (i ). att det är svårt att komma tillrätta med skenöverlåtelse av djur. Förekommer bl.a. vid djurförbud och djuren skrivs över djuren på annan person/er men djuren finns kvar på fastigheten och sköts sannolikt av djurförbudsinnehavaren (, och Hälsa) att det är alltför lätt att komma undan sådana före- lägganden/förbud enligt 26 § djurskyddslagen som rör t.ex. en stallbyggnad genom att låta fastigheten byta ägare, exempelvis inom släkten. Samma möjlighet som det finns i och att skriva in förelägganden/förbud i fastighetsboken borde föras in i djurskyddslagen (i ). att vissa allmänna råd som följer författningarna kan ibland vara mer till förfång än till hjälp och svåra att hantera, författ- ningarna ska vara så tydligt och vägledande att extra tolkande text inte behövs (SLU, Nationellt centrum för djurvälfärd, SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa). att det finns krav på fönster då dagsljus orsakar problem i hönsstallar. Leder till fjäderplockning, kannibalism och hög dödlighet (Svenska Ägg). att det finns krav på ett begränsat antal burvåningar (tre), då detta krav är förlegat (Svenska Ägg). att högsta tillåtet antal höns i en bur är enligt L 100 är 16 st. (Svenska Ägg). att det enligt EU:s hönsdirektiv krävs vid rakt foder- tråg. Det finns ingen vetenskaplig grund för detta och medför en onödig kostnad. Det tidigare svenska minimikravet bör återinföras (Svenska Ägg.) att det finns ett behov av att utredas hur burar till unghöns ska se ut. I avvaktan på detta borde medge ett generellt undantag på kravet med tillgång till sittpinne och ströbad (Svenska Ägg). att det finns en oflexibel syn på hållande av hund med detaljkrav som inte är av betydelse i bedömning av det enskilda djurets situation (). att det inte tas tillräcklig hänsyn till att visa djurgrupper som hundar är en heterogen grupp där mångfalden ställer olika krav på exempelvis uppstallning. Även användningen påverkar i hög grad hundarnas behov som skiljer sig åt mellan hundar som arbetar större och hundar som inte gör det (Försvarsmakten). Instansundersökning: Synpunkter på detaljeringsgraden i lagstiftningen Sammanställning fråga 2 a och b. Vad finns det för problem/motsättningar mellan dessa direktiv och vad finns det enligt er för möjliga lösningar? Hur skulle det i praktiken fungera om detaljeringsgraden minskades i djurskyddslagstiftningen? Vilka konsekvenser kan förväntas? Vad finns det för lösningar till de eventuella nackdelar som en sådan förändring kan medföra? Svårigheter och problem med minskad detaljeringsgrad och ökad flexibilitet 1.1Låg detaljnivå kan ge svårigheter att tolka och likrikta 1.2Risk för sänkning av djurskyddsnivån 1.4Svårigheter med att utforma regler utan detaljer 1.5Efterfrågan på detaljerade regler 1.6Detaljeringsgraden bör harmoniera med den i EU 1.7Vad ställer en mindre detaljerad lagstiftning för krav? Svårigheter och problem med minskad detaljeringsgrad och ökad flexibilitet 2.1För mycket detaljer hindrar och begränsar 2.2Målinriktad lagstiftning och funktionskrav Remissinstansernas förslag och kommentarer gällande praktiska lösningar och önskemål vid minskad detaljeringsgrad i lagstiftningen 3.1Kräver ökad kunskap och resurser hos kontrollmyndigheterna m.fl. 3.2Skapar behov av vägledning från 3.3Djurvälfärdsparametrar och andra objektiva mätmetoder 3.4Förprövning och utökad prövningsverksamhet 3.6Strukturen i lagstiftningen kan förbättras 3.9Mer detaljerade rekommendationer/riktlinjer 3.11Inte rimligt att konsumenter ska ta ansvar för ett acceptabelt djurskydd 3.12Mindre avvikelser även för andra djur än lantbruksdjur 3.13Gör lagen lättfattlig och tydlig 3.14Förenklingen ska leda till att skillnaderna mellan nämnderna minskas 3.15Myndigheter, föreningar eller organisationer utformar egna regelverk 3.16Stödjer ambitionen men svårt att genomföra Svårigheter och problem med minskad detaljeringsgrad och ökad flexibilitet 1.1 Låg detaljnivå kan ge svårigheter att tolka lagstiftningen och likrikta efterlevnaden Ett stort antal remissinstanser har framfört att en flexibel och målinriktad lagstiftning utan detaljregler kan öppna upp för oönskade tolkningar och/eller försvåra tolkningen av lagstiftningen (Svensk Hundkapplöpning, , Föreningen , () i län, LST , LST län, LST län, LST , SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa, SLU Nationellt centrum för djurvälfärd, SLU Inst. för anatomi, fysiologi och biokemi, SLU Inst. husdjurens utfodring och vård, SLU Lantbrukets byggnadsteknik, LST , , Linnéuniversitet, Svenskt Sigill, Agria Djurförsäkring, Katthjälp, ). Det har också framförts försvåra kontrollmyndigheternas kontroll av efterlevnaden och försvåra likriktningen av denna (LST län, LST , LST , LST län, LST , LST , Föreningen , Linnéuniversitetet, SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa, LST , ). En alltför flexibel och målinriktad djurskyddslagstiftning utan detaljregler anges också skapa ett stort behov av detaljerade vägledningar från den centrala myndigheten (LST län, LST , LST ) vilket i slutändan innebär att lagstiftningen ändå styrs utifrån detaljer i vägledningarna (LST län). En av anledningarna för överflytten av djurskyddet från kommunerna till länsstyrelserna var att åstadkomma en mer enhetlig bedömning som uppfyller kravet i kontrollförordningen (EG) 882/2004. Det befaras att detta incitament kommer att minska med förslaget (LST , SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa). Även om skulle ge ut vägledningar om hur lagstiftningen ska tolkas så väger det inte upp nya och flexibla utformningar på bestämmelserna, utan det leder fortsatt till tolkningssvårigheter (LST ). En flexibel lagstiftning riskerar också att minska rättssäkerheten och förutsägbarheten i lagstiftningen då graden av flexibilitet kan komma att skilja sig åt mellan olika inspektörer, olika kontroll- instanser och från gång till gång (, , LST län, LST , Föreningen , SLU Inst., husdjurens miljö och hälsa, LST , SLU Lantbrukets byggnadsteknik, och Hälsa, Djurskyddet , Agria Djur- försäkring, Svenskt Sigill, LST län, LST , LST , ). Att skapa möjligheter till individuella lösningar och anpassningar för olika företag genom en målinriktad lagstiftning kan leda till att det hos en djurhållare uppfattas som orättvist och mer kränkande när grannen med en liknande djurhållning får hålla djuren på ett mer kostnadseffektivt sätt, ex. utan tillgång till ligghall till djuren. Kommittédirektivet jämför livsmedelslagstiftningen som har utformats mer målinriktad men där finns problem då lagstiftningen kräver mycket tolkningar och egna bedömningar (LST ). Instanserna uppger att lagstiftningen måste vara utformad så att alla, dvs. djurägare, kontrollmyndigheter och domstolar vet, vad som krävs, och kan känna sig trygga med att ha uppfyllt dessa krav (, Föreningen konsulenter, . husdjurens miljö och hälsa, LST län, LST , LST , LST , Djurens rätt). Tydlighet i vad som krävs framförs också underlätta kontroll- personalens arbete och minskar risken för påtryckningar eller hot mot inspektörer (). Det finns en risk att stor flexibilitet leder till långdragna diskussioner och konflikter gällande tolkningarna och detta får bl.a. ökade administrativ kostnader för myndigheterna till följd (LST län, LST , LST ). Finns färre konkreta bestämmelser som det direkt kan hänvisas till vid eventuella brister, så innebär det mer att i skrift motivera sitt ställningstagande (LST ). Om en högre grad av flexibilitet införs med färre detaljregler måste man också räkna med fler och längre rättsliga processer med högre grad av nyttjande av extern expertis. En flexibel lagstiftning kan innebära förenklingar för djurhållare och kanske ökad respekt för kontrollmyndigheterna men inte nödvändigtvis en billigare offentlig kontroll (LST ). Det blir också avsevärt svårare att motivera och driva igenom om lagstiftningen i domstolsförhandlingar och överklaganden av beslut om lagstiftningen blir alltför flexibel (LST , LST V. ). Om författningarna har en låg detaljerings- nivå riskerar det också att påverka möjligheten till lagföring. Förutsättningarna att beivra djurplågeri och överträdelser av djurskyddslagstiftningen bör inte försämras varvid ambitionen att förenkla lagstiftningen därmed måste vägas mot behovet av till- räckligt tydliga brottsrekvisit (). 1.2 Risk för sänkning av djurskyddsnivån Det framförs att det finns motsättningar, risker och problem med att införa en flexibel lagstiftning och försöka behålla minst samma djurskyddsnivå (, SLU Inst. husdjurens miljö och hälsa). Med en sänkt detaljeringsnivå i lagstiftningen finns det en risk att den svenska djurskyddsnivån kan komma att sänkas och inte ligga högre än inom övriga EU(Föreningen ). , tillsammans med , och anges som exempel på de länder som har gott djurskydd och väl fungerande djurskyddslagstiftning. Att djurskyddslagstiftning är strängare än vad EU kräver ger förtroende hos konsumenterna och bör vara incitament för djurhållarna (Linnéuniversitet). Vidare påpekas det att minskade detaljregler på djurmiljö- området kommer med största sannolikhet att leda till sämre djurvälfärd, med bland annat risker för att även djurägare skapar sin egen tolkning av reglerna. Redan med det regelverk som finns har djurskyddshandläggarna problem att använda sig av de generella paragraferna i djurskyddslagen där detaljföreskrifter saknas (LST ). Gällande försöksdjur framförs att funktionskrav föredras framför specificerade detaljkrav, men att minskad detaljstyrning också medför också en möjlig fara för djurskyddet om 1.ett stort antal djuranvändare med varierande förkunskaper börjar praktisera egna tolkningar av djurskyddslagstiftningen, 2.de etiska nämnderna definierar egna tolkningar som kan vara olika mellan olika nämnder(). Man befarar också att djurmiljöerna sämre skulle möta djurens behov om detaljregler tas bort. Om detaljkrav gällande exempelvis måttangivelser, som gällande flera mått är pressade till en minimigräns, tas bort kommer djur med största sannolikhet att hållas i mindre utrymmen (LST län). För djur som hela livet tvingas leva i boxar är varje cm viktig för välbefinnandet även om andra faktorer också är viktiga. En minskad detaljeringsgrad får under inga omständigheter betyda att djur hållas i mindre utrymmen än vad dagens minimimått kräver då alla mått är minimi- mått och gärna borde vara mer generösa (LST ). Det framhålls också att utan t.ex. måttbestämmelser skulle också den svenska djurhållningen vara ett tyckande utan dess like där enskilda djurhållare skulle ha sina egna bedömningsgrunder från fall till fall. Detta skulle kunna jämföras med att ta bort alla hastighetsgränser och tro att alla skulle köra säkrare och bättre (Föreningen ). Det finns också en stor risk för att billiga och icke djurvänliga lösningar väljs varvid man tappar lagstiftningens målsättning att förebygga djurskydds- och djurhälsoproblem Djurskyddet . Konsumenter och dess medlemsorganisationer ifråga- sätter en minskad detaljeringsgrad i svensk djurskyddslagstiftning och en harmonisering till EU:s miniminivå då detta skulle kraftigt försämra svenskt djurskydd. Det är inte rimligt att konsumenter och marknad ska ta ett kraftigt ökat ansvar för att främja ett acceptabelt djurskydd för alla livsmedelsproducerande djur i . Att hänvisa till konsumentmakten, att konsumenten i butiken ska välja mellan köttprodukter från djur som mår bra och djur som mår dåligt är orimligt. De flesta konsumenter förväntar sig att samhället fastställer en rimlig basnivå för hur djuren ska skötas. Och att samhället tillhandahåller en fungerande kontroll av att reglerna efterlevs. Andra instanser framför att minskad detaljeringsgrad skulle öka risken för att djur far illa bl.a. pga. de kunskapsbrister som finns hos många djurägare (LST ). Istället för att göra det mer flexibelt borde lagstiftningen istället skärpas på flera områden såsom i värphönsbesättningar, svinstallar och kycklingupp- födningar där djurskyddet i praktiken inte utgår från de enskilda individernas behov. Här bör tydligheten i lagstiftningen istället ökas (LST ). Det anses också som anmärkningsvärt att det är förbättringar för företagarna som styr arbetet när lagen ska göras om och inte ambitionshöjningar ifråga om lagens egentliga skyddsintresse. Ambitionen vad gäller nivån på djurskyddet förefaller lägre ställd än ifråga om företagarintresset.