sou · GZB375d2 · 2012-01-01 00:00:00 — Försöksverksamheten förlängdes i flera omgångar. I den enkät som sände ut till de då berörda 37 kommunerna för att utvärdera verksamheten framkom att endast 4 kommuner hade utnyttjat de ökade befogenheterna. Mot bakgrund av detta så förlängdes försöksverksamheten ytterligare på detta område till utgången av 1994. Lantbruksstyrelsen rapport (1988:9) om tillsyn I Lantbruksstyrelsens rapport (1988:9) om tillsyn enligt djurskyddslagen lade man fram förslag om hur tillsynen av lagen skulle ordnas och förstärkas. En enkät om djurskyddstillsynen hade genomförts i landets samtliga 284 kommuner. Av denna framgick att tillsynen var otillräcklig. Lantbruksstyrelsens överväganden och förslag gjordes med utgångspunkt i att en anpassning av husdjursskötseln till nya och djurvänligare produktionsmetoder i enlighet med den nya djurskyddslagen skulle genomföras successivt . Detta kunde inte enbart ske genom en kontrollerande tillsynsfunktion. Dessutom krävdes att insatserna när det gäller information och rådgivning förstärktes. Styrelsen fann att kommunernas miljö- och hälsoskyddsnämnder även i fortsättningen borde vara lokala tillsynsmyndigheter för animalieproduktionens djur. Ett primärt krav var att tillsynsorganisationen skulle förfoga över kvalificerad personal så att förutsättningarna för en ändamålsenlig och en så långt som möjligt likformig tillsyn i hela landet skapades. Styrelsen föreslog att det i djurskyddsförordningen borde införas en skyldighet för kommunerna att utse tillsyningsmän med lämplig utbildning. Vidare ansåg arbetsgruppen att tillsynen borde kunna ges en något ändrad inriktning genom s.k. riktad tillsyn, projektverksamhet och anmälningsärenden. Enligt styrelsens uppfattning borde länsstyrelserna även i fortsättningen som regional tillsynsmyndighet se till att miljö- och hälsoskyddsnämnderna, tillsyningsmännen och veterinärerna fullgjorde sina uppgifter vad gällde tillsynen av att djurskyddslagen efterlevdes. Förslaget utmynnade i en proposition (1989/90:118) om tillsyn enligt djurskyddslagen m.m. där följande förslag till åtgärder för att förstärka djurskyddstillsynen lämnades. Utbildningsinsatser görs för miljö- och hälsoskyddsinspektörerna. Vissa ändringar föreslås också i djurskyddslagen (1988:534). Bl.a. införs krav på att miljö- och hälsoskyddsnämnderna skall ha tillgång till personal med utbildning på djurskyddsområdet. Kommunerna skall själva få bestämma vilken avgift som skall tas ut för tillsynen. Vidare föreslås, för att stärka skyddet för sällskapsdjur, att skötselråd skall kunna krävas vid yrkesmässiga överlåtelser. Propositionen antogs och lagförändringarna infördes . budgetproposition (prop. 1990/91:100 bil. 11) föreslog regeringen för att en ny myndighet, , skulle inrättas . Enligt förslaget skulle Lantbruksstyrelsen och upphöra som myndigheter. Vidare hade regeringen i prop. 1990/91:87 Näringspolitik för tillväxt föreslagit att uppgifter på fiskets område överförs till och att namnet på ändras till . Regeringens proposition 1990/91:99 innehöll de förslag till ändringar i ett flertal lagar som behövdes om förslaget skulle genomföras. antog förslagen och bildades . tog över Lantbruksstyrelsens och uppgifter förutom uppgifter på fiskets område som överfördes till . beslutade om lagändringar som behövdes för att inrätta en ny djurskyddsmyndighet. Regeringen ville inrätta en ny djurskyddsmyndighet och ge den ett övergripande ansvar för djurskyddet. Enligt regeringens förslag skulle den nya myndigheten ansvara för skyddet av djur som inte producerar livsmedel, t.ex. sällskapsdjur, försöksdjur och pälsdjur. gav, med anledning av motionsförslag, regeringen i uppdrag att låta myndighetens ansvar omfatta även livsmedelsproducerande djur. Ansvaret för allt djurskydd skulle alltså flyttas till som inrättades . Regeringen angav också i det regionalpolitiska beslutet (prop. 2002/03:1) att myndigheten skulle lokaliseras till , vilket också blev fallet. Jämfört med de resurser som tidigare hade avsatts till för djurskyddsarbete, fick avsevärt mer resurser, ca för första budgetåret. På hade ca 13 årsarbetskrafter arbetat med djurskyddslagstiftningen och till kunde ca 30 personer rekryteras 2004. I detta ingick även administrativ personal. som inrättades infördes det en möjlighet att överklaga de kommunala nämndernas beslut i djurskyddsärenden. Vidare antogs förslaget om ett tillägg till bestämmelserna om förprövning av åtgärder som vidtas på stallar och andra förvaringsutrymmen för djur. ålades att förbjuda användningen av stallar som inte har förprövats, om inte åtgärderna godkänns i efterhand. Bättre och effektivare lokal tillsyn Efter det att den nya djurskyddslagen hade tillkommit 1988 uppmärksammades det i olika utredningar att det fanns ett behov av en bättre, effektivare och mer likriktad tillsyn inom djurskyddsområdet revisorer påpekade bl.a. i rapporten av djurskydd (1993/94:RR8) 1994 att det fanns en mängd olika problem med tillsynen och att de resurser som avsattes till djurskyddstillsyn i kommunerna verkade vara otillräckliga. I ett betänkande från uttalade jordbruksutskottet (bet. 1994/95:JoU1) att om djurskyddslagstiftningen ska få genomslag i det praktiska arbetet så krävs det bl.a. en effektiv och målmedveten djurskyddstillsyn. Utskottet anförde att regeringen borde återkomma med ett förslag till om de ytterligare åtgärder som var nödvändiga för att handläggningen i djurskyddsärenden skulle uppfylla de grundläggande kraven och ambitionerna i djurskyddslagen. beslutade därefter i enlighet med utskottets förslag (rskr. 1994/95:32). Efter detta gav regeringen en utredare i uppdrag att redovisa och utvärdera hur tillsynen enligt djurskyddslagen fungerade. Utredningens (SOU 1996:13) slutsats var att djurskyddstillsynen fortfarande var otillfredsställande på en rad punkter. bl.a. tillsynsintervall, register, kompetensen hos kommunernas personal och samarbete mellan kommuner och veterinärer. Utredningen föreslog bl.a. att vissa tillsynsobjekt som kräver särskild kompetens av tillsynspersonal skulle föras över från kommun till länsstyrelse. Även har granskat djurskyddstillsynen. I en rapport (RiR 2003) uppmärksammas framför allt brister i samordning av tillsynen. Mot bakgrund av dessa betänkanden, rapporter och tillkännagivanden så arbetade fram en promemoria, Förbättrad djurskydds- och livsmedelstillsyn (Ds 2004:11). I denna lämnades förslag och gjordes bedömningar som syftade till att stärka den lokala djurskyddstillsynen inom ramen för nuvarande tillsynsorganisation. Det framfördes även att ansvar för att leda och samordna tillsynen borde tydliggöras och stärkas. Som exempel angavs det att det i myndigheternas centrala tillsynsuppgifter borde ingå att med bindande föreskrifter styra hur den operativa tillsynen skulle bedrivas och att myndigheten med rådgivning och utbildningsinsatser skulle stödja och följa upp länsstyrelsernas och kommunernas tillsyn. Det föreslogs vidare att bestämmelser som underlättar samverkan mellan kommuner borde införas för att ytterligare förbättra förutsättningarna för en effektiv tillsyn. Vidare föreslogs det att regeringen, på ansökan av en länsstyrelse, skulle kunna besluta om att tillsynen över en verksamhet skulle kunna föras över till om en kommun grovt eller hade åsidosatt sina tillsynsskyldigheter. Förslaget genomfördes och trädde i kraft . Förändringar i avgiftsbeläggningen av kontrollen beslutade att ändra på hur avgifterna för kontrollen enligt djurskyddslagstiftningen skulle tas ut. Enligt detta beslut borde en fast årlig avgift tas ut från djurhållare m.fl. kontrollobjekt för den ordinarie kontrollen. fick i uppgift att utarbeta en schablon för olika verksamheters kontrollbehov. Schablonen skulle baseras på bl.a. verksamheternas omfattning och risk. skulle också, till vägledning för kommunerna, publicera schablonen i allmänna råd. Enligt beslutet skulle kommunerna bestämma en timtaxa baserat på principen om full kostnadstäckning. skulle genom allmänna råd ge kommunerna vägledning gällande dels hur kommunernas taxa borde beräknas, dels om en lämplig lägsta nivå för timtaxan. Kommunerna skulle fastställa den årliga avgiften med utgångspunkt i det av uppskattade kontrollbehovet och den beslutade timtaxan. gavs också bemyndigande om att föreskriva hur statliga kontrollmyndigheters och kontrollorgans kontrollavgifter skulle beräknas. I beslutet angavs också att kontrollavgifterna borde kunna sättas ned för vissa verksamheter. Detta gällde verksamheter som var lokaliserade i regioner med särskilda geografiska begränsningar, för verksamheter som bedrevs med traditionella metoder samt, under det första verksamhetsåret, för nystartade verksamheter. Enligt beslutet borde kontrollmyndigheterna börja tillämpa avgiftssystemet . Denna avgiftsändring hann alltså aldrig träda i kraft före det att förändringar gjordes på kontrollområdet. Regeringen aviserade i budgetpropositionen (prop. 2006/07:1, utg.omr. 23 s. 50) att skulle avvecklas fr.o.m. . Anledningen var att den statliga administrationen skulle effektiviseras och myndighetsarbetet organiseras så att det kunde bedrivas mer kostnadseffektivt. För att målet ett gott djurskydd skulle kunna uppfyllas med bibehållen hög kvalitet skulle verksamhetsområdet djurskydd inordnas under . lät genomföra en analys av bl.a. formen för en överflyttning av verksamhet till , annan statlig myndighet eller annan huvudman. Analysen presenterades i promemorian Djurskydd med helhetssyn (dnr Jo2006/3300). De slutsatser som drogs i analysen var bl.a. att huvuddelen av uppgifter borde föras över på . Uppgiften att fördela medel till forskning och utveckling borde däremot överföras till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande (Formas). En annan slutsats var att all verksamhet som skulle bedrivas av skulle vara lokaliserad i . uppdrag skulle vara att utifrån ett helhetsperspektiv arbeta för ett gott djurskydd och en god djurhälsa. Begreppet djurskydd skulle innefatta avel, miljö, smittskydd, foderfrågor och andra frågor av betydelse för djurvälfärden. Denna helhetssyn skulle komma till uttryck i föreskrifter, i tillsynens inriktning och i annan myndighetsutövning gällande djurhälsa och djurskydd. Det som efterfrågades var en väl genomförd integrering där olika synsätt och kompetenser skulle tas till vara. Detta skulle ge en ökad effekt för djurskyddet. Även huvudmannaskapet för de djurförsöksetiska nämnderna och arbetet med att stödja dem skulle föras över på i avvaktan på resultatet av pågående utredningsarbete. Detsamma skulle gälla uppgiften om att förordna tävlings- och banveterinärer. I analysen föreslogs även att SLU skulle få ett nationellt uppdrag att svara för frågor om forskning och utbildning i djurskyddsfrågor. Merparten av förslagen genomfördes och regeringen gav i uppdrag åt att vidta de åtgärder som behövdes för att inordna den djurskyddsverksamhet som hade bedrivits av i . Även förslaget som berörde SLU genomfördes och Nationellt centrum för djurvälfärd inrättades. genomförde inordningen av djurskyddsverksamheten i projektform. Ett som hanterade de tekniskt ekonomiska delarna och ett som hanterade organiseringen av djurfrågorna på verket efter överföringen. Organisationen av djurfrågorna leddes av en verksamhetsgrupp av chefer från och . Till sin hjälp hade de personalrepresentanter från de båda myndigheterna. En gemensam målbild och tre olika förslag på organisation med olika grad av integrering arbetades fram. Med detta och tidigare rapport om djurskyddet, samt regeringens uppdrag om ny organisation som grund, togs den slutliga Arbetet präglades av ett försök till en bättre helhetssyn och integrering än tidigare på området samt ett försök att stärka expertprofil i djurarbetet. Den organisation som infördes har genomgått en mindre förändring. I denna finns horisontella, mer övergripande enheter och fyra vertikala mer kundinriktade djurslagsenheter. De mer kundinriktade djurslagsenheterna hanterar de frågor och lagområden som rör de aktuella djurslagen. Organisationen innehåller också tre huvudprocesser djurskydd, smittskydd, och kontroll som verkar över enhetsgränserna. I dessa processer finns särskilda processchefer tillsatta samt processansvariga jurister. Ansvaret för övriga frågor hanteras inom ramen för de olika enheterna. Vissa uppgifter som eller har haft flyttades till andra avdelningar på . Detta gjordes både utifrån ett integrerings- och profileringsperspektiv och innebar t.ex. att alla informationsfrågor fördes till en särskild djurinformationsgrupp på Informationsenheten. Vidare flyttades de frågor som FrontDesk hanterat, framför allt vanliga frågor om djurskydd som upprepas ofta och ställs på telefon, in i och anställningar av ban- och tävlingsveterinärer fördes bort från det egentliga djurarbetet i avvaktan på resultat. Vid tiden för flytten av djurskyddsverksamheten arbetade det 51 tillsvidareanställda personer på . Förslaget i Djurskydd med helhetssyn (dnr Jo2006/3300), var att driva verksamheten med ca 30 årsarbetskrafter, dvs. en minskning med ca 21 årsarbetskrafter. Det var också denna storlek på tillskottet som fick för personalkostnader till den nya verksamheten. Därutöver tillkom ett antal årsarbetskrafter som helt hade finansierats med externa avgifter, exempelvis från anställningar av ban- och tävlingsveterinärer. Den möjlighet till besparing som det hade räknats med var framför allt. för administrativa tjänster som redan fanns på . Ett av de förslag som inte genomfördes i sin helhet var att Formas skulle fördela alla medel till forskning och utveckling och borde få till detta. fick 2005 till fördelning till projekt för utveckling av alternativa metoder för djurförsök och till djurskyddsbefrämjande forskning och utveckling. kunde emellertid myndigheten dela ut 27 miljonerkronor till projekt för utveckling av alternativa metoder för djurförsök förutom de till djurskyddsbefrämjande åtgärder. Man disponerade alltså över resurser som kunde användas till att bevilja stöd utöver den budgeterade nivån. Första året efter flytten, dvs. 2008, fick både Formas och medel att fördela till projekt för utveckling av alternativa metoder för djurförsök. Formas fick att dela ut och fick och fördelningsprocessen genomfördes gemensamt. fick också att fördela till djurskyddsbefrämjande forskning och utveckling. lades forskningspropositionen Ett lyft för forskning och innovation (prop. 2008/09:50) fram. Regeringen lämnade i propositionen sin syn på forsknings- och innovationspolitikens inriktning –2012. I denna framkom att regeringen bedömde att forskningssatsningar är bland det viktigaste som kan göra för att långsiktigt stärka konkurrenskraften och bidra till en hållbar tillväxt. I budgetpropositionen höjdes därför anslagen till forskning och utveckling med 2009. Medel till forskning om djurskydd, inklusive forskning om alternativa metoder till djurförsök, föreslogs också uppgå till . Vidare angavs att av anslaget för forskning och forskningsinformation till skulle användas för forskning om alternativa metoder till djurförsök . Av anslaget för forskning och samfinansierad forskning till för miljö, areella näringar och samhällsbyggande skulle användas för forskning och utveckling om djurskydd . Nulägesbeskrivning med analys SOU 2011:75 och utvärderingar av Formas skulle ske efter samråd med . För en fortsatt satsning på djurskyddsforskning fick även . I djurskyddsforskning ingår dock även tillämpade studier om t.ex. inhysnings- och skötselsystem för djur, liksom provning från djurskydds- och djurhälsosynpunkt av nya tekniska lösningar inom djurhållningen. Eftersom sådan kunskap är av stor betydelse för det förebyggande arbetet och upprätthållandet av ett gott djurskydd avsattes ytterligare till för att möjliggöra studier av detta slag. fick inte några öronmärkta pengar som skulle fördelas för forskning om alternativa metoder till lagts på försöksdjursforskning. för forskning och utveckling om djurskydd. fick till fördelning för forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande djurskydd samt till prövning av nya tekniska system i djurstallar. fick för forskning om alternativa metoder till djurförsök, utlysningen av medlen ska ske efter samråd med , och Formas fick för forskning och utveckling om djurskydd. fick till fördelning för forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande djurskydd samt till prövning av nya tekniska system i djurstallar. Det har framförts farhågor från olika håll om att samordningen av forskningen inte skulle bli så bra och därmed effekten av resurserna om fördelningen av forskningspengarna splittras upp på flera myndigheter. Vidare har vikten av att har medel för att kunna underbygga de föreskriftsändringar som myndigheten eller näringen vill genomföra framförts. Anledningen är att föreskriftsändringar, så långt som möjligt, ska bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. Det kan t.ex. vara så att det behövs mer tillämpade undersökningar som inte ligger inom område. budget har medlen för djurskyddsforskning till försvunnit, verket får alltså inte några medel alls till djurskyddsforskning. får som tidigare för forskning om alternativa metoder till djurförsök, utlysningen av medlen ska ske efter samråd med Formas får lika stort totalbelopp som 2011 till forskning. I budgeten /2012 (Budgetprop. 2011/2012) skriver regeringen. Det är viktigt att allmänheten har förtroende för och accepterar användandet av försöksdjur, i de fall det är nödvändigt för att rädda liv och minska mänskligt lidande. Regeringen kommer även fortsättningsvis lyfta fram betydelsen av att, i de fall där det är möjligt, utveckla och validera alternativ till djurförsök. Regeringen avser även att ge Formas ett ökat ansvar i fråga om djurskyddsforskning av behovsmotiverad karaktär. Hur detta ökade ansvar för Formas ska tydliggöras går inte att säga eftersom deras regleringsbrev ännu inte är färdigt och några andra signaler från regeringen inte har kommit. Trots förstärkning av den kommunala och centrala djurskyddskontrollen visade en rapport från att det fortfarande fanns allvarliga brister i kontrollen. om den offentliga djurskyddskontrollen visade bl.a. att det fanns brister i kontrollens omfattning och kvalitet samt i de resurser som avsattes för kontroll. Många kommuner saknade en fullständig inventering av vilka gårdar m.m. som fanns i kommunen och som skulle kontrolleras. Ungefär hälften av kommunerna nådde inte heller upp till de rekommenderade kontrollfrekvenserna som var i de flesta fall en kontroll . Det faktiska genomsnittliga kontrollintervallet var i stället en kontroll . I av kommunerna saknades även bedömningar av vilket behov som det fanns av kontroll samt planer för hur kommunen avsåg att genomföra kontrollen (kontrollplaner). Vissa kommuner bedrev endast djurskyddskontroll efter anmälan. Rapporten konstaterade vidare att flera kommuner visade bristande kunskaper i juridik och i hur beslut ska utformas samt brister i handläggningsrutinerna. Ett antal kommuner, 18 stycken, hade inte fullföljt sin rapporteringsplikt, trots påminnelser. bedömde att den kommunala kontrollen av lag efterlevnaden inte uppfyllde de krav på enhetlighet och rättssäkerhet som kan ställas på en kontrollmyndighet och att kommunerna inte i tillräckligt stor omfattning använde sig av de möjligheter och verktyg som finns i djurskyddslagstiftningen. Behovet av vägledning och likriktning i kontrollen bedömdes vara mycket stort om skulle kunna efterleva kraven i kontrollförordningen. Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågors (FVO) rapporter På djurskyddsområdet finns det ett flertal direktiv, bl.a. om djurskydd för kalvar och värphöns, men även vissa EG- förordningar som är direkt tillämpliga i medlemsländerna, t.ex. om djurtransporter. Sedan införandet av kontrollförordningen 2006 så ställer gemenskapens regelverk dessutom specifika och på vissa punkter detaljerade krav på utförandet av den offentliga kontrollen på bl.a. djurskyddsområdet. Kommissionen utför genom Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor (FVO) kontroller i medlemsländerna med syftet att undersöka hur behöriga myndigheter genomför och tillämpar EG- lagstiftningen på området. I har tre sådana kontroller genomförts för att kontrollera efterlevnaden av gemenskapens djurskyddslagstiftning. En av dessa genomfördes angående gris och kalv, en angående djurtransporter och skydd av djur vid slakt samt en , främst angående gris och värphöns. (Rapporter från FVO:s inspektioner i till (DG[SANCO]/1101/2000 ), till (DG[SANCO]/9210/2003 ), till (DG[SANCO]/7336/2007) samt (DG[SANCO]/8391/ 2010). FVO har i samband med dessa kontroller riktat kritik mot bl.a. den svenska förvaltningsmodellen för att den inte har kunnat tillförsäkra en likformig tillämpning av EG-bestämmelserna över landet. FVO observerade brister i koordineringen, samarbetet, rapporteringen samt uppföljningen och återkopplingen mellan de olika myndighetsnivåerna. I konstaterades att de lokala inspektörerna inte hade prioriterat att delta i de utbildningar som tillhandahållits beträffande djurskyddsinspektioner. I rapporten konstaterades också de brister som har redogjort för i sin rapport gällande för låg kontrollfrekvens och bristande administrativa rutiner. FVO konstaterar i sin rapport års inspektion att: Revisionen har visat att systemet för offentlig djurskyddskontroll fortfarande är i ett övergångsskede. Till följd av den genomförda administrativa omorganiseringen utförs ett minskat antal offentliga djurskyddskontroller på gårdarna och det görs mycket få kontroller av djurtransporter. Brister upptäcks oftast framgångsrikt vid kontrollerna på gårdarna, men verkställighetsåtgärderna kan ta mycket att genomföra, även om de i allmänhet ger resultat. Djurskyddsstandarden på gårdarna och under transport är trots detta, enligt vad revisionsgruppen erfarit, tillfredsställande eller god. Även om den centrala behöriga myndigheten inte har kunnat se till att personalen har fått särskilt mycket specialutbildning om djurskydd sedan FVO:s föregående kontrollbesök, på grund av föreberedelserna för att överföra djurskyddsansvaret från kommunerna till länsstyrelserna, uppvisade majoriteten av den personal som revisionsgruppen träffade tillräcklig kompetens när det gällde att utföra offentlig kontroll på gårdarna såsom det krävs enligt artikel 6 b i förordning (EG) nr 882/2004. Åtgärder har vidtagits för att följa FVO:s rekommendation om utbildning från föregående besök, men den har ännu inte uppfyllts när det gäller offentlig kontroll av transporter. Länsstyrelsernas bristande förmåga att utföra ett tillräckligt antal rutinkontroller på gårdarna och av transporter beror enligt den behöriga myndigheten på att det är svårt att utföra dessa kontroller med nuvarande personalresurser som man måste ta hand om de klagomål som anhopats när djurskyddsansvaret överförts från kommunerna. Regeringens proposition 2007/08:63 Djurskyddskontroll m.m. i statlig regi I regeringens proposition 2007/08:63 Djurskyddskontroll m.m. i statlig regi föreslog regeringen att djurskyddskontrollen skulle flyttas från kommunerna till länsstyrelserna. Mot bakgrund av vissa återkommande brister i den offentliga djurskyddskontrollen har regeringen funnit ett behov av att bättre kunna styra, samordna och följa upp kontrollen. Bristerna rör bl.a. likvärdigheten i den kommunala kontrollen och möjligheten att garantera att den Europeiska gemenskapens bestämmelser om offentlig kontroll efterlevs. I propositionen föreslås därför att kommunernas ansvar för den offentliga kontrollen av djurskydd ska flyttas över till länsstyrelserna. Det föreslås vidare att kommunernas ansvar för att pröva tillstånd till yrkesmässig verksamhet med bl.a. sällskapsdjur enligt 16 § djurskyddslagen ska flyttas från kommunerna till den myndighet som regeringen bestämmer. Detta innebär att kommunernas ansvar för djurskyddsarbetet kommer att upphöra.