sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Efter tillstånd av får en sådan förvaltare förvalta en specialfond. Förvaltning av en AIF-fond över gränserna får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt reglerna i AIFM- direktivet eller, såvitt gäller förvaltning av en specialfond i , har meddelat beslut om tillstånd. Väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse om förvaltning över gränsernas ska anmälas av AIF-förvaltaren till behöriga myndigheter i förvaltarens hemland eller, i en an- sökan om tillstånd för förvaltning av en specialfond, till Finans- inspektionen. En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som förvaltar AIF- fonder från en filial i ska tillämpa bestämmelserna i förvaltarlagen som genomför artiklarna 12 och 14 och i före- kommande fall, de särskilda bestämmelserna om specialfonder. För förvaringsinstitut för sådana AIF-fonder gäller bestämmel- serna i AIF-förvaltarlagen som genomför artikel 21 i AIFM- direktivet. Artikel 33 i AIFM-direktivet reglerar dels svenska AIF-förvaltares förvaltning av AIF-fonder i andra länder inom EES, dels utländska EES-baserade AIF-förvaltares förvaltning av AIF-fonder i . Principen för sådan förvaltning är densamma som för marknads- föring enligt artikel 32, dvs. en AIF-förvaltare med tillstånd i ett land inom EES får förvalta AIF-fonder i ett annat land än för- valtarens hemland efter ett relativt enkelt underrättelseförfarande. Det är behöriga myndigheter i förvaltarens hemland som ska under- rättas om verksamheten och överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i förvaltarens värdland. Det är alltså inte fråga om något nytt tillståndsförfarande. Bestämmelser motsvarande artikel 33 i AIFM-direktivet bör införas i den nya lagen och kan utformas med motsvarande bestämmelser i , om förvaltning över gränserna, som förebild. Bestämmelserna gäller för såväl svenska som övriga EES-baserade AIF-förvaltare. Såvitt avser förvaltning av en specialfond bör dock särskilda reg- ler gälla. Som påpekats i avsnitt 7.3 omfattas specialfonder av AIFM- direktivets definition av en AIF-fond. De detaljerade bestämmelser om specialfonder som finns i LIF tar dock främst sikte på fonden och gäller bl.a. riskspridning och tillåtna tillgångar. AIFM-direk- tivet, som i huvudsak innehåller reglering av AIF-förvaltare, tillåter att medlemsstaterna behåller eller inför nationella bestämmelser för AIF-fonder som sådana. Utredningen har bedömt att framför allt konsumentskyddsskäl talar för att behålla regelverket för special- fonder i princip oförändrat, däribland tillståndskravet. Liksom för svenska AIF-förvaltare uppställs därför ett krav på tillstånd också för utländska EES-baserade AIF-förvaltare som avser att förvalta en sådan fond. Tillstånd ges i form av att fondens fondbestämmel- ser godkänns av . Det bör av den nya lagen framgå vilka bestämmelser i lagen som ska gälla för en AIF-förvaltare som är etablerad i ett annat EES- land än och bedriver filialverksamhet här i landet. Av arti- kel 45.2 i AIFM-direktivet följer att det är fråga om genomförda regler enligt artiklarna 12 och 14. Regeln i artikel 21.5.a om att förvaringsinstitutet ska vara etablerat i samma land som AIF-fonden innebär att också de svenska bestämmelserna om förvaringsinstitut blir tillämpliga. Ett förvaringsinstitut för en svensk AIF-fond ska således följa svenska bestämmelser, oavsett i vilket land AIF-för- valtaren är etablerad. En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som förvaltar en special- fond eller en annan AIF-fond som hör hemma i får mark- nadsföra andelar eller aktier i dessa fonder i . Då gäller de bestämmelser för marknadsföring som har beskrivits i avsnitt 13.2.1, se även avsnitt 7.4. Marknadsföring i strid mot dessa bestämmelser får förbjudas av , se avsnitt 14.2. 13.3AIF-förvaltare och AIF-fonder från tredjeland Artikel 34 i AIFM-direktivet reglerar EES-baserade AIF-förvaltares förvaltning av icke EES-baserade AIF-fonder, som inte marknads- förs inom EES, och artiklarna 36 och 42 i direktivet medför en möjlighet för medlemsstaterna att införa nationella bestämmelser om marknadsföring på det egna territoriet av en AIF-fond, om fonden, AIF-förvaltaren eller båda har sitt hemland utanför EES (tredje- land). 13.3.1AIF-förvaltares förvaltning av AIF-fonder från tredjeland Enligt artikel 34 får en AIF-förvaltare förvalta en icke EES-baserad AIF-fond om förvaltaren uppfyller samtliga krav i AIFM-direk- tivet, utom kraven avseende förvaringsinstitut (artikel 21) och års- redovisning (artikel 22). Det ska också finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan behöriga myndigheter i AIF-förvaltarens hem- land och tillsynsmyndigheten i det land där den icke EES-baserade AIF-fonden har sitt hemland, för att säkerställa ett effektivt infor- mationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna i AIF-förvaltarens hemland att utföra sina uppgifter (artikel 34.1). Kommissionen ska i delegerade akter specificera en gemensam ram för att underlätta inrättandet av sådana samarbetsarrangemang med tredjeländer och ska utarbeta riktlinjer på samma tema (arti- kel 34.2 och artikel 34.3) Genomförande i svensk rätt Förslag: En svensk AIF-förvaltare får, efter tillstånd av Finans- inspektionen, förvalta en icke EES-baserad AIF-fond som inte marknadsförs inom EES. Tillstånd för sådan förvaltning ska ges om -AIF-förvaltaren uppfyller samtliga villkor som gäller enligt den nya lagen med undantag för bestämmelserna avseende för- varingsinstitut, kraven att tillhandahålla årsredovisning samt behörighetsvillkoren för AIF-fondens revisorer, och -det finns lämpliga samarbetsarrangemang mellan Finansinspek- tionen och tillsynsmyndigheten i AIF-fondens hemland. En bestämmelse motsvarande artikel 34.1 bör införas i den nya lagen. Det framgår inte uttryckligen av artikel 34 i AIMD-direktivet att det ska vara fråga om ett tillståndsförfarande. För att kunna avgöra om förutsättningarna i artikel 34.1 är uppfyllda krävs dock att AIF-förvaltaren lämnar information om ifrågavarande AIF-fond och i vilket land den hör hemma, och att på grundval av dessa uppgifter gör en bedömning av om förvaltningen ska tillåtas eller inte. Motsvarande möjlighet har fondbolag enligt bestämmelsen i 2 kap. 16 § LIF, där det uppställs krav på tillstånd. En svensk AIF-förvaltare med tillstånd att förvalta en icke EES- baserad AIF-fond får, som framgår av nästa avsnitt, ges tillstånd av att också marknadsföra andelar eller aktier i dessa fonder, om vissa ytterligare villkor är uppfyllda. 13.3.2Marknadsföring i av icke EES-baserade AIF- fonder som förvaltas av en EES-baserad AIF-förvaltare I artikel 36 i AIFM-direktivet finns regler som ger medlemsstaterna möjlighet att, på sitt eget territorium och under förutsättning att vissa minimikrav är uppfyllda, tillåta marknadsföring av icke EES- baserade AIF-fonder som förvaltas av EES-baserade AIF-förval- tare. Att en medlemsstat använder sig av denna möjlighet innebär emellertid inte att AIF-förvaltaren får marknadsföra den förvaltade fonden i andra länder inom EES. Tillståndet medför alltså inte något marknadsföringspass. De minimikrav som uppställs enligt artikel 36 i AIFM-direktivet är, för det första, att AIF-förvaltaren ska uppfylla samtliga krav enligt direktivet, med undantag för dem i artikel 21 (om förvarings- institut), om det finns en motsvarighet till förvaringsinstitut som kan utföra uppgifterna enligt artikel 21.7–21.9. Det får dock inte vara AIF-förvaltaren som utför dessa uppgifter. Det ska, för det andra, finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan behöriga myndigheter i AIF-förvaltarens hemland och tillsynsmyndigheten i den icke EES-baserade AIF-fondens hemland, för att säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för förvaltarens hemlandsmyndighet att utföra sina uppgifter (artikel 36.1.b). För det tredje får den icke EES-baserade AIF-fondens hemland inte vara uppförd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, vilken upprättas av den internationella arbetsgruppen för finansiella åtgärder mot penningtvätt, Financial Action Task Force, FATF (artikel 36.1.c). Genomförande i svensk rätt Förslag: En svensk eller annan EES-baserad AIF-förvaltare får, efter tillstånd från , marknadsföra en icke EES-baserad AIF-fond som förvaltas av förvaltaren till profes- sionella investerare i . Tillstånd ska ges om vissa i den nya lagen angivna villkor är uppfyllda (artikel 36 i AIFM-direktivet). Tillstånd för sådan marknadsföring till icke-professionella investerare i förutsätter dessutom 1.att AIF-förvaltaren har vidtagit nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna göra utbetalningar till andelsägarna, lösa in andelar, och 2.att fonden omfattas av en reglering som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, ändå motsvarar en specialfond, eller åtminstone är upptagen till handel på en reglerad marknad och har ett upprättat fakta- blad som motsvarar kraven för faktablad som ska finnas för specialfonder. Om det är fråga om vissa slutna AIF-fonder (riskkapitalfonder) får tillstånd för marknadsföring till investerare som inte är att anse som professionella ges även om villkoren enligt andra stycket 1 och 2 inte är uppfyllda. Verksamheten får inledas när har med- delat beslut om tillstånd. Väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan ska anmälas till . Som tidigare nämnts är definitionerna av en AIF-fond och en AIF- förvaltare relativt vida och träffar en rad olika företeelser. Det inne- bär att det sannolikt redan finns företag från tredjeland som faller in under kategorin AIF-fond. Huruvida ett sådant företag har ett för- varingsinstitut som uppfyller kraven i artikel 21 i AIFM-direktivet beror bl.a. på lagstiftningen i hemlandet och företagets juridiska form. Med andra ord, det skulle antagligen vara fråga om en ren tillfällig- het om en sådan AIF-fond råkar ha ett förvaringsinstitut som upp- fyller kraven i nämnda artikel. Om marknadsföring av sådana AIF- fonder inte skulle tillåtas i , finns risk för att detta medför begränsningar av viss verksamhet, t.ex. riskkapitalfonder från tredje- land. Det är i sådant fall inte fondernas eller företagens verksamhet i som skulle begränsas utan svenska rättssubjekts möjlig- heter att investera i dessa. För att undvika effekter av detta slag bör nyttja möjligheten i artikel 36 att tillåta marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder i , om förutsättningarna i nämnda artikel är uppfyllda. Det innebär att AIF-förvaltaren ska upp- fylla samtliga krav som uppställs i den nya lagen eller den nationella lagstiftningen i förvaltarens hemland, vilken genomför AIFM-direk- tivet. Bestämmelserna om förvaringsinstitut (artikel 21 i AIFM-direk- tivet) behöver dock inte tillämpas under förutsättning att förvaltaren ser till att en eller flera enheter utses för att utföra ett sådant instituts uppgifter avseende övervakning av penningflöden i AIF-fonden, för- av fondens tillgångar samt vissa övriga uppgifter, såsom att se till att bl.a. försäljning och inlösen av andelar går rätt till. Förvalta- ren får inte sköta dessa uppgifter. Det ska dessutom finnas samarbets- arrangemang mellan och berörda tillsynsmyndig- heter och behöriga myndigheter. Slutligen ska förvaltarens hemland ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, vilket i praktiken innebär att landet inte får vara uppfört på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier. Reglerna i artikel 36 behandlar enbart marknadsföring till pro- fessionella investerare. För marknadsföring till icke-professionella investerare får medlemsstaterna uppställa särskilda krav. Bestämmel- ser om marknadsföring av bl.a. fonder från tredjeland som motsvarar specialfonder finns i 1 kap. 9 § LIF. Marknadsföringen får tillåtas under vissa förutsättningar, bl.a. om det finns skäl att anta att verk- samheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med bestäm- melserna i LIF och andra författningar som reglerar verksamheten. Som angetts i avsnitt 13.2.1 bör motsvarande gälla vid marknadsföring till icke-professionella investerare i även efter genomförandet av AIFM-direktivet. Villkoren för tillstånd bör anges i den nya lagen. I likhet med vad som föreslås såvitt avser marknadsföring här i landet av vissa slutna, EES-baserade AIF-fonder (rikskapitalfonder) till investerare som inte är att anse som professionella, får tillstånd ges också avseende sådan marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder, utan att de särskilda villkoren är uppfyllda. Bestämmelser om när verksamheten får inledas, hur den får be- drivas och anmälningsskyldighet vid väsentliga ändringar bör också införas i den nya lagen. Dessa motsvarar i sak vad som gäller vid marknadsföring av EES-baserade AIF-fonder. 13.3.3Marknadsföring i av AIF-fonder som förvaltas av en icke EES-baserad AIF-förvaltare I artikel 42 finns regler för marknadsföring av AIF-fonder som för- valtas av icke EES-baserade AIF-förvaltare. En medlemsstat kan tillåta marknadsföring av sådana fonder på sitt eget territorium, förut- satt att vissa av direktivets krav (artiklarna 22–24 och 26–30) är uppfyllda. En icke EES-baserad AIF-förvaltare kan alltså inte med stöd av ett tillstånd som avses i artikel 42 marknadsföra förvaltade AIF-fonder i ett annat land inom EES än det där tillståndet har be- viljats. Förutsättningarna i övrigt för att tillåta sådan marknadsföring är i stora delar desamma som enligt artikel 36, dvs. AIF-fondens hemland ska inte vara upptaget på FATF:s förteckning och det ska finnas tillsynssamarbete mellan behöriga myndigheter i värdlandet och tillsynsmyndigheten i AIF-förvaltarens hemland samt behöriga myndigheter eller tillsynsmyndigheter i berörda AIF-fonders hem- land. Genomförande i svensk rätt Förslag: En icke EES-baserad AIF-förvaltare får, efter tillstånd av , marknadsföra AIF-fonder till professio- nella investerare i . Tillstånd ska ges om de minimikrav som följer av artikel 42 i AIFM-direktivet är uppfyllda. Tillstånd för marknadsföring till icke-professionella investe- rare i får ges om vissa ytterligare villkor är uppfyllda. Dessa villkor motsvarar dem som gäller för EES-baserade AIF- förvaltares marknadsföring av EES-baserade respektive icke EES- baserade AIF-fonder till icke-professionella investerare i . Tillstånd får dock ges även om dessa villkor inte är uppfyllda, om det är fråga om marknadsföring av vissa slutna AIF-fonder (riskkapitalfonder). Verksamheten får inledas när har med- delat beslut om tillstånd Väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan ska anmälas till . Definitionerna av en AIF-fond och en AIF-förvaltare omfattar, som tidigare nämnts, en rad olika företeelser och det finns redan verksamma företag från tredjeland som faller in under kategorin AIF-fond eller AIF-förvaltare. Det är troligt att ett sådant företag inte uppfyller alla krav i AIFM-direktivet. Detta innebär att om marknadsföring av AIF-fonder, förvaltade av sådana AIF-förvaltare, inte skulle tillåtas i så kan detta komma att medföra vissa be- gränsningar av verksamheten. Begränsningarna avser dock inte AIF- fondens eller AIF-förvaltarens verksamhet i utan svenska rättssubjekts möjligheter att investera i dessa. För att förhindra dessa effekter bör möjligheten i artikel 42 nyttjas, dvs. att tillåta mark- nadsföring i av AIF-fonder förvaltade av icke EES-baserade AIF-förvaltare. Tillstånd för marknadsföring till professionella investerare i förutsätter att minimikraven i artikel 42 är uppfyllda. AIF- förvaltaren måste alltså uppfylla krav på bl.a. att förse investerarna med viss information och att regelbundet rapportera vissa uppgifter till behöriga myndigheter (artiklarna 22–24 i AIFM-direktivet). AIF-förvaltaren ska också, i förekommande fall, uppfylla de krav som gäller vid förvärv av onoterade företag och emittenter (artik- larna 26–30 i AIFM-direktivet). Dessutom ska det finnas samarbets- arrangemang mellan å ena sidan och å andra sidan berörda tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter i de länder där förvaltaren och de icke EES-baserade AIF-fonderna är etablerade och de EES-länder där EES-baserade AIF-fonder hör hemma eller ska marknadsföras. Slutligen ska förvaltarens hemland ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, vilket i praktiken innebär att landet inte får vara uppfört på FATF:s förteckning över icke samarbetsvilliga länder och territorier. När det gäller marknadsföring till icke-professionella investerare i krävs för tillstånd dels att det finns lämpliga samarbets- arrangemang och att förvaltarens hemland har vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism, dels att de villkor som uppställs för EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av EES- respektive icke EES-baserade AIF-fonder till icke-professionella investerare är uppfyllda. Bestämmelser som motsvarar vad som gäller för svenska och övriga EES-baserade AIF-förvaltares marknadsföring av vissa slutna AIF-fonder (riskkapitalfonder) till investerare som inte är att anse som professionella, bör införas i den nya lagen även för icke EES- baserade AIF-fonder. Detsamma gäller bestämmelser avseende när verksamheten får inledas, hur den får bedrivas och anmälningsskyl- dighet vid väsentliga ändringar av något som angetts i en tillstånds- ansökan. 13.4Harmoniserade regler för tredjelandssituationer med fördröjt genomförande Artiklarna 35 och 37–41 i AIFM-direktivet innehåller regler om förvaltning och marknadsföring av AIF-fonder i de fall fonden, AIF-förvaltaren eller båda har sitt hemland utanför EES. Regle- ringen är omfattande, relativt komplicerad och ställer en rad krav på samarbete mellan olika behöriga myndigheter, tillsynsmyndig- heter och . I förhållande till resten av AIFM-direktivet är tillämpningen av denna reglering villkorad och fördröjd. Förslaget till den nya AIF- förvaltarlagen innehåller därför inte några bestämmelser avseende angivna artiklar, se avsnitt 16.2. Utredningen har dock utarbetat ett underlag för hur reglerna i dessa artiklar kan genomföras i svensk rätt, om och när kommissionen antar de delegerade akter som när- mare ska ange tidpunkten för när dessa regler ska börja tillämpas. I detta sammanhang kan nämnas att kommissionen har, i enlig- het med artikel 37.14, utarbetat ett utkast till förordning med när- mare precisering av de förfaranden som möjliga referensländer ska följa när de gemensamt avgör vilket land som ska vara referensland. Utredningens överväganden såvitt avser genomförandet av artik- larna 35 och 37–41 framgår av avsnitt 13.4.1–13.4.7, och ett utkast till författningstext med kommentar är fogat till betänkandet som bi- laga 3. 13.4.1Marknadsföring inom EES av icke EES-baserade AIF-fonder som förvaltas av en EES-baserad AIF-förvaltare Enligt artikel 35 i AIFM-direktivet får en EES-baserad AIF-för- valtare marknadsföra andelar eller aktier i en icke EES-baserad AIF-fond om angivna förutsättningar föreligger. Detsamma gäller marknadsföring av en matar-AIF-fond vars mottagar-AIF-fond inte är EES-baserad eller vars AIF-förvaltare inte är etablerad inom EES, jfr artikel 31.1 andra stycket. AIF-förvaltaren ska för det första uppfylla samtliga krav i AIFM- direktivet. -att det ska finnas lämpliga samarbetsarrangemang mellan be- höriga myndigheter i AIF-förvaltarens hemland och tillsyns- myndigheter i berörda icke EES-baserade AIF-fonders hemland, för att åtminstone säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att utföra sina uppgifter (artikel 35.2.a), -att den icke EES-baserade AIF-fondens hemland inte får vara uppförd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier som sammanställs av FATF (artikel 35.2.b), och -att det, mellan den icke EES-baserade AIF-fondens hemland, AIF-förvaltarens hemland och varje land inom EES där en sådan fond ska marknadsföras, finnas en skriftlig överenskommelse som till fullo uppfyller normerna i artikel 26 i modell- avtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive even- tuella multilaterala skatteavtal (artikel 35.2.c). Att dessa förutsättningar föreligger ska kontrolleras av den be- höriga myndigheten i AIF-förvaltarens hemland. Om en behörig myndighet i en annan medlemsstat har en avvikande åsikt om den bedömning som förvaltarens hemlandsmyndighet har gjort beträff- ande de förstnämnda villkoren får de berörda behöriga myndig- heterna hänskjuta ärendet till , som får agera i enlighet med de befogenheter som denna myndighet har tilldelats genom artikel 19 i Esma-förordningen. Innan marknadsföring av en icke EES-baserad AIF-fond i AIF- förvaltarens hemland inleds, ska förvaltaren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. En sådan underrättelse ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga III till AIFM-direktivet, bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 35.3). Formkraven för sådana underrätt- elser får specificeras av genom tekniska standarder (arti- kel 35.16.a). Underrättelseförfarandet överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av EES-baserade AIF- fonder i förvaltarens hemland, se avsnitt 6.2. Den behöriga myndig- heten ska dock även informera om beslutet (artikel 35.4). Innan marknadsföring av en icke EES-baserad AIF-fond inleds i ett annat land inom EES än AIF-förvaltarens hemland ska förval- taren underrätta sin behöriga myndighet om varje fond som för- valtaren ska marknadsföra. Underrättelsen ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga IV till AIFM-direktivet, bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 35.5). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av genom tekniska standarder(artikel 35.16.b). Underrättelseförfaran- det överensstämmer även i övrigt med vad som gäller för mark- nadsföring av EES-baserade AIF-fonder över gränserna, se av- snitt 13.2.1. AIF-förvaltarens behöriga myndighet ska dock även underrätta (artikel 35.7). Genomförande i svensk rätt Förslag: En svensk AIF-förvaltare som förvaltar en icke EES- baserad AIF-fond eller en matar-AIF-fond vars mottagar-AIF- fond, eller dess förvaltare, inte är EES-baserad, ska underrätta innan förvaltaren får marknadsföra andelar eller aktier i en sådan fond till professionella investerare i eller i ett annat land inom EES. Marknadsföringen förutsätter också att vissa i lagen angivna villkor är uppfyllda, t.ex. att det finns lämpliga samarbetsarrangemang mellan och berörda tillsynsmyndigheter och behöriga myndigheter. Såvitt avser marknadsföring utomlands ska inom vissa tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myn- digheter i det land eller de länder inom EES där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg med uppgifter om förvaltarens verksamhetstillstånd. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats samt underrätta om verksamheten. En utländsk EES-baserad AIF-förvaltare som i sitt hemland har tillstånd som avses i AIFM-direktivet får, utan tillstånd en- ligt den nya lagen, till professionella investerare i mark- nadsföra andelar eller aktier i en av denne förvaltad icke EES- baserad AIF-fond eller en matar-AIF-fond vars mottagar-AIF- fond, eller dess förvaltare, inte är EES-baserad. Verksamheten i eller utomlands får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestämmelserna i lagen eller lagstiftningen i den utländske EES-baserade AIF-förval- tarens hemland, vilken genomfört reglerna i AIFM-direktivet. En svensk AIF-förvaltare ska till anmäla väsentliga ändringar av något som angetts i en underrättelse.