sou · H0B38 · 2012-03-06 00:00:00 — Institu- tionen eller organisationen skall underrätta staten varje gång ett certifikat utfärdas. Den fördragsslutande staten bär i varje enskilt fall det fulla ansvaret för att ett på detta sätt utfärdat certifikat är fullständigt och korrekt, och skall vidta de åt- gärder som krävs för att uppfylla denna skyldighet. b)En fördragsslutande stat skall underrätta generalsekretera- ren om i.vilka specifika ansvarsområden som delegerats till den erkända institutionen eller organisationen och vilka vill- kor som gäller för bemyndigandet, ii.ett bemyndigande återkallas, och iii.när bemyndigandet eller återkallelsen får verkan. Bemyndigandet får ges verkan tidigast efter det att generalsekreteraren underrättats. c)En institution eller organisation som har bemyndigats att utfärda certifikat enligt denna punkt skall åtminstone ha be- fogenhet att återkalla ett certifikat om de villkor som ställdes för utfärdandet inte har uppfyllts. Institutionen eller orga- nisationen skall underrätta den stat för vars räkning certifi- katet utfärdades om återkallelsen. 4.Certifikatet skall avfattas på den utfärdande statens officiella språk. Om detta är ett annat språk än engelska, franska eller spanska skall certifikatet innehålla en översättning till något att dessa språk; statens officiella språk får utelämnas om staten be- slutar detta. 5.Certifikatet skall medföras ombord på fartyget, och en kopia skall ges in till de myndigheter som för fartygsregistret eller, om fartyget inte är registrerat i en fördragsslutande stat, till myndigheten i den stat som har utfärdat eller bestyrkt certifi- katet. 6.En försäkring eller annan ekonomisk säkerhet som av annan an- ledning än att dess giltighetstid enligt certifikatet har löpt ut kan upphöra att gälla tidigare än efter det att den sagts upp hos de myndigheter som avses i punkt 5, uppfyller kra- ven i denna artikel endast om certifikatet återlämnats till myn- digheten eller ett nytt certifikat utfärdats under dessa tre måna- der. Detta gäller även ändringar som innebär att försäkringen eller säkerheten inte längre uppfyller kraven enligt denna artikel. 7.Om inte annat följer av denna artikel skall villkoren för certifi- katets utfärdande och giltighet fastställas av den stat där farty- get är registrerat. 8.Ingenting i denna konvention skall tolkas som att det hindrar en fördragsslutande stat från att förlita sig på upplysningar från andra stater eller från organisationen eller andra internationella organisationer om den ekonomiska ställningen för den som till- handahåller försäkring eller annan ekonomisk säkerhet enligt denna konvention. En fördragsslutande stat som förlitar sig på sådana upplysningar är dock inte befriad från sitt ansvar i egen- skap av stat som utfärdar certifikatet. 9.Certifikat som utfärdats eller bestyrkts enligt en fördragsslutan- de stats bemyndigande skall för tillämpningen av denna kon- vention godtas av övriga fördragsslutande stater och tillerkännas samma giltighet som certifikat som utfärdats eller bestyrkts av dem, även om certifikatet avser ett fartyg som inte är registrerat ien fördragsslutande stat. En fördragsslutande stat som anser att den försäkringsgivare eller garant som anges i certifikatet inte har ekonomisk förmåga att uppfylla de förpliktelser som följer av denna konvention får när som helst begära överlägg- ningar med den stat som har utfärdat eller bestyrkt certifikatet. 10.Talan om ersättning som täcks av försäkring eller annan eko- nomisk säkerhet enligt denna artikel får föras direkt mot för- säkringsgivaren eller den som tillhandahåller den ekonomiska säkerheten. Det belopp som anges i punkt 1 utgör ansvarsgrän- sen för försäkringsgivaren och den som tillhandahåller den eko- nomiska säkerheten även om bortfraktaren eller den utförande transportören inte har rätt att begränsa sitt ansvar. Svaranden får göra gällande de invändningar som den bortfraktare som avses i punkt 1 skulle ha fått göra enligt denna konvention, med undan- tag för invändningar om konkurs eller likvidation. Svaranden får åberopa att skadan har orsakats genom försäkringstagarens uppsåtliga handlande, men svaranden får inte göra gällande andra invändningar som svaranden hade kunnat göra i en rättegång där försäkringstagaren väckt talan mot svaranden. Svaranden har alltid rätt att få bortfraktaren eller den utförande transportören instämda i målet. 11.De belopp som tillförsäkras genom försäkring eller annan eko- nomisk säkerhet i enlighet med punkt 1 får endast användas för betalning av fordringar som grundas på denna konvention, och ioch med utbetalningen av sådana belopp upphävs i motsva- rande mån ansvarigheten enligt konventionen. 12.En fördragsslutande stat får inte tillåta att sjöfart bedrivs med fartyg under dess flagg som omfattas av denna artikel om inte ett certifikat har utfärdats enligt punkterna 2 eller 15. 13.Om inte annat följer av denna artikel skall varje fördragsslutan- de stat genom sin nationella lagstiftning se till att det för alla fartyg godkända för befordran av fler än tolv passagerare, oav- sett registreringsstat, som anlöper eller lämnar hamnar inom dess territorium finns försäkring eller annan ekonomisk säkerhet i den omfattning som anges i punkt 1 i den utsträckning denna konvention är tillämplig. 14.Om den fördragsslutande stat som har utfärdat certifikatet en- ligt punkt 2 har meddelat generalsekreteraren att den håller ett register i elektroniskt format, tillgängligt för alla fördrags- slutande stater, varigenom det kan bekräftas att certifikatet ut- färdats och som gör det möjligt för de fördragsslutande staterna att fullgöra sina skyldigheter enligt punkt 13, får en fördrags- slutande stat utan hinder av punkt 5 meddela generalsekretera- ren att den för de ändamål som avses i punkt 13 inte kräver att fartyg som anlöper eller lämnar hamn inom dess territorium skall medföra ombord eller uppvisa det certifikat som krävs enligt punkt 2. 15.Bestämmelserna om försäkring och annan ekonomisk säkerhet i denna artikel gäller inte fartyg som ägs av en fördragsslutande stat och som inte är täckt av försäkring eller annan ekonomisk säkerhet. Sådant fartyg skall dock ombord medföra ett certifi- kat utfärdat av behörig myndighet i fartygets registreringsstat som bestyrker att fartyget ägs av den staten och att ansvaret är täckt intill det belopp som anges i punkt 1. Certifikatet skall så nära som möjligt följa den förlaga som avses i punkt 2. Bortfraktaren är inte ansvarig för förlust av eller skada på pengar, värdepapper, guld, silver, juveler, smycken, konstföremål eller andra värdesaker utom när sådana värdesaker har deponerats hos bort- fraktaren med uttrycklig överenskommelse om att de skall förvaras under säkerhet, i vilket fall bortfraktaren är ansvarig intill den gräns som anges i artikel 8.3, såvida inte överenskommelse har träffats om en högre gräns enligt artikel 10.1. Om bortfraktaren visar att passageraren genom fel eller försum- melse har orsakat eller medverkat till passagerarens död eller kropps- skada eller förlust av eller skada på dennes resgods, kan den dom- stol som handlägger målet, i överensstämmelse med dess nationella lag, helt eller delvis befria bortfraktaren från ansvarighet. 1.Bortfraktarens ansvar enligt artikel 3 för en passagerares död eller personskada skall inte i något fall överstiga 400 000 beräk- ningsenheter per passagerare vid en och samma händelse. Om skadeståndet enligtdomstolslandets lag skall betalas ut i form av periodiska utbetalningar får det kapitaliserade värdet inteöver- stiga denna gräns. 2.En fördragsslutande stat får genom särskilda bestämmelser i sin nationella lagstiftning reglera den ansvarsgräns som anges i punkt 1, men den nationella ansvarsgränsen, om en sådan fast- ställts, får inte vara lägre än vad som anges i punkt 1. En för- dragsslutande stat som tillämpar denna punkt skall underrätta generalsekreteraren om ansvarsgränsen eller frånvaron av gräns. Ansvarsbegränsning för förlust av eller skada på resgods 1.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på handresgods skall inte i något fall överstiga 2 250 beräkningsenheter per passa- gerare och befordring. 2.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på fordon in- begripet resgods i eller på fordonet skall inte i något fall över- stiga 12 700 beräkningsenheter per fordon och befordring. 3.Bortfraktarens ansvar vid förlust av eller skada på annat resgods än som nämns i punkterna 1 och 2 skall inte i något fall över- stiga 3 375 beräkningsenheter per passagerare och befordring. 4.Bortfraktaren och passageraren kan komma överens om att bort- fraktaren skall ha rätt att göra ett avdrag, som utgör passagera- rens självrisk, från skadans belopp med högst 330 beräknings- enheter vid fordonsskada och högst 149 beräkningsenheter per passagerare vid förlust av eller skada på annat resgods. 1.Med beräkningsenhet avses i denna konvention en särskild drag- ningsrätt enligt Internationella valutafondens bestämmelser. De belopp som avses i artiklarna 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 skall räknas om till domstolslandets nationella valuta på grundval av valutans kurs i förhållande till den särskilda dragningsrätten den dag då domen meddelades eller den dag som parterna har kom- mit överens om. För fördragsslutande stater som är medlemmar av beräknas värdet av den nationella valutan uttryckt i särskilda dragningsrätter enligt den beräk- ningsmetod som den dagen tillämpar för sin verksamhet och sina transaktioner. För fördragsslutande stater som inte är medlemmar av beräknas värdet av den nationella valutan uttryckt i särskilda dragningsrätter på det sätt som staten ifråga bestämmer. 2.Stater som inte är medlemmar av och vars lagstiftning inte tillåter att punkt 1 tillämpas får vid sta- tens ratifikation, godtagande eller godkännande av eller anslut- ning till konventionen, eller när som helst därefter, lämna en förklaring om att den beräkningsenhet som avses i punkt 1 skall motsvara . enligt denna punkt mot- svarar guld av 0,900 finhet. Omräkningen från guldfranc till nationell valuta skall ske enligt den berörda statens lag. 3.Beräkningen enligt punkt 1 sista meningen och omräkningen enligt punkt 2 skall göras på ett sådant sätt att de belopp som anges i artiklarna 3.1, 4a.1 och 7.1 och artikel 8 får ett realvärde i den fördragsslutande statens nationella valuta som så långt möj- ligt är lika med vad som skulle ha blivit fallet om beräkningen gjorts enligt de tre första meningarna i punkt 1. En fördrags- slutande stat skall underrätta generalsekreteraren om vilken beräkningsmetod som staten tillämpar enligt punkt 1 eller om resultatet av omräkningen enligt punkt 2 när staten deponerar sitt ratifikations-, antagande-, godkännande- eller anslutnings- instrument avseende denna konvention, samt när staten ändrar beräknings- eller omräkningsmetod. 1.Bortfraktaren och passageraren kan genom uttrycklig och skrift- lig överenskommelse bestämma högre ansvarsgränser än vad som föreskrivs i artiklarna 7 och 8. 2.Ränta på skadestånd och rättegångskostnader skall inte omfattas av de ansvarsgränser som föreskrivs i artiklarna 7 och 8. Befrielse från och begränsning av ansvar för bortfraktarens anställda Om talan med anledning av skada som omfattas av denna konvention väcks mot någon av bortfraktarens eller den utförande transportö- rens anställda eller andra som de anlitat för befordringen har en sådan anställd eller medhjälpare, om han visar att han har handlat i tjänsten eller för uppdragets fullgörande, rätt till samma befrielse från och begränsning av ansvar som bortfraktaren eller den utföran- de transportören är berättigade att åberopa enligt denna konven- tion. 1.Ansvarsgränserna i artiklarna 7 och 8 skall tillämpas på summan av samtliga skadeståndskrav som har uppkommit i anledning av att en passagerare avlidit eller åsamkats kroppsskada eller i an- ledning av förlust av eller skada på hans resgods. 2.I fråga om befordran som utförts av en utförande transportör skall summan av de skadeståndsbelopp som bortfraktaren och den utförande transportören samt deras anställda och andra som de anlitat för befordringen, vilka handlat i tjänsten eller för uppdra- gets fullgörande, förpliktas utge inte överstiga det högsta belopp som enligt denna konvention kan komma i fråga för antingen bortfraktaren eller den utförande transportören; ingen av de nämnda personerna skall dock vara ansvarig med ett belopp över- stigande den gräns som gäller för honom. 3.Närhelst en av bortfraktarens eller den utförande transportörens anställda eller medhjälpare enligt artikel 11 i denna konvention har rätt att åberopa de ansvarsgränser som föreskrivs i artik- larna 7 och 8, får summan av de skadeståndsbelopp som bort- fraktaren, eller i förekommande fall den utförande transportören, och den anställde eller medhjälparen i fråga förpliktas utge inte överstiga dessa gränser. Förlust av rätten till ansvarsbegränsning 1.Bortfraktaren har inte rätt att åberopa de ansvarsgränser som föreskrivs i artiklarna 7 och 8 och i artikel 10.1 om det visas att han, genom egen handling eller underlåtenhet, har orsakat ska- dan uppsåtligen eller ock hänsynslöst och med insikt att sådan skada sannolikt skulle uppkomma. 2.Bortfraktarens eller den utförande transportörens anställda eller andra som de anlitat för befordringen har inte rätt att åberopa dessa ansvarsgränser om det visas att de, genom egen handling eller underlåtenhet, har orsakat skadan uppsåtligen eller ock hän- synslöst och med insikt att sådan skada sannolikt skulle upp- komma. Talan angående skadestånd i anledning av att en passagerare avlidit eller åsamkats kroppsskada eller i anledning av förlust av eller skada på resgods får inte väckas mot bortfraktaren eller den utförande trans- portören annat än enligt denna konvention. Reklamation vid förlust av eller skada på resgods 1.Passageraren skall skriftligen underrätta bortfraktaren eller den person som denna anlitat för befordringen: a)vid uppenbar skada på resgods; i.i fråga om handresgods, före eller i samband med passa- gerarens ilandstigning; ii.i fråga om allt annat resgods, före eller i samband med dess utlämnande; b)vid resgodsskada som inte är uppenbar eller vid förlust av resgods, för ilandstigningen eller resgodsets utlämnande eller från den tidpunkt då sådant utlämnande skulle ha ägt rum. 2.Om passageraren inte iakttar föreskrifterna i denna artikel skall han antas ha mottagit resgodset i oskadat skick, såvida inte mot- satsen bevisas. 3.Skriftlig underrättelse behöver inte lämnas om vid tiden för mot- tagandet resgodsets skick har varit föremål för gemensam besikt- ning eller inspektion. 1.Skadeståndsfordringar på grund av passagerares död eller kropps- skada eller förlust av eller skada på resgods preskriberas av . 2.Preskriptionstiden skall räknas enligt följande: a)vid kroppsskada, för passagerarens ilandstigning; b)vid dödsfall under befordringen, från den dag passageraren skulle ha stigit i land och, ifall kroppsskada under beford- ringen lett till passagerarens död efter ilandstigningen, för dödsfallet, förutsatt att inte över- stiger från ilandstigningsdagen; c)vid förlust av eller skada på resgods, för ilandstig- ningen eller, om den dagen är senare, från den dag iland- stigning skulle ha ägt rum. 3.Villkoren för förlängning av eller avbrott i preskriptionstiden skall bestämmas enligt domstolslandets lag, men talan enligt denna konvention får inte i något fall väckas senare än a)efter det att passageraren steg i land eller, om detta är senare, skulle ha stigit i land, dock senast b)efter det att käranden fick eller rimligen borde ha fått kännedom om den skada eller förlust händelsen orsakat. 4.Utan hinder av vad som sägs i punkterna 1–3 i denna artikel kan preskriptionstiden förlängas genom en förklaring av bortfrak- taren eller genom överenskommelse mellan parterna efter skadans uppkomst. Förklaringen eller överenskommelsen skall ske skrift- ligen. 1.Talan enligt artiklarna 3 och 4 i denna konventionen skall, en- ligt kärandens val, väckas vid någon av nedanstående domstolar, under förutsättning att domstolen ligger i en fördragsslutande stat och, om flera domstolar i staten är behöriga, statens natio- nella lagstiftning om laga domstol följs: a)Domstol i den stat där svaranden är varaktigt bosatt eller har sin huvudsakliga rörelse. b)Domstolen för avgångs- eller bestämmelseorten enligt be- fordringsavtalet. c)Domstol i den stat där käranden har sitt hemvist eller är varaktigt bosatt, om svaranden har ett driftställe för sin rörelse i staten och är underkastad dess domsrätt. d)Domstol i den stat där befordringsavtalet ingicks, om svaran- den har ett driftställe för sin rörelse i staten och är under- kastad dess domsrätt. 2.Talan enligt artikel 4a skall, efter kärandens val, väckas vid någon av de domstolar där talan enligt punkt 1 kan väckas mot bort- fraktaren eller den utförande transportören. 3.Efter den händelse som orsakade skadan kan parterna avtala att skadeståndstalan skall väckas inom någon annan jurisdiktion eller hänskjutas till skiljedom. 1.En dom som har meddelats av en domstol som är behörig enligt artikel 17 skall, om den är verkställbar i den stat där den med- delades och har vunnit laga kraft, erkännas av andra fördrags- slutande stater utom om a)domen erhållits med svikliga medel, eller b)svaranden inte fått skäligt rådrum och rimlig möjlighet att föra sin talan. 2.En dom som erkänns i enlighet med punkt 1 skall vara verk- ställbar i varje fördragsslutande stat så snart statens formella krav för verkställigheten har uppfyllts. De formella kraven får inte medge någon omprövning i sak av målet. 3.En fördragsslutande stat får tillämpa andra bestämmelser om erkännande och verkställighet av domar, om tillämpningen av dessa bestämmelser leder till att domar erkänns och verkställs i minst samma utsträckning som i enlighet med punkterna 1 och 2. Avtalsvillkor som fastställts före den händelse som orsakat en passa- gerares död eller personskada eller förlust av eller skada på passagera- rens resgods och som syftar till att befria den som är ansvarig enligt denna konvention från ansvar gentemot passageraren eller till att bestämma en lägre ansvarsgräns än som har fastställts i denna kon- vention är, med undantag för vad som föreskrivs i artikel 8.4, ogil- tiga, liksom avtalsvillkor som syftar till att flytta bevisbördan från bortfraktaren eller den utförande transportören eller begränsa den valmöjlighet som anges i artikel 17.1 eller 17.2; ogiltigheten av ett sådant avtalsvillkor skall dock inte föranleda att befordringsavtalet blir ogiltigt, utan detta förblir underkastat denna konvention. Andra konventioner om ansvarsbegränsning Denna konvention skall inte inskränka bortfraktarens, den utföran- de transportörens och deras anställdas eller medhjälpares rättigheter och skyldigheter enligt internationella konventioner om ansvars- begränsning för ägare av fartyg som används till fart i öppen sjö. Ansvar skall inte uppkomma enligt denna konvention för skada som har orsakats av en atomolycka: a)om den driftansvarige för en kärnanläggning är ansvarig för skadan enligt av om skadeståndsansvar på atomenergins område i dess lydelse en- ligt tilläggsprotokollet av , eller Wien- konventionen av om ansvarighet för atom- skada, eller enligt ändringar eller protokoll till dessa som har trätt i kraft, eller b)om den driftansvarige för en kärnanläggning är ansvarig för skadan enligt nationell lagstiftning om ansvarighet för atom- skada som i alla hänseenden är lika förmånlig för den skade- lidande som Paris- eller , eller enligt änd- ringar eller protokoll till dessa som har trätt i kraft. Kommersiell befordran som utförs av offentlig myndighet Denna konvention skall tillämpas på kommersiell befordran som utförs av stat eller offentlig myndighet enligt ett befordringsavtal av den innebörd som anges i artikel 1. 1.Fördragsslutande stat kan, för undertecknande, ratifikation, antagande, godkännande av eller anslutning till denna konvention skriftligen förklara att den inte skall tillämpa kon- ventionen när passageraren och bortfraktaren är medborgare i den staten. 2.Förklaring som lämnas enligt punkt 1 i denna artikel kan när som helst återkallas genom en skriftlig underrättelse till organisa- tionens generalsekreterare. Slutbestämmelser i denna konvention är artiklarna 17–25 protokoll till Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods. Beteckningen fördragsslutande stater i denna konvention avser fördragsslutande stater i protokollet. [Artiklarna 17–25 protokoll till Atenkonvention om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods.] Undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännande och anslutning 1.Detta protokoll skall vara öppet för undertecknande i organisa- tionens högkvarter från till , och skall därefter vara öppet för anslutning. 2.En stat kan uttrycka sitt samtycke till att bli bundet av proto- kollet genom a)undertecknande utan förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande, eller b)undertecknande med förbehåll för ratifikation, godtagande eller godkännande följt av ratifikation, godtagande eller god- kännande, eller c)anslutning. 3.Ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning sker genom deponering av ett formellt instrument för detta ändamål hos generalsekreteraren. 4.Ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutnings- instrumentet som deponerats efter det att en ändring av proto- kollet har trätt i kraft beträffande samtliga fördragsslutande parter, eller efter fullgörandet av samtliga de åtgärder som krävs för ändringens ikraftträdande beträffande dessa parter, skall anses avse protokollet i dess ändrade lydelse. 5.För att kunna uttrycka sitt samtycke till att bli bunden av detta protokoll måste en stat som är part i följande traktater säga upp dem: a)Atenkonventionen om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, upprättad i . b)Protokoll till Atenkonventionen om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, upprättat i och c)Protokoll till Atenkonventionen om befordran till sjöss av passagerare och deras resgods, upprättat i , med verkan från den dag då protokollet träder i kraft f partens vidkommande i enlighet med artikel 20. Stater med mer än ett rättssystem 1.En stat som har två eller fler territoriella enheter i vilka olika rätts- system tillämpas i frågor som omfattas av detta protokoll får vid statens undertecknande, ratifikation, godtagande, godkännan- de eller anslutning förklara att protokollet skall omfatta alla dess territoriella enheter eller bara en eller några av dem, och får när som helst ändra detta genom en ny förklaring. 2.En sådan förklaring skall meddelas generalsekreteraren och ut- tryckligen ange de territoriella enheter där protokollet är tillämp- ligt. 3.När det gäller fördragsslutande stater som har avgivit en sådan förklaring skall a)hänvisningar till den stat där fartyget är registrerat och, när det gäller certifikat om obligatorisk försäkring, till utfärdan- de eller bestyrkande stat tolkas som hänvisningar till den territoriella enhet där fartyget är registrerat respektive certi- fikatet har utfärdats eller bestyrkts; b)hänvisningar till nationell lagstiftning, nationella ansvars- gränser och nationell valuta tolkas som hänvisningar till den lagstiftning, de ansvarsgränser och den valuta som gäller i den berörda territoriella enheten; och c)hänvisningar till domstolar och till domar som skall erkännas i de fördragsslutande staterna tolkas som hänvisningar till domstolar respektive domar som skall erkännas i den berörda territoriella enheten. Regionala organisationer för ekonomisk integration 1.Regionala organisationer för ekonomisk integration som är sam- mansatta av suveräna stater och till vilka dess medlemsstater har överlåtit behörigheten i vissa frågor som regleras i detta proto- koll får underteckna, ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till detta protokoll.