sou · GZB335d2 · 2012-01-01 00:00:00 — Föreningen vill genom upplysnings- och utbildningsverksamhet verka för ökad medvetenhet om förekomst och förebyggande av FAS (fetalt alkoholsyndrom) och FASD (fetala alkoholspektrum- störningar). Föreningen ger stöd och rådgivning till allmänheten och till yrkesverksamma, samt bedriver lägerverksamhet för barn och ungdomar med FASD och deras familjer. Samverkan sker med professionella organisationer med likartad inriktning i . är en klassisk nykterhetsorganisation som uppger över 30 000 medlemmar, och med verksamhet i alla svenska län med cirka 900 lokalföreningar. Ursprunget finns i en nordameri- kansk ordensrörelse, som efter att ha bildats snabbt spred sig till . är inget ordens- sällskap. Organisationen vill skapa ett samhälle där alkoholen och andra droger inte hindrar människor från att leva ett fritt och rikt liv. Medlemmarna har valt helnykterhet, som ett ideologiskt ställ- ningstagande, eller därför att man har upplevt problem med alkohol. Organisationen har 60-talet kamratstödsverksam- heter spridda i landet där nyktra personer med erfarenhet av missbruk eller beroende stöttar varandra. Inom organisationen finns två behandlingshem, och några föreningar driver boen- den. Ur kamratstödsverksamheten växer det sociala företagandet inom organisationen. Ideella sektorns roll och betydelse 27.5.5Kvinnoorganisationernas samarbetsråd i alkohol- och narkotikafrågor Kvinnoorganisationernas samarbetsråd i alkohol- och narkotika- frågor (KSAN) är ett samarbetsorgan för frågor som berör alkohol, narkotika och beroendeframkallande läkemedel utifrån flickors och kvinnors perspektiv (). Bland de 31 organisationer som finns med i samarbetsrådet återfinns politiska kvinnoförbund, invandrarkvinnoorganisationer, läkares och barnmorskors organisa- tioner, samt kvinnojoursrörelsen. Det förebyggande perspektivet är viktigast för KSAN. Organisationen framhåller att kvinnofrågorna inom missbruksområdet är eftersatta eftersom befintlig forskning främst grundas på studier av män, och eftersom kvinnor utgör en mycket sårbar grupp. åt narkotika- och läkemedelsberoende åt narkotika- och läkemedelsberoende (RFHL) etablerades 1965 och samlar personer med och utan egen erfarenhet av missbruk och beroende för att diskutera drogrela- terade socialpolitiska frågor (). Förbundet är starkt engagerat i narkotikadebatten och frågor om läkemedelsberoende. Tidskriften ges ut . Det finns lokalföreningar på cirka 30 orter i landet. Några lokalföreningar driver öppen verksamhet och ger kamratstöd. Man har även en viss behandlingshemsverksamhet. narkotikafritt samhälle (RNS) arbetar för en restriktiv narkotikapolitik med det långsiktiga målet ett narkotika- fritt (). RNS betraktar riksdagsbeslutet som innebar en kriminalisering av eget bruk av narkotika som en av sina framgångar. Engagemanget inom förbundet rör i övrigt till exempel att stärka det drogförebyggande arbetet i skolan samt verka för slumpvisa frivilliga drogtester. Förbundet är negativt till att införa sprututbytesverksamhet och anser att läkemedelsbehandling av opiatberoende ska vara omgärdad av restriktiva regler. RNS ger ut tidskriften , och förlitar sig på medlemsavgifter Ideella sektorns roll och betydelse och insamlingsmedel, samt bidrag från företag. Organisationen söker inte statsbidrag för verksamheten. () bildades av personer som deltog i program för metadonbehandling (). SBF har sex lokalavdelningar i landet. Målet är att värna intressen för opiatanvändare. Organisa- tionen vänder sig till exempel mot regler om spärrtid som gör att patienter förhindras återinträde i substitutionsbehandling. SBF verkar även för ökade satsningar på skadebegränsande insatser för personer med beroende. 27.5.9Sveriges landsråd för alkohol- och narkotikafrågor landsråd för alkohol- och narkotikafrågor (SLAN) är en sammanslutning av organisationer som vill verka för en solidarisk och restriktiv alkoholpolitik samt för ett narkotikafritt samhälle (). Det ingår ett tjugotal organisationer i och verksamheten är organiserad genom länsförbund i samtliga län. Svenskar och invandrare mot narkotika () och Motor- förarnas helnykterhetsförbund (MHF) är två exempel på medlems- organisationer. SLAN vill verka för en väl utbyggd missbruks- och beroendevård, opinionsbildning och forskning samt samordning av medlemmarnas gemensamma strävanden för inflytande i olika sam- hällsorgan. etablerades som en socialpolitiskt radikal sammanslut- ning, delvis i protest mot som uppfattades ha en tendens att individualisera problemen med missbruk och lägga ansvaret på den enskilde (). vill istället påverka viktiga bakgrundsfaktorer i samhället. Lokalt bedrivs arbete med uppsökande verksamhet och organisationen deltar i den drogpolitiska debatten. Några lokalföreningar driver även sociala kooperativ för att skapa sysselsättning åt personer som har svårt att etablera sig på den ordinarie arbetsmarknaden. Ideella sektorns roll och betydelse Inom missbruksområdet finns en betydande ideell sektor med ett stort antal organisationer som samlar ett stort antal medlemmar. Den ideella sektorn bidrar på olika sätt till den svenska missbruks- och beroendevården. Kamratstöd och hjälp till självhjälp för personer med missbruk eller beroende är en viktig del. Den ideella sektorn har i detta sammanhang en styrka i att den skapar en sociala gemenskap och att den finns lokalt i stora delar av landet. Den ideella sektorn som utförare av vård i vid bemärkelse är en annan viktig del. Totalt sett står den ideella sektorn för en mindre, men viktig, del av insatserna för personerna med missbruk eller beroende. De ideella organisationernas insatser tillför alternativ till den av kommun och landsting bedriva vården och bidrar därigenom till att diversifiera vården. Inte minst kompletterar den ideella sektorn kommunernas och landstingens insatser när gäller boende och sysselsättning. Det är en allmän strävan på vård- och stödområdet att öka valfriheten för brukaren. Genom att konkurrensutsätta offentlig verksamhet kan såväl effektiviteten som valfriheten för individen öka. Mot denna bakgrund kan det antas att de ideella inslagen kommer att bli större i den svenska missbruks- och beroende- vården. När det gäller sysselsättning för personer med svårigheter att komma in på den reguljära arbetsmarknaden, innebär de sociala företagen en intressant utvecklingsmöjlighet. Den ideella sektorn som opinionsbildare och samrådspart är en annan viktig del. Det har skett och sker ett påtagligt flöde av idéer mellan ideell och offentlig verksamhet. Den offentliga sektorn har till exempel anammat 12-stegsprogrammen och strategier för brukarinflytande, vilka har sitt ursprung i den ideella sektorn. Omvänt har den ideella sektorn i likhet med den offentliga sektorn i allt högre grad kommit att betona vikten av formell utbildning och kvalitetssäkring. 28Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk En person som saknar arbete och står till arbetsmarknadens för- fogande hos Arbetsförmedlingen kan få tillgång till olika arbets- marknadspolitiska åtgärder som syftar till att underlätta för den en- skilde att få ett arbete. Åtgärderna kan rikta sig dels till arbetsgivare som anställer exempelvis en person som har varit långtidsarbetslös, dels till de arbetslösa som uppfyller vissa villkor. I detta samman- hang är det framför allt av intresse vilka åtgärder som erbjuds till personer som är utförsäkrade från sjukförsäkringen, personer som har varit långtidsarbetslösa samt personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Bestämmelserna om de olika arbetsmarknadspolitiska åtgärderna regleras i följande lag och förordningar: Lagen (2000:625) om arbetsmarknadspolitiska program Förordningen (2007:414) om jobb- och utvecklingsgarantin Förordningen (2006:1481) om stöd för nystartsjobb Förordningen (2000:634) om arbetsmarknadspolitiska program Förordningen (2000:630) om särskilda insatser för personer med funktionshinder som medför nedsatt arbetsförmåga Förordningen (2000:628) om den arbetsmarknadspolitiska verk- samheten Förordningen (1997:1275) om anställningsstöd Förordningen (1996:1100) om aktivitetsstöd. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Förordning (2007:1030) med instruktion för Arbetsförmedlingen. infördes förändringar i sjukförsäkringen för personer som har haft förlängd sjukpenning eller tids- begränsad sjukersättning under maximalt antal månader och som därför inte kan få någon ersättning från sjukförsäkringen. infördes ett nytt arbetsmarknadspolitiskt introduktionsprogram, arbetslivsintroduktion, för att öka möjligheterna att få eller återgå till ett arbete för personer som har erhållit maximalt antal ersätt- ningsdagar i sjukförsäkringen (prop. 2009/10:45). Med arbetslivsintroduktion avses individuellt anpassade arbets- marknadspolitiska insatser av utredande, vägledande eller orienterande karaktär för den som efter långvarig sjukdom behöver förbereda sig för ett arbete eller för ett annat arbetsmarknadspolitiskt program. (30 a § förordningen om arbetsmarknadspolitiska program). Under arbetslivsintroduktionen betalar Arbetsförmedlingen ut aktivitetsstöd. Aktivitetsstödet motsvarar normalt samma belopp som skulle ha lämnats som arbetslöshetsersättning enligt lagen (1997:238) om arbetslöshetsförsäkring, dock lägst per dag. Den som inte uppfyller villkoren för att få ersättning från a-kassan får per dag (5 § och 5 a § förordningen om anställnings- stöd). Efter arbetslivsintroduktionen hänvisas personen till de ordinarie insatser som Arbetsförmedlingen erbjuder, såsom arbetslivsinriktad rehabilitering, jobb- och utvecklingsgarantin, särskilt anställnings- stöd, nystartsjobb, lönebidrag etc. Fram till och med hade cirka 23 000 per- soner börjat i arbetslivsintroduktion. Av dessa utgör cirka 70 pro- cent kvinnor och män. Andelen med olika grad av funk- tionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga uppgick till (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Arbetslivsinriktad rehabilitering innebär att den som är i behov av särskilt stöd erbjuds utredande, vägledande, rehabiliterande eller arbetsförberedande insatser (11 § förordningen om den arbets- Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk marknadspolitiska verksamheten). Exempel på individuella insatser är arbetsträning, hjälp med att anpassa en arbetsplats samt möjlig- het att få hjälp av specialister såsom arbetsterapeut, sjukgymnast, psykolog eller socialkonsulent. Arbetsförmedlingen och samverkar kring den arbetslivsinriktade rehabiliteringen som riktar sig till personer som är eller riskerar att bli arbetslösa. Syftet med jobb- och utvecklingsgarantin är att erbjuda personer som har varit arbetslösa individuellt utformade in- satser för att de ska få arbete (1 § förord- ningen om jobb- och utvecklingsgarantin). Vissa av aktiviteterna i garantin genomförs i Arbetsförmedlingens egen regi medan andra kan anordnas av kompletterande aktörer, exempelvis privata aktörer, kommuner eller andra organisationer. Förutsättningen är dock att överenskommelse görs med Arbetsförmedlingen. Jobb- och utvecklingsgarantin riktar sig bland annat till personer som har arbetslöshetsersättning och har förbrukat i en ersättningsperiod, inte har rätt till arbetslöshetsersättning och varit samman- hängande arbetslös och anmäld hos Arbetsförmedlingen eller deltagit i arbetsmarknadspolitiska program under minst 18 sam- manhängande månader, har beviljats utslussningsåtgärder från fängelse eller är villkorligt frigiven och inte fullgjort av prövotiden samt är arbetslös och anmäld som arbetssökande hos Arbetsförmedlingen (5 § förordningen om jobb- och utvecklingsgarantin). Garantin består av tre faser och innehåller olika aktiviteter. Under fas ett kartläggs den enskildes behov av aktiviteter och han eller hon får hjälp att söka arbete via coachning. Under fas två, som i huvudsak ska vara förlagd på en arbetsplats, är aktiviteterna in- riktade på personer som behöver ytterligare stöd, exempelvis arbets- praktik eller arbetsträning. Under deltagande betalas aktivitetsstöd ut (6–7 §§ förordningen om jobb- och utvecklingsgarantin). Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Om en deltagare med aktivitetsstöd i jobb- och utvecklingsgarantin inte har fått ett arbete, påbörjar han eller hon garantins tredje och sista fas. I den fasen erbjuds deltagaren en sysselsättning hos en anordnare (arbetsgivare) med arbetsuppgifter som annars inte skulle utföras och som kan ses som kvalitets- höjande. Sysselsättningen kan vara hos offentliga eller privata arbetsgivare, sociala företag eller ideella organisationer. Varje enskild sysselsättningsperiod ska pågå , dock högst (7 § förordningen om jobb- och utvecklingsgarantin). i sysselsättning kan de som under fas ett och två fått aktivitetsstöd grundat på sin dagpenning från A-kassan, fort- sätta få aktivitetsstöd medan övriga kan få försörjningsstöd från kommunen. deltog i genomsnitt 57 000 personer i garantin , varav var kvinnor och var män. ökade antalet deltagare till i genomsnitt 73 000 personer, varav var kvinnor och var män. Till följd av den nedgång på arbetsmarknaden som inleddes väntas antalet deltagare i garantin fortsätta öka fram till slutet av 2011 (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Det särskilda anställningsstödet är en form av subventionerad anställning. Anställningsstödet lämnas till arbetsgivaren i syfte att stimulera anställningar av personer som har svårigheter att få ett reguljärt arbete (2 § förordningen om anställningsstöd). En arbetslös person som deltagit i Jobb- och utvecklingsgarantin får anvisas till en anställning med särskilt anställningsstöd (5 a § förordningen om anställningsstöd). Stödet lämnas till arbetsgivare under längst 12 månader (17 a § förordningen om anställningsstöd). Anställningen kan vara en tillsvidare-, prov- eller visstidsanställ- ning. Med särskilt anställningsstöd får arbetsgivaren ett bidrag på av lönekostnaden, dock högst per dag (18 § förordningen om anställningsstöd). Den enskilde har rätt till avtalsenlig lön men omfattas inte av lagen om anställningsskydd. Den som har haft en anställning med särskilt anställningsstöd har rätt att återgå till jobb- och utvecklingsgarantin när anställningen upphör, om han eller hon inte uppfyller ett nytt arbetsvillkor hos sin Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk arbetslöshetskassa och inte erbjuds en annan anställning (5 b § för- ordningen om anställningsstöd). hade i genomsnitt 4 300 personer en anställning med särskilt anställningsstöd, varav var kvin- nor och var män. Knappt en fjärdedel av deltagarna hade en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. uppgick antalet personer med särskilt anställ- ningsstöd till 2 900 i genomsnitt , vilket var en minsk- ning med jämfört med . En förklaring är sannolikt att antalet personer som lämnat jobb- och utvecklingsgarantin för ett nystartsjobb har ökat kraftigt (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). Nystartsjobb syftar till att göra det lättare för personer med svag förankring på arbetsmarknaden att få ett arbete (2 § förordningen om stöd för nystartsjobb). Arbetsgivare som anställer personer med ett nystartsjobb får en kompensation motsvarande den dubbla arbetsgivareavgiften för personer som har fyllt och arbets- givaravgiften för personer som har fyllt men inte (3 § och 12 § förordningen om stöd för nystartsjobb). Stödet är riktat till alla arbetsgivare, både privata och offentliga, och omfattar alla anställningsformer. Stöd får beviljas arbetsgivare som inte har näringsförbud, skatteskulder som har lämnats till för indrivning eller betalningsanmärkning som inte är obetydlig. För att Arbetsförmedlingen ska bevilja ny- startsjobb ska lönen ligga på samma nivå som gällande kollektiv- avtal i branschen (8 § förordningen om stöd för nystartsjobb). En arbetslös person som har fyllt får under vissa villkor ett nystartsjobb om han eller hon varit arbetslös eller deltagit i ett arbetsmarknadspolitiskt program, fått sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- eller aktivitets- ersättning, fått försörjningsstöd från kommunen, varit anställd hos , är nyanländ invandrare och har fått uppehållstillstånd, Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk har dömts till fängelse och beviljats vistelse utanför anstalt eller är villkorligt frigiven och inte har fullgjort av prövotiden, eller är inskriven i jobb- och utvecklingsgarantin och inte på någon annan grund kvalificerar sig för ett nystartsjobb (3 §, 3 c § samt 3 d § förordningen om stöd för nystartsjobb). Arbetsgivare kan få ekonomiskt stöd för nystartsjobb som den som anställs har varit frånvarande från arbetslivet. Om personen vid årets ingång har fyllt gäller dock nystarts- jobb i längst . Om personen är yngre gäller nystartsjobb i längst . Om personen vid årets ingång har fyllt gäller nystartsjobb under dubbelt så som personen har varit frånvarande från arbetslivet, dock längst eller tills utgången av det år personen fyller . Nyanlända invandrare kan få ny- startsjobb under längst . En person som har dömts till fängelse och beviljats vistelse utanför anstalt eller är villkorligt fri- given och inte fullgjort av prövotiden kan ha nystartsjobb som den utdömda strafftiden, dock minst ett och högst (10 §, 10 a–c §§ förordningen om stöd för ny- startsjobb). Beslut om nystartsjobb fattas för längst i taget. uppgick antalet personer med nystartsjobb till i genomsnitt 19 200 , varav var kvinnor och var män. hade en funktionsned- sättning som medför nedsatt arbetsförmåga. Vid utgången av uppgick antalet nystartsjobb till cirka 37 200 (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 14). finns också en variant av nystartsjobb – särskilt nystartsjobb. Särskilt nystartsjobb ska stimulera arbetsgivare att anställa personer som varit utanför arbetslivet på grund av att de haft sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- eller aktivitetsersättning. Arbetsgivaren får ett stöd som motsvarar den fulla arbetsgivaravgiften plus en ersättning som motsvarar den arbetsgivaravgift som arbetsgivaren betalar för ungdomar. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Alla arbetsgivare har möjlighet att ansöka om särskilt nystarts- jobb. Anställningen kan vara en tillsvidare-, prov- eller visstids- anställning. Stöd för särskilt nystartsjobb kan lämnas för anställ- ning av en person som vid årets ingång fyllt 20 men inte . Stödet är kopplat till hur personen varit frånvarande på grund av att han eller hon haft sjukpenning, rehabiliteringspenning, sjuk- eller aktivitetsersättning. 28.2Särskilda insatser för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga Arbetsförmedlingen har i uppdrag att bedriva arbetslivsinriktad rehabilitering i form av vägledande, utredande, rehabiliterande eller arbetsförberedande insatser för dem som har behov av särskilt stöd enligt förordningen om den arbetsmarknadspolitiska verksamheten (2000:628). Målgruppen för arbetslivsinriktad rehabilitering är arbetssökande som har en funktionsnedsättning eller ohälsa som påverkar arbets- förmågan. Dessa personer ska ha tillgång till Arbetsförmedlingens samlade utbud av tjänster, metoder och arbetsmarknadspolitiska program. Arbetsförmedlingen ska som sektorsansvarig myndighet inom arbetsmarknadspolitiken bidra till att uppfylla de nationella handi- kappolitiska målen. Den nationella handlingsplanen för handikap- politiken anger att alla personer ska ges samma möjligheter att delta i arbetslivet. I uppdraget ingår att samverka med , skolan, , sjukvården och Kriminalvården kring personer som behöver Arbetsförmedlingens insatser. Att identifiera en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är i många fall en tidskrävande och komplicerad pro- cess. tog det i genomsnitt innan en funktionsnedsättning som påverkade arbetsförmågan identifierades. Arbetsförmedlingens uppdrag, insatser och metoder är inte avsedda för ställningstaganden kring vilka behandlingsinsatser som är att föredra i det enskilda fallet. Det gäller såväl i samtalet med sökanden som i samverkan med och sjukvården. Men behandling kan förbättra sökandens förutsättningar för arbete och Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk frågan bör därför diskuteras. Sökanden kan redan ha genomgått behandling i någon form och dess effekt kan behöva belysas och beaktas i Arbetsförmedlingens planering. Inom arbetsmarknadspolitiken finns flera olika stödformer som är riktade till personer med en funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. hade i genomsnitt cirka 82 000 (2010, prel. drygt 85 000) personer med funktionsnedsättning en subventionerad anställningsform i form av anställning med lönebidrag, skyddat arbete hos offentlig arbetsgivare (), skyddat arbete hos eller utvecklings- eller trygghetsanställning (prop. 2010/11:1 Utgiftsområde 11). Tabellen visar fördelningen på olika särskilda insatser för funk- tionshindrade . Tabell 28.1 Särskilda insatser för funktionshindrade Särskilda insatser för funktionshindrade – därav Offentligt skyddat arbete (OSA) Källa: Arbetsförmedlingens månadsstatistik . Till dessa antal kommer anställda inom som är kring 20 000 personer. En förutsättning för att få tillgång till dessa särskilda insatser är att personen har en funktionsnedsättning som begränsar arbets- förmågan. En utredning med läkarintyg i botten ska visa detta och handläggaren på Arbetsförmedlingen placerar utifrån denna in personen i någon av de koder som används för funk- tionshindrade personer inom arbetsförmedlingen. Dessa skiljer sig från diagnosbegreppen, som förskrivande läkare och Försäkrings- kassan använder. Medan måste konstatera att det handlar om en sjukdom som sätter ned arbetsförmågan med minst en fjärdedel, omfattar Arbetsförmedlingens begrepp ett antal olika funktionshinder som gör att den sökande har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Arbetsmarknadspolitiska åtgärder, socialförsäkring och missbruk Sekretessbestämmelser medför att eventuella utredning med underliggande läkarintyg, eller utredning från kom- munens socialtjänst inte kan överföras till Arbetsförmedlingen om inte den enskilde samtycker. Vill den enskilde inte medge detta eller lämna uppgift om ett eventuellt missbruk så faller i princip möjligheten till dessa särskilda insatser och den enskilde får hän- visas till de generella stöden. Dock kan Arbetsförmedlingen göra en egen utredning utan att ta över andra myndigheters underlag men den arbetssökandes vilja att lämna läkarintyg gäller alltjämnt. Handläggaren kan då begära hjälp av en av förmedlingens social- konsulenter för att kartlägga en arbetssökandes behov av stöd. Vid bedömning av om ett missbruk föreligger hänvisar man i handboken för arbetssocial utredning (ASU) till de bedömnings- instrument som används inom psykiatrin( ICD 10 och DSM IV). Personer med nedsatt arbetsförmåga kopplat till missbruk har ingen egen kod utan är en av tre grupper som ingår i social- medicinskt funktionshinder (kod 81). Enligt uppgift från utgör missbruk av alkohol och andra droger huvud- delen av det som kategoriseras som s.k. socialmedicinskt handikapp eller funktionshinder. Men personer med missbruk enbart eller i kombination med psykiska problem klassa också till koden för psy- kisk sjukdom. Även andra kodningar förekommer om missbruket är orsaken eller en del av problemen. Det finns därför inte några uppgifter inom Arbetsförmedlingen om hur stor gruppen personer med missbruk eller beroende är, vare sig bland arbetssökande eller de med särskilda insatser. Anställning med lönebidrag får bland annat lämnas vid ny- anställningar, om en person återgår i arbete efter att ha haft hel tidsbegränsad sjukersättning eller aktivitetsersättning eller om en arbetsgivare anställer en person som är långtidssjukskriven från en anställning som han eller hon inte kan återgå till. Lönebidrag får även lämnas för en arbetstagare som övergår från skyddat arbete hos en offentlig arbetsgivare till en annan anställning hos arbets- givaren.