sou · H0B355d2 · 2012-08-24 00:00:00 — 16[Vi är osäkra på om det fungerar med en sådan regel eftersom beslag ofta sker på plats under pågående husrannsakan men vi tycker att det är rimligt att rätten fattar beslut om beslag i dessa miljöer.] Det är vår uppfattning att endast rätten bör anförtros den mycket delikata proportionalitetsbedömning som krävs i de fall där tvångs- medel ska användas mot personer med tystnadsplikt eller på före- mål som kan innehålla skyddad information. Det finns särskilt starka skäl för att höja ribban för tvångsmedelsanvändning när det finns risk för att källor avslöjas eller att efterforskning sker. Det är av största vikt för anonymiteten och förtroendet för medierna att källor skyddas och att meddelare känner sig trygga att inte polis och åklagare går in och gör husrannsakan samt beslagtar datorer eller annan odefinierbar mängd information (såsom usb-minnen, cd-romskivor, dvd:er, videofilmer etc.), utan att en domstol först gjort avvägningen om det är nödvändigt och om skälen för åtgär- den uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller för något annat motstående intresse. 4.2Särskilt om användning av tvångsmedel mot medieföretag JK har i ett tidigare nämnt beslut daterat sam- manfattat rättsläget på följande sätt. Det finns inte några särskilda bestämmelser som reglerar möjlig- heten att vidta tvångsåtgärder mot medieföretag. Det finns alltså inte lagstöd för att ta större hänsyn till intresset av anonymitets- skydd än som följer av reglerna i . I förarbetena omnämns dock husrannsakan eller avlyssning på en nyhetsredak- tion som exempel på situationer där hänsynen till tredje mans intresse bör ha stor betydelse vid den proportionalitetsbedömning som ska göras.19 Att åtgärden riktas mot en nyhetsredaktion eller liknande kan även få betydelse för frågan om vem som ska förordna om hus- rannsakan. Ett förordnande om husrannsakan meddelas enligt 28 kap. 4 § av undersökningsledaren, åklagaren eller rätten. Om en husrannsakan kan antas bli av stor omfattning eller medföra synnerlig olägenhet för den som åtgärden vidtas hos, bör åtgärden inte vidtas utan rättens förordnande, om det inte är fara i dröjsmål. () har uttalat att husrannsakan 17Se 27 kap. 1 § tredje stycket . 18Se beslut 6372-07-31. 1988/89:124 s. 28. på en tidningsredaktion inte utan angelägna tidsskäl bör företas utan rättens förordnande.20 I ett beslut tog ställ- ning till en begäran om husrannsakan hos TV4 m.fl. efter kraval- lerna vid i . Tingsrätten fann att det fanns synnerlig anledning att anta att utredning om de påstådda brotten kunde vinnas genom husrannsakan och att det på grund härav i och för sig fanns skäl att bifalla framställningen. Begäran avslogs emellertid med hänvisning till att skälen för åtgär- den inte uppvägde de allvarliga skador som kunde följa på denna. Tingsrätten konstaterade att det fanns anledning att anta att hus- rannsakan skulle ge tillgång till ett synnerligen vidlyftigt material, att en avgränsning skulle behöva göras och att sekretesskyddade uppgifter skulle få hanteras i stor utsträckning av dem som skulle genomföra åtgärden. En så brett utformad åtgärd som den aktuella medförde enligt tingsrätten att effektiviteten av sekretesskyddet kunde sättas i fråga. I det här sammanhanget kan det nämnas att i ett avgörande har prövat om en husrannsa- kan hos en journalist i utgjorde en överträdelse av artikel 10 i . Syftet med husrannsakan var att utreda om journalisten hade gjort sig skyldig till mutbrott genom att betala en EU-tjänsteman för viss information. Domstolen konstaterade att åtgärden hade vidtagits för att ta reda på vem som var journalistens källa och framhöll att källskyddet är en grundläggande förutsätt- ning för yttrandefriheten. Domstolen fann att de belgiska myndig- heternas skäl för den ifrågasatta åtgärden inte var tillräckliga för att motivera densamma. Åtgärden stred därmed mot artikel 10. Den tidigare nämnda utredningen om ett utökat anonymitets- skydd (SOU 1976:36) presenterade ett förslag som innebar att reglerna i 27 kap. om beslag och i 28 kap. om hus- rannsakan skulle kompletteras med bestämmelser som tog sikte på behovet av skydd för anonymitetsintresset. Förslaget innebar att särskilda förutsättningar skulle gälla för beslag och husrannsakan i anonymitetsfallen, att åtgärden i dessa fall som regel skulle prövas av domstol och att anonymitetsintresset skulle bevakas av en sär- skild företrädare (anonymitetsombud). Vidare skulle enligt försla- get vissa särskilda regler gälla för förfarandet. Förslaget har som sagt inte genomförts. 20 Se JO 1975/76 s. 153. Som har nämnts är en husrannsakan på en nyhetsredak- tion ett exempel på en sådan situation där hänsynen till tredje mans intresse bör tillmätas stor betydelse vid den proportionalitets- bedömning som ska göras innan tvångsmedlet beslutas. Att åtgär- den riktas mot en nyhetsredaktion kan också få betydelse för frågan om vem som bör fatta beslutet, åklagaren eller rätten. Om ett tvångsmedel kan antas bli av stor omfattning eller medföra syn- nerlig olägenhet, bör åtgärden enligt JO21 normalt inte vidtas utan rättens förordnande. Det gäller t.ex. en husrannsakan på en tid- ningsredaktion. Vi delar JK:s analys av rättsläget och har följande förslag till reglering. En reglering byggd på de här redovisade övervägandena skulle kunna komma till uttryck i 27 kap. 4 § fjärde stycket rättegångsbal- ken och få följande lydelse. Beslut om beslag av föremål, enligt detta kapitel, hos den som har tystnadsplikt enligt 3 kap. 3 § TF eller 2 kap. 3 § YGL får endast ske med rättens tillstånd. Motsvarande ändringar görs i 28 kap. 4 § fjärde stycket beträffande förutsättningar för husrannsakan, i 38 kap. 2 § fjärde stycket beträf- fande beslut om att förete skriftlig handling och i 39 kap. 5 § tredje stycket beträffande förutsättningarna för syn. 4.3Särskilda regler för genomsökning m.m. av digitala informationsbärare som tagits i beslag (SOU 2011:45) har i sitt betän- kande lagt ett förslag som innebär följande. Om en digital infor- mationsbärare som tas i beslag kan antas innehålla uppgifter för vilka beslagsförbud gäller, ska bl.a. den hos vilken beslaget gjorts beredas tillfälle att närvara vid genomsökningen av informations- bäraren. En sådan närvarorätt ska inte gälla för uppgifter mellan närstående. Om det vid en genomsökning av en digital informa- tionsbärare visar sig att innehållet omfattas av beslagsförbud, får 21 Se JO 1975/76 s. 153. den befattningshavare som utför genomsökningen inte ta ytterli- gare del av detta innehåll. Det kan i sammanhanget nämnas att JO kritiserat i ett beslut22 då ej tillät en journalist från Svenska Dagbla- det att närvara vid genomsökandet av hans dator. Vi är mycket positiva till förslag om en närvarorätt vid genomsökning av en digital informations- bärare och förbud mot att ta fortsatt del av innehåll som visar sig omfattas av beslagsförbud. Då det trots de ökade skyddsreglerna vid beslag och husrann- sakan som föreslagits ovan finns situationer då polis och åklagare fått tillgång till t.ex. datorer för genomgång i förundersökning av brott krävs ytterligare skyddsregler för att minimera risken för att källor avslöjas och för att undvika direkt eller indirekt efterforsk- ning. Således föreslås ytterligare regler om genomsökning av dato- rer m.m. som ska komplettera lagfästandet av Riksåklagarens rikt- linjer som föreslås i avsnitt 5. Vi kan här hänvisa till den lagtext och de författningskommen- tarer som fört fram.23 5Riksåklagarens riktlinjer vid genomgång av beslagtagna datorer bör lagfästas Vårt förslag: Vi föreslår nya regler i som reglerar hur genomgången av beslagtagna dator eller andra lagrings- utrymmen ska gå till. Som har nämnts har Riksåklagaren lagt fast vissa riktlinjer som ska gälla för alla åklagare vid beslag av elektroniska dokument. Riksåklagaren framhåller24 att en självklar utgångspunkt är att de åtgärder en åklagare vidtar i tjänsten ska stå i överensstämmelse med såväl gällande lagstiftning som god åklagarsed. Med åklagare- tiken som grund går det inte att bortse ifrån att beslagförbudsre- geln tillkom i då andra informationsbärare än vanliga papper knappast förekom alls. Detta innebär – med hänsyn till den tek- niska utvecklingen – att ändamålet med beslagförbudsregeln måste 22Se JO-beslut , dnr 1724-2011. 23Se SOU 2011:45 s. 355 ff. 24Se ÅM-A 2006/1152. beaktas då innehållet i en beslagtagen dator eller en kopierad hård- disk närmare analyseras annars finns det en avsevärd risk att åtgär- der vidtas i strid med vad som kan anses vara åklagaretiskt riktigt. Följande riktlinjer rekommenderas av Riksåklagaren: Beslagtagna elektroniska dokument som i pappersform hade ansetts omfattas av beslagsförbudet i 27 kap. 2 § rättegångs- balken ska inte användas i förundersökningen. Dokument innehållande sådan information ska släckas ned. Dokument innehållande sådan information som skrivits ut ska förstöras. Sådana handlingar eller motsvarande uppteckningar ska inte heller åberopas som bevis. Försiktighet vid genomgången av en beslagtagen dator ska iakttas. Det är tillräckligt med blygsamt mått av bevisning (jfr NJA 1990 s. 537) vid invändning om att beslagsförbu- det skulle ha varit tillämpligt på dokumentationen. Det kan här tilläggas att JK i det tidigare nämnda ärendet rörande beslag och genomsökning av en journalists dator uttalat att de av Riksåklagaren fastställda riktlinjerna var väl avvägda men att frå- gorna ur rättssäkerhetssynpunkt var så viktiga att de principer som kommer till uttryck i riktlinjerna borde lagfästas.25 Även har ställt sig positiv till att riktlinjerna (i vissa delar) blir föremål för lagstiftning. Här kan hänvisas till vad den utredningen har anfört, se SOU 2011:45 s. 355 ff. Av tidsskäl har vi inte hunnit utforma någon egen lagtext eller författningskommentar. Reglerna kan dock förslagsvis föras in som nya stycken i 27 kap. 2 § . Bilaga – Översikt över tidigare utredningar, rättspraxis och uttalan- den från tillsynsorgan. 25 Se JK-beslut , dnr 6372-07-31 och 6373-07-31. Bilaga: Översikt över tidigare utredningar, rättspraxis och uttalanden från tillsynsorgan. Meddelarfriheten, dvs. rätten att straffritt lämna uppgifter för pub- licering, är en av de grundläggande principerna i det svenska grund- lagsskyddet för tryck- och yttrandefriheten. Till meddelarfriheten hör regler om meddelarskydd i form av rätt till anonymitet och förbud för myndigheter att efterforska vem som lämnat uppgifter för publicering. Meddelarfriheten och meddelarskyddet syftar till att säkra massmediernas tillgång till information och är av stor betydelse för medborgarnas möjlighet att granska myndigheters och andra organs verksamhet. Straffprocessuella tvångsmedel, t.ex. beslag och husrannsakan, används för att utreda brott eller för att säkerställa att rättegång kan hållas. Användning av sådana tvångs- medel kan komma i konflikt med grundlagsreglerna om meddelar- skydd, exempelvis när det finns risk att anonyma meddelares iden- titet röjs vid husrannsakan eller beslag. Gällande lagstiftning inne- håller inga generella regler om hur avvägningen mellan intresset av meddelarskydd och intresset av att använda tvångsmedel skall ske. Bortsett från en lagfäst proportionalitetsprincip avser de avväg- ningsregler som finns endast vissa tvångsmedel och är kompli- cerade. Ett exempel är regeln i 27 kap. 2 § RB om förbud mot beslag av skriftlig handling vars innehåll kan antas träffas av vittnes- förbudet enligt 36 kap. 5 § sjätte stycket RB för den som har tystnadsplikt enligt reglerna i TF eller YGL och inte omfattas av något undantag från dessa. Konflikten mellan intresset av meddelarskydd och intresset av att använda tvångsmedel har belysts i flera fall, bl.a. i den s.k. IB- affären26 då en husrannsakan verkställdes på tidningens Folket i bild/Kulturfront redaktion. Konflikten belystes också i ett ärende rörande begäran om förordnande om husrannsakan hos m.fl. efter kravallerna vid i . Beslut att inleda förundersökning hade fattats på grund av anmälningar från enskilda och husrannsakan begärdes för eftersökande av film- material av betydelse för brottsutredningarna. ansåg i sitt beslut att det fanns synnerlig 26Axberger, Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 298 ff. 27Mål nr B 9000-01. anledning anta att utredning om de påstådda brotten kunde vinnas genom husrannsakan och att det på grund härav i och för sig fanns skäl att bifalla framställningen. Tingsrätten avslog emellertid begä- ran med hänvisning till att skälen för åtgärden inte uppvägde de allvarliga skador som kunde följa på denna. Tingsrätten noterade att begäran avsåg husrannsakan hos före- tag som sysslar med bl.a. nyhetsbevakning, samhällsrapportering och liknande massmedial verksamhet, att det i sådan verksamhet i betydande omfattning förekommer uppgifter som inte får röjas på grund av i grundlag stadgad sekretess, exempelvis rätt till anony- mitet för vissa kategorier av personer enligt 2 kap. 3 § YGL, samt att det inte framkommit att någon regel om undantag från anony- mitetsskyddet var tillämplig. Tingsrätten konstaterade att det fanns anledning att anta att husrannsakan skulle ge tillgång till ett syn- nerligen vidlyftigt material, att en avgränsning skulle behöva göras och att sekretesskyddade uppgifter i stor omfattning skulle få hanteras av dem som skulle genomföra åtgärden. Tingsrätten ansåg att särskilda villkor måste uppställas i ett beslut om husrannsakan för att värna sekretesskyddet men att det även med sådana försik- tighetsåtgärder fanns en påtaglig risk att allmänhetens tilltro till sekretesskyddet skulle rubbas. En så brett utformad åtgärd som begärs medför enligt tingsrättens mening att effektiviteten av sekretesskyddet sätts i fråga. Detta kan leda till mycket allvarliga skadeverkningar. Massmedias nyhetsbevak- ning och samhällsrapportering utgör en fundamental del av en demo- krati och det är av vikt att enskilda kan vända sig till media med en väl- grundad tilltro till anonymitetsskyddet. Såsom en allmän princip vid tvångsåtgärder av ifrågavarande slag gäller att en tvångsåtgärd får ske endast om skälen för denna uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär för något motstående intresse. Denna s.k. pro- portionalitetsprincip kan genom det anförda inte anses vara uppfylld för den begärda åtgärden. Sammanfattningsvis finner tingsrätten att skälen för åtgärden inte uppväger de allvarliga skador som kan följa på denna. Tingsrättens beslut överklagades inte. har med anledning av tingsrätts ovan redovisade beslut i skrivelser till justitieministern28 föreslagit en förstärkning av anonymitetsskyddet vid husrannsakan. 28 Skrivelser av och . Regeringen har överlämnat skrivelserna till Tryck- och yttrandefri- hetsberedningen utan att ge några direktiv i frågan.29 2.1Meddelarfrihet och meddelarskydd m.m. Meddelarfriheten innebär bl.a. att det i viss utsträckning är möjligt att straffritt lämna annars sekretessbelagda uppgifter till massme- dier för publicering. Meddelarfriheten är en del i den reglering som förverkligar offentlighetsprincipen. De grundläggande reglerna om meddelarfrihet30 innebär att varje medborgare har rätt att lämna uppgift i vilket ämne som helst till författare, utgivare, redaktioner m.fl. som kan offentliggöra upp- giften i ett sådant massmedium som omfattas av TF eller YGL. Varje medborgare har också rätt att anskaffa uppgifter för sådant offentliggörande. I dessa rättigheter får inga andra begränsningar göras än de som anges i TF eller YGL. Meddelarfriheten är dock inte oinskränkt. De undantagsfall då en person som lämnar uppgifter för offentliggörande kan fällas till ansvar för detta anges i 7 kap. 3 § TF och 5 kap. 3 § YGL. Det är fråga om vissa grövre brott mot rikets säkerhet, uppsåtligt oriktigt utlämnande av hemlig handling och tillhandahållande av sådan handling i strid med myndighets förbehåll samt uppsåtligt åsido- sättande av sådana s.k. meddelarfrihetsbrytande tystnadsplikter som anges i de olika kapitlen i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400), jfr 13 kap. 5 § OSL. Meddelarfriheten kompletteras med skydd för meddelarens ano- nymitet. Reglerna om rätt till anonymitet, om tystnadsplikt och efterforskningsförbud är utformade på samma sätt i TF och YGL. De innebär i huvudsak följande. Författare eller annan upphovs- man, den som lämnar uppgift eller bidrag för offentliggörande, utgivare till icke periodisk skrift och den som har framträtt i en framställning som skyddas av YGL har rätt att vara anonym.31 De som tar del i tillkomsten, utgivningen eller spridningen av en fram- ställning som införts eller varit avsedd att införas i ett medium som 29Regeringens beslut , Ju2001/6599/L6, Ju2003/2636/L6. 301 kap. 1 § tredje stycket TF och 1 kap. 2 § YGL. 313 kap. 1 och 2 §§ TF respektive 2 kap. 1 och 2 §§ YGL. skyddas av TF eller YGL har tystnadsplikt beträffande sådana per- soners identitet.32 Efterforskningsförbudet innebär att myndigheter och andra allmänna organ inte får forska efter den anonyme för- fattaren eller upphovsmannen eller vem som utgett eller avsett att utge framställning i tryckt skrift, vem som lämnat uppgift för pub- licering eller vem som tillhandahållit framställningen för publice- ring i vidare mån än som erfordras för åtal eller annat ingripande mot honom som är tillåtet enligt TF eller YGL.33 För uppsåtlig överträdelse av efterforskningsförbudet döms till böter eller fäng- else i högst ett år.34 Närmare om tystnadsplikten m.m. Reglerna om tystnadsplikt och undantag därifrån i 3 kap. 3 § TF första och andra stycket fick sin nuvarande materiella utformning den 1 januari 1978.35 I samband med ikraftträdandet av YGL infördes också regeln om att rätten vid förhör skall vaka över att frågor inte ställs som kan inkräkta på tystnadsplikten. gjordes en del språkliga ändringar i paragrafen och den delades upp i stycken.36 2 kap. 3 § YGL motsvarar 3 kap. 3 § TF. Tystnadsplikten enligt paragraferna innebär ett förbud mot läm- nande av upplysningar som direkt eller indirekt kan avslöja upp- giftslämnarens eller en annan skyddad persons identitet. En skyd- dad person kan ju avslöjas genom att en journalist redogör för omständigheterna kring ett uppgiftslämnande och tystnadsplikten innehåller alltså förbud även mot ett sådant röjande.37 Tystnadsplikten är dock inte absolut. I paragrafernas andra stycke anges under fem punkter undantag från tystnadsplikten. Punkten 1 avser det fallet att den till vars förmån tystnadsplikten gäller har samtyckt till att hans identitet avslöjas. Samtycket behö- ver inte vara uttryckligt. Det kan också vara förutsatt eller under- förstått.38 Enligt punkten 2 gäller tystnadsplikten inte heller om fråga om identiteten får väckas enligt 3 kap. 2 § första stycket TF respektive 323 kap. 3 § TF, 2 kap. 3 § YGL. 333 kap. 4 § TF och 2 kap. 4 § YGL. 343 kap. 5 § andra stycket TF, 2 kap. 5 § andra stycket YGL. 35SFS 1976:955, prop. 1975/76:204, KU 54, rskr 394, KU 1976/77:1, rskr 2. 36SFS 1991:1470, prop. 1990/91:64, KU 21, rskr 254, 1991/92:KU1, rskr 2. 1990/91:64 s. 139. 38Jfr Axberger, Tryckfrihetens gränser, 1984, s. 340, SOU 1990:12 s. 247. 2 kap. 2 § andra stycket YGL. Sistnämnda bestämmelser innebär att i mål om ansvar för tryck- respektive yttrandefrihetsbrott får i princip inte fråga väckas om vem som är upphovsman, meddelare, utgivare till icke periodisk skrift eller vem som har framträtt i fram- ställningen. Från denna huvudregel får enligt bestämmelsen i TF göras undantag i fråga om icke periodisk skrift men endast om författaren eller utgivaren angetts med namn eller signatur på skriften eller annars gett sig till känna på visst sätt. Enligt bestäm- melsen i YGL får undantag från huvudregeln göras om någon angetts som upphovsman eller som den som har framträtt eller i målet uppger sig vara någon av dessa personer. Punkten 3 upptar undantag för de grova brott mot rikets säker- het som enligt 7 kap. 3 § första stycket 1 TF respektive 5 kap. 3 § första stycket 1 YGL kan bestraffas även när de begås genom med- delande för offentliggörande i grundlagsskyddat medium. Det är fråga om högförräderi, spioneri, grovt spioneri, grov obehörig befattning med hemlig uppgift, uppror, landsförräderi och lands- svek samt försök, förberedelse eller stämpling till sådant brott. Punkten 4 rör andra undantag från tystnadsplikten i fråga om meddelares eller annan medverkandes identitet än det fall som avses i punkten 3. I punkten görs undantag från tystnadsplikten i den mån domstol finner det erforderligt att vid förhandling uppgift lämnas, huruvida den som är tilltalad eller skäligen misstänkt är den som har lämnat meddelandet eller medverkat till framställningen. Undantaget gäller endast om det är fråga om brott som avses i 7 kap. 2 § TF respektive 5 kap. 2 § YGL, dvs. publicerat annonsmed- delande eller liknande som är straffbart på grund av omständighet som inte framgår av dess innehåll, s.k. svårbegripliga publiceringsmeddelanden, eller om det är fråga om brott som avses i 7 kap. 3 § första stycket 2 eller 3 TF respektive 5 kap. 3 § första stycket 2 eller 3 YGL, dvs. uppsåtligt utlämnande av hemlig hand- ling eller uppsåtlig överträdelse av kvalificerad tystnadsplikt. Tystnadsplikten enligt TF och YGL får åsidosättas med stöd av denna punkt endast vid förhandling inför domstol efter beslut av rätten. Det är alltså inte tillåtet att röja meddelare vid polisförhör. Den som har tystnadsplikt får endast uttala sig om huruvida viss utpekad person är identisk med meddelaren (eller den på annat sätt medverkande) eller inte. Han får inte upplysa om vem som i annat fall är meddelare (eller annan medverkande). Den som utpekas skall vara antingen tilltalad eller skäligen misstänkt under förundersök- ning. Uppgift kan lämnas inte bara vid huvudförhandling utan också t.ex. vid vittnesförhör under förundersökning.39 För att ett förhör skall få äga rum måste annan utredning ha lett till att en viss person har blivit tilltalad eller skäligen misstänkt för att ha lämnat meddelandet eller medverkat till framställningen. Utredningen måste dessutom ha nått så långt att den brottsliga gärningen kan preci- seras. Det räcker inte med en generell hänvisning till ett straff- stadgande. Frågor som kan röja att någon som inte är tilltalad eller skäligen misstänkt har lämnat meddelandet eller annars medverkat får inte ställas. Frågor till den hörde får dessutom enbart avse den påstådda gärningen. Regleringen innebär i praktiken att den som hörs endast kan bekräfta en på annan utredning grundad miss- tanke.40 Rätten skall se till att förhöret inte går utöver de ramar som gäller enligt TF eller YGL.41 I punkten 5 anges att tystnadsplikten inte gäller i den mån dom- stol i annat fall (än som avses i de föregående punkterna) av hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse finner det vara av synnerlig vikt att uppgift om identiteten lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under sanningsförsäkran. Bestämmelsen reglerar vilka avvikelser från tystnadsplikten som får göras i andra mål än tryck- frihetsmål. Det är alltså här fråga om att det i mål som handläggs vid t.ex. allmän domstol eller förvaltningsdomstol åberopas förhör med en person som har tystnadsplikt enligt TF. Målen har normalt ingen annan tryckfrihetsrättslig aspekt än just denna tystnadsplikt. I den allmänna motiveringen i propositionen angavs följande42: Tystnadsplikten till skydd för anonymiteten får givetvis enligt den föreslagna, allmänna regeln brytas vid vittnes- eller partsförhör endast om det är av verklig betydelse i målet att uppgift om meddelare eller författare lämnas och bevisningen inte lämpligen kan föras på annat sätt. Att dessa villkor är uppfyllda kan emellertid inte utan vidare tas till intäkt för att tystnadsplikten bör vika. I tvistemål får dessutom beaktas parternas intresse av målets utgång, såvitt denna kan påverkas av den ifrågasatta bevisningen. I brottmål bör hänsyn tas till hur pass allvarligt det brott är som avses med åtalet.