sou · H0B33 · 2012-01-30 00:00:00 — Detta är viktigt för att stimulera tillväxt och ökad sysselsättning särskilt i små företag, vilket gagnar både samhället och näringslivet. Kapital- försörjningen i små företag behöver stärkas och en stor majoritet av dessa företag vill växa. har bland äldsta före- tagare och står inför ovanligt stora generationsskiften. avser var fjärde företagare dra sig tillbaka. Det ställer ytterligare krav på kapitaltillgång och kapitalrörlighet. Jag delar till stora delar inte de utgångspunkter, bedömningar och förslag som kommittén framför i delbetänkandet. Båda de förslag som kommittén presenterar är skattekrediter och jag kan inte dela uppfattningen att detta skulle inrymma en tillräcklig stimulans för ökad tillgång till riskkapital för företag. Jag är därför kritisk mot att kommittén redan tidigt inriktat arbetet på åtgärder som begränsar sig till skattekrediter och först i slutskedet har beaktat ett alternativ med definitiv skattelättnad som inträder successivt. Förslaget om emissionskredit bör enligt min bedömning inte genomföras. Det är en räntebelagd kredit som inte är effektiv för att stimulera tillgången till riskvilligt kapital. Vidare riskerar det att drabba företagare genom personligt ansvar för företagets skulder om det går dåligt för företaget. är förslaget utformat så att det riskerar att bli konkursdrivande. Emissionskrediten löper med ränta och ska återbetalas utom vid konkurs. Kommitténs förslag är otillräckliga för att ge effekt på tillgången till riskkapital och är dessutom kraftigt överfinansierade. Slopat representationsavdrag beräknas öka skatteintäkterna varaktigt med medan kommitténs förslag till riskkapital- avdrag inte kostar mer än . Det skulle innebära en skärpt företagsbeskattning som både drabbar bolag och andra företagsformer som inte ens berörs av de föreslagna reformerna. Den utpekade finansieringen skulle i stället kunna rymma ett förslag med definitiv skattelättnad på ägarnivå enligt den modell som utvecklas nedan. Arbetet har inte heller i tillräcklig omfattning tagit intryck från liknande åtgärder i andra medlemsländer inom EU som har god- känts av Europeiska kommissionen, exempelvis Reservationer och särskilda yttranden motsvarighet till riskkapitalavdrag med villkor om fast driftsställe i landet. Kommitténs arbete har i alltför hög grad kommit att präglas av fiskala hänsyn på bekostnad av en utförligare analys och ändamåls- enlig utformning av kraftfulla och effektiva åtgärder. Det hade varit värdefullt med en inledande analys av vilken målgrupp åtgärderna är avsedda för innan förslagen utformades. Problembeskrivningen borde utgå från de små företagens problem att finna finansiering och de potentiella investerarnas perspektiv. God träffsäkerhet och effekt nås lättare om diagnosen på patienten ställs innan receptet på medicinen skrivs ut. Uppdraget är att föreslå skatteincitament som kan stimulera till- gången till riskvilligt kapital antingen på ägarnivå eller på bolags- nivå. Utgångspunkten bör enligt direktiven vara de förslag som presenterades i betänkande Skatte- rabatt på aktieförvärv och vinstutdelningar, men kommittén är fri att välja en annan utformning om det är lämpligare för att nå målet. Arbetet borde därför ha tagit sin utgångspunkt i att komplettera de delar av förslag som ansågs ha brister. Kommittén har inte presenterat något underlag för att de valda lösningarna skulle vara lämpligare för att nå målet. Jag saknar en jämförande analys mellan kommitténs förslag och Skatteincita- mentsutredningens både avseende lämplighet, effektivitet och träff- säkerhet. Kommittén erbjuder inget svar på hur en skattekredit skulle kunna innebära starkare stimulans på tillgången till riskvilligt kapital än en definitiv skattelättnad. De åtgärder som föreslås ska enligt direktiven ha effektiv inverkan bland annat på företagande, investeringar, BNP, sysselsättning och välfärd. Redovisningen är knapphändig och ger inte stöd för att de förslag som kommittén presenterar skulle vara effektiva. Målgrupp och investerarens perspektiv Kommitténs förslag riktas generellt mot hela gruppen mindre företag definierade som högst 50 anställda och högst i omsättning eller balansomslutning. Det saknas analys av Reservationer och särskilda yttranden olika behov för olika storlek och skeden i företagens livscykel. Därmed ignoreras de avgörande skillnader som finns mellan exempelvis ett nystartat enmansföretag och en koncern med 49 anställda. Såväl kapitalbehov och förutsättningar som gruppen potentiella investerare borde ha analyserats och därefter borde förslagen ha utformats utifrån resultaten. Det saknas en analys ur det riktigt lilla företag- ets, men framförallt ur den potentielle investerarens perspektiv. En naturlig utgångspunkt borde ha varit vilka åtgärder som kan vara effektiva och träffsäkra för att attrahera gruppen privatpersoner i företagarens närmaste omgivning, de s.k. FFF family, friends and fools. De utgör den helt dominerande gruppen investerare för riktigt små företag som saknar tillgång till riskkapitalmarknaden. Kommitténs förslag erbjuder inga svar på den berättigade frågan; På vilket sätt skulle detta förslag underlätta för en företagare att locka någon att investera i hennes eller hans företag? Förslaget om emissionskredit är ett anstånd med betalning av arbets- givaravgifterna för vissa företag. Krediten är räntebelagd och riskerar att drabba företagaren på det personliga planet genom företrädaransvar. Förslaget innehåller komplicerade villkor och spärrar som medför rättsosäkerhet och inte på något sätt står i proportion till de eventuella fördelar som skulle kunna uppnås. Förslaget är i grunden uppbyggt på liknande sätt som det tillfälliga anståndet med skatter som gällde under den tidigare finanskrisen. Det är varken riktat till små företag eller stimulerar deras tillgång till riskkapital. Jag saknar en analys av hur detta förslag skulle kunna bidra till att locka riskvilligt kapital till små företag som vill växa. Hur träffsäkert är det i jämförelse med andra alternativ? Kommitténs förslag på ägarnivå betecknas riskkapitalavdrag men är i själva verket begränsat till en skattekredit och borde ha en adekvat beteckning. Kommitténs förslag till riskkapitalavdrag innehåller en försämring av 3:12-reglerna som innebär att underlaget för gränsbelopp reduceras till av anskaffningsutgiften vid försäljning i de fall Reservationer och särskilda yttranden riskkapitalavdrag har utnyttjats. Detta bör inte genom- föras. Förslaget uppges ha till syfte att förhindra skattearbitrage men drabbar avsevärt fler än sådana fall. Regelverket är redan mycket komplicerat och förslaget skulle förvärra detta. Det saknas under- lag för att problemet skulle vara påtagligt liksom för att den före- slagna åtgärden skulle vara det minst ingripande sättet att i så fall åtgärda detta. Tvärtom framstår det som en överreaktion att föreslå en försämrad beräkningsmetod som skulle kunna drabba alla aktiva ägare av andelar i fåmansbolag som inte använder schablonregeln. Jag anser inte att kommitténs förslag till riskkapitalavdrag bör genomföras och förordar i stället följande lösning. Förslag om definitiv skattelättnad genom ett investeraravdrag Detta förslag liknar delvis kommitténs förslag på ägarnivå men inne- håller också ett antal skillnader. Här beskrivs de delar av investerar- avdraget som överensstämmer med kommitténs förslag till risk- kapitalavdrag bara översiktligt och tar i stället sikte på skillnaderna. Investeraravdraget får göras av fysiska personer som investerar i mindre företag genom kontant betalning vid bolagets start eller nyemission av aktier. Även köp av aktier i s.k. lagerbolag bör berättiga till avdrag. (Ett sådant förslag bör kunna utformas enligt förslag.) Bolaget bör i övrigt upp- fylla liknande villkor som enligt kommitténs förslag. Den avgör- ande skillnaden är att investeraravdraget innebär en definitiv skatte- lättnad, medan kommitténs förslag bara är en skattekredit. Investeraravdraget görs på motsvarande sätt som i kommitténs för- slag på ägarnivå i inkomstslaget kapital med två tredjedelar av anskaff- ningsutgiften för andelarna. Med ett högsta underlag per person och år på skulle det ge en maximal skattelättnad på (2/3 av emissionsbeloppet x = ). Avdraget får ske antingen det år investeraren betalar för de nyemit- terade aktierna eller året därefter, enligt investerarens eget val. Även detta följer kommitténs förslag. Reservationer och särskilda yttranden Definitiv skattelättnad som inträder successivt Förslaget om investeraravdrag är avsett att ge en definitiv skatte- lättnad till investeraren. Det ger i jämförelse med förslaget om riskkapitalavdrag ett starkare incitament vilket ökar utbudet av riskvilligt kapital. Ur investerarens perspektiv är en definitiv skatte- lättnad givetvis mer attraktiv än en skattekredit. En permanent skattelättnad får större effekt på utbudet av riskvilligt kapital. Det är givetvis möjligt att anpassa gränser och nivåer i förslaget. För att minska risken för att avdraget ska användas för andra ändamål föreslås att delar av investeraravdraget ska återföras till beskattning om andelarna skulle avyttras i nära anslutning till avdraget, enligt följande. Återföringen bör följa en fallande skala beroende på hur länge investeraren har ägt andelarna vid avyttringen. Det innebär att skattelättnaden får en bättre tidsprofil med investeraravdraget än enligt förslag. Vid en försäljning av andelarna året efter avdraget bör hela avdraget återföras till beskattning och avdraget fungerar i denna situation alltså bara som en kortvarig, räntefri skattekredit. Om försäljningen sker andra året efter avdraget bör återföras till beskattning och vid försäljning tredje året efter avdraget bör av avdraget återföras till beskattning. En försäljning av andelarna senare än tredje året efter avdraget bör inte utlösa någon återföring av avdraget. Den definitiva skattelättnaden får alltså full effekt för försäljningar från och med fjärde året efter avdraget. Konkurs och tvångslikvidation på grund av kapitalbrist be- traktas skattemässigt som avyttring men bör inte leda till återföring av investeraravdraget, även om de inträffar efter avdraget. Situationen vid uppskjuten beskattning på grund av andelsbyte och anstånd med beskattning vid utflyttning bör överens- stämma med kommitténs förslag och således inte utlösa någon skyldighet att återföra avdraget även om de sker . Genom kravet att investeraren ska behålla andelarna för att få den definitiva skattelättnaden beaktas risken för skatte- planering som inte syftar till att underlätta mindre företags tillväxt. Kravet på innehavstid innebär en viss inlåsning men den successivt minskande återföringsskyldigheten medför mindre tröskeleffekter än om hela avdraget skulle återföras fram till en viss tidpunkt. Avtrappningstiden med karens innan full effekt av Reservationer och särskilda yttranden skattelättnaden nås får betraktas som en rimlig avvägning i detta sammanhang. För att rikta skattelättnaden mot tillväxtföretag kan ett villkor om att företaget ska ha en viss minsta lönesumma införas. Löne- summan definieras på samma sätt som i kommitténs förslag om riskkapitalavdrag. Skillnaden ligger i att kravet på lönesummans storlek för investeraravdraget ställs i proportion till emissions- beloppet. Företaget ska investeraravdraget görs ha en löne- summa som motsvarar exempelvis minst en tredjedel av emissions- beloppet, dock högst . Genom att ställa lönesumman i relation till emissionens storlek går det att undvika att reglerna alltför mycket styr företagens användning av det nya kapitalet i de fall emissionsbeloppet är av begränsad storlek. Detta betyder att om emissionsbeloppet är så måste löneunderlaget avdraget sker uppgå till . Om emissionsbeloppet överstiger är kravet på lönesumman . En fördel med att löneunderlaget relateras till emissionsbeloppet är att det i större utsträckning än enligt kommitténs förslag låter företagets ägare bestämma hur det nya kapitalet bäst kommer till nytta för företaget. En definitiv skattelättnad aktualiserar frågan om behov av spärr mot värdeöverföring från bolaget . Detta diskuter- ades i ett sent skede av kommitténs arbete men har inte behandlats i betänkandet. Frågan är tekniskt relativt okomplicerad och möjlig- heterna att hantera den i den fortsatta beredningen bör således vara goda. För nedsättning av kapitalet eller frivillig likvidation med återbetalning till aktieägarna kan en sådan spärr vara naturlig. Beträffande andra former av värdeöverföringar, till exempel utdel- ning, är det en bedömningsfråga om behovet att avgränsa möjlig- heten att utnyttja avdraget är mer angeläget än att undvika de begränsningar en spärr kan medföra för omstruktureringar m.m. Reservationer och särskilda yttranden inom ramen för affärsverksamheten. Spärrar bör inte sträcka sig efter avdraget än återföringsskyldigheten, det vill säga inte längre än . En möjlighet är att även under en eventuell spärrtid låta ett belopp motsvarande årets vinst vara ospärrad och kunna delas ut. Krav på fast driftsställe i De särskilda regler som i vissa fall tillåter statliga stödåtgärder i form av riskkapital till mindre företag behövs just för att denna typ av åtgärder annars skulle strida mot . har fått Europeiska kommissionens godkännande av att som villkor för riskkapitalavdrag ställa krav på att företaget har fast driftsställe inom landet. Det är ett sätt att säkerställa att skattestimulansen värnar det egna landets skattebas och minska risken för skatte- läckage. Det är givetvis önskvärt att svenska skatteincitamentet för att öka tillgången av riskvilligt kapital för mindre företag riktas till företag som har verksamhet i , på motsvarande sätt som brittiska åtgärder har riktats till företag som har koppling till . Det finns därför goda skäl för att försöka införa krav på att företaget ska ha fast driftsställe här i landet när förslaget ska anmälas till kommissionen för prövning enligt stats- stödsreglerna. I förhållande till kommitténs förslag innebär investeraravdraget en förenkling både för företaget och för den skattskyldige invester- aren, framförallt genom begränsningen av tidsperioden för hanter- ing av återföringsskyldigheten. Vid en eventuell försäljning inom treårsperioden uppstår liknande administrativa effekter som för riskkapitalavdraget. I det fåtal fall där en återföring blir aktuell torde den tillkommande administrationen vara mycket begränsad och ändå väl uppvägas av ett större värde av skattelättnaden på den del av avdraget som inte återförs till beskattning. Reservationer och särskilda yttranden Skillnader mellan investeraravdraget, kommitténs förslag och förslaget om skatterabatt på aktieförvärv (2009:33) förslag beskrivs i korthet i avsnitt 3.3. Tabellen nedan visar de viktigaste skillnaderna mellan förslagen. Ja, 50/80/80* Ja, 50/80/80* Krav på fast driftställe Krav på innehavstid för Krav att företaget har skattelättnad/person/år Krav på investering för *50 anställda och max i omsättning eller balansomslutning. **Begränsat till en skattekredit med återföringsskyldighet vid avyttring. Investeraravdraget erbjuder en lösning med en definitiv skattelätt- nad som kan ge effektiv stimulans på tillgången på riskkapital- avdrag. Det erbjuder lösningar på viktiga delar som kritiserades i förslag, exempelvis förhållandet till . SOU 2012:3 Reservationer och särskilda yttranden dragande bör också kunna hanteras enligt de grunddrag som beskrivs ovan. Det är givetvis viktigt att säkerställa de offentligfinansiella aspekterna av ett investeraravdrag. Enligt kommitténs preliminära beräkningar, skulle ett förslag med permanent skattelättnad på ägarnivå varaktigt beräknas kosta dubbelt så mycket som förslaget om riskkapital- avdrag, det vill säga , utan hänsyn till eventuellt förändrat beteende hos investerarna. Som framgår ovan har investerar- avdraget även likheter med förslag om skatterabatt för aktieförvärv, vars offentligfinansiella påverkan beräknades till . Förslaget om investeraravdrag har dock en tydligare inriktning mot mindre företag som driver rörelse från ett fast driftsställe i men kan ge investeraren en större skattelättnad än skatterabatten enligt Skatteincitaments- utredningen. Kommittén föreslår en finansiering genom att avdraget för representation helt slopas. En sådan åtgärd skulle enligt beräk- ningarna innebära ett utrymme på . Företagens kostnader ska vara avdragsgilla och inkomster skattepliktiga för att en beskattning av nettovinsten ska erhållas. Att inte medge avdrag för kostnader medför att denna viktiga princip inte upprätthålls. Det finns dock redan inskränkningar i avdragsrätten för representa- tion och regelverket medför en administrativ börda för företagen. Utredningens förslag om att helt slopa avdragsrätten skulle även drabba enskilda näringsidkare och handelsbolag/kommanditbolag, som ju inte omfattas av de reformer kommittén föreslår. Förslagen är enligt kommitténs beräkningar kraftigt överfinansierade. Även en definitiv skattelättnad skulle enligt preliminära beräk- ningar väl rymmas inom ramen för en finansiering som enbart omfattar aktiebolag och ekonomiska föreningar. Avdragsförbudet för representation skulle därför kunna begränsas till bolagssektorn och inte omfatta andra företagsformer än dem som har möjlighet att utnyttja de föreslagna åtgärderna. Då skulle enskilda närings- idkare och handelsbolag/kommanditbolag även fortsättningsvis ha avdragsrätt för representation. En sådan lösning skulle också öka neutraliteten i beskattningen mellan olika företagsformer. Reservationer och särskilda yttranden möjlighet är att kompensera dessa grupper för en mistad avdrags- rätt genom andra skattelättnader. Ägare av mindre företag som saknar tillgång till riskkapitalmark- nader satsar både kapital och tid i sina egna företag. Dessa personer är i hög grad beroende av sin närmaste omgivning för att finansiera utvecklingen av sitt företagande. Investeraravdraget är riktat till dem som investerar i mindre företag som saknar tillgång till risk- kapitalmarknaden och som ofta är hänvisade till investeringar just från gruppen FFF (family, friends and fools). För investeraren är en permanent skattelättnad ett betydligt starkare incitament och har därmed större effekt på utbudet av riskvilligt kapital än en skattekredit. Ur investerarens perspektiv är en satsning i ett litet företag både riskfylld och svårbedömd. Det behövs därför bland annat skattemässiga åtgärder för att stärka småföretagens kapitalförsörjning. Både tillväxt och ökad ekonomisk stabilitet bland småföretag gagnar samhället i stort genom tillväxt, fler arbetstillfällen och ökad motståndskraft vid konjunktursvackor. har inte fullgjort sitt uppdrag enligt direktiven då inget av dess förslag uppfyller det grundläggande kravet att effektivt stimulera ökad tillgång till riskkapital. För att nå sådan effekt behövs en definitiv skattelättnad på ägarnivå, exempel- vis ett investeraravdrag. Reservationer och särskilda yttranden Särskilt yttrande av experten Det är enligt direktiven nödvändigt att företagsklimatet vilar på stabila och förutsägbara regler, sund konkurrens och utvecklings- kraft samt goda ramvillkor. Detta för att stärka den ekonomiska utvecklingen och för att främja att fler företag startas, etableras och växer samt för att öka sysselsättningen. Som ett led i detta ska, enligt direktiven, kommittén lämna förslag på skatteincitament för att stimulera tillgången på riskvilligt kapital. Utredningens förslag ska vara antingen på bolagsnivå eller på ägarnivå. Lättnaden ska utformas så att den har en effektiv inverkan bland annat på företagande, investeringar, BNP, syssel- sättning och välfärd som såväl risken för skatteundan- dragande som beaktas. Neutralitets- och likformighetsprinciperna har fått en allt viktigare plats i inkomstskattesystemet. Detta speglar sig bland annat i att förvärvsinkomster beskattas på ett likvärdigt sätt oberoende av om det är fråga om en fysisk persons anställ- ningsinkomst eller inkomst av näringsverksamhet. Kännetecknande för mindre aktiebolag är inte sällan att vinsten i princip motsvarar ägarens uttag av arbetsinkomst. I dessa fall är utformningen av skatte- och avgiftsreglerna för arbetsinkomst minst lika viktiga frågor som de som tar sikte på reglerna om beskattning av kapitalavkastning. För dessa mindre företag är det således i många fall mer skatteoptimalt att sänka skatten på arbete än på kapitalavkastningen. Vidare finns, med bortseende av vissa regler som betingas av företagsformens utformning, en neutral beskatt- ning av olika företagsformer. En neutral och likformig beskattning är en viktig grundpelare i dagens inkomstskattesystem och måste genomsyra, inte enbart delbetänkandet utan kommitténs samtliga förslag. Detta förhindrar inte att i specifika situationer det kan finnas skäl som motiverar att det införs särregler för att gynna vissa företag eller begränsa vissa företeelser. Kommittén lämnar förslag som endast omfattar aktiebolag och ekonomiska föreningar (inklusive vissa utländska motsvarigheter). I detta sammanhang måste beaktas att beskattningen av enskilda näringsidkare har inslag av nystartsregler som ger en form av skattekredit. Den enskilde näringsidkaren har möjlighet till Reservationer och särskilda yttranden allmänt avdrag för underskott av aktiv nystartad näringsverksam- het, det vill säga en tidigareläggning av avdrag för underskottet i näringsverksamheten. Således leder kommitténs förslag i delbetänk- andet snarare till ökad neutralitet och likformighet. I synnerhet mindre företag kan ha svårt att finansiera sin verk- samhet med externt riskkapital. Skälet är att det inte sällan är både riskfyllt och svårbedömt att göra investeringar i mindre företag som investeraren inte tidigare haft insyn i. Därför kan det behövas reella incitament för att attrahera nytt externt riskkapital bland småföre- tagen. Kopplingen mellan tillskott och skattelindring blir enligt min uppfattning tydligare om incitamenten görs på delägarnivå. Detta förstärks om det finns ett nära tidssamband mellan tillskott och skattelindring, det vill säga skattelindringen ska inträffa i samband med tillskottet. Båda förslagen är utformade som en kredit vilket naturligtvis ger ett betydligt mindre incitament för att stimulera tillgången på riskvilligt kapital än ett förslag med definitivt avdrag. Trots att det är fråga om krediter har såväl arbetet i utredningen som förslagen präglas av identifikation av och framtagande av regler för att för- hindra skattedrivna transaktioner. Effekten är att komplexiteten i förslagen väsentligt ökat på ett inte motiverat sätt. Sammantaget är det mycket tveksamt om kommitténs förslag som de är utformade i mer än undantagsfall ger ett reellt incitament för att stimulera tillgången till riskkapital. Förslagen kommer, enligt min uppfattning, därför inte att i någon större utsträckning främja att fler företag startas och växer. till de principer som allmänt gäller inom inkomstskattesystemet är förslagets utformning som en kredit i och för sig principiellt korrekt. En utgift, tillskottet, dras av endast en gång. Incitamentet ligger endast i det tidigarelagda avdraget. Genom att förslaget är utformat som en kredit kommer det att gynna långsiktigt ägande framför kortsiktigt. För att begränsa risken för skatteundandragande, vilket enligt min uppfattning inom vissa ramar är nödvändigt, innehåller för- slaget regler som i flera avseenden ytterligare komplicerar dagens skattesystem. När ett nytt komplicerat system införs måste göras en avvägning mellan detta och den nytta som förslagen kan ge. Reservationer och särskilda yttranden Enligt min uppfattning ger inte förslaget om riskkapitalavdrag tillräckliga incitament för riskkapitalförsörjningen i förhållande till den ökade komplexiteten i skattesystemet som skapas. Den typ av regler som föreslås för att förhindra skatteundandragande är mer motiverat om det är fråga om en definitiv skattelättnad.