sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — Utredaren stöder detta förslag och anser att det kan leda till både ökad välfärd för djuren och minskade kostnader för djurägarna och samhället. Det kan även förbättra livsmedelssäkerhet och arbets- miljön för djurpersonal genom att minska risken för att smittor sprids mellan djur och människor. I betänkandet Folkhälsa – Djurhälsa. Ny ansvarsfördelning mel- lan stat och näring (SOU 2010:106) uppger att den har övervägt att införa en bestämmelse om krav på förpröv- ning av djurstallar utifrån biosäkerhetssynpunkt i en av utred- ningen föreslagen ny djursmittslag. Argument för att göra så anger är att ny- eller ombyggnation av djurstallar ofta innebär mycket stora investeringar och att det kan vara svårt för en enskild djurhållare att överblicka de konsekvenser som byggnaden kan få för smittskyddet. kon- staterar att om staten på förhand ser till att byggnaderna uppfyller kraven på biosäkerhet så skulle både samhällets och näringens kostnader för bl.a. bekämpningen av djursmittor minska. Djur- smittsutredningens slutsats var dock att ett krav på förprövning från biosäkerhetssynpunkt inte är nödvändigt eller proportionerligt i förhållande till den avsedda nyttan med åtgärden. Utredaren instämmer i resonemang men inte i dess slutsats. Utredaren anser att det finns ett stort sam- hällsintresse av att minska både djurlidandet och kostnader som olika sjukdomar och smittor för med sig. Detta gör att kravet är både nödvändigt och proportionerligt med nyttan. Eftersom det redan finns inarbetade rutiner för förprövning bedömer Särskilda krav för viss djurhållning utredaren att den extra administrativa bördan inte nödvändigtvis behöver vara särskilt omfattande men att vinsten kan vara mycket stor. har en tradition av ett gott djurhälsoläge och smittfri- het från många sjukdomar som är vanliga i andra EU-länder. Detta anser utredaren att man måste värna om från såväl djurskydds-, djurhälso- och folkhälsosynpunkt. Utredaren bedömer att för att effektivt kunna såväl förebygga som bekämpa smittor krävs att hänsyn tas även till dessa aspekter när stallar och andra byggnader planeras och uppförs. Utredaren anser att allt som har väsentlig betydelse för djurskyddet och djurhälsan ska ingå i förprövningen. Denna tanke fanns redan i propositionen till djurskydds- lag. Förprövningen är inte , och bör inte heller enligt utredarens mening, endast vara en teknisk granskning av byggna- ders och olika anordningars mått och konstruktion. Den tekniska granskningen är dock enligt utredaren en viktig förutsättning för att säkerställa att den djurmiljö som planeras och konstrueras kan ge djuren en god djurvälfärd. Förutom detta krävs det att aspekter som djurs beteende och hälsa också tas med i bedömningen. Utre- daren anser därför att det förutom en god byggnadsteknisk och veterinärmedicinsk kompetens krävs etologisk kompetens. är främst byggnadskonsulenter och länsveterinärer involverade i för- prövningen. Kontrollen av djurskyddet utförs dock sedan av djur- skyddskontrollanterna och utredaren bedömer att kontrollarbetet och förprövningen skulle kunna stärkas och effektiviseras om dessa processer integrerades i högre utsträckning. har t.ex. många djurskyddskontrollanter etologisk kompetens. Alla personer som är involverade i förprövningsarbete behöver adekvat och kontinuerlig utbildning för detta arbete. För att för- prövningen ska ske på likartat sätt i hela landet är det också viktigt att regelbundna avstämningar sker med andra länsstyrelser och . Verket håller regelbundet () kur- ser för byggnadskonsulenter i syfte att vidareutbilda dessa och likrikta förprövningen. Utredaren anser att veterinärer och etologer som är involverade i förprövningen behöver liknande utbildning och möjlighet till avstämning. Särskilda krav för viss djurhållning Utredaren anser också att länsstyrelserna ska organisera sig så att arbetsuppgifter kan fördelas mellan olika länsstyrelser för att utnyttja kompetens, t.ex. genom specialisering och samordning. Utredaren anser även att det finns andra möjligheter till samord- ning inom . Förprövningen skulle t.ex. för hägn kunna samordnas med tillståndsprövning enligt jaktlagstiftningen. Utredaren menar att alla godkännanden av utrymmen för djur bör kunna samlas under en enda paragraf. Vad som ska gälla för olika djurverksamheter och vilka eventuella skillnader i omfattning av godkännandet, anser utredaren bör anges myndighetsföreskrifter. Kravet på förprövning ska dock endast gälla djurhållning som är yrkesmässig eller i större omfattning. Vad som ska anses vara större omfattning bör även det anges i myndighetsföreskrifter. Utredaren anser att det måste bero på vilket behov av förprövning som det finns och vilka risker som det finns inom olika djurhållningar. Utredaren anser också att något av det viktigaste i det förebyg- gande djurskyddsarbetet är att ge djuren en god levnadsmiljö. Utredaren är medveten om att förprövning innebär en viss admi- nistration men anser att den är välmotiverad ur djurskyddssynvin- kel och helt nödvändig för att bibehålla den djurskyddsnivå som vi har i . Utredaren bedömer att med en mer enhetlig hanter- ing av dessa ärenden så kommer den administrationen att minska och borttagandet av § 16-tillstånden kommer leda till administrativ förenkling. Utredaren bedömer också att detta är helt i linje med det pro- jekt som driver, Ett djurskydd i förändring, där man bl.a. arbetar med att införa en differentierad förprövning. Det betyder t.ex. att vissa typer av byggnader får en förenklad förpröv- ning. Som har konstaterats så hindrar inte heller tjänstedi- rektivet att medlemsstaterna har krav på godkännande av fysisk infrastruktur som t.ex. lokaler för djurhållning se Gällande rätt och bakgrund till djurskyddslagstiftningen. Särskilda krav för viss djurhållning Utredaren anser att det från djurskyddssynpunkt är viktigt att behålla godkännande av nyteknik. Som utredaren ser det är kravet på nyteknikprövning viktigt ur ett förebyggande djurskyddsper- spektiv. Risken för att ny teknisk utrustning som kan orsaka djur lidande annars används bedömer utredaren som för stor. Godkän- nandet har också tidigare ansetts vara en viktig förutsättning för att ska kunna upprätthålla ett gott djurskydd och en god djur- hälsonivå. För den enskilde företagaren innebär också godkännan- det precis som förprövningen en investeringssäkerhet genom att produkten blir testad och konstaterad som väl fungerande. Utredaren bedömer också att nyteknikprövning bör anses vara förenligt med bestämmelser om fri rörlighet efter- som förfarandet är nödvändigt, proportionerligt och icke diskrimi- nerande, se avsnitt Förenlighet med bestämmelser om fri rörlighet av varor ovan. Utredaren anser också att möjligheten till nyteknikprövning ger flexibilitet i lagstiftningen eftersom det genom den görs möjligt att testa ny utrustning eller teknik. Utredaren anser att det är viktigt att utveckling av mer lönsamma och djurvänliga tekniska lösningar sker. En förutsättning är dock att systemen inte får negativa kon- sekvenser för djurvälfärden. Den kritik som har funnits mot nyteknikprövningen är bl.a. att den i vissa fall har tagit mycket tid och resurser i anspråk. Utreda- ren kan dock konstatera att staten har finansierat delar av den nyteknikprövning som genomförts. Nyteknikprövning också medfört en del utvecklingsföredelar för tillverkaren eftersom test- ningen inneburit en dialog med tillverkaren som ofta har lett till förbättringar av produkten. Nyteknikprövning har också inneburit att tillverkaren har sluppit dra tillbaka en produkt från marknaden som har visat sig vara skadlig för djuren. Utredaren bedömer därför att nyteknikprövning behövs och är viktig för att förebygga djurvälfärdsproblem. Utredaren bedömer även att det är av stor vikt att denna prövning håller en hög veten- skaplig klass för att vara tillförlitlig och kunna ligga till grund för föreskriftsändringar. För att underlätta framtagande av forsknings- plan m.m. till vid ansökan om nyteknikprövning anser utredaren att branscherna kan ta hjälp av, och samarbeta med, (). Många forskare vid SLU har Särskilda krav för viss djurhållning stor erfarenhet och kompetens när det gäller denna typ av forsk- ning. Utredaren anser också att branscherna, myndigheterna och SLU borde inrätta ett innovationscenter dit företagare kan vända sig med sin idé och få hjälp med att utveckla och genomföra den. Lik- nande innovationscentrum och tankesmedjor har bildats inom andra områden och utredaren bedömer att detta skulle kunna sti- mulera och stödja utvecklingen. Utredaren anser att den inbesiktning som cirkusar genomgår innan första föreställning är nödvändig ur djurskyddssynpunkt. Inbesikt- ningen är viktig för att förebygga djurskyddsproblem och den kan liknas vid en form av förhandsgodkännande av lokaler som finns för annan djurverksamhet. Som utredaren har tolkat analysen i Genomförande av tjänstedirektivet (Ds 2008:75) så tycks också kra- vet på inbesiktning vara förenligt med tjänstedirektivet. Som utredaren ser det måste grunden för all djurhållning vara att djuren ges en god djurvälfärd, se Etiska utgångspunkter för en ny djurskyddslagstiftning. Utredaren bedömer att förutsättningarna för att skapa en god djurvälfärd i cirkusverksamhet är begränsade på grund av cirkusverksamheten kringflyttande och ytorna att hålla djuren på också är begränsade. Olika djurarter har olika behov vil- ket gör dem mer eller mindre lämpliga till att använda i cirkusverk- samhet. Generellt anser utredaren att framför allt domesticerade djur bör användas vid cirkus. Enligt utredarens mening varken är, eller bör, cirkusar vara undantagna från kravet på att djuren ska kunna bete sig naturligt. Kravet på naturligt beteende omöjliggör dock att vissa djur hålls och används i cirkusverksamhet. Utredaren bedömer att detta gäller t.ex. sjölejon och elefanter eftersom deras behov av att få bete sig naturligt inte kan anses vara möjligt att tillgodose i cirkus- verksamhet. När dessa djur hålls i djurparker har storleken på de utrymmena de hålls i anpassats efter djurens behov av naturligt beteende och att de ska ha möjlighet att dra sig undan. På en cirkus är det inte praktiskt möjligt att hålla djuren på så stora utrymmen att kravet på naturligt beteende kan uppfyllas. Det går inte heller att ordna ett avskilt område där besökaren inte kan se eller störa djuren som är tillräckligt stort för att djuren ska kunna känna sig Särskilda krav för viss djurhållning Att kräva motsvarande ytor som finns i djurparker skulle innebära ett indirekt förbud mot hållningen av dessa djur vid cirku- sar. Utredaren anser därför att det av tydlighetsskäl är att föredra att förbjuda att sjölejon och elefanter hålls på cirkus i likhet med de andra djur som är förbjudna. Enligt utredarens mening kan samhällsnyttan med att förevisa dessa djur offentligt erhållas på djurparker där djurens behov av naturliga beteenden och ostördhet bättre kan tillgodoses. anges de djur som inte får hållas på cirkus i djurskyddsför- ordningen. Utredaren föreslår att detta istället ska framgå av djur- skyddslagen och att den lista på djur som inte får förevisas på cir- kus ska omfatta även elefanter och samtliga säldjur, dvs. även sjö- lejon. Utredaren anser att vetenskap och beprövad erfarenhet ska ligga till grund för bestämmelser gällande vilka djur som bör få hållas på cirkus och de villkor som bör ställas för hållandet där. Utredaren anser därför att ska ges ett bemyndigande att i föreskrifter reglera och förbjuda viss djurhållning på cirkus om den inte anses uppfylla kraven på t.ex. naturligt beteende. När det gäller hållande av djur i djurpark kommer denna djur- hållning också att omfattas av kravet på förprövning, se ovan. Att ha ett krav på godkännande före det att innan en djurpark får öppna anser utredaren är rimligt från djurskyddssynpunkt och krav finns på att anläggningen ska godkännas före det att den tas i bruk. Gällande djurparker så har inte några synpunkter fram- förts om att detta krav upplevs som orimligt betungande eller onödigt. Utredaren föreslår därför inte några övriga förändringar. Utredaren anser att det är både nödvändigt och rimligt att kräva att den som driver en zoobutik har utbildning om de djur som säljs. Många köper sitt första djur i en zoobutik och har därför begränsad eller inte någon kunskap om djur och dess skötsel. Att det finns kunnig personal som kan svara på frågor och ge råd är alltså av stor vikt för djurets framtida skötsel och välfärd. Att lämna ut skriftlig information till de blivande djurägarna är också viktigt men kan aldrig bli så heltäckande att inte frågor kan behöva besvaras utöver detta. Utredaren föreslår därför inte några ändringar när det gäller krav på detta område. Särskilda krav för viss djurhållning Kontrollen av att det finns och delas ut informationsblad till nyblivna djurägare måste dock stärkas. Det behöver också kon- trolleras att den innehåller korrekt och tillräcklig information. Som utredaren ser det bör kontroll av att det finns informationsblad ingå i den offentliga djurskyddskontrollen. Utredaren anser att bör se över vägledningen för djurskyddskontroll (bl.a. checklistan) när det gäller sällskaps- djur. Även vägledning för sällskapsdjur bör delas upp efter djurslag på samma sätt som gjorts för lantbrukets djur. innehåller checklistan för sällskapsdjur en del alltför generella punkter för att vara till den hjälp för kontrollanterna. Enligt utredarens mening beror det på att man har försökt passa in alltför skilda kategorier djur. Problem med checklistan har bl.a. uppmärksammats i en stu- die av SLU (2011) och utredaren anser att kontrollen av sällskapsdjurhållningen måste tas på större allvar. För att verkligen vara till hjälp för länsstyrelserna i sitt kontrollarbete bör checklis- tan vara specifik för olika djurgrupper som skiljer sig mycket åt som t.ex., fågel, fisk och hund. Endast djur som är lämpade bör få hållas för sällskap och hobby Enligt kommittédirektivet har det i olika sammanhang påtalats att det finns oklarheter vad gäller orsakerna till varför vissa djur av djurskyddsskäl inte får hållas för sällskap och hobby. Krav på tillstånd har angetts som ett alternativ till förbud. Initialt i utredningen genomförde utredaren en instansunder- sökning där över hundra berörda instanser gav sin syn på kommit- tédirektivets frågeställningar. Endast en av dessa hundra instanser () framförde önskemål om att dagens förbud mot att privatpersoner får hålla primater, rovdjur och rov- fåglar borde tas bort. har dock meddelat att de ibland får förfrågningar från privatpersoner om att få hålla prima- ter, rovdjur och rovfåglar. Särskilda krav för viss djurhållning Förutsättningar för att djur ska anses vara lämpliga att hålla som sällskapsdjur Utifrån den forskning som utredaren har tagit del av (se tidigare avsnitt) så anser utredaren att två kategorier av förutsättningar behöver vara uppfyllda för att ett djur ska anses vara lämpliga att hålla som sällskapsdjur: 1.Att det finns praktiska förutsättningar för att som privatperson, och i svenskt klimat, ge djuren en god djurvälfärd. 2.Att det finns tillräckligt med kunskap om djuret och dess behov hos djurägare, veterinärer och kontrollpersonal. För att ge ett djur en god djurvälfärd krävs att det är praktiskt möj- ligt att på ett förhållandevis enkelt sätt skapa en miljö för djuren som tillgodoser deras fysiologiska och beteendemässiga behov. Är detta svårt eller mycket kostsamt finns det stor risk för att det tummas på viktiga förutsättningar för djurens välfärd. När det gäller de praktiska förutsättningarna för att tillse djurens välfärd anser utredaren att det i bedömningen om ett djur är lämpligt som sällskapsdjur måste vägas in faktorer som t.ex. möjlighet till att ge djuren lämpligt rörelseutrymme, klimat, foder, sociala kontakter, m.m. Enligt utredarens mening krävs det också tillräcklig kunskap om djurens och deras behov för att kunna ge dem en god djurvälfärd. Den kunskap behöver inte enbart den som ska hålla djuret inneha utan måste även finnas hos veterinärer och myndigheternas kon- trollpersonal. Ett grundläggande krav i djurskyddslagen är att alla djur som hålls av människan ska få vård och behandling i händelse av skada eller sjukdom. Likaså måste de kontrollerande myndighe- ter ha tillräcklig kunskap om dessa djur för att kunna bedöma deras välfärd och upptäcka eventuella brister i djurhållningen. Alla djur är inte lämpliga att hålla som sällskapsdjur Det är i princip tillåtet att hålla alla djur som inte är viltfång- ade och som inte tillhör kategorierna primater, rovdjur eller rov- fåglar. Detta omfattar ett mycket stort antal djurarter med vitt skilda behov. Som exempel kan nämnas att det finns mer än 5 000 olika däggdjursarter och endast en liten del av dessa, dvs. rovdjuren och primaterna, är inte tillåtna att hållas som sällskapsdjur. Särskilda krav för viss djurhållning detta kommer ett mycket stort antal arter av fåglar, kräldjur, grod- djur och fiskar som det alltså också är tillåtet att hålla som säll- skapsdjur. Utredaren har fått uppgifter om att det med jämna mellanrum introduceras nya djur som sällskapsdjur. De praktiska och kun- skapsmässiga förutsättningarna för att ge dessa djur god djurvälfärd varierar stort. Det kan t.ex. vara svårt att hitta veterinärkompetens för många av de med udda eller exotiska djurarterna. Utredaren befarar också att kontrollmyndigheternas kompetens är begränsad när det gäller vissa av dessa arter. Mot denna bakgrund gör utredaren den bedömningen att de förutsättningar som specificeras ovan inte finns för alla de djurarter som är tillåtna att hållas som sällskapsdjur. Utredaren anser därför att lagstiftningen på området är otillräcklig och att djur- skyddsbestämmelserna bör revideras så att endast djur som är läm- pade som sällskapsdjur tillåts hållas för detta syfte. Utredaren anser att detta bör ske genom att ser över sina före- skrifter gällande sällskapsdjur och uppdaterar bestämmelserna utifrån vetenskap och beprövad erfarenhet. Bedömningen gällande om djur bör få hållas eller inte bör ta hänsyn till de förutsättningar som utredaren nämnt ovan. Arbetet bör också bedrivas i dialog med forskare, bransch- och djurskyddsorganisationer. Utredaren har funnit att skälet för att just primater, rovdjur och rovfåglar är förbjudna att hålla som sällskapsdjur är att myndighe- terna bedömt att det är svårt för privatperson att hålla dessa djur på ett djurskyddsmässigt acceptabelt sätt. Utifrån den forskning som utredaren har tagit del av delar utredaren denna bedömning. Enligt utredarens bedömning är långtifrån alla arter av djur lämpliga som sällskapsdjur eftersom det är svårt eller omöjligt att ge dem en god djurvälfärd som privatperson. Primater, rovdjur och rovfåglar är några av dessa djurgrupper. Förslaget att ersätta gällande förbud med tillstånd bedömer utredaren inte som lämpligt. Att införa tillstånd i stället för förbud mot att hålla mer udda sällskapsdjur vore ett steg i fel riktning utifrån den forskning utredaren har tagit del av. Som utredaren ser det skulle det också skicka en vilseledande signal till allmänheten Särskilda krav för viss djurhållning eftersom det skulle det bli ytterst svårt, och i många fall omöjligt, att få dessa tillstånd om inte djurskyddsnivån sänks. Utredaren anser också att det kan ifrågasättas om så mycket av samhällets resurser ska läggas på att ett fåtal privatpersoner vill hålla udda djur som sällskapsdjur. Prövningen av sådana tillstånd skulle bli synnerligen resurskrävande eftersom diverse expertutlå- tanden gällande beteende, hälsa, näringsbehov, m.m. skulle krävas för att säkerställa djurvälfärden för dessa djur. Som utredaren ser det skulle både tillståndsprövningen och den fortsatta kontrollen av djurhållningen medföra avsevärda kostnader för samhället. Enligt utredarens mening är det inte är någon rättighet att få hålla djur av alla arter. Även om det finns en samhällsnytta med att hålla säll- skapsdjur i form av livskvalitet och glädje för människor, anser utredaren att detta kan erhållas genom hållning av djur som är mer lämpade som sällskapsdjur. Primater, fåglar och reptiler När det gäller specifika grupper av djur vill utredaren särskilt kommentera primater, fåglar och reptiler. Forskning på området har gjort att man vet mycket mer om vilken påverkan som hållande kan ha på dessa djur. När det gäller primater så finns det privatpersoner som vill hålla dem som sällskapsdjur. Många forskare anser dock att privat- personer inte kan tillgodose dessa djurs behov. Utredaren bedömer att förutsättningarna för att hålla primater som sällskapsdjur är dåliga. Primater kräver t.ex. en så specialiserad kost, en så kompli- cerad och stimulerande miljö och en sådan social struktur att denna djurhållning i praktiken är omöjlig för privatpersoner. De som vill hålla primater vill också ofta hålla enstaka djur och som utredaren ser det är det helt oacceptabelt att hålla primater ensamma. Utreda- ren anser därför att hållande av primater även i fortsättningen inte ska vara tillåtet. När det gäller fåglar så är endast rovfåglar förbjudna att hålla eftersom deras behov att röra sig över stora ytor har ansetts vara oförenligt med fångenskap i privat hållande. Forskning visar dock att även andra fåglar har behov av att flyga och att sällskaps- fåglar inte sällan har stressrelaterade sjukdomar som anses bero på de fysiska och beteendemässiga begränsningar som fångenskapen medför. Utredaren anser att allt hållande av djur som så kraftigt Särskilda krav för viss djurhållning åsidosätter djurens behov att det medför stereotypier och andra beteendestörningar hos djuren är oacceptabelt. Även om vi inte vet tillräckligt om fåglars behov av att få utföra vissa naturliga beteenden så måste man utgå från att alla icke marklevande fåglar har ett behov av att få flyga. Som utredaren ser det så är detta ett så grundläggande behov av att all hållning som omöjliggör detta måste anses stå i strid med såväl gällande djurskyddslag som det lagförslag som utredaren lägger fram. Utredaren anser att ska uppdras att se över sina djurskyddsföreskrifter för sällskapsfåglar utifrån den forskning som har gjorts på området och t.ex. se till att alla fåglar som hålls har möjlighet att flyga och utföra andra naturliga beteenden. Som utredaren ser det är det inte acceptabelt att hålla fåglar i burar eller voljärer av storlekar som inte tillgodoser dessa behov. Inte heller är det acceptabelt att hålla sociala fåglar ensamma. behöver också göra en översyn när det gäller bestämmelser för hållande av reptiler. Eftersom många reptiler krä- ver speciell luftfuktighet och temperatur finns det risk för att de hålls i terrarier som inte ger dem tillräckligt med yta att röra sig på. Forskning visar att många beteendeproblem hos reptiler orsakas av en alltför begränsad yta att röra sig på och en alltför stimulusfattig miljö. Även när det gäller detta så anser utredaren att Jordbruks- verket behöver se över sina djurskyddsföreskrifter så att dessa djurs behov tillgodoses. Alla reptilarter är inte lämpliga att hålla som säll- skapsdjur och utredaren bedömer att det finns en stor okunskap om hur dessa djur bör hållas bland allmänheten. Det förekommer också uppfattningar om att reptiler är tåliga och anpassningsbara djur medan forskning på området i själva verket visar på motsatsen. Andra problem än djurskyddsproblem Det har också påtalats att det finns andra problem än djurskydds- problem såsom risken för att vissa arter utrotas. Även om utreda- ren främst ska se på djurskyddsaspekterna anser utredaren inte att man bör tillåta hållande av vissa sällskapsdjur om konsekvensen innebär risker för att bevarandet av vilda populationer av djur eller vissa miljöer hotas. Detsamma gäller om hållandet kan medföra risker för skador på människor eller samhället, t.ex. genom infö- randet av smittor. Särskilda krav för viss djurhållning