sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Paragrafen genomför artikel 21.7. Förvaring av AIF-fondens tillgångar a)alla finansiella instrument som kan registreras på ett konto för finansiella instrument som har öppnats hos förvaringsinstitutet, och b)alla finansiella instrument som fysiskt kan levereras till för- varingsinstitutet, samt 2. kontrollera AIF-förvaltarens, för AIF-fondens räkning, eller AIF-fondens äganderätt till övriga tillgångar samt föra och hålla ett uppdaterat register över dem. får inte utan godkännande av AIF-förval- taren eller AIF-fonden förfoga över de tillgångar som avses i första stycket. I bestämmelsen klargörs förvaringsinstitutets huvuduppgifter av- seende AIF-fondernas tillgångar; att antingen förvara dem eller kontrollera äganderätten. Finansiella instrument ska som huvud- regel förvaras av förvaringsinstitutet. För sådana värdepapper som kontoförs av en central värdepappersförvarare, t.ex. Euroclear, inne- bär det att de ska förvaras i depå hos förvaringsinstitutet. Innehavet i depån kontoförs i sin tur på ett förvaltarkonto hos en central värdepappersförvarare, öppnat av För tillgångar som inte kan depåförvaras, varken elek- troniskt eller fysiskt, ska förvaringsinstitutet enligt första stycket 2, kontrollera att AIF-fonden har äganderätt till tillgångarna och föra ett register över dem. Det bör observeras att registret inte i sig har någon sakrättslig verkan på samma sätt som förvaringsinstitutets registrering av finansiella instrument i en depå. I det senare fallet följer den sakrättsliga verkan av 3 kap. 10 § lagen (1998:1479) om kontoföring av finansiella instrument. Närmare bestämmelser om vilka tillgångar som ska depåförvaras enligt första stycket 1 finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Paragrafen genomför artikel 21.8.a (i), 21.8.b (i) och (iii) samt 21.10 tredje stycket. 11 § För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 1 ska förvaringsinstitutet se till att alla finansiella instrument registreras på ett separat konto hos institutet i AIF-fondens namn, eller i AIF- förvaltarens namn för fondens räkning, och i enlighet med prin- ciperna i artikel 16 i kommissionens direktiv /73/EG. För att fullgöra sina uppgifter enligt 10 § första stycket 2 ska förvaringsinstitutet lägga uppgifter eller handlingar från AIF-för- valtaren eller AIF-fonden samt andra tillgängliga handlingar till grund för sin bedömning av äganderätten till tillgångarna. Enligt paragrafens första stycke ska AIF-fondens finansiella instru- ment som ska depåförvaras hållas åtskilda från förvaringsinsti- tutets, AIF-förvaltarens och andras tillgångar. Om detta sker på ett eller flera konton spelar ingen roll, huvudsaken är att det konto eller de konton som används är separata i förhållande till AIF-förval- tarens, förvaringsinstitutets och andras konton. Syftet är att AIF- fondens tillgångar alltid ska kunna identifieras som tillhörande fonden och skyddas om någon annan än fonden, t.ex. AIF-förvaltaren eller förvaringsinstitutet, skulle gå i konkurs. Ytterligare bestämmelser om detta finns i kommissionens förslag till genomförandeförord- ning. Andra stycket innehåller en hjälpregel för att närmare kunna av- göra vad förvaringsinstitutet ska göra för att kontrollera ägande- rätten enligt 10 § första stycket 2. ska kon- trollera de bevis som finns för AIF-fondens äganderätt. Det kan vara fråga om handlingar och dokumentation från AIF-förvaltaren eller AIF-fonden men också andra externa bevis. Ytterligare be- stämmelser om detta finns i förslaget till genomförandeförordning. Paragrafen genomför artikel 21.8.a (ii) och 21.8.b (ii). 12 § ska, utöver vad som anges i 9 och 10 §§, verkställa AIF-förvaltarens instruktioner, om de inte strider mot bestämmelserna i denna lag eller annan författning, fondbestäm- melserna eller bolagsordningen, samt se till att 1.försäljning, emission, återköp, inlösen och makulering av an- delar eller aktier i genomförs enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av och rådets direktiv /61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen, 2.värdet av andelarna eller aktierna i beräknas en- ligt denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av och rådets direktiv /61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsord- ningen, 3.ersättningar för transaktioner som berör en AIF-fonds till- gångar betalas in till fonden utan dröjsmål, och 4.AIF-fondens intäkter används enligt bestämmelserna i denna lag, kommissionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX om genomförande av och rådets direktiv /61/EU, fondbestämmelserna eller bolagsordningen. Paragrafen reglerar förvaringsinstitutets kontrollerande uppgifter, utöver vad som gäller om penningflöden enligt 9 §. Uppgifterna motsvarar i stor utsträckning vad ett pappersfonder ska göra enligt 3 kap. 2 § LIF med den viktiga skill- naden att lagregeln avseende AIF-fonder kompletteras av bestäm- melser i kommissionens förslag till genomförandeförordning. I för- slaget anges vad som krävs av förvaringsinstitutet avseende var och en av uppgifterna i paragrafen. Där framgår bl.a. att vissa kontroller ska utföras ex-post, dvs. efter det att transaktioner m.m. har genom- förts medan andra, t.ex. kontroll av processer och rutiner hos AIF- förvaltaren, ska ske på ett övergripande plan utan anknytning till enskilda transaktioner. Någon skyldighet för förvaringsinstitutet att kontrollera att en viss investering inte strider mot fondens placeringsbegränsningar eller att en försäljning av andelar genom- förs korrekt innan transaktionen genomförs eller leverans/betalning sker föreligger alltså inte. Paragrafen genomför artikel 21.9. 13 § får inte uppdra åt annan att utföra andra förvaringsinstitutsfunktioner än förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 §. Delegering enligt första stycket förutsätter att förvaringsinsti- tutet 1.kan visa att det finns ett objektivt skäl för delegering av upp- gifterna och att avsikten inte är att kringgå kraven i denna lag eller annan författning, 2.har handlat professionellt vid valet av uppdragstagare, och 3.regelbundet övervakar uppdragstagaren och dennes rutiner avseende delegerade uppgifter. Ett förvaringsinstitut kan enligt bestämmelsen inte delegera de kon- trollerande uppgifterna enligt 9 och 12 §§. Uppgifterna att förvara eller kontrollera äganderätten kan dock delegeras, om förutsätt- ningarna i denna och efterföljande paragrafer är uppfyllda. Ytter- ligare bestämmelser om delegering av förvaringsinstitutsfunktionerna finns i förslaget till genomförandeförordning. Där framgår bl.a. hur förvaringsinstitutet ska gå till väga för att anses ha handlat med vederbörlig skicklighet, aktsamhet och omsorg i valet av uppdrags- tagare och i övervakningen av denne. Varje uppdrag som ett förvaringsinstitut lämnar åt andra att utföra innebär dock inte delegering i lagens mening. Enligt skäl 42 i AIFM-direktivet omfattas inte supportuppgifter som är kopplade till de kontrollerande uppgifterna, såsom administrativa och tek- niska funktioner. Uppgifterna måste således nå upp till en viss grad av väsentlighet för att det ska vara fråga om delegering. Likaså framgår av artikel 21.11 sista stycket att det inte innebär delegering från förvaringsinstitutets sida att utnyttja clearing- och avvecklings- tjänster. AIFM-direktivet innehåller inga regler om att förvaringsinsti- tutets delegering ska anmälas till den behöriga myndigheten. Så- dana regler finns dock för i 8 kap. 14 § lagen om värdepappersmarknaden och för banker i 6 kap. 7 § lagen om bank- och finansieringsrörelse. kan därför på grund av dessa regler vara skyldiga att anmäla sina uppdragsavtal till . Paragrafen genomför artikel 21.11 första stycket a–c och femte stycket. Övriga villkor för uppdragsavtal 14 § ska, utöver vad som anges i 13 § och om inget annat följer av 15 §, förvissa sig om att uppdragstagaren 1.har den struktur och den sakkunskap som krävs i förhållande till uppdraget, 2.omfattas av en effektiv reglering, inbegripet minimikapital- krav, avseende depåförvaringsuppgifter, effektiv tillsyn över verk- samheten i den berörda jurisdiktionen och regelbunden extern granskning för att säkerställa att de finansiella instrumenten finns i uppdragstagarens besittning, 3.håller de anförtrodda tillgångarna åtskilda från egna och andras tillgångar så att de alltid går att identifiera, 4.använder AIF-fondens tillgångar endast om AIF-förvaltaren eller AIF-fonden har gett sitt godkännande och efter anmälan till förvaringsinstitutet, samt 5.uppfyller de allmänna skyldigheter och respekterar de förbud som anges i 1, 2, 10 och 11 §§. Enligt punkten 3 ska AIF-fondens tillgångar hållas åtskilda från upp- dragstagarens egna och andras tillgångar. Detta hindrar dock inte att uppdragstagaren förvarar flera AIF-fonders tillgångar på ett s.k. ombnibuskonto, se skäl 40 i AIFM-direktivet. Detta konto måste dock hållas åtskilt från andra konton och det måste fortfarande gå att identifiera vilka tillgångar som hör till vilken fond. Paragrafen genomför artikel 21.11 andra stycket d. Särskilda bestämmelser vid uppdragsavtal avseende depåförvaringsuppgifter utanför EES 15 § Om lagstiftningen i ett land utanför EES kräver att vissa finansiella instrument depåförvaras av en lokal enhet och det inte finns någon sådan enhet som uppfyller kraven i 14 § 2, får för- varingsinstitutet ändå uppdra depåförvaringsfunktioner åt enheten. Detta får dock ske endast i den omfattning som är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och endast så länge det inte finns lokala enheter som uppfyller dessa krav. För delegering enligt första stycket krävs dessutom att 1.AIF-fondens investerare har informerats om att delegeringen är nödvändig enligt tredjelandets lagstiftning och om de omständigheter som motiverar delegeringen, och 2.AIF-förvaltaren eller fonden har gett instruktioner till förvar- ingsinstitutet att delegera depåförvaringen av de finansiella instru- menten till en lokal enhet. Paragrafen reglerar det förhållandet att ett visst finansiellt instru- ment enligt lagstiftningen i ett tredjeland måste förvaras i det landet. Det kan t.ex. vara fråga om att kontoföringen av finansiella instru- ment enligt lag är uppbyggd så att endast inhemska institut kan vara kontoförande i förhållande till den centrala värdepappers- förvararen. Om det är så att dessa institut inte står under tillsyn eller inte omfattas av krav på att hålla kunders egendom åtskild skulle förvaringen strida mot kraven i 14 § 2. Det skulle i praktiken kunna innebära att ett förvaringsinstitut inte kan förvara sådana tillgångar i enlighet med lagen. Under förutsättning att fondens investerare har informerats och att instruktionen om att förvara in- strumentet i fråga på detta sätt kommer från AIF-fonden eller AIF-förvaltaren är det dock tillåtet att delegera förvaringsuppgifter på detta sätt. Paragrafen genomför artikel 21.11 tredje stycket. 16 § En uppdragstagare får vidaredelegera uppgifter enligt 13 §, om samtliga villkor som uppställs för förvaringsinstitutets delegering är uppfyllda. I sådant fall ska även det som anges i 17–20 §§ gälla i förhållande till dem som har delegerats respektive vidaredelegerats uppgifter. Paragrafen genomför artikel 21.11 fjärde stycket och artikel 21.13 andra stycket i AIFM-direktivet och rör vidaredelegering från för- varingsinstitutets uppdragstagare. För uppdragstagarens vidaredele- gering gäller samma krav som för förvaringsinstitutets egen dele- gering. Ansvar vid förlust av finansiella instrument som depåförvaras 17 § Om förvaringsinstitutet eller dess uppdragstagare har förlorat finansiella instrument som depåförvarats enligt 10 § första stycket 1, ska institutet utan onödigt dröjsmål återlämna finansiella instru- ment av identisk typ eller ett belopp motsvarande värdet till AIF- fonden eller dess förvaltare för fondens räkning. är inte ansvarigt enligt första stycket om institutet kan visa att förlusten är orsakad av en yttre händelse utanför institutets rimliga kontroll, och vars konsekvenser var omöj- liga att undvika trots vidtagande av alla rimliga ansträngningar. är inte heller skadeståndsskyldigt om förutsätt- ningarna enligt 20 eller 21 § är uppfyllda. har enligt paragrafen ett kontrollansvar för förluster av finansiella instrument som depåförvaras, dvs. förvarings- institutet ansvarar för sådana förluster, om institutet inte enligt andra stycket kan visa att förlusten var orsakad av en yttre händelse utanför institutets rimliga kontroll. Vad som närmare avses med en förlust av finansiella instrument samt rekvisiten i andra stycket anges i kommissionens förslag till genomförandeförordning. kan också enligt sista meningen under vissa förut- sättningar fritas från ansvar när förvaringen delegerats, se 20 och Paragrafen genomför artikel 21.12 första och andra styckena. Ansvar för övriga skador 18 § Om AIF-fonden eller dess investerare tillfogats annan skada än sådan som avses i 17 § genom att förvaringsinstitutet uppsåtligen eller av oaktsamhet har överträtt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten, ska institutet ersätta skadan. Paragrafen reglerar förvaringsinstitutets ansvar i andra situationer än vid förlust av finansiella instrument. I sådana situationer, t.ex. när förvaringsinstitutet fullgör sina kontrollerande uppgifter enligt 12 §, gäller ett culpa-ansvar, dvs. förvaringsinstitutet ansvarar för skada som uppstår på grund av uppsåt eller oaktsamhet. De övriga författningar som ett förvaringsinstitut kan överträda är t.ex. kom- missionens genomförandeförordning till AIFM-direktivet. Paragrafen genomför artikel 21.12 tredje stycket. 19 § Ett uppdrag åt annan att utföra förvaring av tillgångar och kontroll av äganderätten enligt 10 § fråntar inte förvaringsinstitutet dess ansvar enligt denna lag. Detta gäller även om uppdragstagaren har vidaredelegerat uppgiften. Paragrafen genomför artikel 21.13 första stycket och erinrar om att en delegering av arbetsuppgifter inte fråntar förvaringsinstitutet dess ansvar. 20 § Trots vad som anges i 19 § får förvaringsinstitutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument som depåförvarats av en uppdragstagare, om förvaringsinstitutet kan visa att 1.samtliga krav för delegering enligt 13 och 14 §§ är uppfyllda, 2.det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och uppdrags- tagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdragstagaren och gör det möjligt för AIF-förvaltaren eller AIF-fonden, eller insti- tutet för deras räkning, att framställa krav mot uppdragstagaren, och 3.det finns ett skriftligt avtal mellan institutet och AIF-för- valtaren eller AIF-fonden som uttryckligen tillåter, och fastställer ett objektivt skäl för, ansvarsbefrielse för institutet. Paragrafen innebär att förvaringsinstitutet kan överföra ansvaret för förluster av finansiella instrument till en tredje part. Detta förutsätter dock, enligt punkten 1, att samtliga krav för delegering enligt 13 och 14 §§ är uppfyllda. Det innebär att bestämmelsen inte är tillämplig när delegeringen skett med stöd av undantagsregeln i 15 § för vissa tredjelandssituationer. I de fallen kan i stället 21 § vara tillämplig. Det ska därutöver, enligt punkten 2, finnas ett avtal mellan förvaringsinstitutet och uppdragstagaren som gör det möj- ligt för AIF-förvaltaren eller AIF-fonden (eller fondens räkning) att framställa krav direkt mot uppdragstagaren. Det ska således vara fråga om ett tredjemans- avtal som ger fonden eller förvaltaren en självständig rätt gentemot uppdragstagaren. Detta förutsätter i sin tur att den rättsordning som ska tillämpas på avtalet möjliggör anspråk grundande på detta sätt. Andra typer av avtal där förvaringsinstitutet berättigas till skadestånd regressvis innebär ingen befrielse från ansvar enligt denna paragraf. Det ska slutligen, enligt punkten 3, finnas ett avtal mellan AIF-förvaltaren eller AIF-fonden och förvaringsinstitutet där denna typ av ansvarsbefrielse tillåts. Av det avtalet ska också framgå skälen till varför ansvarsbefrielsen tillåts. Vilka skäl det kan vara fråga om regleras i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Paragrafen genomför artikel 21.13 andra stycket a–c. 21 § Om förvaringsinstitutet har delegerat depåförvaringsuppgifter enligt 15 § får institutet befrias från ansvar för förlust av finansiella instrument, om 1.AIF-fondens fondbestämmelser eller bolagsordning uttryck- ligen tillåter en sådan ansvarsbefrielse, 2.AIF-fondens investerare, innan de gjorde sin investering, har blivit korrekt informerade om möjligheten till och förutsättning- arna för en sådan ansvarsbefrielse, 3.AIF-förvaltaren eller AIF-fonden har gett instruktioner till förvaringsinstitutet om att delegera depåförvaringen av de finansiella instrumenten till en lokal enhet i tredjelandet, 4.det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och AIF-förvaltaren eller AIF-fonden som uttryckligen tillåter en sådan befrielse, och 5.det finns ett skriftligt avtal mellan förvaringsinstitutet och uppdragstagaren som uttryckligen överför ansvaret till uppdrags- tagaren och gör det möjligt för AIF-förvaltaren eller AIF-fonden, eller räkning, att framställa krav mot uppdrags- tagaren för förlust av finansiella instrument. Paragrafen reglerar ansvarsbefrielse i tredjelandssituationer, dvs. när inte samtliga villkor för delegering enligt 13 och 14 §§ är upp- fyllda. Det handlar således om när ett finansiellt instrument för- varas i tredjeland av någon i det landet som inte uppfyller kraven på att stå under tillsyn eller hålla egendom separerad, se 15 §. kan då befrias från sitt ansvar för förluster av finan- siella instrument om förutsättningarna i paragrafen är uppfyllda. När det gäller förutsättningen i 5 gäller, liksom enligt 20 §, att den rättsordning som ska tillämpas måste möjliggöra anspråk grundande på tredjemansavtal. Paragrafen genomför artikel 21.14. 22 § För förvaringsinstitut för specialfonder gäller, i stället för vad som anges i 17–21 §§, att om en fondandelsägare eller en AIF-för- valtare tillfogats skada genom att förvaringsinstitutet överträtt denna lag eller fondbestämmelserna ska institutet ersätta skadan. Ansvarsbestämmelserna i 17–21 §§ gäller inte . För dessa gäller samma regel som för förvarings- (tidigare värdepappersfonder), dvs. att förvaringsinstitutet är skadeståndsskyldigt oberoende av fel eller försummelse, se prop. 1989/90:153 s. 76. Ansvaret i förhåll- ande till både värdepappersfonder och specialfonder reglerades tidigare i 2 kap. 21 § LIF. Den del som rör specialfonder återfinns numera i ovanstående paragraf och innebörden är densamma som enligt gällande rätt. Bestämmelsen innebär inga lättnader i förhåll- ande till det ansvar som följer av AIFM-direktivets bestämmelser. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.9. 23 § På begäran av sina behöriga myndigheter ska ett förvarings- institut lämna all information som institutet har fått vid utförandet av förvaringsuppgifter och som AIF-fondens och AIF-förvaltarens behöriga myndigheter kan behöva. behöriga myndigheter ska utan dröjsmål lämna den mottagna informationen till fondens och förvaltarens behöriga myndigheter. är behörig myndighet för svenska förvarings- institut som är kreditinstitut och värdepappersinstitut. Sådana in- stitut ska således lämna efterfrågad information direkt till inspek- tionen. Enligt 7 § kan det dock förekomma förvaringsinstitut som inte står under inspektionens tillsyn, t.ex. advokater och revisorer. I de fallen kan eller revisorsnämnden vara be- höriga myndigheter enligt definitionen i artikel 4.1.g i AIFM- direktivet och ska då i sin tur lämna informationen vidare till Finans- inspektionen. Det bör framhållas att en behörig myndighet i för- hållande till ett förvaringsinstitut enligt definitionen i artikel 4.1.g inte är samma sak som en behörig myndighet enligt definitionen i artikel 4.1.f. En behörig myndighet enligt artikel 4.1.f ska vara en nationell myndighet som ska ges tillsynsbefogenheter m.m. enligt AIFM-direktivet. En behörig myndighet i förhållande till ett för- varingsinstitut är den som enligt andra regler utövar tillsyn över olika kategorier av förvaringsinstitut. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 10.10. Paragrafen genomför artikel 21.16. 1 § För varje EES-baserad AIF-fond som AIF-förvaltaren förvaltar och för varje AIF-fond som förvaltaren marknadsför inom EES ska det finnas en aktuell informationsbroschyr. Informationsbroschyren ska innehålla uppgifter om 1. fondens investeringsstrategi och mål samt de omständigheter under vilka dessa kan ändras, 2.var mottagar-AIF-fonden är etablerad om AIF-fonden är en matar-AIF-fond samt information om var de underliggande fonderna är etablerade om AIF-fonden är en fond-i-fond, 3.de tillgångsslag vilka fonden får placera i och fondens riskprofil, inklusive information om användande av finansiell hävstång, 4.de viktigaste rättsliga följderna av en investering i fonden, 5.AIF-förvaltare, förvaringsinstitut, revisorer och andra tjänste- leverantörer, 6.ansvarsförsäkring eller tillgängliga medel för att täcka even- tuella skadeståndsanspråk i enlighet med 7 kap. 5 §, 7.delegering av förvaltnings- och förvaringsfunktioner, 8.principer och rutiner för värdering av tillgångarna i fonden, 9.hantering av likviditetsrisker och rätt till inlösen samt för- farande och villkor för emission och försäljning av andelar eller aktier, 10.avgifter och andra kostnader samt maximibelopp för direkta och indirekta avgifter och kostnader som belastar fondens investerare, 11.förvaltarens principer för likabehandling av investerare och rätt till förmånligare villkor för någon investerare i fonden, 12.fondens primärmäklare samt relevanta arrangemang mellan sådan mäklare och fonden, 13.hur och när regelbunden information om fonden enligt 8 och 9 §§ lämnas, 14.den senaste årsberättelsen enligt 4 § och det senaste beräk- nade nettotillgångsvärdet eller marknadsvärdet för fondens andelar eller aktier, samt För en AIF-fond som omfattas av ett krav på att offentliggöra prospekt behöver AIF-förvaltaren endast lämna information enligt första stycket som inte redan framgår av prospektet. Första stycket innehåller en uppräkning av den information som en informationsbroschyr för en AIF-fond ska innehålla. Punkten 1 rör uppgifter om AIF-fondens investeringsstrategi och mål. Informa- tionen ska även omfatta en beskrivning av de omständigheter under vilka investeringsstrategi och mål kan ändras. Som en del av fondens investeringsstrategi ingår en beskrivning av de tillgångar som fonden får placera i, liksom fondens riskprofil. Detta framgår även särskilt av punkten 3. Enligt punkten 2 ska det av informationsbroschyren framgå var en eventuell mottagar-AIF-fond respektive underliggande fonder Begreppet mottagar-AIF-fond är definierat i 1 kap. 11 § 17. Enligt punkten 3 ska informationsbroschyren innehålla informa- tion om de tillgångar fonden får placera i och en beskrivning av fondens riskprofil. Beskrivningen av fondens riskprofil ska exem- pelvis innehålla en beskrivning av de risker som är förenade med investeringen och de investeringstekniker som fonden tillämpar. Om fonden använder finansiell hävstång ska metoder, restriktioner och arrangemang kring användandet av finansiell hävstång beskrivas. Av beskrivningen ska exempelvis källorna till och metoderna för att skapa finansiell hävstång framgå liksom en beskrivning av de risker som är förenade med användandet av finansiell hävstång. Den fast- ställda högsta nivån av finansiell hävstång samt förfoganderätten över säkerheter i enlighet med bestämmelsen i 8 kap. 5 § ska också framgå. Av punkten 4 framgår att de viktigaste rättsliga följderna av det avtalsförhållande som inleds vid en investering i fonden ska be- skrivas i informationsbroschyren.