sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — Omprövningsmålen prövas av (miljöprövningsdelegationen) som första instans om det är fråga om en B-verksamhet. Den berörda allmänheten blir informerad om att ansökan har lämnats in eftersom kravet på kun- görelse i 22 kap. 3 § är tillämpligt även i dessa fall. Genom en lagändring har klargjorts att kravet på miljökonsekvensbe- skrivningar inte omfattar ansökningar i mål och ärenden om åter- kallelse av tillstånd eller omprövning av villkor för miljöfarlig verk- samhet och vattenverksamhet. Även om inte samråd krävs så gäller allmänhetens rätt att delta på samma sätt som vid prövning av nya tillstånd och ändring av tillstånd. Sammanfattningsvis finns i svensk rätt regler om allmänhetens deltagande i de beslutsprocesser som omfattas av direktivet. Direk- tivets krav i art. 24.1 samt bilaga IV är därmed uppfyllda. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Enligt art. 24.2 a), b), f) och art. 24.3 a) och bilaga IV IED ska all- mänheten via internet informeras om beslutet och skälen för detta och de åtgärder som vidtagits av verksamhetsutövaren vid nedlägg- ning av verksamheten enligt art. 22. Allmänheten ska även informe- ras om resultaten av de samråd som har hållits, titeln på relevanta BAT-referensdokument, hur begränsningsvärden för utsläpp har fastställs utifrån BAT samt resultat av utsläppskontroll. Undantag från kravet på tillgång till information kan göras med stöd av art. 24.4 som hänvisar till art. 4.1 och 4.2 miljö- informationsdirektivet (2003/4/EG). Tillgång till information löpande under processen Under processen ska den berörda allmänheten få tillgång till bl.a. de viktigaste rapporter och utlåtanden som ingivits i målet (bi- laga IV punkten 2 IED). Sådan information räknas i som allmänna handlingar. Det innebär att var och en har rätt att ta del av informationen med stöd av offentlighetsprincipen i 2 kap. tryck- frihetsförordningen. Av lagen (2005:181) om miljöinformation hos vissa enskilda organ följer att även andra organ än de som ska till- lämpa offentlighetsprincipen, har en skyldighet att lämna ut hand- lingar. Fiskevårds- och viltvårdsområdesföreningar är exempel på organ som omfattas av denna lag. Lagen antogs som en del i genomförandet av miljöinformationsdirektivet (2003/4/EG). De undantag på grund av sekretess som tillåts enligt art. 24.4 IED anges i svensk rätt i offentlighets- och sekretesslagen (10 kap. 3 §, 15 kap. 1, 2 4 §§, 17 kap. 1 §, 18 kap. 1–4, och 12 §§, 19 kap. 1–3, 20 kap. 1 §, 31 kap. 16–19 §§, 32 kap. 9 § och 36 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. Se även 2 kap. 3 och 7 §§ och 2 kap. 12 § tryckfrihetsförordningen). Ett viktigt led i att underlätta för allmänheten att ta del av hand- lingar är att utveckla den elektroniska hanteringen av dokument, genom t.ex. inskanning av handlingar i ett mål. Denna metod används av bl.a. Problemet för underinstanserna är att vissa handlingar, särskilt tillståndsansökan, kan vara mycket omfattande. Sökanden, bör åläggas att inkomma Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt med handlingar via e-post i den mån det är möjligt och lämpligt. Här kan jämförelse göras med 20 § förordningen (1998:1388) om vattenverksamhet m.m. enligt vilken en anmälan om vattenverk- samhet ska göras skriftligt i två exemplar eller elektroniskt. Vad gäller miljöfarliga verksamheter sägs endast att en ansökan i ett ansökningsmål ska vara skriftlig. För att underlätta den elektro- niska hanteringen av handlingar föreslår utredningen att det av 22 kap. 2 § bör framgå att ansökningshandlingarna även, om det är lämpligt, ska ges in elektroniskt. Sammanfattningsvis bedöms svensk rätt överensstämma med direktivets krav på allmänhetens tillgång till information under beslutsprocessen. Ett tillägg bör dock göras för att underlätta den elektroniska hanteringen av dokument i mål och ärenden. Tillgång till domar och beslut Som ovan redogjorts för slår IED fast att allmänheten skyndsamt ska informeras om beslut myndigheten har fattat. Beslutet ska vara tillgängligt för allmänheten, inklusive via internet i vissa delar, och även innehålla de skäl som lagts till grund för beslutet och de över- väganden som gjorts, särskilt vad avser fastställande av begräns- ningsvärdena för utsläpp (art. 24.2). Enligt 22 kap. 21 § första stycket ska mark- och miljödomstolens dom grundas på vad som har förekommit vid syn och annan förhandling inför domstolen och på vad handlingarna innehåller. Vidare följer av 6 kap. 9 § andra stycket att den beslutsfattande myndigheten även ska beakta vad som fram- kommit av samråd och yttranden över miljökonsekvensbeskriv- ningen och ansökan. Dessa bestämmelser ger uttryck för kravet att vederbörlig hänsyn ska tas till resultatet av allmänhetens delta- gande. Mark- och miljödomstolen ska enligt 22 kap. 21 § andra stycket meddela dom med hänsyn till målets art och omständigheterna i övrigt. Om det inte finns syn- nerliga skäl och om huvudförhandling hållits ska dom meddelas efter förhandlingen. Parterna ska underrättas om innehållet i domen skriftligen eller genom att domen hålls tillgäng- lig för allmänheten hos aktförvararen. 17 kap. 7 och 12 §§ rätte- gångsbalken, 28 § lagen (1996:242) om domstolsärenden och 20 § förvaltningslagen (1986:223) föreskriver att skälen för domstolens Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt eller myndighetens ställningstagande ska framgå av domen respek- tive beslutet. Härigenom uppställs redan ett krav i svensk rätt på att skäl för hur tillståndsvillkoren inklusive begränsningsvärden för utsläpp bestämts samt om undantagsbestämmelsen i art. 15.4 till- lämpats. Vidare kommer av dom- och beslutsskälen att framgå vilka BAT-referensdokument som domstolar och myndigheter har till- lämpat. Något krav på kungörelse av samtliga domar och beslut finns inte i lagstiftningen, men det är inte ovanligt att så ändå sker. Vad gäller mål och ärenden om miljöfarlig verksamhet och vattenverk- samhet och verksamheter som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan finns i 6 kap. 8 § andra stycket en bestämmelse om kungörelse av dom och beslut. Genom denna paragraf genomförs art. 9 i MKB-direktivet. I praktiken förekom- mer också i stor utsträckning kungörelse av dom i ansökningsmål med stöd av 22 kap. 3 § första stycket 4 . Regeringen fann vid genomförande av ändringarna i IPPC-direktivet till följd av Århuskonventionen, att svensk rätt uppfyllde konventionens krav avseende bestämmelser om information om beslut m.m. (prop. 2004/05:65, s. 67). Förutom att många domar och beslut kungörs får även allmänhet som närvarar vid huvudförhandlingar och sammanträden information om tidpunkt för doms med- delande. När dom eller beslut senare meddelas innebär den svenska offentlighetsprincipen att allmänheten får ta del av domen eller beslutet. Att domar och beslut kan skickas via e-post underlättar också för allmänheten att ta del av domar och beslut. Det som skiljer kraven i art. 24 IED från motsvarande bestäm- melse i IPPC-direktivet (art. 15) är att IED kräver att viss inform- ation ska göras tillgänglig för allmänheten via internet. Vad som menas med internat är inte specificerat. Enligt utredningens upp- fattning kan inte med hänvisning till internet per automatik menas att beslutet ska offentliggöras på en webbplats. Det viktiga är att domar och beslut är offentliga och kan göras tillgängliga elektro- niskt, t.ex. via e-post. Utredningen anser därför att svensk rätt uppfyller direktivets krav i denna del. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Tillgång till information om vidtagna åtgärder vid nedläggning av verksamheten En annan nyhet i IED är att den behöriga myndigheten enligt art. 24.3 a) ska se till att allmänheten via internet får del av rele- vanta uppgifter om de åtgärder som vidtagits av verksamhetsutöva- ren efter det att verksamheten definitivt har upphört i enlighet med art. 22. En bestämmelse med sådant innehåll bör lämpligen införas i en myndighetsföreskrift i stället för i en förordning. Utredningen har föreslagit att bemyndigas att meddela före- skrifter om IED-anläggningar. Detta bemyndigande bör användas för att genomföra art. 24.3 a). Tillgång till information om utsläppskontroller Resultaten av utsläppskontrollen som den behöriga myndigheten förfogar över ska göras tillgängliga för allmänheten enligt art. 24.3 b) IED, vilken överensstämmer med art. 15.2 i IPPC- direktivet. I svensk rätt blir resultaten av utsläppskontrollen som fordras enligt tillståndsvillkor offentliga när enligt 26 kap. 20 § ingivits till tillsynsmyndigheten. Det stri- der inte mot direktivet att i den nationella lagstiftningen kräva att den som vill ta del av viss information framställer en begäran om det. Någon ändring för svenskt vidkommande för att uppfylla kra- ven i art. 24.3 b) IED behövs därför inte. 4.13Rätt till rättslig prövning Utredningens bedömning: Det svenska prövningssystemet uppfyller direktivets krav avseende rätt till rättslig prövning enligt art. 25 IED. Den tredje s.k. pelaren i Århuskonventionen gäller rätten för all- mänheten att få vissa frågor prövade av en självständig instans. Rätten till rättslig prövning regleras i art. 25 IED, vilken är identisk med art. 16 i IPPC-direktivet. Den ansvariga myndighetens beslut, handlingar eller underlåtenheter i samband med de beslutsprocesser som anges i art. 24 IED ska vara möjliga för den berörda allmän- heten att rättsligt utmana på formella eller materiella grunder. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Kraven på tillgång till rättslig prövning är utformade som i Århus- konventionen. Den svenska miljöprocessen har varit föremål för översyn av Mil- jöprocessutredningen (M 2007:04). Utredningens förslag ledde till inrättande av mark- och miljödomstolar och en ny prövnings- ordning för mål enigt vilka ska överklagas i samma linje som miljömålen, dvs. till mark- och miljödomstol (prop. 2009/10:215). Alla tillståndsdomar och beslut enligt följer samma överprövningslinje.7 Kommuners beslut får i regel överklagas till (16 kap. 1 § ) och därefter till mark- och miljödomstolen. De regionala miljödomstolarnas domar och beslut får överklagas till Mark- och . För att Mark- och ska överpröva domar och beslut krävs det prövningstillstånd. För de mål som inleds i mark- och miljö- domstol är slutinstans. Även i Högsta dom- stolen fordras prövningstillstånd för att målet ska tas upp till pröv- ning. Av domar och beslut ska framgå hur part ska gå tillväga för att överklaga. Vid överprövningen kan tillståndsbeslutet prövas både i materi- ellt och formellt hänseende. En kontroll av att allmänheten fått delta som föreskrivits inför framtagandet av en miljökonsekvens- beskrivning görs genom att ett fullgott genomfört samråd med allmänheten under beslutsprocessen utgör en processförutsättning vid mark- och miljödomstolens behandling av tillståndsansökan (se t.ex. MÖD 2003:88). Vid prövning av myndigheters beslut som gäller annat än till- stånd blir samma regleringar i huvudsak tillämpliga. 7 Regeringens tillåtlighetsbeslut enligt 17 kap. kan överprövas genom rättsprövning hos enligt lagen (2006:304) om rättsprövning av vissa regerings- beslut. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Rätt att få sin begäran om information prövad Den som begär att få ta del av en handling hos en myndighet i har alltid rätt att få ett överklagbart beslut, om den hand- ling han eller hon har begärt att få ta del av inte kan lämnas ut. Rätten att i överklaga beslut i fråga om utlämnande av all- männa handlingar framgår av 2 kap. 15 § tryckfrihetsförordningen och 6 kap. 7 § offentlighets- och sekretesslagen. Har beslutet fattats av ett statsråd överklagas det hos regeringen medan talan mot beslut av annan myndighet förs hos domstol. Rätten att överklaga domar och beslut enligt framgår av 16 kap. 12 och 13 §§ samt 22 kap. 6 § . Naturvårds- verket8, Kammarkollegiet, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, och kommunen9 har rätt att överklaga beslut eller domar om tillstånd till miljöfarlig verksamhet eller vat- tenverksamhet för att tillvarata allmänna intressen eller om det är särskilt föreskrivet. Rätt att överklaga har även den som beslutet angår, dvs. den som beslutet riktar sig till och den som kan tillfogas skada eller utsättas för annan olägenhet genom det som beslutet avser. Enligt miljöbalkspropositionen är det svårt att tydligt avgränsa vilka som är sakägare (prop. 1997/98:45, del 1, s. 483). Sakägar- begreppet ska enligt motiven tillämpas generöst. Frågan om vem som i varje enskilt fall anses vara sakägare har därför överlämnats till rättstillämpningen. har fastslagit att rätten att vara part och överklaga ska tillkomma varje person som kan tillfogas skada eller utsättas för annan olägenhet genom den verk- samhet för vilken tillstånd söks, om risken för skada eller olägenhet rör ett av rättsordningen skyddat intresse och inte är enbart teore- tisk eller helt obetydlig (NJA 2004 s. 590 I och II). 8Miljööverdomstolen fann att inte hade talerätt i anmälningsärenden (MÖD 2000:54). En ändring av produktionen som och miljödomstolen bedömt vara icke tillståndspliktig kunde därför inte överklagas av . 9Enligt praxis har kommunala nämnder tillerkänts klagorätt när ett av nämnden meddelat förpliktande beslut eller ett avslagsbeslut ändrats eller upphävts. Däremot har sådan rätt inte getts när det gäller gynnande beslut som ändrats eller upphävts. Angående kommunens rätt att överklaga se MÖD 2009:23, MÖD 2003:3, MÖD 2003:18, MÖD 2003:19 och MÖD 2002:60. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt att en person på ett konkret sätt måste vara berörd av ett beslut för att ses som sakägare. I praxis har konstaterats att bedömningen av talerättsfrågan också måste göras med utgångspunkt i de intressen som ska beak- tas vid tillämpningen av de materiella regler som är aktuella. Detta innebär att i mål som endast ansetts gälla en avvägning mellan all- männa intressen och verksamhetsutövarens intressen har andra enskilda intressenter avvisats. Detta gäller främst i mål om strand- skyddsdispens (MÖD 2001:29, MÖD 2010:4), men även i ärenden om samråd (MÖD 2005:8, MÖD 2007:6). Var och en som väl är godkänd som part i målet är fri att åberopa såväl allmänna som enskilda intressen (RÅ 1993 ref. 97). Sakägare som berörs har – trots att de inte fört talan i sak vid underinstansen – rätt att över- klaga en dom eller beslut. Detta fastslog i rättsfallet MÖD 2000:4. Däremot tillåts inte s.k. hoppande passi- vitet. Förutom rätten att överklaga ett beslut eller en handling ger art. 25 IED den berörda allmänheten även rätt att överklaga myn- digheters underlåtenhet att fatta beslut. Enligt Mark- och miljöö- verdomstolens praxis har en enskild rätt att överklaga beslut av en myndighet att inte ansöka om återkallelse eller omprövning enligt 24 kap. förutsatt att den enskilde är berörd och beslu- tet har gått denne emot (dom i mål nr M 2554-11). Mark- och har också enligt praxis gett enskilda rätt att överklaga beslut av myndigheter att inte vidta tillsynsåtgärder efter klagomål (se t.ex. MÖD 2004:31 och Mark- och beslut i mål nr M 5159-11, samt jfr MÖD 2000:43). En ideell förening eller annan juridisk person har också rätt att överklaga domar och beslut om bl.a. tillstånd, om organisationen har till ändamål att tillvarata naturskydds- eller miljöskyddsintres- sen10. I rättsfallet MÖD 2001:9 framhöll att talerätten inte var begränsad till det geografiska område som en förenings stadgar i förekommande fall anger. För att en sådan sammanslutning ska ha talerätt krävs att den bedrivit verksamhet i under och har minst 100 medlemmar. Kravet på antalet medlemmar uppgick tidigare till 2 000, men regeln ändrades 10 I rättsfallet MÖD 2006:22 fann att en villaägarförening inte omfat- tades av 16 kap. 13 § . Föreningen hade visserligen inskrivet i sina stadgar att tillvarata naturskydds- och miljöintressen men då föreningen inte kunde visa att den i sin kontinuerliga verksamhet ägnat sig åt detta ändamål fastställdes miljödomstolens avvis- ningsbeslut. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt sedan i ett förhandsavgörande (C-263/08) angående fastställt att det svenska kravet inte överensstämde med kravet i MKB-direktivet och IPPC-direktivet (prop. 2009/10:184, s. 57–69). Genom en lagändring som skedde efter förslag i prop. 2005/06:182 förtydliga- des bl.a. att överklagande av ett villkor inryms i begreppet tillstånd. Så gör även en fråga om omprövning m.m. enligt 24 kap. miljöbal- ken. Ett annat mål från av intresse för miljöorgani- sationers rätt till domstolsprövning är C-240/09 (dom ). En begäran om förhandsavgörande framställdes i ett mål mellan en slovakisk miljöorganisation, Lesoochranárske zoskupenie VLK (Zoskupenie), och . Som svar på de ställda frågorna fastslog att art. 9.3 i Århuskon- ventionen inte har direkt effekt enligt unionsrätten. Enligt EU- domstolen ankommer det däremot på den nationella domstolen att i den utsträckning det är möjligt tolka den processuella rätten avse- ende de villkor som ska vara uppfyllda för att få till stånd en pröv- ning av domstol eller i administrativ ordning, så att den står i över- ensstämmelse med såväl målen i art. 9.3 i Århuskonventionen som målet att säkerställa ett effektivt domstolsskydd av rättigheterna enligt unionsrätten. En miljöorganisation som Zoskupenie borde därför ges möjlighet att väcka talan vid domstol mot ett beslut som kan strida mot unionens miljölagstiftning. Utöver bestämmelsen i 16 kap. 13 § finns bestäm- melser om miljöorganisationers talerätt beträffande förbudstalan eller talan om skyddsåtgärder enligt 32 kap. 14 § . Bestämmelsen om organisationstalan ställer inte upp några sär- skilda villkor om verksamhetstid eller medlemsantal, men det krävs att organisationen är en ideell förening. Denna talerättsregel är knuten till lagen (2002:599) om grupprättegång, men erfarenheten av denna processform är fortfarande begränsad. Ett exempel på sådan grupptalan är dock ett mål där ca 600 ägare till fastigheter i närheten av har stämt och yrkat skadestånd för minskade fastighetsvärden på grund av bullerstör- ningar.11 Frågan om processförutsättningarna för grupptalan var uppfyllda har drivits till som inte meddelade prövningstillstånd, vilket innebär att målet kommer att prövas i sak av domstol. 11 , mark- och miljödomstolen, mål nr M 1931-07. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Efter det att kravet på medlemsantal ändrades så att bestämmel- sen om miljöorganisationers talerätt numera anses överensstämma med unionsrättens ändamålsenliga verkan är utredningens utgångs- punkt att regler överensstämmer med direktivets reg- ler om vem som ska ha rätt att föra talan enligt art. 25 IED. Den nuvarande utformning av 16 kap. 13 § täcker dock endast situationen där domen eller beslutet är resultatet av en omprövning men inte situationen där tillsynsmyndigheten har beslutat i frågan om det finns ett behov av omprövning eller inte. För att ge miljöorganisationer rätt att överklaga en tillsynsmyndig- hets beslut i fråga om huruvida omprövning krävs till följd av anta- gande av nya BAT-slutsatser måste en lagändring ske. Utredningen föreslår därför i avsnitt 6.7.12 att miljöorganisationer bör ges en generell rätt att överklaga tillsynsbeslut. Sammanfattningsvis kan konstateras att det svenska prövnings- systemet uppfyller kraven avseende rätt till rättslig prövning enligt art. 25 IED Utredningens bedömning och förslag: För att fullgöra de upp- gifter som följer av art. 26 IED krävs en ändring av 10 § MKB- förordningen. Art. 26 IED handlar om skyldighet för en medlemsstat att infor- mera och samråda med annan medlemsstat om driften av en anläggning kan få betydande negativ inverkan på miljön i annan medlemsstat. Bestämmelsen är identisk med art. 18 i IPPC- direktivet, vilket innebär att den redan ska vara genomförd i svensk rätt. Vad gäller frågan om informationsgivning och samråd vid gränsö- verskridande verkningar stadgar 6 kap. 6 § skyldighet för en ansvarig myndighet i att informera motsvarande myndighet i ett grannland om en verksamhet eller åtgärd, som kan vålla en betydande miljöpåverkan där. Enligt 9 § MKB-förord- ningen är den myndighet som ska fullgöra Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt skyldigheter enligt art. 7 direktivet, art. 18 IPPC- direktivet och FN/ECE:s konvention om miljökonsekvensbeskriv- ningar i ett gränsöverskridande sammanhang (Esbokonventionen). Statliga myndigheter som får kännedom om en verksamhet eller åtgärd som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan i ett annat land ska enligt 11 § MKB-förordningen underrätta Natur- vårdsverket om detta. ska, förutom att informera det andra landets ansvariga myndighet om verksamheten eller åtgärden, även ge den berörda staten och den allmänhet som berörs där möjlighet att delta i ett samrådsförfarande om tillståndsansökan och miljökonsekvensbedömningen. har också sedan ett tjugo- tal år ett samarbete beträffande gränsöverskridande störningar med våra närmaste grannländer , och genom miljöskyddskonventionen . Den konventionen gäller som särskild lag i enligt lagen (1974:268) med anledning av miljöskyddskonventionen mellan , , och . I stället för den nordiska miljöskydds- konventionen gäller dock art. 15–21 i lag (2010:897) om gränsälvs- överenskommelse mellan avseende gräns- överskridande verkningar på vattnens status i det i lagen definierade avrinningsdistriktet. uppfyller redan kraven i art. 26, men hänvisningen till IPPC-direktivet i 10 § första stycket 6 MKB-förordningen måste ändras så att hänvisning i stället görs till IED. Eftersom IPPC- direktivet inte upphör att gälla förrän (art. 81 IED) bör detta framgå av författningstexten varför hänvisningen till IPPC-direktivet står kvar . Utredningens bedömning: Art. 27 IED kräver inte någon lag- stiftningsåtgärd för svensk del. Däremot får bestämmelsen betydelse för skyldigheten att rapportera till kommissionen om utvecklingen och tillämpningen av ny teknik enligt art. 72. Att hitta ny bättre och billigare teknik ökar fortsatt behoven av forskning och innovation. Art. 27 anger att medlemsstaterna vid behov ska främja utvecklingen och tillämpningen av ny teknik, i synnerhet den nya teknik som fastställs i BAT-referensdokument. Genomförande av kapitel II IED i svensk rätt Medlemsstaterna är enligt art. 72.1 skyldiga att rapportera till kommissionen om framstegen när det gäller utvecklingen och till- lämpningen av ny teknik. Medlemsstaterna ska tillhandahålla informationen i ett elektroniskt format. Miljötekniken har blivit ett av kännetecken internationellt. Med hjälp av miljöteknik kan miljöpåverkan minskas från vår kon- sumtion och produktion, som konkurrenskraften och tillväxten i svensk industri främjas. Miljöforskningen och miljö- övervakningen ger kunskaper om tillståndet i miljön, hur miljö- problemen ska lösas och om åtgärder resulterar i förbättringar. Resultaten av forskningen ligger till grund för miljöpolitiken och de åtgärder som görs i samhället. inrättades ett nytt forsk- ningsråd för miljö, areella näringar och samhällsbyggande, Formas, med som huvudansvarigt departement. Det områdesinriktade forskningsrådet ska stödja forskning om och för en hållbar samhällsutveckling. För den nationella miljöövervak- ningen ansvarar . Det finns även ett miljömålsråd som är knutet till och som arbetar med uppfölj- ning och utvärdering av utvecklingen mot miljökvalitetsmålen. En viktig del av miljöövervakningen är att följa de gränsöverskridande miljöföroreningarna. Resultaten används som underlag vid för- handlingar om internationella konventioner. Regeringen gav i uppdrag att genom- föra en särskild satsning på miljöteknik för att stödja små svenska miljöteknikföretag. Uppdraget, som är en del av regeringens sär- skilda satsning på miljöteknik, omfattar under peri- oden –2014 (pressmeddelande från ). Art. 27 IED är en politisk fråga som inte föranleder någon lagstiftningsåtgärd för svensk del.