sou · GZB375 · 2012-01-01 00:00:00 — Europeiska grupperingar för territoriellt samarbete enligt parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) med säte i fördelning av stöd ur (SFS 2009:704 ) I enlighet med vad som anges i 2 kap. 4 § ska vad som föreskrivs i tryckfrihetsförordningen om rätt att ta del av handlingar hos myndighet i tillämpliga delar gälla också handlingar hos något av de organ som nämns nedan i den mån handlingarna hör till där angiven verksamhet hos organet. Verksamheten anges i förekommande fall med hänvisning till numret i () på den författning med stöd av vilken verksamheten har uppdragits åt organet. skyddslagen (2014:000) fördelning av stöd ur territoriellt samarbete enligt strukturfonder (SFS 2009:704 ) parlamentets och rådets förordning (EG) nr 1082/2006 av om en europeisk gruppering för territoriellt samarbete (EGTS) med säte i Denna lag träder i kraft Utredaren lämnar nedan motiv och författningskommentar till sitt förslag på ny djurskyddslag. I de fall utredarens förslag innebär förändringar i djurskyddslagen har dessa förändringar sammanfattas i rutor i anslutning till paragraferna. Syftet med och omfattningen av lagen Den nya djurskyddslagens syfte ska vara att säkerställa ett gott djurskydd inklusive en god djurhälsa och främja respekten för djur och deras välfärd. Det ska också anges i lagen att djur har ett egenvärde utöver den nytta de har för människan. Paragrafen är ny. Utredaren anser att den nya djurskyddslagen ska ha ett tydligt uttalat syfte. Detta bör vara att säkerställa ett gott djurskydd inklusive en god djurhälsa vilka tillsammans utgör en god djurvälfärd, se Etiska utgångspunkter för en ny djurskyddslagstiftning. Utredaren föreslår också att det ska specificeras i lagen att den syftar till att främja respekten för djur och deras välfärd. Denna respekt anser utredaren är grundläggande för all djurhållning och allt djurskyddsarbete. I lagen ska det också tydliggöras att djur har ett egenvärde utöver den nytta de har för människan. Det införs krav i lagen på att bestämmelser som bygger på den nya lagen ska baseras på vetenskap och beprövad erfarenhet. Paragrafen är ny. Utredaren anser att det ska vara tydligt att de djurskyddsbestämmelser som följer av denna lag ska grundas på vetenskap och beprövad erfarenhet. Detta ska därför finnas angivet i lagen. I lagen tydliggörs att den omfattar alla djur som hålls av människan. Lagen omfattar även viltlevande försöksdjur samt övergivna och förvildade djur av tamdjursarter. Lagen omfattar djur i alla stadier efter födsel eller kläckning och för de försöksdjur som är däggdjur även den sista tredjedelen av fosterstadierna. Paragrafen ersätter definitionen av tillämpningsområdet i 1 § gällande djurskyddslag. Paragrafen har utökats för ökad tydlighet. Djur som hålls av människan Utredaren anser att det tydligare än ska framgå vilka djur som omfattas av lagen. Utredarens syn är att ansvaret för djurens välbefinnande följer av att människan har tagit dem i sin vård och styr deras liv och livsbetingelser. Vilda djur förfogar och kontrollerar människan inte över om dessa djur inte hålls. Utredaren anser därför inte att vilda djur generellt ska omfattas av djurskyddslagstiftningen. Utredaren föreslår därför att det i den nya lagen klargörs att den omfattar alla djur som människan avsiktligt håller samt de vilda djur som används, eller avses att användas i djurförsök. Utredarens syn är att alla djur, inklusive ryggradslösa djur som t.ex. humrar, kräftor och spindlar ska ha ett grundläggande skydd av djurskyddslagen, om de hålls av människan. det är den avgörande faktorn att människan tagit dessa djur i sin vård och håller dem i fångenskap. Med detta följer enligt utredaren ett ansvar och en skyldighet att ge djuren en god djurvälfärd. Detta betyder t.ex. att även humrar och krabbor som hålls för livsmedelsproduktion eller t.ex. spindlar som hålls för sällskap och hobby omfattas av djurskyddslagens regler. Däremot omfattas inte vilda humrar eller spindlar lika lite som t.ex. vilda fåglar eller däggdjur. Mer detaljerade djurskyddsbestämmelser när det gäller ryggradslösa djur anser utredaren endast ska införas om det finns ett behov av detta. Djur omfattas från födsel och kläckning Djur omfattas av lagen från det ögonblick som de föds eller kläcks med undantag för de försöksdjur som är däggdjur. För dessa gäller att lagen omfattar även den sista tredjedelen av fosterstadiet vilket följer av det nya EU-direktivet på försöksdjursområdet och rådets direktiv /63/EU av om skydd av djur som används för vetenskapliga ändamål (som i fortsättningen anges som försöksdjursdirektivet) som ska genomföras i medlemsstaterna . För övriga djur har utredaren valt att inte låta lagen omfatta fosterstadier eftersom det är osäkert vilket behov av skydd som av olika djurarter har. Utredaren anser att detta är något som borde utredas separat. Övergivna och förvildade djur Det finns djur som lever mer eller mindre vilt men som ursprungligen har hållits och som tillhör arter som av tradition hålls av människan, t.ex. förvildade katter. Dessa djur anser utredaren att människan alltjämt har ett ansvar för. Lagstiftningen bör enligt utredaren omfatta även dessa djur eftersom deras liv i det vilda är ett resultat av att människan brustit i sin tillsyn och omvårdnad om dem. Utredaren föreslår därför att övergivna och förvildade djur av tamdjursarter ska omfattas av djurskyddslagen oavsett om djuren i fråga har övergetts eller om de har fötts i det fria. Med tamdjursarter avses djur som av tradition hålls av människan och som inte naturligt lever vilt i den svenska naturen. omfattar t.ex. lantbruksdjur som får och nötkreatur samt traditionella sällskapsdjur som hund och katt. Det omfattar också mindre traditionella sällskapsdjur som reptiler, sköldpaddor eller andra exotiska djurarter som förts in i för att hållas för sällskap och hobby. Däremot omfattas inte djur av arter som lever vilt i t.ex. rådjur, älg eller varg. Övergivna och förvildade djur brukar ofta benämnas herrelösa djur. I många fall har dessa djur inte någon ägare som vill kännas vid djuret. Många av lagens bestämmelser inriktar sig på situationer där det finns en ägare som ansvarar för djurets skötsel och vård. Dessa bestämmelser blir givetvis utan mening om djurägare saknas. Utredaren anser ändå att övergivna djur och förvildade djur behöver omfattas av lagen för att dessa djur inte ska få lämnas vind för våg med det djurlidande som det kan medföra. Djur som påträffas uppenbart övergivna ska enligt utredarens mening tas om hand och antingen ges ett nytt hem eller avlivas. Om en katt påträffas utan ägare kan man dock inte automatiskt dra slutsatsen att den saknar ägare eftersom katter tillåts röra sig fritt utomhus. Som utredaren ser det ska endast ingripa då katten far illa eller medför någon form av problem. Det kan t.ex. handla om katter i en kattkoloni eller katter som påträffas magra eller skadade. Se även 11 kap. 6 §. Vilda djur omfattas endast om de hålls eller används i djurförsök Som anförts ovan föreslås lagen omfatta vilda djur endast om de på något sätt hålls av människan eller i de fall som de används i djurförsök. Utredaren har uppmärksammats på att det ibland finns djurskyddsproblem i hanteringen av vilda djur och att det ibland är osäkert om de är försöksdjur eller inte. En synpunkt har därför varit att alla djur som ingår i olika förvaltningsåtgärder borde omfattas av djurskyddslagen och definitionen av försöksdjur. Utredaren anser dock att djurskyddslagen ska ges en så tydlig avgränsning som möjligt. Utredaren anser därför inte att vilda djur som hanteras i förvaltningsåtgärder ska omfattas av lagen om hanteringen inte medför att djuren hålls eller används i djurförsök. Hur vilda djur får hanteras ska regleras i jaktlagstiftningen och finns det djurskyddsproblem i denna hantering bör det regleras där. Däremot är det viktigt att all hantering av vilda djur som innebär att djuren är med i ett djurförsök får en djurförsöksetisk prövning före försökets start. Utredaren anser att länsstyrelserna och bör vara mer uppmärksamma på de regler som gäller när vilda djur blir försöksdjur. Med lidande avses i lagen såväl fysiskt som psykiskt lidande. Paragrafen är ny. I nu gällande djurskyddslag anges bl.a. att djur ska skyddas från onödigt lidande. Vad som omfattas av begreppet anges inte men i propositionen till nu gällande djurskyddslag (prop. 1987/88:93) framgår att det med lidande avses både fysiskt och psykiskt lidande. Utredaren föreslår alltså inte någon ändring i sak men menar att det är angeläget att det i den nya lagen tydliggörs att även psykiskt lidande omfattas av lidandebegreppet. Utredaren föreslår därför att en definition av begreppet lidande införs. Med psykiskt lidande avser utredaren t.ex. ångest eller stark oro. Djur kan också utsättas för ett psykiskt lidande om de t.ex. skräms, stressas, eller hålls i miljöer som gör att de utvecklar stereotypier eller apati. Med fysiskt lidande avser utredaren t.ex. smärta och det obehag som orsakas av fysiska skador och bestående men. Även det obehag som köld, hetta, svält, törst osv. innebär kan utgöra ett lidande för djur. Definitionen av försöksdjur omfattar ryggradsdjur och bläckfiskar som 1.används eller är avsedda att användas i djurförsök, 2.är avsedda att avlivas enbart i syfte att deras organ ska användas, eller 3.har använts eller har varit avsedda att användas i djurförsök eller har varit avsedda att användas på sätt som avses i 2, och som förvaras på en anläggning eller i annat förvaringsutrymme för försöksdjur. Paragrafen ersätter definitionen av försöksdjur i 1 b § och har modifierats i enlighet med försökdjursdirektivet. omfattas endast ryggradsdjur av kravet på godkännande. I enlighet med det nya försöksdjursdirektivet har det i den nya lagen förtydligats att definitionen av försöksdjur omfattar även bläckfiskar. De djur som avlivas enbart i syfte att deras organ ska användas för bl.a. vetenskapliga syften omfattas enligt försöksdjursdirektivet inte av begreppet försök. För att säkerställa att dessa djur omfattas av övriga bestämmelser som rör försöksdjur föreslås dock att djuren definieras som försöksdjur. Härigenom kommer de att omfattas av lagens krav på verksamhetstillstånd. Även försöksdjursbestämmelserna om bl.a. hållande och skötsel, avlivning, journalföring samt märkning gäller därmed för dessa djur, se Utredarens övriga överväganden. Definitionen av djurförsök ändras till att avse sådan forskning, undervisning m.m. där djur kan utsättas för lidande. Paragrafen ersätter den nuvarande definitionen av djurförsök i 1 c § och innebär en begränsning i omfattning. I nuvarande djurskyddslag är det endast syftet med djuranvändningen som avgör om det är ett djurförsök eller inte, med undantag för om det gäller undervisning. Djuret behöver alltså inte utsättas för någon form av lidande för att det enligt svenska bestämmelser ska vara ett djurförsök. Enligt utredarens mening kan logiken i detta ifrågasättas. Anledningen till att ge de djur som används i djurförsök ett extra skydd, utöver det som följer av de övriga djurskyddsbestämmelserna, är att dessa djur riskerar att orsakas lidande. Om djuren inte utsätts för något lidande bör den vanliga djurskyddslagstiftningen ge djuren ett tillräckligt skydd. Utredaren föreslår därför att definitionen av vad som är ett djurförsök ändras så att den i sak överensstämmer med den som gäller inom övriga EU. Detta innebär att definitionen av djurförsök begränsas till sådan forskning, undervisning m.m. där djur kan utsättas för lidande i minst lika stor utsträckning som det lidande som ett nålstick innebär, se Utredarens övriga överväganden. Paragrafen har överförts från 1 a § nuvarande djurskyddslag. Inte någon ändring i sak. Djurägarens ansvar och kompetens Ansvar för djurets välfärd I lagen anges att det är djurägaren eller den som på annat sätt förfogar över ett djur som är ansvarig för djurets välfärd. Det anges även att den som har huvudansvaret för djuret ska vara . Paragrafen är ny. Att äga och ha hand om djur innebär förpliktelser och den person som är ansvarig för ett djur är skyldig att se till att djuret behandlas i enlighet med djurskyddslagen. Utredaren föreslår att det tydliggörs i lagen att den som är ansvarig för djurets välfärd är djurägaren eller den som djurägaren har anförtrott detta ansvar. Utredaren föreslår också att det i lagen ska anges att den som har huvudansvaret för djuret ska vara , se Utredarens övriga överväganden. Utredaren anser att barn kan, och ska, tillåtas att sköta om djur men att ansvaret för ett djur kan innebära åtgärder som inte kan överlåtas på ett barn. Utredaren föreslår därför en åldersgräns för att en person ska kunna ha det huvudsakliga ansvaret för ett djur. I lagen införs ett allmänt kompetenskrav för alla som har hand om eller hanterar djur. För personer hanterar eller har hand om djur yrkesmässigt eller i större omfattning införs ett krav på utbildning. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på kompetens och utbildning, samt undantag från utbildning för den som håller eller hanterar djur. Paragrafen är ny. Utredaren anser att den åtgärd som har störst potential att förbättra djurens välfärd är att öka kompetensen hos djurägare. Utredaren anser därför att alla som ska ta hand om djur måste skaffa sig den kunskap som är nödvändig för att ge djuren en god djurvälfärd. Utredaren föreslår därför att ett allmänt kompetenskrav införs för alla som har hand om eller hanterar djur. För de personer som yrkesmässigt eller i större omfattning har hand om djur anser utredaren att högre krav ska ställas och föreslår därför att det införs utbildningskrav. För att kraven ska bli ändamålsenliga behöver dock omfattning och innehåll anpassas efter olika djurhållningar, djurslag, osv. Utredaren föreslår därför att ett nytt bemyndigande införs i lagen så att får utvärdera och föreskriva om vilken kompetens och vilka utbildningskrav som bör ställas för olika djurhållningar, se vidare i Utredarens övriga överväganden. Hur djur ska hanteras, skötas och hållas Djur ska behandlas väl och skyddas mot onödigt lidande Att djur ska ges en god djurvälfärd införs i lagen. Paragrafen motsvarar 2 § i nuvarande lag med den kompletteringen att djur ska ges en god djurvälfärd. Utredaren anser att begreppet djurvälfärd innehåller alla olika aspekter som påverkar djurets välbefinnande, dvs. inkluderar såväl hälsa, biologisk funktion, beteendebehov och känslor. Begreppet djurvälfärd beskrivs i Etiska utgångspunkter för en ny djurskyddslagstiftning. Det införs krav i lagen på att djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att de ges möjlighet att utföra sådana naturliga beteenden som djuren är starkt motiverade för, och som ger djuren en funktionell återkoppling, dvs. minskar djurets motivation att utföra beteendet i fråga, samt relaterar till djurens behov av rörelse, vila, komfort, sysselsättning, födosök och socialt umgänge. Det införs också krav på att djur ska hållas på ett sådant sätt att uppkomsten av beteendestörningar förebyggs. Paragrafen motsvarar delvis 4 § första stycket i gällande lag och har kompletterats med en definition av vad som avses med naturligt beteende samt ett krav på att djur ska hållas och skötas så att beteendestörningar förebyggs. Utredaren föreslår att det i lagen ska anges att djur ska hållas och skötas på ett sådant sätt att de ges möjlighet att få utföra sådana naturliga beteenden som djuren är starkt motiverade för och som ger djuren en funktionell återkoppling, dvs. minskar djurets motivation att utföra beteendet i fråga. Utredaren begränsar dock dessa beteenden till att gälla beteenden som relaterar till djurens behov av rörelse, vila, komfort, sysselsättning, födosök och socialt umgänge. Med sysselsättning avses även sådan sysselsättning som endast är viktig för djuret av dess liv, t.ex. suggors behov av att bygga bo inför grisning och behov av att få suga. Med födosök avses bl.a. att djur kan ha ett behov av att få söka efter sin mat eller att utföra ett visst ätbeteende, t.ex. att beta. Med komfort avses att djuret kan vila på ett för djurarten lämpligt sätt. För många djur krävs det t.ex. att det finns ett torrt, rent och bekvämt underlag att vila på. För andra djur som t.ex. höns kan komfort vara att sitta på pinne. Anledningen till att utredaren föreslår en begränsning i paragrafen är att det finns vissa beteenden, t.ex. parningsbeteenden, som djur har stark motivation för men som inte är önskvärda eller svåra att tillgodose i en modern djurhållning. Utredaren anser inte att det ska finnas krav på att tillgodose dessa. Utredaren föreslår att grunden för vilka beteenden om avses med naturligt beteende ska regleras i lagen. Exakt vilka beteenden detta utgör är dock inte önskvärt att reglera i lagen utan bör istället finnas angivna i föreskrifter och uppdateras i takt med nya forskningsrön på området. Utredaren föreslår att ges ett bemyndigande att föreskriva om hur djurs behov av naturligt beteende ska tillgodoses och vilka beteenden som detta är. Utredaren anser att resultat från djurvälfärdsforskning ska prägla vilka beteenden som djur ska få utföra. Utredaren har förslagit att ett vetenskapligt råd ska kopplas till arbete med djurskyddsföreskrifterna, se Lagstiftningens detaljeringsgrad och struktur. Utredaren anser att detta råd ska ta fram det faktaunderlag som behövs för att förstå djurets behov av naturliga beteenden. Underlaget ska sedan användas i det samråd som ska bedriva med andra myndigheter, forskare, bransch- och intresseorganisationer i föreskriftsarbetet. Utredaren föreslår också att en bestämmelse införs i lagen som anger att djur ska hållas på ett sådant sätt att uppkomsten av beteendestörningar förebyggs. Utredaren föreslår att de bestämmelser som är relaterade till naturligt beteende i gällande förordning ska flyttas till föreskrifter. Detta gäller t.ex. kravet på att höns ska hållas på sådant sätt att deras behov av rede, sittpinne och sandbad tillgodoses. Hur djur ska hållas och skötas Det införs krav i lagen på att djur inte får hållas i sådana grupper som innebär att individer orsakas onödigt lidande. Paragrafens första stycke ersätter 4 §, första stycket, första satsen, i gällande lag. Formuleringen hälsa har ersatts med välfärd. Ett tillägg har gjorts i form av ett krav på att djur inte får hållas i grupper som innebär att individer orsakas onödigt lidande. Detta krav har tidigare funnits i vissa av djurskyddsföreskrifter men utredaren anser att detta krav är så viktigt för djurvälfärden att det ska anges i lagen. Djur ska ha daglig tillsyn Det införs krav i lagen på att djur ska ha daglig tillsyn, skötsel och vård och skydd mot väder och vind. Djurens foder och utfodringsrutiner ska anpassas efter djurens behov. Paragrafens första stycke ersätter 3 § första stycket, första meningen, i gällande lag där det anges att djur ska ges tillräckligt med foder och vatten och tillräcklig tillsyn. I den nya lagen ändras kravet på tillsyn till att djur ska ha daglig tillsyn. I den nya paragrafens första stycke läggs också till ett krav på att djur ska ges tillräcklig med skötsel och vård samt skydd mot väder och vind. Paragrafens andra stycke ersätter 3 § första stycket andra meningen i gällande lag. Ett tillägg har gjorts så att även utfodringsrutiner och inte bara foder och vatten ska anpassas efter djurens behov. Krav på daglig tillsyn I gällande lag finns krav på att djur ska ha tillräcklig tillsyn. Detta krav specificeras sedan i olika djurskyddsföreskrifter för djurhållningar. För lantbruksdjur och sällskapsdjur är kravet att djur i normalfallet ska ha daglig tillsyn, för djur i djurparker är kravet daglig tillsyn och för hundar och katter är kravet att tillsyn ska ske minst . Detta framgår av Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:15) om djurhållning inom lantbruket m.m., Föreskrifter om ändring i föreskrifter och allmänna råd (DFS 2004:16) om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby, Statens jordbruksverks föreskrifter (SJVFS 2009:92) om djurhållning i djurparker m.m. och Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2008:5) om hållande av hund och katt. För försöksdjur ställer det nya försöksdjursdirektivet krav på att djuren ska kontrolleras minst en gång per dag. Utredaren anser att oavsett hur djur hålls så finns det alltid en risk för att de skadar sig eller blir sjuka. Som utredaren ser det är det inte acceptabelt att djur ska behöva vänta i mer än på att skador eller sjukdom upptäcks. Utredaren föreslår därför att det införs ett allmänt krav i djurskyddslagen på att djur ska tillsyn minst en gång per dag. Utredaren bedömer också att det i flertalet djurhållningar redan sker daglig tillsyn och att kravet därför inte bör medföra någon stor förändring. Utredaren är dock medveten om att det kan uppstå eller förekomma situationer där undantag från kravet kan vara nödvändigt och föreslår därför att ges bemyndigande att föreskriva om undantag från kravet på daglig tillsyn. Ett exempel där undantag från kravet på daglig tillsyn kan vara nödvändigt är vid hållning av ren. Djur ska hållas lösgående Det införs krav på att djur ska hållas lösgående Paragrafen ersätter 6 § i gällande lag, 14 § i gällande förordning och 15 § första stycket, i gällande förordning. I paragrafen införs ett nytt krav på att djur ska hållas lösgående. hålls de flesta djur i lösgående. Med lösgående avses att djuren hålls så att de kan röra sig obehindrat i inhägnad, box eller liknande utrymme. Det finns dock fortfarande kor och hästar som hålls uppbundna. Denna djurhållningsform är på väg att fasas ut och förbjöds nybyggnation av stallbyggnader för uppbundna kor och hästar (DFS 2007:5 och DFS 2007:6). Däremot förbjöds inte användningen av befintliga stallar eftersom djurhållningen i många uppbundna system ansågs vara god med undantag från en viss begränsning i djurens rörelsefrihet. Mjölkkor i uppbundna system har t.ex. i genomsnitt bättre klövhälsa än kor i frigående system. Kor i uppbundna system ges också ofta en längre betessäsong än kor som hålls i frigående system. Utredaren anser att uppbundna system ska fasas ut eftersom de i stor utsträckning begränsar djurens möjlighet till naturligt beteende. I system där kor står uppbundna påverkas t.ex. deras läggnings- och resningsrörelser, möjlighet till rörelse för motion och möjligheter till sociala beteenden. När hästar hålls i spilta reduceras möjligheten att t.ex. röra sig, ligga ned eller klia sig. Spiltor ger också ofta också hästarna en dålig möjlighet för att överblicka sin omgivning vilket av många anses vara viktigt för hästar. Utredaren föreslår därför att alla djur ska hållas lösgående men att ska föreskriva om undantag så att uppbundna system kan fasas ut i en rimlig takt. I paragrafen anges dock att djur får tillfälligtvis bindas om detta inte sker på ett för djuren plågsamt sätt och om det ger dem tillräcklig rörelsefrihet, vila och skydd mot väder och vind. Djur kan t.ex. tillfälligtvis behöva bindas vid viss skötsel, transport, behandling m.m. Hundar och andra djur får givetvis ledas i koppel men får inte som utredaren ser det ständigt vara kopplade eller bundna. Djur kan också tillfälligtvis behöva fixeras vid t.ex. bedövning, behandling och avlivning. Som utredaren ser det får fixering av djur endast ske och när det är nödvändigt. Hur länge denna fixering ska få fortgå beror på hur den görs och av vilken anledning som den sker. Utredaren föreslår att ges ett bemyndigande att föreskriva om vilka förhållanden och djur ska få hållas fixerade. Föreskrifter om hur djur ska hållas och skötas m.m. I lagen införs nya bemyndiganden för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter gällande undantag från kravet på daglig tillsyn och kravet på att djur ska hållas lösgående.