sou · H0B343 · 2012-06-27 00:00:00 — Trycksaker och ett Intranät för de kommunala konsumentvägledarna nämns också av byrån som aktuella informationskanaler. 4.5.5Konsumenternas kännedom om konsumentbyråerna När det gäller kännedomen om konsumentbyråernas tjänster och service visar en undersökning från SKI att av respondenterna hade endast 1–använt deras tjänster, 10–kände till byråernas verksamhet och mellan 50–hade aldrig hört talas om konsumentbyråerna. (se , Kommunernas konsumentvägledning – bra men okänd, [2010:21]). Även senare undersökningar från konsumentbyråerna visar på att konsumentbyråerna inte är tillräckligt kända bland konsumenterna. Konsumenter (tidigare benämnt Konsumentråd) bildades i syfte att stärka konsumenternas roll i olika organ i och inom EU. Organisationen är en s.k. paraplyorganisation och har 26 organisationer som medlemmar. Bland dessa finns handikapporganisationer, studieförbund, pensionärsorganisationer, fackförbund, kvinnoorganisationer, invandrarorganisationer, ungdomsorganisationer, lokala konsumentgrupper, organisationer rörande vissa sakfrågor och gröna organisationer samt föreningen , som ger en möjlighet att engagera sig som enskild medlem. Konsumenter har som mål att utöka antalet medlemsorganisationer, fånga upp yngre konsumenter samt öka medvetenheten för konsumtion med ett hållbarhets- och etiskt perspektiv. Konsumenter är en självständig, partipolitiskt obunden ideell konsumentorganisation. Av föreningens stadgar5 framgår att Konsumenter har till uppgift att slå vakt om konsumenternas intressen vad gäller såväl offentligt som privat producerade varor och tjänster, verka för att människor ges ökad möjlighet att använda sin konsumentmakt, verka för varors och tjänsters tillgänglighet för alla, främja ekologisk, ekonomisk, social och etisk hållbar utveckling, i samarbete med medlemsorganisationerna företräda Konsumenter i det europeiska och internationella samarbetet inom konsumentområdet samt stimulera konsumenter att komma samman för att gemensamt använda sin konsumentmakt. Av § 5 i stadgarna framgår att föreningen i huvudsak finansieras genom medlemsavgift, frivilliga bidrag samt statsbidrag. En central roll som Konsumenter har är att vara en svensk konsumentröst i EU och organisationen representeras i en rad EU-organ. Konsumenter är exempelvis engagerade i standardiseringsarbetet inom EU. Konsumenter har dessutom en publicistisk del med tidningen och webbplatsen Råd & Rön. Tidningen togs över från . bedriver organisationen också viss rådgivningsverksamhet som riktar sig till konsumenter i , efter att några delar av staden lagt ut den kommunala konsumentvägledningen på entreprenad till KonsumentCentrum. Dessutom har organisationen en rådgivande verksamhet genom utbildning i konsumenträtt till företag. Dessa två verksamhetsgrenar inom Konsumenter låg tidigare i två av organisationen , och KonsumentCentrum. har dessa två bolag genom fusion blivit Råd & Rön. Förutom konsumentvägledning utvecklar KonsumentCentrum webbutbildning för lärare och elever inom projektet , som drivs av EU kommissionen. (se dolceta.eu). Konsumenters primära målgrupper är medlemsorganisationer, opinionsbildare, beslutsfattare inom politik, näringsliv och myndigheter samt massmedier. 5 Stadgarna för den ideella föreningen , antagna vid . nämns medlemsorganisationernas medlemmar och allmänheten.6 Viktiga informationskanaler enligt Konsumenter är deras webbplats, media som tidningar, radio, tv, Råd & Rön samt organisationens månatliga nyhetsbrev KonsumentMakt. I samband med att föreningen fick en ny webbplats blev den en aktiv aktör på Facebook. Föreningen har även en blogg samt flera Twitterkonton. Facebook används bl.a. till att driva kampanjer för exempelvis miljövänliga produkter. Konsumenter har ökat sitt engagemang i energifrågor. Exempel på förebyggande arbete inleddes projektet i utanförskap som hade till syfte att undersöka intresse och behov hos konsumentgrupper i av regeringen identifierade utanförskapsområden (, och ). Samarbetsorgan för etniska organisationer i (SIOS) var huvudman för projektet. SIOS och Konsumenter hade det övergripande ansvaret för projektet och medverkande samarbetspartners var ABF och . Slutsatserna i projektet är att etniska minoritetsgrupper har olika behov i konsumentfrågor, beroende på ålder, utbildning och vistelsetid i . På områdena försäkring, banklån och omsorg är behovet som störst. I slutsatserna konstateras vidare att behovet av större satsningar inom området är påtagliga och att det behövs långa projekt för att effekt ska uppnås. Enligt Konsumenter bör satsningar göras för att bygga upp kontaktnät och utbildning av informatörer i etniska minoritetsföreningar. Informatörerna kan samverka med konsumentvägledare i satsningar på integration av nyanlända. En annan åtgärd är att starta studiecirklar eller konsumentföreningar hos de etniska minoritetsorganisationerna. har Konsumenter drivit flera projekt under , i syfte att engagera ungdomar i konsumentfrågor. Det handlar såväl om webbplatsen som möten mellan ungdomar och politiker kring konsumentfrågor. har Konsumenter fått medel av Arvsfondsdelegationen för att driva ett stort projekt , i syfte att höja kunskaperna i konsumenträtt samt att och skapa ett större engagemang. 6 Konsumenters verksamhetsplan – beslutad av styrelsen . 5Förebyggande arbete på det privatekonomiska området Den enskilda individen ges ett allt större ansvar för den egna privatekonomin. Det leder till ett ökat behov av en finansiell förmåga hos varje person att klara av och hantera nya krav i privatekonomiska frågor. Ett exempel på detta är utvecklingen på pensionsmarknaden där förmånsbestämda system ersätts med premiebestämda system, vilket i praktiken innebär att en risköverföring sker från stat till individ (se Almenberg, Räknefärdighet och finansiell förmåga, Ekonomisk debatt nr. 5 2011). En förutsättning för att konsumenter ska vilja använda det finansiella systemet är att de kan bedöma risker och möjligheter och att de känner förtroende för företagen. Ett sätt att skapa detta förtroende är genom statlig tillsyn och reglering, vilket är huvudsakliga uppdrag på konsumentområdet. Det leder till stabila och seriösa företag som ger kunderna relevant information. Ytterligare ett sätt är att säkerställa att konsumenter har tillräcklig kunskap för att själva kunna utvärdera olika erbjudanden och företag (på finansmarknaden s. 2 [2008:13]). Det övergripande målet för konsumentpolitiken att konsumenterna har makt och möjlighet att göra aktiva val. Ett flertal myndigheter har till ansvar att verkställa regeringens konsumentpolitik. Konsumentpolitiken är sektorsövergripande och har därför nära anknytning till andra områden, som exempelvis finansmarknadspolitiken (prop. 2011/12:1 utg.omr. 18 s. 65). Tre centrala myndigheter inom det området är , och . I detta kapitel beskriver utredningen närmare några av de projekt inom det förebyggande arbetet som dessa tre myndigheter har bedrivit (övriga aktörers förebyggande arbete på det privatekonomiska området framgår av kapitel 4). Förebyggande arbete på det privatekonomiska området Utredningen redogör också kort för de två utredningar på området som regeringen tillsatt och som inneburit att utredningen inte ansett det vara ändamålsenligt att lämna förslag i denna del, se avsnitt 10.8. ges en sammanfattande bakgrundsbild av det ökade problemet med överskuldsättning i samhället samt det förhållandet att konsumenter i många fall har en bristande kunskap och engagemang i privatekonomiska frågor. 5.1Problemet med överskuldsättning i samhället har visat på problemet med ett stort antal överskuldsatta personer i samhället. var 432 528 fysiska gäldenärer restförda för skulder hos . Motsvarande siffror för och är 430 055 respektive 430 502 personer. Antalet ansökningar om betalningsföreläggande gentemot unga vuxna (18–) har ökat –2010. –2011 sjönk dock antal ärenden . Huruvida detta är en början på en fortsatt minskning av antal ärenden är det dock för tidigt att avgöra. Enligt kan mönstret förklaras av de senare årens förändring på kreditmarknaden efter omregleringen av bankmarknaden. Ökade möjligheter för privatpersoner att konsumera dagligvaror (exempelvis kläder, mat, hygienartiklar) ledde till mer utbredd konsumtion på kredit. lanserades de första s.k. sms-lånen, som kännetecknas av att låntagaren snabbt kan få det lånade beloppet samt att kredittiden är kort med hög total lånekostnad på grund av höga avgifter som i sin tur leder till en hög effektiv ränta. Enligt är det i första hand överskuldsatta personer som utnyttjar denna kreditform. Ungdomarnas andel är dock överrepresenterad och samma gäller för obetalda mobiltelefonräkningar och obetalda fakturor avseende e-handel. Denna utveckling bekräftas av i , som sett en ökning av antalet ärenden hos budget- och skuldrådgivarna. Förebyggande arbete på det privatekonomiska området 5.2Bristande kunskaper och engagemang rörande privatekonomiska frågor Kunskapen när det gäller finansiella frågor som rör privatekonomin är otillräcklig hos många vuxna. En konsumentundersökning visar att många svenskar har svårt att klara enkla beräkningar samt att de har för lite kunskaper om elementära finansiella koncept, det som i forskningen kallas för Financial literacy. Dessa slutsatser presenteras bl.a. i en rapport rörande räknefärdighet och finansiell förmåga (Almenberg, Räknefärdighet och finansiell förmåga, Ekonomisk debatt nr. 5 2011). har låtit undersöka konsumenternas inställning till privatekonomiska frågor och orsaken till varför konsumenterna avstår från att samla fakta och jämföra olika leverantörer inom den finansiella sektorn. Enligt studien var det mer än hälften av konsumenterna som ansågs som oengagerade, vilket kunde bero på bl.a. att det var svårt att bedöma den omedelbara nyttan med att samla information och att utvärdera alternativen, svårt att jämföra och förstå olika val eller på grund av att privatekonomiska frågor ansågs som tråkiga (på finansmarknaden s. 4 f.[2008:13]). Resultatet bekräftas i en senare enkätundersökning (på finansmarknaden [2009:10]). Regeringen har identifierat överskuldsättning som ett samhälls- och folkhälsoproblem och har beslutat tillsätta en särskild utredning för att ta fram en strategi för att motverka överskuldsättning (dir. 2012:31, Strategi för att motverka överskuldsättning). Utredaren ska bl.a. kartlägga överskuldsättningens orsaker och konsekvenser för den enskilda, anhöriga och samhället i stort, ge en bild av antalet skuldsatta och analysera sårbarhetsfaktorer och varningssignaler. Utredaren ska även ge förslag på förebyggande åtgärder, till exempel hur tidiga frivilliga överenskommelser med borgenärerna kan främjas samt studera hur de kommunala budget- och skuldrådgivarnas roll i arbetet mot överskuldsättning kan utvecklas. Ytterligare en utredning på området är Utredningen om skuldsanering för evighetsgäldenärer som ska ta fram åtgärder som för- Förebyggande arbete på det privatekonomiska området bättrar möjligheten för dem som har rätt till skuldsanering att också få det (dir. 2012:30). Av budgetpropositionen för framgår att arbete med att stärka konsumenternas ställning på finansmarknaden genom information och privatekonomisk folkbildning bör fortsätta (prop. 2011/12:1 utg.omr. 2 s. 98). Ett av målen som formulerats i regleringsbrev är att stärka konsumenternas ställning på finansmarknaden genom att informera om och initiera privatekonomisk utbildning. Vid sidan av huvuduppgifter (tillsyn och övervakning, regelgivning och tillståndsprövning) har myndigheten ett begränsat antal tjänster vars arbetsuppgifter hänför sig till konsumentstöd. Hit hör uppgifter som omfattar information och vägledning till konsumenter samt analyser av frågor som rör konsumentskyddet och konsumenternas ställning. Myndighetens konsumentenhet driver ett antal utbildningsprojekt i privatekonomi för utvalda målgrupper (Finanskunskap). sker detta i en handfull utbildningsprojekt i nära samverkan med flera andra myndigheter och med privata aktörer. Projekten rör samarbeten med fackliga företrädare och arbetsgivare, undervisning i skola och i svenskundervisning för invandrare och utbildningar för arbetslösa (se exempelvis , , och kollpacashen.se). Syftet med dessa insatser är enligt att höja de finansiella kunskaperna hos befolkningen. På årsbasis satsar motsvarande på utbildningsprojekten inom Finanskunskap. initierade en mer omfattande studie om finansiell folkbildning på konsumenternas villkor.1 Resultatet av den studien lade bl.a. grunden till det nationella nätverk för ökat privatekonomiskt självförtroende som benämns 1 , Förstudie om finansiell folkbildning på mottagarens villkor – vägen till finansiellt självförtroende, 2009. Förebyggande arbete på det privatekonomiska området I det initiala skedet kartlades konsumenternas kunskaper inom spara, låna, budget och pension (studierna Hushållens ekonomiska förmåga och Räknefärdighet och finansiell förmåga). Dessutom skedde ett samarbete med och rörande kartläggning av kunskapsluckor hos konsumenterna. Vidare genomfördes pilotträffar, enkäter och djupintervjuer med företag. Kommunikationsåtgärder och koncept för folkbildande åtgärder har därefter utvecklats att ligga till grund för ett privatekonomiskt projekt för utbildning på arbetsplatser i samarbete med fackliga organisationer. I förstudien betonades att för att kunna nå fram och skapa en avsedd förändring av attityder och kunskaper, krävs att initiativen kommuniceras och utformas på mottagarens villkor och förpackas på ett sätt som väcker gruppens intresse och känsla av att den kunskap som förmedlas är till nytta. Utbildningsinsatserna borde baseras på ett samarbete mellan aktörer som målgrupperna möter i sin vardag. Inom ramen för det nationella nätverket har och tecknat ett avtal med TCO om ett arbete i samverkan med deras 15 medlemsförbund . I projektet ingår utbildningstillfällen där ett stort antal fackliga informatörer får egen grundutbildning för att i nästa steg kunna erbjuda utbildningstillfällen på arbetsplatserna. Vidare genomförs motsvarande utbildningar av lärare inom . Via den kanalen erbjuds anställda i företag och kommuner utbildningsträffar på arbetsplatser och allmänheten bjuds även in till föreläsningar. I projektet deltar tillsammans med , och Allmänna arvsfonden. Målgruppen är unga arbetslösa som bjuds in till en tvådagarskurs i vardagsekonomi och konsumenträtt. Projektet drivs i ett samarbete med ett stort antal kommuner, där även lokala budget- och skuldrådgivare och konsumentvägledare deltar i undervisningen. Inledningsvis hölls kurser i södra och västra men projektet har gradvis kommit att täcka fler regioner. Projektet har mött gott gensvar från såväl den deltagande målgruppen ungdomar som från berörda kommuner. har även tagit fram utbildningsmaterial anpassat för skolans undervisning i privatekonomi och för svenskundervisningen för invandrare. Förebyggande arbete på det privatekonomiska området Av regleringsbrev framgår att ett av verksamhetsmålen är att En god betalningsvilja ska upprätthållas i samhället och företeelser som kan leda till överskuldsättning ska motverkas. Medborgare och företag ska ha förtroende för verksamhet och det ska vara lätt för medborgare och företag att göra rätt för sig. har definierat en överskuldsatt person som en individ som upplever att han eller hon inte kan göra rätt för sig (se , Alla vill göra rätt för sig, [2008:1]). förebyggande arbete bedrivs inom ramen för stödprocessen förebyggande verksamhet och har varit inblandad i en rad projekt, som riktat sig mot framför allt unga målgrupper. Det förebyggande arbetets syfte är huvudsakligen att arbeta med att motverka överskuldsättning och att underlätta för privatpersoner och företag (se årsredovisning 2011). Ett projekt som riktat sig mot ungdomar är utbildningssatsningen på Cashen som genomförts tillsammans med och . Utbildningsmaterialet har tagits fram för gymnasieskolan och har utvecklats för att fånga upp de praktiskt inriktade programmen. Vidare har inom ramen för ett myndighetsnätverk som bl.a. arbetar för att motverka skuldsättning hos barn och ungdomar samverkat med i opinionsdrivande verksamhet rörande ungdomars skadeståndskulder. har dessutom deltagit i andra samordnade insatser med exempelvis , . , och , i syfte att identifiera och samordna insatser som rör barn och ungdomar. Ett sådant område är avhysning där ett pilotprojekt genomfördes (se , årsredovisning 2011 s. 37 f.). Projektet inleddes med telefonintervjuer av unga som haft en ansökan om betalningsföreläggande mot sig eller som hade varit föremål för avhysning, för att på så sätt få reda på mer om Förebyggande arbete på det privatekonomiska området orsakerna bakom de ekonomiska problemen som uppstått för den unga i samband med boendet. I samverkan med två hyresvärdar arbetade man med målgruppsanspassad information . Från hyresvärdarnas sida förflyttades arbetsinsatsen framåt och blev av förebyggande karaktär i stället för att som tidigare bestå av arbete med åtgärder vid avhysningstillfället. uppgift var att engagera bostadsbolagen i att se nyttan med att arbeta uppsökande med ungas avhysningar. En annan satsning som genomförts av har varit ett projekt i samverkan med Konsumenternas tele, tv & internetbyrå, telekområdgivarna och företrädare för de fyra största mobiltelefonoperatörerna för att motverka skuldsättning rörande mobiltelefoni. Metoden har gått ut på att ta fram ett informationsmaterial där det fokuseras på vad den enskilda själv kan göra som kund för att behålla kontrollen över sin mobilräkning. Informationen har gått ut i samband med försäljningen av mobiltelefon och tecknande av abonnemang. Samverkan har lett till en hårdare kreditprövning och en förbättrad kravverksamhet, där den obetalda räkningen inte per automatik skickas in som en ansökan om betalningsföreläggande utan kontakt i stället tas med kunden med erbjudande om avbetalningsplan. Resultatet har lett till en kraftig minskning av antalet ansökningar om betalningsföreläggande med anledning av obetalda mobilräkningar. Vidare har en begränsning skett av antalet abonnemang som unga konsumenter erbjuds (se årsredovisning 2011 s. 38 f.). verksamhet regleras i förordning (2009:1173) med instruktion för . Av 2 § instruktionen framgår att ska ge allmänheten information om pensioner och andra förmåner samt se till att det ges utifrån den enskildes behov. Vidare ska myndigheten informera och ge pensionssparare och pensionärer en samlad bild av hela pensionen samt informera om vilka faktorer som påverkar pensionens storlek, hur stor pensionen kan antas bli och tydliggöra vilka konsekvenser olika val kan få för pensionen. I regleringsbrev har myndigheten fått i uppdrag att lämna förslag på hur myndighetens ansvar, som opartisk aktör, kan se ut för frågor som rör pensionssparares och Förebyggande arbete på det privatekonomiska området pensionärers behov av kunskap och information för att tillvarata sina intressen inom pensionsområdet och att stärka sin ställning som konsumenter. På finns en tjänst där pensionssparare och pensionärer kan få information efter inloggning. Samma tjänst går att nå från , som drivs av Min Pension i . (ett samarbete mellan staten och pensionsbolagen). Tjänsten ger en samlad bild av den intjänade pensionen och ger också möjlighet att göra individuella pensionsprognoser. Informationstjänsten innehåller dessutom information som ska underlätta val av fonder. I Fondguiden finns bl.a. riskverktyg, tidsverktyg, kostnadsverktyg och helhetsverktyg med information som underlättar för pensionsspararen att få en bild av hur exempelvis avgifter på fonder påverkar avkastningen. Cirka 1,5 miljoner människor använder sig av . har även en kundservice som går att nå per telefon, e-post eller brev. arbetar med att nå ut med budskapet att pensioner är enkelt. Det primära är att ge en grundstruktur för att skapa förutsättningar för att engagera sig. utbildar informatörer genom ett samarbete med TCO och LO, som i sin tur kan vidareförmedla information på olika arbetsplatser. Myndigheten samarbetar även med inom ramen för . 6Stöd inför val av skola, vård och omsorg Av direktivet framgår att utredningen ska se över det stöd som ges till konsumenter när det gäller val av offentliga tjänster. I direktivet nämns utbildning som ett exempel på sådana tjänster, utan att det närmare har preciserats vilken valsituation som åsyftas. Utredningen har tolkat direktivet på så sätt att det i första hand är val av skola som avses med formuleringen, och har i detta avsnitt valt att behandla valsituationen inför val av förskola, förskoleklass, grundskola och gymnasieskola. Skolväsendet innehåller ytterligare skolformer (se 1 kap. 1 § skollagen [2010:800]) som utredningen av tidsmässiga skäl inte behandlar närmare. Vid sidan av det svenska skolväsendet finns även utbildning på högskole- och universitetsnivå och annan vuxenutbildning, exempelvis inom folkhögskola. Enligt utredningen innefattas i direktivet inte val mellan skolor och utbildningsanordnare i Komvux eller högre utbildning. Med stöd avses även i detta avsnitt det oberoende stödet. Det svenska skolväsendet har reformerats på flera områden och möjligheten att välja skola för elever har ökat. Bara har det skett en kraftig ökning av antalet fristående skolor, vilket särskilt gäller gymnasieskolor. Det har i sin tur inneburit att ett växande antal huvudmän driver skolor vid sidan av offentliga huvudmän (kommuner, kommunalförbund, landsting och stat[exempelvis sameskolan]). Förändrade förutsättningar för offentliga bidrag till verksamheten har varit en bidragande orsak till utvecklingen (se bl.a. Utredningen om villkoren för fristående skolors delbetänkande, Bidrag på lika villkor [SOU 2008:8] s. 56). Införandet av den nya skollagen har medfört att samma regelverk i huvudsak gäller för fristående och offentliga grundskolor samt gymnasieskolor. Stöd inför val av skola, vård och omsorg regleras de formella förutsättningarna för valfrihet för elever och vårdnadshavare. Valfriheten, som för del infördes med den s.k. skolvalsreformen 1991 (prop. 1990/91:115, bet. 1990/91:UbU17, rskr. 1990/91:357), innebär att elever och vårdnadshavare kan välja mellan konkurrerande skolor på ett sätt som enligt direktivet ställer medborgarna inför valsituationer som liknar de som konsumenter möter och det medför ett ökat behov av lättillgänglig, saklig och relevant information där det går att utläsa och jämföra olika skolors kvalitet. I skollagen uppställs regler för placering vid kommunala skolenheter samt urval för fristående grundskolor, att tillämpas vid placering av elever. Tillgången till information som kan vara av intresse vid val av skola är bl.a. beroende av den reglering som finns i skollagen när det gäller aktörernas möjlighet till tillsyn och insyn. Marknaden på skolområdet påverkas emellertid inte bara av den statliga regleringen utan även av regionala och kommunala förutsättningar. Det har medfört skillnader inom kommuner och mellan kommuner. Enligt kan olika kommuners marknadsanpassning eller skillnader i geografisk, demografisk och politisk karaktär ha effekt på expansionen av fristående skolor, utbildningsföretags benägenhet att etablera sig, villighet till samverkan, utarbetande av särskilda profilinriktningar och programutbud för gymnasieskolan (se aktuella analyser, Enskilda huvudmän och skolmarknadens ägarstrukturer 2012). I det här avsnittet behandlas översiktligt de formella förutsättningarna för valfrihet på skolområdet när det gäller förskoleverksamhet, förskoleklass, grundskola och gymnasieskola samt en sammanfattande beskrivning av vilka informationsinsatser som gjorts på området. Den officiella statistiken inom skolområdet, som ansvarar för, visar att andelen elever som går i fristående skolor har ökat särskilt samt att variationen är stor mellan kommunerna när det gäller hur många elever som går i fristående skolor.