sou · H0B373 · 2012-11-09 00:00:00 — Information om eventuell ersättning till markägaren. Information om vad som skulle hända med hålen efter borrningen. Informationen brister i storhet. Presenterar bara planen, personlig kontakt dålig Ja vart de skulle gräva med mera. Allt skulle jag vilja säga. Vi tänker inte hålla oss till planen och gör som vi vill ändå. Konsekvenserna för den verksamhet man bedriver. Lite mer om varför de ville göra undersökningen av markerna. Man skulle kunna skicka information. Mer detaljerad information. Mer detaljerat vad de tänker göra. Mer exakt information om när de skulle undersöka vår mark. Mer exakta angivelser om när de ska komma. Mer information när arbetet ska genomföras. Vill vara med och se hur arbetet går Mer information om tid, hur de ska gå tillväga osv. Mer information om ev. skador på mark. Mer information om vad som skulle hända om det blir en gruva. Mer specifikt när de skulle komma och borra. Mer tydlighet var, när arbetet ska utföras. Möjligheten att påverka. När arbetet skulle utföras och var. När de kommer, och jag tycker de ska höra av sig efter avslutat arbete. När de ska borra och hur det påverkar mitt område. När de skulle börja undersöka. När de skulle komma och borra. När det skulle genomföras. När de börjar, vad de tänker göra. Ersättningar, vill ha reda på resultatet. När företaget skulle utföra arbetet. När, hur och var det skulle göra undersökningen. Om man hittar mineraler, vad händer det då? På vilket sätt kontakten med företaget kommer ske. Påverkan på omgivningen framgick dåligt. Saknade mer detaljerad tid och den påverkan som ev. kommer vara på marken. Tydligare information om att man kan påverka undersökningens utförande. Tydligare information om vad som gäller om de påträffar något. Utvisa om det kan bli vägskador. Vad det är för fordon som används, vilken åverkan arbetet gör på marken. Vad de får ut av att bara ta jordartsprover. Vad exakt, och hur mycket pengar som fördelas. Vad händer om de hittar något i marken. Vad jag som markägare har för rättigheter. Vad ska göras i detalj osv. Vad som kan hända med marken runt omkring. Vad som ska hända och vad de ska göra på min mark. Vad syftet med undersökningen var och hur mycket de skulle utvinna. Vad är en arbetsplan? Vad, när. Var och när de skulle provborra. Vart de skulle borra. Min mark är ganska stor. Vi borde fått samma information som samerna. Vilka företaget är. Vad det gäller. Vilka lagar och paragrafer som gäller. Vilka punkter som är viktiga i arbetsplanen, eftersom det är mycket information. Vilka rättigheter jag har. Vill ha en uppföljning på arbetet veta om det hittades något av värde. Vissa ger dålig feedback. Upplevde du att du hade möjlighet att påverka hur undersökningsarbetet på din mark/den mark du nyttjar skulle genomföras? Allmännyttan har intresse. Jag kan möjligen förlänga tiden tills de kommer och gör provborrning, men de kommer alltid. Arbetet utförs ändå. tror att de får göra som dom vill och så har det alltid varit. När man pratar och har invändningar så blir man Företaget kör på vägar som de inte får köra på och kör sönder skog med orden det var ett misstag efteråt. Vad man än säger och vad som än sägs så håller de inte vad de säger och gör om samma sak varje gång. De bryr sig inte om jag har några invändningar. De får ju prospektera enligt lag, då känns det som att det är svårt att påverka så mycket hur det ska göras. De gör som de vill. De gör som de vill. Man har inget att säga till om. Man känner sig väldigt liten. Bolagen är de som ingen känsla för den mark och natur man äger. Men de som är där och gör jobbet har jag inget ont att säga om. De gör väl som de vill? spelar väl ingen roll vad jag tycker. De har bergmästaren på sin sida, och bergmästaren verkar vara köpt av företagen. De har ju rätt att komma dit, då spelar det inte så stor roll hur de utför arbetet. De har ju rätt att provborra, då känns det som att de kan göra som de vill. De har ju rätt att provborra, då känns det som att det inte spelar någon roll vad man säger. De kommer kunna göra på deras vis ändå. De kommer och provborrar ändå. De kör sitt eget race. Jag har inget att säga till om. De man sa togs aldrig på allvar. De styr det mesta, har inte så mycket att säga till om. De var ganska klara med vad de ville. Kändes svårt att påverka det. De är ett stort företag och jag bara en liten markägare. De är ju minerallagen, de får tillstånd av bergsmyndigheter. Så man har väl inget val. De kommer göra undersökningen oavsett vad. Det känns onödigt att kämpa emot, känner inte att våra synpunkter i slutändan spelar någon roll, eftersom de får alltid vad de vill. Det beror på känslan man får när man läser arbetsplanen. Det framgick inte särskilt tydligt i arbetsplanen att jag kunde påverka. Det framgick inte. Det gick det inte att läsa sig till. Det går inte att påverka, det är helt omöjligt p.g.a. deras tillstånd. Det har ingen betydelse vad vi säger känns det som. Vi har en liten möjlighet att påverka. Och jag tycker inte det framgår tydligt och förklarat hur man kan gå tillväga heller i arbetsplanen. Det kan man inte göra, om de har bestämt sig för att göra någonting så gör de det. Det kom bara som ett brev på posten. Det kändes förutbestämt sedan innan. Det kändes som att det redan var beslutat. Det kändes som om beslutet redan var taget visst kunde jag ha invändningar men det var som redan klart. Det känns inte som att de lyssnar på vad man säger ändå. Det känns lite omöjligt. Det påverkade inte just min mark så mycket. Det skulle hända oavsett vad IP säger eller inte, man känner sig liten i sammanhanget. Det stod ingenting om att man kunde påverka på något vis. Det stod ingenting om det, vad jag minns. Det stod inget om det i arbetsplanen. Det stod inte att jag hade möjlighet att invända. Det stod inte vad som skulle göras. Och är det svårt att göra invändningar. Det stod inte vilka verktyg de skulle använda och fordon. Bara att det skulle göra undersökningar. Några invändningar kunde man inte lämna. Vad skulle jag ha och prata om då i så fall? Det var bara att gilla läget. Det var dålig kontakt med företaget. Det var redan bestämt vad som skulle ske, som markägare har man inget att säga till om. Det var redan fastlagt hur arbetsplanen och arbetet skulle gå till. Det verkade redan bestämt. Det verkade så färdigt vad de skulle göra, det kändes som att jag, som icke kunnig, inte hade så mycket att tillföra. Det verkar som att man är väldigt liten i sammanhanget jämfört med företagen. Man har lite att säga. Det verkar vara förbestämt att det ska göras. Det står inget om något överklagande eller något sådant. Det vet man att man inte har rätt till att påverka överhuvud taget. Det är endast möten med samer. Det är ett stort projekt och jag är bara en liten markägare. Det känns som att det är svårt att påverka. Det är nog omöjligt men att kanske kunna göra en överklagan hade fungerat, men det var jag inte intresserad av. Det är något jag fått för mig. Det är ingen idé att överklaga. Det är omöjligt. Det finns inget jag kan göra åt detta, de kommer ändå gör det de vill. Vi har ingen makt i det. Även om möjligheten ges, så är det en lång process och det vet de också. Därför orkar man inte kämpa så mycket, jag äger min mark, jag tycker inte det behövs att jag ska kämpa för att min mark inte ska terroriseras och förstöras av andra. Det är redan bestämt vad som ska göras, tror inte att det lönar sig att överklaga. Det är svårt att påverka för en enskild person eftersom allt regleras av så många lagar. De borrar ändå. De har rätten på sin sida. Man kan inte protestera. Man kan motverka men inte stoppa dem helt. De sa helt och klart: det här har vi rätt till. Då skulle jag aldrig ha skickat in papperna. Om jag skulle kunna påverka. Eftersom ej bor nära marken. Egentligen har jag inga rättigheter när det gäller gruvor. Enligt minerallagen har man som markägare inte så stora rättigheter, företagen får tillstånd ändå. Enskilda personen kan inte göra så mycket. Fick bara ett papper på vad som skulle hända, har aldrig vetat att han kunde ha åsikter. Fick ingen information. Fick till svar vi behöver inte berätta mer för dig som markägare, det blir inga skador enligt prospektören. För att de har rätt att göra vad de vill. För att den inte var detaljerad, så det fanns inget konkret att motsätta sig. Dessutom uttryckte arbetsplanen som helhet att det inte var någon idé att komma med invändningar. För att det finns en lag. För att det inte var tydligt vad det var de skulle göra. För att det lämnades inga preciserade uppgifter. För att det redan fanns en lag och att jag inte kunde förändra det. För att det stod att företaget hade rätt att provborra enligt lag. För att jag ej fick veta när de skulle komma. För att jag inte fick träffa någon personligen. För att min bild är att lagen är på prospektörernas sida. För att vi skickade invändningar, men det skickades ingen ny arbetsplan tillbaka där de skulle varit ändringar. För de följde inte planen och de talade inte om när de skulle komma. För det framgick inte av arbetsplanen. För det framgick inte särskilt tydligt att jag kunde göra invändningar. För dåligt underlag. För jag fick inga angivna alternativ från prospektören. För jag får inte svar på mina frågor. För jag kunde inte påverka. För jag tror inte det är möjligt. För jag tror inte man har något att säga till om som enskild när de väl bestämt sig. För liten skogsägare, man har inte så mycket att säga till om som privatperson. Företaget hade för mycket makt, reglerna är på deras sida, vilket de underströk under olika möten. Företaget har rätt att undersöka, finns inget som kan stoppa de. Gavs inget sådant utrymme i materialet. Hade inte så mycket att säga till om. Har aldrig fått information hur jag ska överklaga. Har ingen rätt att bestämma, staten bestämmer. Har inget med det att göra. Har inte någon chans mot borrföretaget. Har överklagat arbetsplanen en gång, fick rätt i första instansen men inte i den andra, då är det ingen ide att överklaga fler gånger. Ingen idé att överklaga. Liten del av marken. Ingen lyssnar och man får inget gehör. Ingen möjlighet att påverka om jag klagar förlänger bara tiden innan företagen kommer och provborrar. Ingen möjlighet att påverka. Ingen stor möjlighet att protestera. Ja, jag tror inte det framkom att man hade något att säga till om vilket var väldigt negativt. Jag bryr mig inte. Jag fick bara ett papper och så kunde jag inte göra mer kände jag. Jag fick för mig att det redan var bestämt att det skulle bli en undersökning. Jag hade inget att säga till om, de bara gjorde det, punkt slut. Jag har inget intresse. Jag har nästan inte haft någon möjlighet att överklaga borrningstillstånden. Jag kände att jag inte hade någon påverkan. Jag kände mig hotad av hela situationen. Det var som att man var tvungen att skriva på något som man inte samtycker till. Jag tror att dem har stora möjligheter att göra vad de vill. Om jag som markägare gör invändningar, så kommer någon annan myndighet köra över mig. Vi har inga val känns det som. Att de ger möjligheten att vi ska göra invändningar är bara för att de vill framstå som rättvisa, men det är dem inte, eftersom möjligheten är enbart en falsk förhoppning. Jag tror inte det går. Jag tror inte det är någon idé att protestera. Jag tror inte man har mycket att säga till om; det är ett multinationellt företag som har slipade advokater. Jag tror inte man har något att säga till om som markägare. Jag tänkte att det inte var någon idé. Jag tänkte inte på det. Jag uppfatta att man inte har så mycket att säga till om. Jag vet att det är en process som pågår. Och som markägare så har jag inte så mycket att säga till om. Jag vet inte hur man ska kunna påverka om har de fått tillstånd. När man väl skickat in alla papper så är det inte upp till mig längre. Man känner sig ganska överkörd. Jag är inte så intresserad av att lägga mig i. Kan inte påverka. Känner inte att jag har möjlighet att påverka. Lagen säger väl att man inte har någonting att säga till om. Lagen är inte på min sida. Inte mycket att säga till om, orkar inte. Man brukar inte kunna påverka så mycket. Man får för lite information, man har inget val än att låta de utföra arbetet. Man gjorde som man blev tillsagd, man kände sig tvingad. Man hade inget val. Man har en sån liten talan i det. En markägare kan inte göra så mycket mer där. Man har inga möjligheter att sätta stop. Man har inget val. Man har ingen möjlighet, vill de göra undersökningar så kommer får de göra det. Man har ingen talan i det hela. Man kan skicka in en protest men det leder inte till något. Man har ingenting att säga till om som en liten markägare. Man tas inte på allvar. Dom kör bara över en . Man har inget att säga emot. Man har inget att säga till om som markägare. Man har inget att säga till om. Man har inget att säga till om. Man har inget att säga till om. Man har inget att säga till om. Minerallagen bestämmer allt så det spelar ingen roll vad jag tycker. Man har inget val. Man har inte så mycket att säga till om. Man har inte så mycket att säga till om. Man har inte så mycket att säga till om. Man har ingen möjlighet att påverka. Man har inte så mycket att säga till, det är bara att godkänna. Man kan inte protestera emot dem. De kommer ändå göra proverna på marken. Man känner sig liten, man har ingen rätt att säga till om något. Man känner sig liten, prospektering har företagen rätt till, som jag förstår. Man måste engagera sig så mycket för att lyckas. Det finns ingen möjlighet till det. Man är för lite insatt, svårt att argumentera mot stora, väl insatta företag. Man är för liten, man kan inte neka, hela byn får skriva under, och det kan ju leda till jobb. Man är inte tillräckligt insatt. Man är ju inte tillkallad för att ha åsikter om det. Marken ligger långt från mitt boende svårt att kontrollera hur arbetet utförs. Minerallagen gjorde det inte lätt för mig och jag kände mig maktlös eftersom jag inte hade något att sätta mot. Jag ville inte ha något på min mark eftersom den inte är så stor och jag ville ha den ostörd på grund av t.ex. jakt. Nej, jag har inte ork och kraft att bry sig, det är lite som och . Om jag protesterade hade det inte hjälpt, arbetet görs ändå. Planen var så vag att det var så svårt att motsätta sig något. På grund av dåliga regelverk så har man ingen talan om detta. Skeptisk till det och ringde och sa att jag inte tänker skriva under några papper, då sa de att det inte hade någon betydelse. Som enskild känns det inte som att jag har så mycket att sätta emot, om man däremot hade varit flera så kanske det hade gått vägen. Som jag uppfattar det så kunde jag komma med invändningar först efteråt. Som markägare har man inget att säga till om gentemot staten. Som markägare har man knappt några rättigheter i sammanhanget. Spelar ingen roll om jag sa något, de gör som de vill. Stod tydligt i informationen att jag inte äger marken under jord. Ingen idé att överklaga kan man läsa mellan raderna på arbetsplanen och informationen man får. Svårt att sätta sig emot prospektörer, de utför i alla fall sin provborrning. Undersökningen görs ändå. Uppfattade och fick inte info om vad som skulle göras. Upplevde att vi inte kunde påverka. Som liten människa har du inget att säga till om. Upplever bara att man blir överkörd. När de väl hittar något. Man kan inte sätta sig emot som markägare om de vill köpa något. Det är inget frivilligt beslut man gör att sälja marken. Vilket gör att man förlorar mycket egendom, som man inte kan göra så mycket åt egentligen. Vad kan en ensam människa göra, de stora företagen gör vad de vill. Vad mer kan man göra? Inte mycket för min del inte. Vet inte hur man ska kunna göra det. Man ställs inför ett faktum. Man har inte så mycket att säga till om. Vi lyckades få företaget att skjuta på prospekteringen, eftersom deras val av tidpunkt skulle åsamka betesmarkerna skada. Själva genomförandet, däremot, känner jag inte att jag har några större möjligheter att påverka. Vi tänkte inte på det, . Vi är överkörda av dem, de gör som de vill. Är en sådan liten fastighet så har nog inget att säga till om. Är en sådan liten skogsägare, känns som man inte har så mycket att säga till om. Överlämnade förtroendet till prospektören Om du inte var nöjd med arbetsplanen från början, lyckades du som markägare/nyttjanderättshavare få en överenskommelse om arbetsplan med prospektören som du var nöjd med? Varför blev då planen gällande? Jag tror inte det gick rätt till. De får göra som de vill verkar det som. Vi markägare har ingenting att säga till om, även om vi inte vill att de ska vara på vår mark så är de där i alla fall. De gör som de vill. De körde på med deras race. Man har ju inget att säga till om egentligen. Det finns ingen mening i att kämpa emot, man känner sig hopplös. De gör vad dem vill ändå. Det är inte kul direkt, ens mark blir helt förstört. De vill bara få sina pengar och komma och förstöra för alla markägare. Det lönar sig inte att sätta sig emot, jag äger inte marken ner i jorden ändå. Det spelar ingen roll vad jag säger, de gör som de vill ändå. Det är ett myndighetsbeslut. Därför att bergmästaren på Bergsstaten bestämmer det. Prospektörerna har lagen på sin sida, och markägarna är rättslösa. Därför att de har rätten på sin sida, som enskild person har jag inget att säga till om. Därför att vi gjorde en förlikning och där prospektören backade. Genom att de backade och gick tillbaka till den ursprungliga arbetsplanen och kunde därmed verkställa. En bra fråga, det blev inte av. Tar för mycket energi och det lönar sig inte. För att de fick pröva av oss. För att jag skrev på, orkade inte motsätta mig när underlaget (arbetsplanen) var så dålig. För att jag skrev under i oförstånd. För jag har inte försökt komma med invändningar. Gjorde inte någonting. Har ej försökt. Jag försökte inte göra några invändningar. Jag försökte inte, det är ingen idé. Jag gick inte så långt. Jag gjorde inga invändningar. Jag gjorde inget försök. Jag har inte fått någon information står mer som ett frågetecken. Det är bra att de startar upp men informationen var dålig. Jag har inte försökt göra några invändningar, de har lagen på sin sida. Jag har inte sökt någon överenskommelse. Jag motsatte mig från första början jag och min granne så vi skrev inte under. Det slutade med att polisen kom med delgivningspapper och då hade jag inget annat val än att skriva på. Jag struntade att klaga för jag vet att jag har inget att säga till om. Lagen på deras sida. Man har inget val. Svårt att få stopp på prospektören. Vi försökte inte eftersom man inte kan påverka så mycket. Vi har överklagat men inte kommit någon vart. Överklagade inte p.g.a. den information jag fick av personer med kunskap i ev. provborrningar sa att det är ingen idé att överklaga. Överklagan blev inte av. har i samband med utvidgningen av gruvverksamheten i lämnat erbjudanden till villaägare i om inlösen av deras fastigheter. Fråga har uppkommit om denna ersättning följer expropriationslagens ersättningsregler eftersom värderingstillämpningar innebär att fastighetsägarna inte kan förvärva ersättningsbostäder inom närområdet. (Rätteligen inom det enda område där fastigheter är tillgängliga för ett fortsatt permanent boende, dvs. ) Detta eftersom marknadspriserna skiljer sig väsentligt mellan och huvudorter. I är marknadspriserna negativt påverkade av den pågående och planerade utvidgningen av gruvverksamheten. För de fastighetsägare som inte accepterar ersättningar gäller då expropriationslagens bestämmelser, vid en prövning i domstol. Fastighetsägarna anser inte att den ersättning som bolaget erbjuder motsvarar prisnivån för ersättningsbostäder i närliggande område, varför vi har fått i uppdrag att undersöka om ersättning kan bestämmas med tillämpning av expropriationslagen på sådant sätt att fastighetsägarna hålls skadeslösa. Fråga är om tillämpning av lagen är den rätta eller om det finns ett utrymme för att beakta lagens grundprinciper vid ersättningens bestämmande. 2 Villaägaregarantin i presumtionsregeln Den nu upphävda presumtionsregeln (4 kap. 3 § expropriationslagen) hanterade den situationen att en värdeökning hade skett, vilken man skulle bortse ifrån i vissa fall. Skyddsregeln i paragrafens tredje stycke siktade på den situationen att en värdeökning, som man enligt presumtionsregeln skulle bortse ifrån vid bestämmelse av ersättning, fått till följd att fastighetspriserna även i övrigt ökat. Enligt garantiregeln skulle ersättningen inte understiga belopp motsvarande kostnad för likvärdig ersättningsbostad. Garantiregeln kunde dock inte användas självständigt för att höja löseskillingen. I vårt fall skulle villaägaregarantin alltså inte ha varit tillämplig eftersom presumtionsregeln inte har tillämpats. Den situationen att företaget som är anledning till expropriationen har haft en negativ inverkan på marknadsvärdet regleras i 4 kap. 2 § expropriationslagen. Denna inverkan ska bortses ifrån vid bestämmande av löseskilling. I vårt fall är det befintlig verksamhet som i grunden är orsak till att fastighetspriserna är låga, vilket får till följd att bestämmelsen inte är direkt tillämplig. Enligt 4 kap. 1 § expropriationslagen ska den ersättning som utgår täcka fastighetens marknadsvärde, med ett påslag om , och annan skada. Marknadsvärdet bestäms av de olika värderingsprinciper som fastlagts av rättspraxis. I vårt fall innebär dock dessa principer att fastighetsägaren inte hålls skadeslös. Fastighetsägaren kan inte förvärva en ersättningsbostad utan att drabbas av högre kostnader. Utgångspunkten är, enligt doktrinen, att den ersättningen ska medföra en oförändrad förmögenhetsställning. Fråga är då om man kan åberopa ersättningen för annan skada som grund för att fastighetsägaren ska hållas skadeslös? Vad som ingår i begreppet annan skada är inte definierat i lagen. Det ska röra sig om ekonomisk skada och den grundläggande principen är att fastighetsägaren ska hållas skadelös. Enligt förarbetena är det naturligt att anknyta till vad som gäller i skadeståndsrätten. Det ska alltså föreligga adekvat orsakssamband mellan expropriationen och skadan. I kommentaren till bestämmelsen anges att den ersättning som kan komma i fråga, vid expropriation av en fastighet som används för ägarens personliga bruk, består huvudsakligen av gottgörelse för direkta kostnader som sakägaren drabbas av genom tvånget att skaffa en annan bostad. Som exempel anges lagfartskostnader för ersättningsbostaden (se NJA 1981 not A6 och A7), dubbelhyra och liknande. Ett intressant rättsfall i detta sammanhang är NJA 1981 s. 1025. Här fick en hyresgäst högre hyra för bostaden som anvisats honom p.g.a. expropriationen. fann att den ökade hyreskostnaden motsvarades av en förbättrad bostadsstandard och det var inte fråga om annan skada. Domstolen uttalade dock att man skulle kunna komma till annan slutsats om hyresgästen p.g.a. personliga förhållanden måste antas sakna förutsättningar att tillgodogöra sig det höjda bruksvärdet. Ersättning skulle också, enligt domstolen, kunna utgå ifall hyran för den nya lägenheten är så mycket högre att det med hänsyn till hyresgästens ekonomiska förhållanden inte skäligen kan begäras att han underkastar sig den ökade hyreskostnaden. 4.3Bolaget åtagit sig att begränsa skadan? Vid bestämmande av annan skada ska hänsyn tas till vad den exproprierande gjort för att begränsa skadan. Här kan erbjudandet från bolaget om att flytta huset till en annan fastighet få betydelse. Det går således att argumentera för att i ersättningen för annan skada, enligt 4 kap. 1 § expropriationslagen, ska ingå ett belopp motsvarande skillnaden i marknadsvärde mellan exproprierad fastighet och likvärdig ersättningsbostadsfastighet. Paralleller kan dras till villaägaregarantin i den upphävda presumtionsregeln. Det är oskäligt, och rimligen inte heller lagstiftarens mening, att ersättningen vid expropriation inte når upp till kostnaden för ersättningsbostadsfastighet.