sou · GZB343 · 2012-01-01 00:00:00 — I alla försäkringsföretag ska finnas en styrelse som svarar för företagets organisation och förvaltningen av företagets angelägen- heter. Det ska även finnas en verkställande direktör med uppgift att sköta den löpande förvaltningen. Ett försäkringsföretag ska ha minst en revisor. I försäkrings- aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag får vidare utses en eller flera lekmannarevisorer. Bolagsstämman, föreningsstämman och fullmäktige Frånsett vissa särregler i FRL, är om bolags- stämman tillämpliga på försäkringsaktiebolag (11 kap. 1 § första stycket FRL, jfr 11 kap. 4–6 §§ FRL). På likartat sätt är om föreningsstämman tillämpliga för bolagsstämman i ett ömse- sidigt försäkringsbolag (12 kap. 32 § FRL, jfr 12 kap. 22–41 §§ FRL). Likaledes är om föreningsstämman och fullmäktige tillämpliga på försäkringsföreningar (13 kap. 2 § FRL, jfr 13 kap. 14–17 §§ FRL). Uppgifterna för ett försäkringsföretags bolagsstämma eller före- ningsstämma (fullmäktige) överensstämmer således väsentligen Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet med vad som gäller för stämman i ett aktiebolag respektive en ekonomisk förening. Det är stämman som t.ex. beslutar om ändring av bolagsordningen eller stadgarna. I just detta avseende tillkommer dock, i jämförelse med vad som gäller enligt ABL och FL, att ändringar av bolagsordningen eller stadgarna måste godkän- nas av innan de får registreras (2 kap. 9 § FRL). Prövningen tar sikte på att bolagsordningen eller stadgarna överensstämmer med FRL och andra författningar om sådana instrument samt i övrigt innehåller de särskilda bestämmelser som behövs med hänsyn till omfattningen och arten av företagets verk- samhet. I likhet med vad som gäller för aktiebolag och ekonomiska föreningar, kan stämman i ett försäkringsföretag inom vissa ramar utfärda föreskrifter till underordnade organ (se nedan). Styrelsen och den verkställande direktören Bestämmelserna om försäkringsföretagens ledning utgår från regle- ringen i ABL eller FL. För försäkringsaktiebolag gäller ABL:s be- stämmelser om styrelsen, kompletterade med några regler i FRL om bl.a. styrelsens sammansättning (11 kap. 1 § första stycket och 7–8 §§ FRL). Styrelsen ska ha minst tre ledamöter. Om bolaget inte får dela ut vinst ska mer än hälften av ledamöterna vara personer som är oberoende genom att inte vara anställda i bl.a. bolaget eller i företag i samma koncern. I ett bolag som inte får dela ut vinst ska vidare minst en av styrelseledamöterna utses av försäk- ringstagarna eller av någon intressegrupp som har anknytning till dem. Krav på oberoende avseende bl.a. anställning uppställs även för sådana styrelseledamöter. För ett försäkringsaktiebolag krävs at styrelsen utser en verk- ställande direktör (11 kap. 9 § FRL). I övrigt är om den verkställande direktören huvudsakligen tillämpliga på försäk- ringsaktiebolag (11 kap. 1 § första stycket FRL). För ömsesidiga försäkringsbolag är om företagets ledning tillämpliga (12 kap. 24 § FRL). Det gäller dock vissa sär- regler om bl.a. styrelsens sammansättning (12 kap. 25 § FRL). Oberoende av företagets storlek gäller vidare att styrelsen i ett ömsesidigt försäkringsbolag ska utse en verkställande direktör (12 kap. 27 § FRL). Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet En verkställande direktör ska också utses av styrelsen i en för- säkringsförening (13 kap. 10 § FRL). I övrigt gäller i huvudsak om företagets ledning för försäkringsföreningar (13 kap. 2 § FRL). För försäkringsaktiebolagen har inte uppställts några uttryckliga undantag från om att små privata aktiebolag kan välja om de ska ha revisor eller inte (se avsnitt 9.1.2). Utformningen av de gränsvärden som begränsar denna valfrihet tillsammans med de krav som ställs i FRL på försäkringsföretag gör dock att det i prak- tiken är ABL:s huvudregel som gäller för försäkringsaktiebolagen. Dessa ska alltså ha minst en revisor (11 kap. 1 § första stycket FRL och prop. 2009/10:246, Del 1, s. 472). I jämförelse med regleringen i ABL innehåller FRL vissa skärpta kompetenskrav för en av revisorerna (11 kap. 12 § FRL). ABL:s reglering om lekmannarevisorer är tillämplig på försäk- ringsaktiebolag (11 kap. 1 § första stycket FRL). Bestämmelserna om revision och särskild granskning i 8 kap. FL är tillämpliga på ömsesidiga försäkringsbolag (12 kap. 42 § FRL), kompletterade med bestämmelser om bl.a. vissa kompetenskrav i FRL (12 kap. 43 § FRL). Lekmannarevisorer får utses även i ömse- sidiga försäkringsbolag. Bestämmelserna härom överensstämmer till stora delar med vad som gäller enligt ABL (12 kap. 44–62 §§ FRL). För försäkringsföreningar gäller om revisorer, kompletterade med bl.a. vissa kompetenskrav i FRL (13 kap. 2 § och 18 § FRL). För alla slags försäkringsföretag gäller att får förordna en eller flera revisorer att delta i revisionen tillsam- mans med övriga revisorer (14 kap. 11 § FRL). En generellt tillämplig bestämmelse finns också om rapporteringsskyldighet för bl.a. revisorer. Om en revisor vid fullgörandet av sitt uppdrag får kännedom om vissa förhållanden, bl.a. sådana som kan utgöra en väsentlig överträdelse av de författningar som reglerar företagets verksamhet, ska revisorn genast rapportera detta till Finansinspek- tionen (14 kap. 12 § FRL). Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet Anvisningar till styrelsen och den verkställande direktören På motsvarande sätt som för aktiebolag och ekonomiska föreningar gäller att bolags- eller föreningsorganen i ett försäkringsföretag har viss exklusiv kompetens. Det innebär bl.a. att t.ex. bolagsstämman i ett försäkringsaktiebolag inte kan ta över beslutanderätten i sådana frågor som enligt FRL ankommer på andra organ att besluta om. Ett exempel är att det endast är styrelsen som kan utse och avsätta den verkställande direktören. På samma sätt som enligt den allmänna associationsrätten enligt ABL och FL gäller dock att bolagsstämman eller föreningsstämman (fullmäktige) i ett försäkringsföretag kan ge anvisningar till de underordnade organen. För försäkringsaktiebolagen begränsas anvisningsrätten på samma sätt som för aktiebolag enligt ABL, nämligen enligt 8 kap. 41 § andra stycket ABL (jfr 11 kap. 1 § första stycket FRL). Enligt bestämmelsen får en ställföreträdare för bolaget inte följa en anvis- ning av bolagsstämman eller något annat bolagsorgan, om anvis- ningen inte gäller därför att den strider mot ABL, tillämplig lag om årsredovisning eller bolagsordningen. Därtill gäller enligt FRL att en ställföreträdare för bolaget inte heller får följa en anvisning av bolagsstämman eller något annat bolagsorgan, om anvisningen inte gäller därför att den strider mot FRL (11 kap. 11 § andra stycket FRL). Motsvarande gäller för ömsesidiga försäkringsbolag och för- säkringsföreningar (6 kap. 13 § andra stycket FL, jfr 12 kap. 3, 24 och 30 §§ samt 13 kap. 2 och 12 §§ FRL). Anvisningar till revisorer och lekmannarevisorer Stämman i ett försäkringsföretag, liksom i ett aktiebolag enligt ABL eller en ekonomisk förening, kan besluta om anvisningar eller föreskrifter för revisorerna. Dessa är skyldiga att följa anvis- ningarna eller föreskrifterna om de inte strider mot lag, bolagsord- ningen eller stadgarna eller god revisionssed (9 kap. 4 § ABL, 8 kap. 10 § tredje stycket FL, jfr 11 kap. 1 § första stycket, 12 kap. 42 § och 13 kap. 2 § FRL). För en revisor som har förordnats av ska inspektionen utfärda en instruktion. Revisorn är skyldig att följa Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet instruktionen oavsett stämmans anvisningar (14 kap. 11 § tredje stycket FRL). Lekmannarevisorer i försäkringsaktiebolag och ömsesidiga för- säkringsbolag är skyldiga att följa de anvisningar som meddelas av bolagsstämman, om de inte strider mot lag, bolagsordningen eller god sed (10 kap. 4 § ABL samt 11 kap. 1 § första stycket och 12 kap. 47 § FRL). Föreskrifter i bolagsordningen och stadgarna På samma sätt som för aktiebolag och ekonomiska föreningar kan styrning av ett försäkringsföretag ske genom bestämmelser i bolagsordningen eller stadgarna. Sådana regler kan t.ex. gälla att styrelsen inte får fatta beslut i vissa frågor utan stämmans godkän- nande. Begränsningar för vad som kan regleras gäller bl.a. utifrån att bolags- eller föreningsorganens ställning inte får rubbas (jfr avsnitt 9.1.3 och 9.2.1). Bestämmelser om innehållet i ett försäkringsföretags bolagsord- ning eller stadgar finns i bl.a. 11 kap. 3 §, 12 kap. 11 § och 13 kap. 6 § FRL. Försäkringsföretagens verksamhet står under tillsyn av Finans- inspektionen (14 kap. FRL). Vidare har inspektionen en roll i flera sådana frågor som i t.ex. aktiebolag enligt ABL normalt ankommer helt på bolagsorganen att besluta om. Ett viktigt exempel är att ändringar av bolagsordningen eller stadgarna i ett försäkringsföre- tag ska godkännas av (2 kap. 9 § FRL). Ett annat exempel är att får utse en eller flera revisorer (14 kap. 11 § FRL). har vidare bl.a. möjlighet att sammankalla försäkringsbolagets styrelse. Företrädare för inspektionen får då närvara vid sammanträdet med rätt att delta i överläggningarna (14 kap. 13 § FRL). I övrigt kan bl.a. besluta om undantag för ett visst försäkringsföretag från vad som annars gäller enligt FRL (1 kap. 19–22 §§ FRL). Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet 9.3Statliga företag i privaträttslig form För privaträttsliga juridiska personer som staten är ägare till eller medlem i gäller samma associationsrättsliga regler som för sådana juridiska personer som har privata ägare eller medlemmar. Bestäm- melserna i t.ex. ABL är alltså tillämpliga såväl för statligt ägda aktie- bolag som för privatägda bolag. Det finns dock ett fåtal bestäm- melser som endast aktualiseras då staten är ägare. Exempelvis gäller för vissa aktiebolag att får utse en eller flera revi- sorer att delta i revisionen tillsammans med övriga revisorer (9 kap. 8 § tredje stycket ABL jämförd med 2 § 4 lagen [2002:1022] om revision av statlig verksamhet m.m.). Möjligheten avser bl.a. aktie- bolag där staten har ett bestämmande inflytande över verksamheten såsom ägare eller genom tillskott av statliga anslagsmedel eller genom avtal eller på något annat sätt. Revisorn i ett aktiebolag i vilket staten äger samtliga aktier är vidare skyldig att på begäran lämna upplysningar om bolagets angelägenheter till (9 kap. 46 § fjärde stycket ABL). En motsvarande skyldighet gäller för revisorer i vissa stiftelser, bl.a. sådana som bildats av eller tillsammans med staten (4 kap. 15 § femte stycket stiftelselagen [1994:1220]). I kommunallagen (1991:900), KL, finns vissa särskilda bestäm- melser om kommunala företag (se avsnitt 9.4). Motsvarande regel- verk saknas för statliga företag. Associationsrättsligt finns emeller- tid inget hinder för att staten, t.ex. som ägare i ett aktiebolag, vidtar åtgärder som motsvarar vad som åligger fullmäktige i kommuner och landsting enligt 3 kap. 17–18 §§ KL. Det är alltså möjligt att t.ex. skapa skyldighet för ett statligt ägt aktiebolag att inhämta ställningstagande från staten, t.ex. genom viss myndighet, innan sådana beslut i verksamheten som är av principiell eller av större vikt fattas. 9.3.2Utövande av statens ägarroll Som beskrivits i avsnitt 6.1 gäller som huvudregel att regeringen förvaltar och förfogar över statens tillgångar (9 kap. 8 § första stycket regeringsformen). Detta innebär att ägarrollen i statligt ägda företag, t.ex. aktiebolag, ytterst utövas av regeringen. Något hinder för regeringen att överlåta åt underordnade myndigheter att Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet utöva ägarrollen i statligt ägda aktiebolag finns inte (jfr prop. 1973:90, s. 346). Exempelvis har universitet och högskolor ansvar för att utse styrelser och att representera staten på bolagsstämman i vissa holdingbolag (prop. 2008/09:50, s. 125, se även avsnitt 10.2). Vissa begränsningar i regeringens dispositionsrätt följer av vad bestämt. Regeringen får exempelvis inte utan bemyndigande genom försäljning eller på annat sätt minska statens ägarandel i företag där staten har hälften eller mer än hälften av rösterna för samtliga aktier eller andelar (8 kap. 4 § andra stycket budgetlagen [2011:203], se avsnitt 6.1). Det förekommer också att tar ställning till andra frågor om statliga företag, exempelvis har uppdraget för varit föremål för beslut av (prop. 2009/10:179, bet. 2009/10:NU23, rskr. 2009/10:325). De verktyg som staten kan använda för att styra statliga privat- rättsliga företag är desamma som står till buds för privata ägare till sådana företag. För exempelvis aktiebolag kan styrning alltså ske genom bl.a. bestämmelser i bolagsordningen och anvisningar av bolagsstämman. I statens ägarpolicy redogör regeringen för sin syn på princip- frågor kring förvaltningen av statligt ägda aktiebolag, bl.a. vad gäller synen på bolagsstämman och styrelsen. Regeringen har därtill antagit riktlinjer för de statligt ägda företagen, dels för extern rapportering, dels för anställningsvillkor för ledande befattnings- havare. Gällande ägarpolicy och riktlinjer återfinns i regeringens skrivelse 2009/10:140, redogörelse för företag med statligt ägande, s. 13 ff. I statens ägarpolicy anges bl.a. att Svensk kod för bolagsstyrning (Koden) ska tillämpas i statligt majoritetsägda bolag. I övriga bolag verkar staten i dialog med övriga delägare för att Koden ska tillämpas. Vissa avvikelser från Koden framgår av ägarpolicyn. Koden är ett regelverk som förvaltas av Kollegiet för svensk bolagsstyrning. Den innehåller regler för bolagsstyrning avsedda att bl.a. utgöra ett komplement till lagstiftning och andra regler. Koden ska bl.a. skapa goda förutsättningar för utövandet av en aktiv och ansvarstagande ägarroll samt en tydlig och väl avvägd roll- och ansvarsfördelning mellan ägare, styrelse och ledning. Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet Koden bygger på principen följ eller förklara. är alltså inte tvingande utan kan frångås på enskilda punkter förutsatt att bolaget för varje avvikelse redovisar hur man gjort i stället och motiverar varför avvikelse gjorts. Ursprungligen utarbetades Koden av den s.k. Kodgruppen, en gemensam arbetsgrupp för den statliga och ett antal organisationer i det privata näringslivet (SOU 2004:46 och SOU 2004:130). Den nu gällande Koden trädde i kraft och gäller för alla svenska bolag, vars aktier är upptagna till handel på en svensk reglerad marknad. 9.4Kommunala företag i privaträttslig form Privaträttsliga juridiska personer som ägs av kommuner, landsting eller kommunalförbund eller som dessa offentliga organ är med- lemmar i omfattas av samma associationsrättsliga regler som andra juridiska personer av samma slag. Exempelvis gäller reglerna i ABL i lika hög grad för kommunägda aktiebolag som för aktiebolag som ägs av privata intressenter. Ett fåtal associationsrättsliga särregler för kommunala företag finns dock, bl.a. ett undantag från det s.k. låneförbudet (21 kap. 2 § ABL). I kommunallagen (1991:900), KL, finns ytterligare bestäm- melser om kommunala företag. Där regleras bl.a. förutsättningarna för kommuner och landsting att alls bedriva verksamhet i företags- form samt anges vissa åtgärder som måste vidtas av fullmäktige i fråga om sådana företag. I KL finns vidare vissa särskilda regler om insyn i kommunala företag. Insynsbestämmelserna och deras tillämpning behandlas i avsnitt kapitel 26 och 27. Bestämmelserna om de kommunala företagen i ger uttryck för ett kommunalt koncerntänkande där kommunens och lands- tingets överordnade roll i förhållande till de kommunala företagen markerats (prop. 1990/91:117, s. 123 och prop. 1998/99:66, s. 73 f.). Specialregler för kommunala företag som bedriver viss verk- samhet finns i bl.a. 7 kap. ellagen (1997:857) samt lagen (2010:879) om allmännyttiga kommunala bostadsföretag. Den senare lagen trädde i kraft och ersatte då lagen (2002:102) om allmännyttiga bostadsföretag. Vissa specialregler för kommunala företag beskrivs i avsnitt 23.2. Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet I följande avsnitt behandlas de särskilda reglerna i KL. Med kommuner och landsting avses i det följande även kommunalför- bund, om annat inte anges (jfr 3 kap. 21 § KL). 9.4.1Förutsättningar för verksamhet i kommunala företag I 3 kap. 16 § KL finns en bestämmelse om kommuners och lands- tings möjligheter att lämna över vården av kommunala angelägen- heter till privaträttsliga organ. Efter beslut av fullmäktige får över- lämnande ske till aktiebolag, handelsbolag, ekonomiska föreningar, ideella föreningar, stiftelser eller enskilda individer. En grundförutsättning för att överlämnande ska få ske är att den verksamhet som överlämnas faller inom ramen för den kommunala kompetensen (bl.a. bet. 1990/91:KU38, s. 43 f.). Detta följer av kommunallagens grundläggande bestämmelser men också av att det som överlämnas ska vara en angelägenhet. Om inte kommunen eller för egen del får bedriva den aktuella verksamheten, får inte heller ett kommunalt företag göra detta. De kommunalrättsliga principerna i förhållande till kommunala företag behandlas närmare i kapitel 23–25. I 3 kap. 16 § KL tas upp ytterligare en förutsättning för över- lämnande, nämligen att det i specialreglering inte föreskrivits någon särskild ordning för den aktuella angelägenheten, t.ex. att verk- samheten ska drivas i kommunens egen regi. Särskilda regler finns i bl.a. socialtjänstlagen (2001:453) och hälso- och sjukvårdslagen (1982:763). Bestämmelsen erinrar vidare om att det enligt 12 kap. 4 § regeringsformen krävs lagstöd för att vården av en angelägenhet som innefattar myndighetsutövning ska få lämnas över. Sådant lagstöd finns i bl.a. lagen (1987:24) om parkeringsöver- vakning och lagen (1993:802) om entreprenadförhållanden inom skolan. 9.4.2Fullmäktige ska säkerställa det kommunala inflytandet En angelägenhet kan bl.a. överlämnas till en privat- rättslig juridisk person som kommunen bestämmer över till följd av ägande eller medlemskap. I dessa fall krävs enligt 3 kap. 17–18 §§ Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet KL att fullmäktige säkerställer inflytande i och kontroll över det särskilda rättssubjektet. Obligatoriska krav i vissa fall Om en angelägenhet överlämnats till ett aktiebolag som kommunen eller direkt eller indirekt innehar samtliga aktier i gäller vissa obligatoriska krav på kommunala åtgärder. I dessa helägda aktiebolag ska fullmäktige enligt 3 kap. 17 § KL fast- ställa det kommunala ändamålet med verksamheten och utse samt- liga styrelseledamöter. Vidare ska fullmäktige se till att fullmäktige får ta ställning innan det fattas sådana beslut i verksamheten som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt. Fullmäktige ska även utse minst en lekmannarevisor. Kraven på åtgärder av fullmäktige gäller under hela den tid en angelägenhet handhas av ett helägt aktiebolag (prop. 1998/99:66, s. 92). Uppräkningen av obligatoriska åtgärder i 3 kap. 17 § KL utesluter vidare inte att det kan finnas behov av att ytter- ligare åtgärder vidtas, beroende på förhållandena i det enskilda fallet (prop. 1990/91:117, s. 54). Motsvarande krav enligt 3 kap. 17 § KL i fråga om helägda aktie- bolag gäller om en ensam kommun eller ett ensamt landsting bildar en stiftelse för en angelägenhet. Ändamålsbestämningen av verksamheten i ett helägt aktiebolag ska vara kommunalrättsligt godtagbar (prop. 1990/91:117, s. 54). Det kommunala ändamålet kan t.ex. preciseras så att det blir klart att de olika grundsatser som gäller för verksamhet enligt kommunallagen, exempelvis likställighetsprincipen, ska gälla för bolagets verksamhet (samma prop., s. 162). I förarbetena har vidare angetts att kravet på precisering är särskilt starkt om verksamheten ligger nära gränsområdena för vad som ligger inom den kommunala kompetensen (samma prop., s. 162). Att kommunen eller ska fastställa det kommunala ändamålet med verksamheten innebär inte att kommunalrättsliga principer automatiskt blir gällande för bolaget. I stället kan t.ex. be- stämmelser i bolagsordningen vara nödvändiga för att åstadkomma Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet detta (se avsnitt 23.3.2). Om den i bolagsordningen angivna verk- samheten inte begränsats till vad som typiskt sett kan godtas som verksamhet, kommer fullmäktiges beslut att upphävas om det överklagas (, Kommunalrättens grunder, 5 uppl., 2007, s. 65, se även avsnitt 24.1.2). Ett exempel på att föreskrift i bolagsordningen kan krävas gäller den kommunalrättsliga huvudregeln om förbud mot att driva näringsverksamhet med det huvudsakliga syftet att ge vinst (2 kap. 7 § KL). Om detta förbud ska upprätthållas och verksamheten i ett aktiebolag alltså helt eller delvis ska drivas i annat syfte än att ge vinst till aktieägarna, krävs enligt 3 kap. 3 § ABL att detta anges i bolagsordningen. Bolaget anses i annat fall ha rent vinstsyfte (, aktiebolagsrätt, 2 uppl., 2007, s. 26, Kommuner och Landsting, Kommunallagen – Kommentarer och praxis, 4 uppl., 2006, s. 162, jfr prop. 1990/91:117, s. 162). Ett annat exempel gäller den kommunalrättsliga självkostnads- principen (huvudregel enligt 8 kap. 3 c § KL). Om kommunen eller utför en uppgift genom egna företag behöver tillämpningen av denna princip i det enskilda fallet regleras i avtal, bolagsordningar eller andra liknande rättsliga dokument (prop. 1993/94:188, s. 82, jfr NJA 2008 s. 120). Utan sådan reglering gäller inte självkostnadsprincipen för kommunala företag. För att fullmäktige ska kunna utse styrelseledamöter med bolags- rättslig verkan måste en föreskrift om att ledamöterna ska utses av fullmäktige tas in i bolagsordningen (prop. 1990/91:117, s. 162). Utan en sådan föreskrift gäller huvudregeln om att bolagsstämman utser styrelsen (8 kap. 8 § ABL). Vid fullmäktiges val av styrelseledamöter är om proportionella val tillämpliga (5 kap. 46 § KL). Detta innebär att inställningen hos en minoritet i fullmäktige kan ha betydelse för valet av styrelseledamöter (hantera kommunala bolag – ägarroll & styrelsefunktion, 1999, s. 22). Valet av styrelseledamöter får förrättas utan föregående bered- ning (5 kap. 29 § KL). Ett ärende om entledigande av en styrelse- ledamot måste däremot beredas (5 kap. 26 § KL, Kom- muner och Landsting, Kommunallagen – Kommentarer och praxis, 4 uppl., 2006, s. 163 f.). Privaträttsliga organisationsformer i offentlig verksamhet De förtroendevalda i en kommun eller ett landsting, bl.a. leda- möter och ersättare i fullmäktige och nämnder, ska vara folkbok- förda i kommunen respektive (4 kap. 2–3 och 5 §§ KL). Något sådant krav gäller inte för styrelseledamöter i ett kommunalt aktiebolag (Kommuner och Landsting, samma arbete, s. 163). I lagen (1987:1245) om styrelserepresentation för de privat- anställda finns en möjlighet till undantag från sådan styrelse- representation om det annars skulle uppkomma väsentlig olägenhet för ett företag på grund av att styrelsens sammansättning beror på politiska styrkeförhållanden (se avsnitt 9.1.2). Med dispensmöjlig- heten som grund har på det kommunala området utvecklats en praxis som innebär att arbetstagarrepresentanter avtalsvis tillåts närvara vid styrelsesammanträden, med rätt att framställa yrkanden och att delta i överläggningar men inte i beslut (, samma arbete, s. 76 f., , – en väg- ledning för ledamöter i kommunala bolagsstyrelser, 2001, s. 23 och Kommuner och Landsting, samma arbete, s. 164). Beslut av principiell eller annars av större vikt I KL angavs ursprungligen ett krav på att fullmäktige, i fråga om de helägda bolagen, skulle se till att fullmäktige fick yttra sig innan sådana beslut som är av principiell beskaffenhet eller annars av större vikt fattas. I förarbetena (prop. 1990/91:17, s. 54) moti- verades kravet bl.a. med att de uppgifter som en kommun eller ett landsting tilldelar ett privaträttsligt organ inte får stå i konflikt med principen om att fullmäktige måste ta ställning i ärenden som är av principiell beskaffenhet för kommunen eller .