sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Avgifterna ska däremot inte beräknas individuellt för tid och resurser som använts för flytten eller återköpet i det enskilda fallet. De indirekta kostnaderna för hanteringen av återköp och flytt är svårare att fördela rättvist på olika försäkringar och bör enligt vår mening inte belasta just de försäkringstagare som flyttar eller åter- köper sin försäkring. De indirekta kostnaderna bör i stället behandlas som en nödvändig kostnad i företaget för en lagstadgad flytträtt. I ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag kommer sådana kostnader att drabba försäkringstagarna antingen genom övrigt avgiftsuttag för försäkringen eller genom en minskning av Flytträtt – överväganden och förslag I livförsäkringsföretag som får dela ut vinst kommer de indirekta kostnaderna att drabba ägarnas överskott. Vilka kostnader för återköp och flytt som ska anses direkta och få debiteras de enskilda som återköper eller flyttar försäkringen utvecklas i författningskommentaren till paragrafen. Avgifter för obetalda anskaffningskostnader Avgifter för obetalda anskaffningskostnader avser sådana kostnader som ska belasta försäkringen men som inte har betalats fullt ut när försäkringen återköps eller flyttas. Sådana kost- nader kan aktiveras i försäkringsföretagets årsredovisning som en tillgång kallad förutbetalda anskaffningskostnader för att där- igenom fördelas över avtalstiden i årsredovisningen. Nämnda kostnader är speciella och saknar direkt betydelse för värdet på försäkringstagarens försäkringsfordran vid återköp eller flytt. Kostnaden är inte heller en del av kostnaderna för den administrativa hanteringen vid återköp eller flytt. Försäkringsföretag bör dock, liksom , ha rätt att ta ut avgifter som högst mot- svarar kostnaden för de resterande obetalda anskaffningskostnader som direkt hänför sig till den återköpta eller flyttade försäkringen och som efter förändringen kan bekostas av denna för- säkring. Detta bör lämpligen klargöras i bestämmelsen om vilka avgifter som högst får tas ut vid återköp eller flytt. På samma sätt som avgifterna för den administrativa hanteringen bör avgifterna för obetalda anskaffningskostnader vid återköp och flytt tydligt framgå av villkoren för försäkringsavtalet. Vi föreslår alltså en särskild bestämmelse om att villkoren för avgifterna för obetalda anskaffningskostnader vid återbetalning och flytt ska framgå av försäkringsavtalet (se 5 kap. 15 § FRL). Andra avgifter som kan uppkomma vid återköp eller flytt Våra förslag är begränsade till avgifter för den administrativa hanteringen av återköp och flytt samt obetalda anskaffningskostnader. Försäkringstagaren kan därutöver komma att få betala vissa avgifter som inte är av sådant slag, t.ex. avgifter för läkarbesök om företaget kräver en läkarundersökning eller avgifter för försäljning av värde- pappersfonder av motsvarande slag som vid byte av värdepappers- Flytträtt – överväganden och förslag fonder i en fondförsäkring. Vi ser ingen anledning att föreslå några bestämmelser om den här typen av avgifter i detta sammanhang. Särskilt om tillämpningen i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag I samband med frågor om avgifter och kostnader vid återköp eller flytt finns det anledning att överväga vilken handlingsfrihet som ömsesidigt verkande företag som inte får dela ut vinst har att sätta lägre avgifter eller ingen avgift alls för flytt av pensionskapital. Detta eftersom det kan finnas risk att övriga kunder då får sub- ventionera kostnaderna för att administrerar flytten. En nära- liggande fråga är om sådana företag kan lämna bättre villkor för garantier för inflyttat kapital jämfört med från övriga försäkringstagare. Frågorna kan enligt vår mening inte avgöras enbart med hänsyn till att sådana åtgärder kan ses som ett led i företagets marknads- föring och redan därför är godtagbara som en marknadsförings- kostnad. Rabatter och erbjudanden till vissa utflyttande eller inflyttande kunder eller förmånliga garantier till dessa samt olika hantering av obetalda anskaffningskostnader eller annan avvikande behandling av flyttande försäkringstagare jämfört med övriga för- säkringstagare måste, enligt vår mening, också prövas med hänsyn till kontributions- eller skälighetsprincipen eller annan tillämpad princip som är styrande för bolagets verksamhet i överskotts- hänseende i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag. I dessa företag måste också frågorna prövas med hänsyn till den förstärkta likabehandlingsprincipen i överskottshänseende som vi har föreslagit (se avsnitt 5.4.7). Den är utformad som en begräns- ning för stämman och styrelsen att fatta beslut som inte på ett till- börligt sätt beaktar befintliga försäkringstagares överskott. Denna likabehandlingsprincip är tvingande och kan inte avtalas bort genom avvikande villkor i försäkringsavtal eller företagets över- skottsregler. princip får betydelse också för bestämmande av avgifter vid flytt av pensionskapital, såväl vid in eller utflyttning, samt andra beslut som påverka företagets och olika försäkringars överskott. Principen förbjuder sådana företag att i avgifts- och garantihänseende otillbörligt behandla inflyttande försäkrings- tagare och befintliga försäkringstagare olika. Frågan blir då hur Flytträtt – överväganden och förslag man i dessa fall bör dra gränsen mellan vad som är tillbörligt och vad som är otillbörligt. affärsmässiga beslut som på mera objektiva grunder motiverar att de försäkringstagare som flyttar in till företaget har andra avgifter eller generösare garantier än befintliga försäkrings- tagare eller som innefattar förenklingar i villkor och andra rationaliseringar som även kommer befintliga försäkringstagare till- godo, kan sällan anses som otillbörliga vid en sådan bedömning. Detsamma gäller lägre avgifter eller andra flyttstimulanser för utflytt av försäkringar som enbart belastar andra försäkringars överskott och som inte inom överskådlig tid har förutsättningar att bidra till deras överskott. I sådana fall kan nämligen en avgiftsfri flytt vara en väg för att tillbörligt tillvarata befintliga försäkringars överskott. Det måste också beaktas att även ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag bedriver – och måste få bedriva – vanlig affärs- verksamhet på kommersiella villkor. Däremot kan rena subventioner till inflyttare i avgiftssamman- hang eller andra åtgärder som medför systematiska värdeöver- föringar eller annan gynnande ekonomisk särbehandling jämfört med befintliga försäkringstagare knappast anses som tillbörliga enligt paragrafen. Särskilt om tillämpningen i livförsäkringsföretag som får dela ut vinst Vinstutdelande livförsäkringsaktiebolag bör inte vara skyldiga att ta ut tillräckligt höga avgifter för den administrativa hanteringen eller obetalda anskaffningskostnader. Sådana avgifter bör där kunna få belasta aktieägarnas överskott om bolaget anser att det är affärs- mässigt motiverat. Detsamma bör gälla i sådana ömsesidiga liv- försäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst och där försäkringstagarna har anspråk på överskott som ägare. Skillnaden gentemot andra ömsesidigt verkande livförsäkrings- företag är att ägarna har rätt till avkastning på riskkapitalet i form av delägarkapital eller medlemskapital. Det bör alltså inte heller i detta sammanhang finnas någon bestämmelse om att liv- försäkringsföretag som får dela ut vinst ska ta ut tillräckligt stora flyttavgifter. Flytträtt – överväganden och förslag 9.8.4Information om återköps- och flyttvärde samt kostnader Förslag och bedömning Livförsäkringsföretag ska i värde- beskeden till försäkringstagarna ange livförsäkringars återköps- och flyttvärde samt de avgifter för administrativ hantering och obetalda anskaffningskostnader som tas ut vid återköp och flytt av olika försäkringar. Detta kräver inga bestämmelser i lag utan bör tillgodoses genom föreskrifter från inom ramen för nuvarande bemyndigande i försäkringsrörelse- lagen. Skälen för förslaget och bedömningen: Som tidigare nämnts ska uppgifter om beräkning av försäkringens återköps- och flyttvärde samt de administrativa avgifter och obetalda anskaffningskostnader som tas ut i samband med sådana förändringar framgå av försäkrings- avtalet. Enligt vår bedömning är det också relevant att informationen framgår av de årliga värdebeskeden till försäkringstagarna. Av beskeden bör framgå att uppgifterna avser en viss tidpunkt och i vad mån beloppen kan ändras om återköp och flytt sker . Vidare bör årsbeskeden innehålla en uppgift om aktuellt preliminärt belopp för återköp eller flytt, exempelvis hur stort flyttvärdet varit om återköpet eller flytten skett vid ett visst datum. Informationen i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag bör dessutom innehålla en uppdelning av värdet på försäkrings- fordran respektive anspråk på överskott före och efter eventuella justeringar. Även uppgifter om avgifter för flyttkostnader och obetalda anskaffningskostnader som skulle belasta försäkringen vid återköp och flytt bör framgå av årsbeskeden. Dessa bör även inne- hålla en hänvisning till var och hur man får information om före- tagets skäl för den valda modellen. Det är också viktigt att i beskeden framhålla att värdet visser- ligen kan förändras men att villkoren i avtalen och företagets överskottsregler för att bestämma värdet och kostnader ska följas och som huvudregel inte kunna frångås. En delvis annan sak är att villkoren i avtalen kan ändras om företaget gör förbehåll om detta i villkoren samt att företagets överskottsregler kan ändras, om det finns särskilda skäl. Vårt förslag i denna del kräver ingen ny lagreglering. Förslaget bör i stället tillgodoses inom ramen för sådana informa- tionsföreskrifter som får meddela med stöd av Flytträtt – överväganden och förslag bemyndigande i FRL (se 4 kap. 18 §). Genom sådana föreskrifter kan även tillgodose andra behov av information, t.ex. att för- säkringstagarna vid återköp eller flytt kan komma att krävas på ett läkarintyg som de får betala för. Nedan följer utredningens förslag avseende vilken omfattning regler om flytträtt bör ha. Förslaget delas upp i dels individuell liv- försäkring – där såväl privat livförsäkring som individuell tjänste- pensionsförsäkring ingår – dels kollektivavtalsgrundad tjänste- pensionsförsäkring. I enlighet med utredningens direktiv fokuserar förslagen på rätten att få flytta en försäkring, och där flytten ska ses som en sammanhängande kedja av återköp och överföring. I förslagen tas därmed inte hänsyn till rena återköp. Utgångspunkten för utredningen är att rätten till flytt, om inte särskilda skäl finns, ska innehas av den individ på vars liv för- säkringen har tecknats. Då förslaget till flytträttens omfattning inbegriper såväl tjänstepensionsförsäkring och annan livförsäkring görs i detta avsnitt en åtskillnad mellan begreppen försäkrad och försäkringstagare. Med försäkringstagare avses således den som tecknat försäkringen – vilket i tjänstepensionssammanhang van- ligen är arbetsgivaren – medan utredningen med försäkrad avser den individ på vars liv försäkringen har tecknats. Skälen för att införa regler om flytträtt, såväl framåtverkande som retroaktiva, har diskuterats tidigare i betänkandet. Vilka prin- ciper som bör ligga till grund för utformningen av förslaget till flytträttsregler har också redogjorts för. Det kan här lyftas fram att utredningen betonat vikten av att vid utformningen av reglerna om flytträtt utgå från att dessa – inom ramen för målet om ett gott kon- sumentskydd – ska bidra till rättvisa mellan de försäkrade. En förut- sättning för att nå detta mål är att de försäkrade, oavsett försäkrings- form och tidpunkt för avtalets tecknande, som huvudregel bör omfattas av likalydande regler om flytträtt. Flytträtt – överväganden och förslag Individuella tjänstepensionsförsäkringar och privata pensioner Förslag: Rätt till flytt ska gälla endast för premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar och individuella livförsäkringar som inte är tjänstepensionsförsäkringar (privata pensioner). Detta innebär att förmånsbestämda tjänstepensionslösningar undantas helt. När det gäller premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar där premiebetalningen pågår ska som tidigare försäkringstagaren ha flytträtt. Försäkringstagaren kan dock regelmässigt inte för- foga över försäkringen på detta sätt utan medgivande från den försäkrade. Om premiebetalningen har upphört till följd av att anställningen har avslutats har den försäkrade rätt till överföring av hela värdet av en premiebestämd tjänstepensionsförsäkring. Den försäkrade har också rätt till överföring av värdet av en sådan försäkring när försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit. Reglerna ska gälla retroaktivt vid överföring av privata pensioner och premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar där premiebetalningen har upphört till följd av att anställningen har avslutats eller där försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit. Bedömning: Begränsningen till försäkringens art behålls. Den dispositiva regeln om försäkringstagarens rätt att vid ett återköp av livförsäkring med sparmoment utan ny hälsoprövning fort- sätta försäkringen som ren riskförsäkring vidgas inte till att omfatta flyttsituationen. Skälen för förslaget: Om inte annat följer av försäkringens art, har försäkringstagaren, i samband med uppsägning av försäkringen, rätt till överföring av en individuell livförsäkring (privat försäkring och tjänstepensionsförsäkring). Detta förutsatt att reglerna i IL är upp- fyllda. Denna flytträtt för vissa individuella livförsäkringar gäller som nämnts . Flytträtt – överväganden och förslag I avsnittet om principer för utformning av regler om flytträtt läggs fast att en utvidgad rätt att flytta sitt pensionskapital är en förut- sättning för ett gott konsumentskydd (se avsnitt 9.2). Där utveck- las vidare skälen för att konsumentintresset av flytträtt samman- faller med ett samhällsintresse under förutsättning att individen gör välinformerade val. Vi återkommer i avsnitt 9.8.7 om krav på information. Mot bakgrund av detta finns det anledning att även fortsättningsvis bestämma att rätten till flytt ska gälla för individu- ella livförsäkringar som inte är tjänstepensionsförsäkringar. Vi åter- kommer nedan med en bedömning av om begränsningen till för- säkringens art bör behållas. Vidare bör även fortsättningsvis individuella premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar omfattas av flytträtt. Förmånsbestämda sådana lösningar bör dock undantas helt. Detta motiveras med att en rätt för individen att flytta en förmånsbestämd tjänstepensions- försäkring – där arbetsgivaren bär risken för att den utfästa pensions- förmånen ska kunna uppfyllas – skulle innebära att en annan part än den riskbärande parten ges en rätt att flytta (se avsnitt 9.5.1 i den del som behandlar den försäkrades beroende av försäkrings- företagets förvaltning). Ett sådant förslag skulle inte heller stå i överensstämmelse med de principer som lagts fram avseende utformningen av regler om flytträtt. För arbetsgivare/försäkringstagare till individuella, förmåns- bestämda tjänstepensionsförsäkringar kan det däremot finnas för- delar med den flytträtt som finns enligt gällande regler. I samman- hanget måste dock beaktas att den frivilliga flytträtten komplet- terar den lagstadgade och att den sistnämnda flytträtten i praktiken inte har något egentligt värde för arbetsgivaren. Det finns därför anledning att nu föreslå att flytträtten för denna kategori tjänste- pensionsförsäkringar slopas. Utredningen har ett särskilt uppdrag att lämna förslag på retro- aktiva flytträttsregler. I avsnitt 9.2 utvecklas och resoneras kring de restriktioner som får anses finnas när det gäller att införa retro- aktiva regler på förmögenhetsrättens område, bl.a. måste beaktas båda parternas intresse av att förutsättningarna för ingångna Flytträtt – överväganden och förslag försäkringsavtal inte rubbas. Där konstateras att en retroaktiv flytträtt som i sin omfattning och utformning tar hänsyn såväl till den flyttande försäkringstagaren som till kollektivet av försäkrings- tagare i avgivande och mottagande försäkringsföretag kan anses ligga i alla försäkringstagares intresse och att en flytträttsreglering som innehåller ett sådant neutralitetselement inte heller innebär att rättsskyddet för försäkringsföretaget rubbas. De regler om flytt- värde och flyttkostnader som föreslås ovan får anses uppfylla dessa krav (se avsnitt 9.8.2 och 9.8.3). Flytträttsreglerna bör således gälla retroaktivt för privata pensioner. När det gäller tjänstepensionsförsäkring sägs vidare i avsnitt 9.2 att reglerna även måste tillåta att arbetsgivarens åtagande i pensionsutfästelsen ska kunna fullgöras. Det är visserligen så när det gäller premiebestämda individuella tjänstepensionsförsäkringar att det är den försäkrade som bär risken för utfallet och som huvudregel, i enlighet med de principer som ställts upp tidigare, bör ha rätten att flytta tillgodohavandet i en försäkring. Det torde dock strida mot såväl allmänna avtalsrättsliga principer som mot syftet bakom arbetsgivarägda tjänstepensionsförsäkringar att införa en flytträtt för den försäkrade så länge arbetsgivarens huvudsakliga åtagande enligt pensionsutfästelsen kvarstår. När däremot premie- betalningen till en premiebestämd lösning upphört till följd av att den anställde slutat sin anställning har arbetsgivaren inte samma ansvar och intresse av kontroll över avtalet. I normalfallet har åtagandet helt upphört. I dessa fall bör flytträtten gälla retroaktivt. Även den försäkrades flytträtt när försäkringstagaren har upphört att existera eller har avlidit bör gälla retroaktivt (se nedan). Flytträtt för den försäkrade i vissa fall m.m. Att försäkringstagaren i en tjänstepensionsförsäkring har upphört att existera eller har avlidit innebär att flytträtten i praktiken inte har någon betydelse i dessa situationer. Detta eftersom det är för- säkringstagaren som har flytträtt men som inte kan utnyttja den. Inte heller kan försäkringstagaren i tjänstepensionssammanhang lämna medgivande till den försäkrade att flytta. I sådana fall har arbetsgivarens åtagande enligt pensionsutfästelsen upphört, liksom anställningen och det är därför rimligt att förfoganderätten över försäkringen övergår på den försäkrade som är den på vars liv försäkringen gäller. Den försäkrade bör således i en sådan situation Flytträtt – överväganden och förslag ges rätt att flytta värdet av försäkringen till en annan försäkring som han eller hon tecknar i samband med överföringen (jfr även rekvisiten i skatteflyttsbestämmelsen i 58 kap. 18 § tredje stycket IL). Den försäkrade bör även ha rätt till överföring om premie- betalningen har upphört till följd av att anställningen har avslutats (se närmare i avsnitt 9.5.2). I enlighet med nu gällande regler bör hänvisningen i 11 kap. 5 § FAL till de kvalitativa krav som finns uppställda i IL kvarstå. I det sammanhanget bör nämnas att det klart framgår av nämnd bestämmelse i FAL att rätten att flytta värdet av en försäkring ska gälla även . Att utbetalning har påbörjats för en försäkring ska inte hindra flytt av denna, under förutsättning att den försäkring som tecknats i samband med överföringen uppfyller villkoren om tidsfrister och utbetalning i IL. Utredningen återkommer i nästa avsnitt till den frågan och till hur de skatte- rättsliga flytträttsreglerna i övrigt bör vara utformade. Det finns även anledning att analysera den nuvarande begräns- ningen till försäkringens art (se 11 kap. 5 § andra stycket FAL). Begränsningen innebär att regeln är tillämplig endast på för- säkringar med sparande som kan åsättas ett positivt återköpsvärde och där återköp är möjligt av försäkringstekniska skäl. I likhet med nu gällande lagstadgade flytträttsregler för indi- viduell livförsäkring bör reglerna således endast gälla försäkringar med positivt återköpsvärde. Kännetecknandet för sådana för- säkringar är att det i dessa ingår ett sparmoment. I enlighet med vad som fastslagits tidigare beträffande begreppet flytträtt hör denna begränsning samman med att det är försäkringens värde, och inte försäkringsavtalet i sig, som flyttas. Uppsägning av en för- säkring som saknar sparmoment innebär med anledning av detta att försäkringen helt enkelt upphör att gälla vid ett visst angivet till- fälle, exempelvis vid nästa premiebetalningstillfälle. Det finns där- med inga skäl för att här överväga någon ovillkorlig rätt för den försäkrade att flytta försäkringar som saknar sparmoment. Det är viktigt att påpeka att även försäkringar med sparmoment kan sakna positivt återköpsvärde. Detta är fallet för försäkringar Flytträtt – överväganden och förslag där något sparande ännu inte har hunnit upparbetas eller där värdet har minskat till noll. Flytt av den typen av försäkringar blir i praktiken inte heller aktuellt då kraven för att flytt ska tillåtas – dvs. att försäkringen har ett sparmoment och ett positivt återköps- värde – är kumulativa. Även detta ställningstagande överens- stämmer med nuvarande flytträttsregler i FAL. Det kan i sammanhanget påpekas att det däremot inte finns någonting som hindrar den försäkrade att säga upp en försäkring utan sparmoment, eller med sparmoment men utan positivt åter- köpsvärde, och i samband med detta teckna en likadan försäkring hos ett annat försäkringsföretag. Detta följer av den allmänna upp- sägningsrätten i FAL (se 11 kap 5 § första stycket FAL). I och med att ett sådant förfarande inte kan definieras som en flytt i den bemärkelsen som beskrivits tidigare, utan snarare bör betecknas som ett byte av försäkring, omfattas sådana situationer naturligtvis inte heller av de begränsningar som finns uppställda i IL, och som enligt civilrätten måste vara uppfyllda för att flytt ska medges. Exempelvis kan den nya försäkringen tecknas med någon annan person som försäkrad. Inte heller gäller kravet på att den nya för- säkringen måste tecknas i samband med att flytten genomförs, utan det är upp till individen själv att bedöma om, och i sådana fall när, en ny försäkring ska tecknas. Det finns ett konsumentintresse av att försäkringstekniska skäl inte hindrar rätten till flytt. För att säkerställa att flytt av den typen av försäkringar inte påverkar kvarvarande försäkringstagare negativt genom att arvsvinster på felaktiga grunder överförs till den flyttande krävs emellertid att försäkringsföretaget vid beräkning av flyttvärdet tar hänsyn till sannolikheten för att utbetalning sker till den försäkrade om denne avstår från att flytta. Vid flytt av för- säkringar inom denna kategori krävs att det fastställs en sannolik- het för utbetalning baserad på läkarutlåtande eller hälsoprövning, men även att det skapas en beräkningsmetod för att kunna avräkna värdet av arvsvinster från flyttvärdet, i den mån sådana beräknings- metoder inte redan tillämpas. Bedömningen av sannolikheten för att utbetalning kommer att ske ska således utgå från en vid flytten genomförd prövning av den försäkrade individens hälsa. För att möjliggöra en sådan bedömning skulle det behöva införas ett lagkrav på att en flytt av nu aktuell kategori försäkringar ska föregås av en hälsoprövning eller läkar- undersökning. Att en sådan bestämmelse skulle behöva vara bind- ande motiveras med att försäkringsföretaget i samband med en Flytträtt – överväganden och förslag flytt är skyldigt att värna såväl den flyttande kunden som kvar- varande försäkringstagarkollektiv och andra ersättningsberättigade. Hälsoundersökningen skulle således säkerställa att det värde som den flyttande kunden får med sig är rättvist. Hur omfattande hälsoprövningen eller läkarundersökningen skulle behöva vara kan till viss del sägas bero på de risker som är förknippade med försäkringen. Riskerna kan vara beroende av storleken på det pensionskapital som ska flyttas och åldern på den försäkrade. De kan även vara anpassade för de villkor som kan gälla andra ändringar av en sådan försäkring.