sou · H0B38 · 2012-03-06 00:00:00 — utövar även tillsyn i form av inspektion enligt 5 kap. 8 § FSL.2 Omfattningen av denna tillsyn framgår av Sjöfarts- verkets tillkännagivande (SJÖFS 2006:30) om medverkan vid tillsyn av fartyg. Enligt dessa föreskrifter ska Kust- bevakningen bland annat kontrollera certifikat för svenska fartyg som enbart går i nationell trafik. I 5 kap. 17 och 18 §§ FSL finns bestämmelser om verkställande av tillsynsförrättningar. Den som verkställer en tillsynsförrättning eller biträder vid en sådan förrättning har enligt dessa bestämmelser rätt att få tillträde till fartyget och att göra de undersökningar som han eller hon behöver samt ta del av de handlingar om fartyget som finns ombord. Av 7 kap. 6 § FSL och 6 kap. 4 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438; FSF) framgår det att Transportstyrelsen får meddela föreskrifter bland annat om tillsynsförrättningar och tillsynsböcker. I 6 kap. FSL finns regler om nyttjandeförbud. Bestämmelserna i 6 kap. 1 och 2 §§ är fakultativa, vilket innebär att det är upp till till- synsmyndigheten att avgöra om nyttjandeförbud bör åläggas far- tyget. Ett fartygs resa får exempelvis förbjudas, om det finns skälig 1Se 5 kap. 4 § FSL. 2Se 5 kap. 1 § andra stycket FSL. Säkerställande av föreskriven försäkring anledning att anta att fartyget inte är sjövärdigt för resa i den av- sedda farten eller i något väsentligt avseende har brister i skyddet mot ohälsa eller olycksfall. Ett fartyg får även beläggas med nytt- jandeförbud om det inte är lastat eller barlastat på ett betryggande sätt, medför fler passagerare än det högsta tillåtna antalet eller inte är bemannat på ett betryggande sätt för den avsedda resan (se 6 kap. 1 §). Ett fartygs resa får vidare förbjudas, om fartyget inte hålls tillgängligt för tillsynsförrättning eller om fartyget ombord saknar ett certifikat som det ska ha enligt FSL eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 7 kap. 3 § (se 6 kap. 2 §). I vissa situationer är bestämmelserna om nyttjandeförbud emeller- tid tvingande. Ett fartygs resa ska exempelvis förbjudas om dess rederi saknar ett dokument om godkänd säkerhetsorganisation eller om fartyget ombord saknar ett sådant certifikat om godkänd säker- hetsorganisation eller en sådan kopia av rederiets dokument om god- känd säkerhetsorganisation som det ska ha enligt FSL eller enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av FSL. Om någon sådan brist som anges i 1 § medför omedelbar fara för liv, fartyget, dess besättning eller passagerare och vissa angivna åtgärder inte är till- räckliga för att undanröja faran ska fartyget beläggas med nyttjande- rättsförbud. Ett sådant förbud får upphävas om det behövs för att förhindra överbeläggning av inspektionshamnen. Om ett förbud upphävs på denna grund gäller i stället vad som sägs i föreskrifter som har meddelats med stöd av 7 kap. 7 §. (Se 6 kap. 3 §.) 8.1.3Förbud att anlöpa hamn Regeringen har i 7 kap. 7 § FSL bemyndigats att meddela före- skrifter om förbud för fartyg att anlöpa svensk hamn som följer av ett direktiv eller en förordning som antagits inom Europeiska unionen eller av något internationellt avtal som har ingått. Ett så- dant förbud får förenas med vite. I 7 kap. 1, 1 a och 1 b §§ FSF finns det bestämmelser om förbud för fartyg att anlöpa svenska hamnar. Av 7 kap. 2 § första stycket samma förordning framgår att förbud som har meddelats med stöd av 1 § ska bestå till dess att redaren, fartygets ägare eller den som är ansvarig för fartygstransporten har visat den myndighet som för- bjudit fartygets resa att bristen är avhjälpt. Om ett fartyg har för- bjudits att anlöpa svensk hamn enligt föreskrifter som meddelats i enlighet med 7 kap. 7 § FSL får Transportstyrelsen, eller av annan Säkerställande av föreskriven försäkring myndighet som regeringen bestämmer, förbjuda svenska hamnar att ta emot fartyget (se 6 kap. 5 och 7 §§ FSL). Beslutet ska inne- hålla uppgifter om skälen för förbudet och om de åtgärder som ska vidtas för rättelse. Den myndighet som har förbjudit fartyg att anlöpa svensk hamn ska, om fartyget befinner sig inom Sveriges sjöterritorium, genast anmäla beslutet till polis-, tull- och lotsmyndigheterna, Kustbevak- ningen samt berörda hamnar. och ska, om det behövs, vidta åtgärder för att förhindra överträdelse av förbudet.3 Bestämmelser om straffansvar finns i 8 kap. 1 § FSL. Den som upp- såtligen eller av oaktsamhet bryter mot ett förbud enligt en föreskrift som har meddelats med stöd av 7 kap. 7 § mot tillträde till hamn döms enligt 1 § till böter eller fängelse i högst . 8.2Säkerställande av försäkring och certifikat enligt 10 kap. sjölagen (1994:1009) I förordningen (1996:12) med verkställighetsföreskrifter till 10 kap. sjölagen (1994:1009) finns bestämmelser om att Transportstyrelsen i samarbete med och ska kontrollera att den skyldighet att ta och vidmakthålla en försäkring eller ställa en säkerhet som föreskrivs i 10 kap. sjölagen fullgörs och att certi- fikat medförs ombord på fartyg (se 16 §). Transportstyrelsen har bemyndigats att efter samråd med Tull- verket och meddela de föreskrifter som behövs för verkställigheten av dessa bestämmelser (se 17 §). 3 Se 6 kap. 9 § FSL. Säkerställande av föreskriven försäkring 8.2.2Nyttjandeförbud och förbud att anlöpa hamn I lagen (1980:424) om åtgärder mot förorening från fartyg finns bestämmelser om tillträdes- och nyttjandeförbud. Har ett utländskt fartyg inte fullgjort vad som föreskrivs om försäkringsskyldighet eller skyldighet att ställa säkerhet enligt 10 kap. sjölagen, får Transportstyrelsen eller annan myndighet som rege- ringen utser meddela förbud för fartyget att anlöpa eller avgå från en svensk hamn eller från en tilläggsplats som ligger inom svenskt territorium. (Se 7 kap. 6 § 1. ) Har ett svenskt fartyg inte fullgjort sin försäkringsskyldighet eller skyldighet att ställa säkerhet enligt 10 kap. sjölagen, får Trans- portstyrelsen eller annan myndighet som regeringen utser meddela förbud mot fartygets vidare resa. (Se 7 kap. 6 § 2.) En försummelse av försäkringsplikten i 10 kap. 12 och 13 §§ sjö- lagen kan leda till straffansvar. Enligt 20 kap. 15 § sjölagen döms en fartygsägare, som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter vad som sägs i 10 kap. sjölagen om försäkringsplikt eller skyldighet att ställa säkerhet, till böter eller fängelse . Till sam- ma straff döms vidare en redare som låter använda ett fartyg för sjö- fart, trots att han insett eller bort inse att föreskriven försäkringsplikt eller skyldighet att ställa säkerhet inte har fullgjorts. Detsamma gäller den som handhar fartygets drift i redarens ställe samt befäl- havaren. Medförs inte ett certifikat som avses i 10 kap. 12 eller 13 §§ om- bord på ett fartyg, när det används för sjöfart, döms befälhavaren till böter. Säkerställande av föreskriven försäkring 8.3Förslag på bestämmelser om säkerställande av försäkring och bevis om försäkring enligt försäkringsdirektivet Genom den promemoria som återges i bilaga 5 har utredningen läm- nat förslag på hur försäkringsdirektivet4 bör genomföras i . Utredningen föreslår att redaren för ett svenskt fartyg ska vara skyl- dig att försäkra sitt ansvar genom en försäkring eller en finansiell säkerhet. Kravet gäller även redaren för ett utländskt fartyg om far- tyget på svenskt sjöterritorium används för verksamhet, anlöper eller lämnar hamn, tilläggs- eller ankarplats. En förutsättning är att fartyget har en bruttodräktighet av minst 300. Befälhavaren på ett fartyg, vilket omfattas av skyldigheten att vara försäkrad, ska enligt förslaget ombord medföra ett bevis om försäkring eller finansiell säkerhet som visar att skyldigheten fullgjorts. Utredningen har även lämnat förslag på hur dessa skyldigheter ska kunna säkerställas genom bestämmelser om tillsyn, utvisning, förbud att anlöpa och straff- ansvar. För att uppfylla försäkringsdirektivets krav föreslår utredningen att det vid en inspektion i form av en hamnstatskontroll (av utländska fartyg) undantagslöst ska kontrolleras att ett fartyg har en försäk- ring eller en finansiell säkerhet och att ett bevis om detta medförs ombord på fartyget. Utredningen föreslår även att det vid andra inspektioner än vid hamnstatskontroll ska undersökas om dessa skyldigheter fullgörs. har dock avseende dessa inspektioner i vissa fall möjlighet att underlåta en kontroll. 8.3.2Utvisning och förbud att anlöpa hamn Utredningen föreslår att utvisning ska ske av utländska fartyg från svenskt sjöterritorium om ett fartyg inte har en tillräcklig försäkring eller finansiell säkerhet. Utvisning ska även ske om det ombord på ett fartyg inte medförs ett bevis om att skyldigheterna i fråga om 4 och rådets direktiv /20/EG av om fartygsägares försäkring för sjörättsliga skadeståndsanspråk (EUT L 131, 28.5.2009, s. 128–131). Säkerställande av föreskriven försäkring försäkring eller säkerhet fullgjorts samt om ett sådant bevis inte innehåller erforderliga uppgifter. I försäkringsdirektivet anges att ett förbud att anlöpa hamn ska följa på beslutet om utvisning. Utredningen föreslår därför att till- synsmyndigheten ska förbjuda ett fartyg att anlöpa svensk hamn, tilläggs- eller ankarplats eller användas för verksamhet på svenskt sjöterritorium om beslut om utvisning på grund av avsaknad av för- säkring, finansiell säkerhet eller bevis om försäkring eller säkerhet fattats mot fartyget i ett land som är medlem i EU. Utredningen föreslår att en redare som uppsåtligen eller av oaktsam- het åsidosätter sin skyldighet att ha en försäkring eller en finansiell säkerhet döms till böter eller fängelse . Utredningen föreslår vidare att en befälhavare som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter skyldigheten att ombord på fartyget medföra ett bevis om försäkring eller finansiell säkerhet döms till böter. Enligt 8 kap. 1 § FSL döms den som uppsåtligen eller av oakt- samhet bryter mot ett förbud enligt en föreskrift som har med- delats med stöd av 7 kap. 7 § FSL mot tillträde till hamn till böter eller fängelse i högst . Denna ansvarsbestämmelse kommer, enligt utredningens bedömning, att omfatta även den situation att det uppsåtligen eller av oaktsamhet sker ett åsidosättande av Trans- portstyrelsens förbud att anlöpa en hamn på grund av ett tidigare fattat utvisningsbeslut. Utredningen föreslår även att det ska vara straffsanktionerat att bryta mot ett sådant tillträdesförbud som avser tilläggs- och ankarplats samt ett förbud mot att bedriva verksamhet på svenskt sjöterritorium. För att kunna säkerställa att fartyg har en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och medför ett certifikat ombord krävs att tillsyn utövas och att det finns effektiva sanktioner att tillgripa mot de fartyg som inte uppfyller kraven enligt Atenförordningen. När Atenförordningen träder i kraft får inte tillåta att sjöfart bedrivs med svenska passagerarfartyg, det vill säga fartyg Säkerställande av föreskriven försäkring godkända för transport av fler än tolv passagerare, om inte ett certifikat har utfärdats för fartyget (se artikel 4a.12 Atenkonventionen). Detta innebär att det ska kunna säkerställas att svenska fartyg har ett certifikat enligt artikel 4a.2 eller 4a.15 i Atenkonventionen – och därmed indirekt den försäkring eller dylikt som krävs – både när de används för sjöfart på svenskt sjöterritorium och utanför detta. Varje fördragsslutande stat ska genom sin nationella lagstiftning se till att det för alla fartyg godkända för transport av fler än tolv passagerare, oavsett registreringsstat, som anlöper eller lämnar ham- nar inom dess territorium finns försäkring eller annan ekonomisk säkerhet (se artikel 4a.13 Atenkonventionen). Enligt denna punkt i artikel 4a torde det ankomma på att säkerställa att dessa fartyg har en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet, men att krav inte ställs på certifikat. Det skulle i sådana fall vid en inspek- tion av fartyg som inte är registrerade i en medlemsstat kunna bli frågan om att godkänna försäkring eller annan ekonomisk säkerhet genom kontroll av försäkringsåtagande.5 Av artikel 4a.14 Atenkon- ventionen framgår emellertid att en fördragsslutande stat inte behöver kräva att alla fartyg som anlöper eller lämnar hamn inom statens territorium ska medföra certifikat ombord eller uppvisa detta, om staten håller ett register i elektroniskt format över utfärdade certifi- kat tillgängligt för alla stater. Frågan är om Atenförordningen ska tolkas på så sätt att en stat ska kunna säkerställa att alla fartyg som anlöper eller lämnar hamn inom dess territorium har en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet eller att fartygen ska ha ett certifikat. Den grundläggande skyldighet som transportören har enligt artikel 4a är att ta och vidmakthålla en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet (se punkten 1). Certifikatet är endast en handling som utgör ett bevis om en försäkring eller någon annan säkerhet. Utredningen anser därför att sanktionerna ska knytas till kravet på en försäkring eller någon annan säkerhet i stället för inne- hav av ett certifikat. I praktiken torde tillsynsmyndighetens tillsyn över att fartyg har försäkring eller säkerhet i de flesta fall endast innebära en kontroll av certifikatet. Krav ska enligt artikel 4a.5 också ställas på att certifikatet medförs ombord på fartyget, för att före- komsten av en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet ska kunna kontrolleras av tillsynsmyndigheten. Mot bakgrund härav föreslår utredningen att , för att effektivt genomföra bestäm- melserna i Atenförordningen, ska kräva att alla fartyg som anlöper 5 Jämför uttalanden i prop. 1973:140, s. 49 ff. Säkerställande av föreskriven försäkring eller lämnar hamn på svenskt sjöterritorium har en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet samt att beviset om försäkringen, certifikatet, ska medföras ombord. I nedan lämnade förslag och be- dömningar har utredningen därför kopplat sanktionerna till innehav av en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och med- förandet av ett certifikat ombord på fartyget (I fråga om kravet på att medföra ett certifikat se utredningens bedömning rörande register i elektroniskt format under kap. 9). 8.4.1Skyldighet att medföra ett certifikat ombord Utredningens förslag: Befälhavaren är skyldig att ombord på fartyget medföra ett certifikat enligt artikel 4a.2 och 4a.15 Aten- konventionen. I Atenförordningen anges att ett försäkringscertifikat ska medföras ombord på fartyg (se artikel 4a.5) men det framkommer inte vilket subjekt som ska åläggas denna skyldighet. För att effektivt kunna säkerställa att certifikatet medförs ombord anser utredningen att det måste antas kompletterande bestämmelser till Atenförordningen som utpekar vem som ska ha denna förpliktelse. Varje fartyg ska ha en befälhavare och det är befälhavaren som är högsta ansvariga person på ett fartyg. Vissa av befälhavarens ansvars- områden framgår av 6 kap. sjölagen. Befälhavaren ska bland annat se till att fartyget är sjövärdigt och att fartyget framförs och handhas på ett sätt som är förenligt med gott sjömanskap. Det är även befäl- havarens ansvar att känna till de påbud och föreskrifter om sjöfarten som gäller för de farvatten som fartyget ska trafikera och på de orter som det ska anlöpa. Ansvaret för att medföra ett certifikat rörande försäkring enligt 10 kap. sjölagen ombord på ett fartyg åligger befälhavaren. Utredningen har för att genomföra försäkringsdirek- tivet föreslagit att befälhavaren ska vara skyldig att medföra bevis om försäkring eller säkerhet ombord. De skyldigheter som befälhavaren är ålagd att uppfylla en- ligt 6 kap. sjölagen bär stora likheter med skyldigheten att medföra ett certifikat på fartyget. Denna omständighet, sammantaget med att befälhavaren enligt 10 kap. sjölagen har motsvarande skyldighet, gör att befälhavaren enligt utredningens mening även bör åläggas en skyldighet att ombord på fartyget medföra ett certifikat i enlig- Säkerställande av föreskriven försäkring het med Atenförordningen eller de bestämmelser som utsträcker förordningens tillämpningsområde till fartyg av klass C-, D- och E- typ (se nya 15 kap. 18 och 19 §§ sjölagen). Utredningens förslag: Transportstyrelsen ska, om förhållandena inte föranleder något annat, vid en inspektion kontrollera att passagerarfartyg som anlöper eller lämnar hamnar på svenskt sjö- territorium har fullgjort skyldigheterna att ta och vidmakthålla en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och att det på fartygen medförs ett certifikat ombord enligt Atenförord- ningen eller de bestämmelser som utsträcker förordningens tillämpningsområde till fartyg av klass C-, D- och E-typ (se nya 15 kap. 18 och 19 §§ sjölagen, 1994:1009). Inspektionen ska be- gränsas till granskning av fartygets certifikat, om det inte finns en grundad anledning att anta att försäkringen eller säkerheten avviker från uppgifterna i certifikatet i något väsentligt avseende. Utredningens bedömning: Bestämmelserna i 5 kap. 17, 18 och 20 §§ fartygssäkerhetslagen (2003:364) om verkställande av till- synsförrättningar och skyldighet för redare samt befälhavaren och övrigt befäl ombord att lämna bistånd och upplysningar blir tillämpliga på en inspektion där skyldigheterna att ha en försäk- ring eller någon annan ekonomisk säkerhet och att medföra ett certifikat ombord kontrolleras. Transportstyrelsens bemyndigande i 7 kap. 6 § fartygssäker- hetslagen och i 6 kap. 4 § fartygssäkerhetsförordningen (2003:438) att meddela föreskrifter om tillsynsförrättningar blir även gällande vid en inspektion av en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och av att ett certifikat medförs ombord på fartyget. Detta bemyndigande bör vara tillräckligt för att Transportstyrel- sen ska kunna meddela de föreskrifter som kan behövas i an- ledning av inspektionen. Säkerställande av föreskriven försäkring Transportstyrelsen ska bland annat kontrollera att reglerna för svenska fartyg och utländska fartyg i svenska farvatten följs. Trans- portstyrelsen har till uppgift att i samarbete med och kontrollera att den skyldighet att ta och vidmakt- hålla en försäkring eller ställa en säkerhet som föreskrivs i 10 kap. sjölagen fullgörs och att ett certifikat medförs ombord på fartyget. Avseende kravet på försäkring enligt försäkringsdirektivet föreslår utredningen att Transportstyrelsen ska vara tillsynsmyndighet och kontrollera att skyldigheten att ha en försäkring eller en finansiell säkerhet fullgörs och att bevis om detta medförs ombord på fartyget. De uppgifter som Transportstyrelsen redan har enligt sin instruk- tion, enligt 10 kap. sjölagen och enligt de bestämmelser som före- slås genomföra försäkringsdirektivet talar för att tillsynen enligt Atenförordningen eller de bestämmelser som utsträcker förord- ningens tillämpningsområde till fartyg av klass C-, D- och E-typ (se nya 15 kap. 18 och 19 §§ sjölagen) också läggs på Transportstyrel- sen. Utredningen föreslår därför att Transportstyrelsen ska anförtros uppgiften att utöva tillsyn över att passagerarfartyg som anlöper eller lämnar hamnar på svenskt sjöterritorium har en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och medför ett certifikat enligt Atenförordningen eller de bestämmelser som utsträcker förord- ningens tillämpningsområde (se nya 15 kap. 18 och 19 §§ sjölagen). Enligt förordningen med verkställighetsföreskrifter till 10 kap. sjö- lagen (1994:1009) ska vid en inspektion kontrolleras att den skyl- dighet att ta och vidmakthålla en försäkring eller ställa en säkerhet som föreskrivs i 10 kap. sjölagen fullgörs och att ett certifikat med- förs ombord på fartyg. Även i den nya bestämmelse om inspektion som utredningen har föreslagit för att genomföra försäkringsdirek- tivet, 5 kap. 8 a § FSL, ska kontrollen avse försäkringsplikten och medförandet av bevis om detta. Utredningen har gjort bedömningen att sanktioner ska följa på transportörens grundläggande skyldighet enligt artikel 4a, nämligen att ta och vidmakthålla en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet. Dessutom har utredningen bedömt att sanktioner ska kopplas till medförandet av ett certifikat ombord på fartyget för att möjliggöra en kontroll av förekomsten av en för- Säkerställande av föreskriven försäkring säkring eller säkerhet. Utredningen föreslår således att Transport- styrelsen vid en inspektion ska kontrollera både att transportören har fullgjort skyldigheten att ta och vidmakthålla en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och att ett certifikat medförs om- bord på fartyget. ska kontrollera försäkringen eller säkerheten när inspektionen utfärdar ett certifikat. Vid en inspektion av trans- portörens skyldigheter i fråga om försäkring eller säkerhet behöver därför, enligt utredningens mening, normalt sett endast certifikatet kontrolleras. Om Transportstyrelsen finner grundad anledning att anta att försäkringen eller säkerheten avviker från uppgifterna i certifikatet i något väsentligt avseende, till exempel att certifikatet inte motsvarar de verkliga förhållandena eller att försäkringen eller säkerheten inte är giltig, kan det bli aktuellt att göra ytterligare efter- forskningar avseende försäkringen eller säkerheten. Ytterligare efter- forskningar kan innebära att kontakt tas med transportören, försäk- ringsgivaren eller säkerhetsutställaren. För att säkerställa att inspek- tionen i normalfallet endast innebär en certifikatskontroll föreslår utredningen att inspektionen ska begränsas till granskning av far- tygets certifikat, om det inte finns en grundad anledning att anta att försäkringen eller säkerheten avviker från uppgifterna i certifikatet i något väsentligt avseende. Bestämmelsen ska gälla både utländska och svenska fartyg.6 Med tanke på likheterna mellan de krav som uppställs i fråga om försäkringsplikt enligt försäkringsdirektivet och Atenförordningen anser utredningen att det är lämpligt att i anslutning till 5 kap. 8 a § FSL inta en ny bestämmelse som reglerar inspektion av plikten att ha en försäkring eller någon annan ekonomisk säkerhet och att med- föra ett certifikat ombord enligt Atenförordningen eller de bestäm- melser som utsträcker förordningens tillämpningsområde till fartyg av klass C-, D- och E-typ (se nya 15 kap. 18 och 19 §§ sjölagen). Bestämmelsen bör, på samma sätt som enligt de regler som genom- för försäkringsdirektivet, ge Transportstyrelsen en möjlighet att i vissa fall underlåta kontroll. Ett exempel på när en kontroll kan underlåtas är då certifikatet har kontrollerats. Mot bakgrund av att fartyg som får transportera upp till tolv passagerare inte föreslås vara skyldiga att ha försäkring (och följakt- ligen inte heller är skyldiga att ha ett certifikat) omfattas sådana fartyg inte av denna möjlighet till inspektion. 6 Jämför med 5 kap. 9 § FSL som endast gäller utländska fartyg. Säkerställande av föreskriven försäkring Bestämmelserna i 5 kap. 17 och 18 §§ FSL om verkställande av tillsynsförrättningar blir, enligt utredningens bedömning, även tillämpliga på inspektionen enligt Atenförordningen. Detta innebär att den som verkställer en tillsynsförrättning eller biträder vid en sådan förrättning har rätt att få tillträde till fartyget samt ta del av de handlingar om fartyget som finns ombord. Redaren samt befäl- havaren och övrigt befäl ombord blir även enligt 5 kap. 20 § FSL skyldig att lämna tillsynsmyndigheten det bistånd och upplysningar som myndigheten behöver vid en sådan inspektion. Transportstyrelsen har i 7 kap. 6 § FSL och i 6 kap. 4 § FSF getts ett bemyndigande att meddela föreskrifter om tillsynsförrättningar. Detta bemyndigande är enligt utredningens mening tillräckligt för att ge Transportstyrelsen möjlighet att meddela de föreskrifter som kan behövas i anledning av inspektionen av försäkring, säkerhet och certifikat.