sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — Däremot finns det startstatistik på både årskulls- och individnivå. Utifrån denna kan utläsas att hästar som har debuterat som 2-åringar i högre frekvens deltar i lopp för 3-, 4- och 5-åringar än de som har debuterat . Vad detta visar är dock osäkert eftersom många andra faktorer kan spela in. Inom sporten finns det de som anser att A-tränarna får fram 2-åringar som håller lika bra som de som startas senare medan B-tränare inte gör det. Inom sporten tror man därför att vissa hästar är tillräckligt mogna för att tävla som 2-åringar medan andra inte är det. För att avgöra vilka hästar som detta är krävs kunskap och erfarenhet. Inom travsporten har det initierats forskning på vilken effekt som tidigt tävlande har och man försöker även analysera startstati- stiken på individnivå för att på så sätt få mer information. Träning och tävling med djur På ridsportsidan är det främst fyra företeelser som diskuteras ur ett djurskyddsperspektiv: träningsmetoder, hjälptyglar, bett- och ben- skydd. Hur dessa påverkar hästen beror på hur de används, vilket i sin tur beror på ryttarens kunskap och erfarenhet. Gällande t.ex. hjälptyglar och bett så finns det en mängd olika sådana som kan ge skador och orsaka lidande om de används fel. Om de däremot används av personer med kompetens behöver de emellertid inte skada hästen. När det gäller träningsmetoder är rollkur (rollkür) eller hyper- flexion den träningsmetod som har diskuterats mest såväl i som internationellt . Rollkur är en träningsmetod där hästens hals överböjs i längsgående riktning för att öka hästens lösgjordhet och rörelse i ryggen. Diskussionen har främst kretsat kring dressyrsporten och elitryttarnas användning av rollkur på framridningsbanorna men träningsmeto- den förekommer också inom andra discipliner och på lägre nivå. Problem med denna metod togs bl.a. upp i dansk television 2009 där det visades tävlingshästar som reds med kraftigt nedböjda huvuden, skarpa bett och inspänningstyglar. Veterinärer kommen- terade att detta kan leda till andningsproblem, skador i munnen och att blodflödet till käken stryps. Forskare har också kritiserat meto- den (t.ex. McGreevy & 2010) och uttalade sig i frågan. definierade rollkur som en flexion (böjning) av hästens hals som åstadkommes genom tvång, vilken därför är oacceptabel. Däremot godkänns tekniken Low, Deep and Round (LDR), vilken är en metod som åstadkommer flexion av hästens hals utan onödigt tvång (2010). Hur dessa två metoder ska skiljas från varandra diskuteras och har lovat att ta fram allmänna riktlinjer som funktionärerna på framridningsbanorna ska följa. Det har även undersökts om övervakningskameror på fram- ridningsbanorna vid större tävlingar kan vara ett sätt att komma åt problemet (2010). Enligt en forskningssammanställning på området visar studier av rollkurs effekt på hästar inte några samstämmiga resultat (Abra- hamsson 2010). Däremot visar beteendestudier att hästar som rids i rollkur lättare blir stressade jämfört med när de rids i normal form. Detta förklaras bl.a. med att deras möjlighet att se begränsas, vilket gör dem mer skrämda och stressade (McGrevvy 2004, Borstel et al. Forskning har också bedrivits gällande ryttarens påverkan på Träning och tävling med djur hästen vid träning och hästens form vid träning, se t.ex. Roepstorff et al. 2002, 2005, Rhodin et al. När det gäller benskydd är dessa utformade för att skydda häs- tens ben men kan också användas för att förbättra hopphästars benrörelser över hindret. Dels finns det benskydd som medför vikt och på så sätt påverkar hur hästen lyfter benen, dels finns det skydd som spänns åt så att de trycker på benen. De som spänner åt verkar göra hästen mer känslig och därför mer rädd om sina ben när den hoppar (2008). Enligt vissa forskare (2008) används benskydd som spänns åt hårt frekvent i internationella hästhoppningssammanhang för att förbättra hästarnas hoppteknik och på så sätt höja hästarnas prestation. I finns dock detta reglerat i sportens egna regler. När det gäller ålder börjar ridhästar användas i tävling först och anses av de flesta att vara fysiskt mogna för detta. Däremot har det inom ridsporten diskuterats hur mentalt färdigut- vecklade dessa 4-åringar är. Från vissa håll anser man att unga hästar bör tävla mer sparsamt för att de mentalt inte är lika starka som de äldre hästarna. 10.1.5Närvaron av veterinär vid tävling och besiktning av häst före start För att se till att djur inte far illa och att djurskyddslagstiftningen vid tävlingar följs finns det vid tävlingar ban- eller tävlingsveterinä- rer anställda av (). En sådan veterinär har befogenhet att exempelvis förhindra att ett ekipage startar och den kan också stoppa en tävling om det finns djurskyddsskäl för det. Utöver detta har ansvar för den offentliga djur- skyddskontrollen vid träning och tävling. har det diskuterats vilka tävlingar som från djurskyddssynpunkt behöver ban- eller tävlingsveterinär. gav regeringen i uppdrag att se över denna fråga samt att utreda förutsättningarna för införandet av ett system med utökad egenkontroll vid tävlingar med djur. Utgångspunkten var att djur- skyddet inte fick försämras. presenterade SJV sitt förslag och detta låg också till grund för nya föreskrifter på området som verket antog , se avsnittet uppdrag. I bilagan till dessa föreskrifter har verket klassat tävlingar efter vilken risk för djurskyddsproblem Träning och tävling med djur som de utgör och på så sätt avgjort om närvaro av tävlingsveterinär behövs eller inte. såg i sitt uppdrag också över frågan om besikt- ning av djur före tävling. Avsikten med en sådan besiktning är att hindra djur som inte är i tävlingsmässigt skick från att delta i täv- lingen och förebygga att djur riskerar att utsättas för lidande. 10.1.6Användning av grävlingar och andra vilda djur för träning och jaktprov Vilda djur och rovdjur (med undantag för hund och katt) får gene- rellt inte hållas av privatpersoner för sällskap eller hobby. Detta framgår av 1 kap. 4 och 5 §§ i Föreskrifter om ändring i Djur- skyddsmyndighetens föreskrifter och allmänna råd (DFS 2004:16) om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby (omtryck 2005:8)(sällskapsdjursföreskriften). Av 5 § framgår dock att grävlingar och tamiller är undantagna från denna bestämmelse. Grävlingar hålls i hägn för att användas vid träning av jakt- hundar. Denna användning och behovet av att få hålla grävling för att träna jakthundar har diskuterats . Såväl myndig- heter som djurskyddsorganisationer har framfört kritik mot denna verksamhet eftersom träningen anses utsätta grävlingarna för stress. Studier av hur stressande jakthundsträningen är för grävlingen har gjorts (et al. () gjorde på uppdrag av regeringen en studie av hur grävlingar reagerade såväl fysiologiskt som beteendemässigt när de användes i sådana situationer som förekommer när de används vid träning av jakthundar. Studien visade att grävlingar reagerade på de flesta av de olika situationer de utsattes för med förändringar i hjärtfre- kvens, kroppstemperatur, kortisolhalter och beteende. Efter t.ex. konfrontationer med hundar i provgryt hade grävlingarna förhöjda kortisolhalter och beteendeförändringar, vilket tyder på stress. Landsbygdsdepartementet har uppgett att efter redovisning av uppdraget (Jo2004/468) har beredningen lett fram till att det emellertid inte är aktuellt att ändra på nuvarande bestämmelser. Det förekommer även att hare och vildsvin hålls i hägn som godkänts av . har ställt frågor till Träning och tävling med djur länsstyrelserna och till övriga nordiska länder gällande hållande av hare för jaktträning. En handfull av länsstyrelserna i rap- porterar att de har godkänt hägn för hållande av hare och syftet för hållande förmodas vara jaktträning. I och uppges inte hare hållas för träning av jakthundar och i har förbud mot detta införts. 10.2Gällande lagstiftning, tidigare utredningar m.m. I djurskyddslagen anges i 17 § att djur inte får tränas för eller användas vid tävling på sådant sätt att de utsätts för lidande. Det- samma gäller vid film-, video(gram)- eller televisionsinspelning och föreställning eller annan förevisning som anordnas för allmänheten. Bestämmelsen omfattar samtliga djur och är strängare än vad som anges i 2 § djurskyddslagen, dvs. att djur inte får utsättas för onö- digt lidande. Lagstiftaren har alltså ansett att det inte finns skäl att acceptera någon form av lidande hos djur i samband med träning, tävling och förevisning. Med förevisning som anordnas för allmän- heten avses all förevisning i djurpark eller liknande anläggning, cir- kus eller varieté eller i föreläsnings-, utställnings- eller affärslokal. Enligt 5 § djurskyddslagen får djur inte överansträngas. Inte heller får de agas eller drivas på med redskap som lätt kan såra eller på annat sätt skada djuret. Bestämmelsen omfattar all användning av djur, dvs. även i tävlingsverksamhet. Även i djurskyddsförordningen finns vissa bestämmelser gäl- lande träning av och tävling med djur. I 33 § djurskyddsförord- ningen anges följande. får meddela föreskrifter om i vilka fall verket, genom en utsedd veterinär, ska närvara vid offentliga tävlingar med djur. ska samråda med vid utseendet av vete- rinärer. 1.före tävlingen besiktiga tävlingsområdet och de deltagande djuren, 2.med omedelbar verkan helt eller delvis förbjuda tävlingen eller att ett visst djur deltar i tävlingen, om djur utsätts eller kan antas bli utsatt för skada eller annat lidande, och 3.ge akuthjälp till skadade djur. Träning och tävling med djur Om det finns särskilda skäl, får meddela föreskrifter om eller för enskilda fall besluta om undantag från tredje stycket. får också meddela föreskrifter om hur djur får trä- nas för och användas vid tävling samt om hur tävlingen och verk- samheten får genomföras. Detta anges i 34 § djurskyddsförord- ningen. Föreskrifter om hur djur får tränas för tävling eller får används i tävling samt krav på veterinär närvaro finns i Statens jordbruksverks föreskrifter och allmänna råd (SJVFS 2010:45) om träning och täv- ling med djur. I föreskrifterna anges bl.a. att djur som tränas för tävling eller används i tävlingar inte får vara skadade eller sjuka på ett sätt som kan antas förorsaka lidande. De prestationskrav som ställs på djur vid träning eller tävling ska också vara anpassade till det enskilda djurets fysiska och psykiska förmåga. Inte heller får utrustning, hjälpmedel eller metoder som skadar djuren eller med- för annat fysiskt eller psykiskt lidande för djuret användas. Detta framgår av 2 kap. 1 och 3 §§ i ovan nämnda föreskrifter. I 5 kap. 2 § finns krav på att tävlingsformer med hög djur- skyddsrisk ska en ban- eller tävlingsveterinär närvara vid. Tävlingar som har krav på veterinär närvaro är bl.a. vissa mästerskap på nationell och internationell nivå för häst och hund. 10.2.2Förarbeten till nuvarande bestämmelser i 17 § djurskyddslagen I propositionen till djurskyddslag (s. 60 ff.) anför depar- tementschefen att 17 § bl.a. omfattar hästtävlingar och att det är viktigt att betona djurskyddet mot bakgrund av de ekonomiska intressen som är förenade med dessa verksamheter. Departements- chefen anger att paragrafen innebär ett absolut förbud mot att utsätta djur för lidande i de sammanhang som anges. Med lidande avses såväl psykiskt som fysiskt lidande. Gällande användning av spö uttalar departementschefen bl.a. följande (s. 32) Frågan om användningen av spö vid tävlingar med hästar har aktualiserats bl.a. i (se senast JoU 1984/85:3) Något generellt förbud mot användning av spö inom hästsporten har inte förordats eftersom spöet i vissa situationer kan vara av betydelse för säkerheten då det gäller att snabbt korrigera djuret. Enligt min mening bör aga av djur inte tillåtas. En bestämmelse härom bör tas in i Träning och tävling med djur den nya djurskyddslagen. En viss användning av spö anser jag dock vara förenlig med ett sådant förbud. I specialmotiveringen till 5 § djurskyddslagen uttalar departe- mentschefen följande. När det gäller förbud mot överansträngning har den utvidgningen gjorts i förhållande till lag att förbudet omfattar all använd- ning av djur och således inte enbart användning i arbete. Inte minst viktigt är förbudet i samband med tävlingsverksamhet där de ekono- miska intressena ibland har medfört att djur har utnyttjats utöver sin förmåga. lag gällde samma regler för aga som för pådrivning, nämligen att detta inte fick ske med redskap som lätt kunde skada djuret. Vad gäller pådrivning har detta krav behållits i den nya lagen. Det innebär bl.a. att användning av sporrar som är försedda med vassa spetsar inte är tillåten. Aga däremot har helt förbjudits i den nya lagen. För att betecknas som aga anser jag att åtgärden måste vara förenad med ett visst lidande för djuret och således åsamka djuret obehag av någon intensitet. Ett lättare slag med ett spö eller med handen i tillrättavi- sande syfte kan t.ex. inte anses innebära aga även om det medför någon smärta. Däremot kan det vara fråga om aga om tillrättavisningen inne- bär ett mera varaktigt obehag. Att såsom förekommit inom hästspor- ten utdela flera slag med spö i snabb följd är således inte tillåtet enligt den nya lagen. Inte heller enligt travsportens egna regler är missbruk av körspö tillåtet. Körspö får enligt de reglerna användas endast för lätt drivning. 10.2.3Arbetsordning för ban- och tävlingsveterinärer En särskild arbetsordning för banveterinärer antogs 2004 (Djur- skyddsmyndigheten dnr. 22-873/04). Av arbetsordningens all- männa bestämmelser framgår bl.a. att det vid varje bana som arran- gerar trav- eller galopptävling för hästar med totalisatorspel ska finnas minst en av myndigheten utsedd banveterinär. Denne ska se till att tävlingen genomförs i enlighet med gällande djurskyddsbe- stämmelser. Överträdelser av djurskyddslagstiftningen ska banvete- rinären skriftligen rapportera till myndigheten. Enligt arbetsordningen ska också varje banveterinär före start besiktiga tävlingsområdet och förvissa sig om att tävlingarna kan genomföras i enlighet med gällande djurskyddsbestämmelser. Ban- veterinären ska inför varje start besiktiga startande hästar i rörelse Träning och tävling med djur och meddela startförbud för hästar som inte är fria från skador eller sjukdomar som kan antas förorsaka lidande. Under varje lopp ska banveterinären iaktta startande hästar och vid behov kontakta måldomaren för att meddela rörelsestörningar, sjukdoms- eller trötthetssymtom, överdriven drivning eller andra iakttagelser eller synpunkter. Vidare ska banveterinären avbryta lopp eller förbjuda hästar att fullfölja lopp om det finns en uppen- bar risk för olyckshändelse eller allvarlig skada samt leda arbetet med att omhänderta i tävlingen akut skadade eller insjuknade hästar. Efter varje lopp ska banveterinären bl.a. övervaka att akut skadade eller insjuknade hästar får vård. Efter avslutad tävlingsdag ska banveterinären också vid behov kontakta åtgärda fel och brister som har uppstått eller uppdagats under tävlingsdagen. har beslutat om en arbetsordning för tävlingsvete- rinärer (dnr. 34-2307/01). Arbetsordningen är en instruktion till de tävlingsveterinärer som är anställda av och tjänst- gör på ridtävlingar, draghunds- och hundkapplöpningstävlingar, ponnytrav m.m. Tävlingsveterinärerna är anställda endast de dagar som tävlingen hålls till skillnad från banveterinärer på trav- och galopptävlingar som är tillsvidareanställda. Vid de tävlingar med djur som kräver veterinär närvaro ska det finnas minst en av anställd tävlingsveterinär för att se till att tävlingen genomförs i enlighet med gällande djurskydds- bestämmelser. Veterinären ska före tävlingen besiktiga tävlingsom- rådet och de djur som ska delta samt förvissa sig om att tävlingen kan genomföras i enlighet med gällande djurskyddsbestämmelser. Veterinären ska också meddela startförbud för djur som har skador eller är sjuka. Enligt instruktionen ska tävlingsveterinären leda arbetet med att omhänderta akut skadade eller insjuknade djur. Finns det inte någon annan veterinär på plats så ska tävlingsveterinären själv utföra de åtgärder som är nödvändiga av djurskyddsskäl. Om det krävs ska tävlingen tillfälligt ställas in som tävlings- veterinären är upptagen av sådant arbete. Efter tävling ska tävlingsveterinär bl.a. övervaka att akut ska- dade eller insjuknade djur får vård och lämna en tävlingsrapport till Träning och tävling med djur i det län där tävlingen har hållits samt till tävlingsar- rangören. har uppgett till utredaren att en uppdatering av arbetsordningen för ban- och tävlingsveterinärer att ska ske . Regeringen beslutade att tillkalla en särskild utre- dare för att se över djurskyddskontrollen vid tävlingar med djur och överväga om hur denna bör vara uppbyggd. Utredningen antog namnet och målsättningen var att lämna förslag på en organisation som var effektiv ur ett samhällsekono- miskt perspektiv men som bibehöll rådande djurskyddsnivå. Täv- lingsdjursutredningens slutsatser presenterades i betänkandet Bättre djurskydd – mindre krångel (SOU 2007:86). bedömde att djurskyddsriskerna var störst i sporter som trav och galopp eftersom vinstintresset där var stort. Även mer krävande tävlingar inom ridsporten bedömdes ha en hög risk för djurskyddsproblem. Inom dessa sporter ansåg dock utredningen att det fanns en väl utbyggd egenkontroll. Utred- ningen ansåg även att såväl som och hade långtgående bestämmelser om djurskydd. Utredningen ansåg dock inte att detta gjorde att djurskyddet i dessa sporter helt kunde överlämnas till sporten själv. För att bl.a. bibehålla allmänhetens förtroende ansåg utredningen att det krävdes att djurskyddet över- vakades av en oberoende instans. slutsats var att det krävs någon form av kontroll som utförs av myndigheterna för vissa tävlingar. För hästtävlingar var detta följande: trav, med undantag av ponnytrav där totalisatorspel inte förekommer, galopp, med undantag av pon- nygalopp, fälttävlan, med undantag av dressyrprovet, nationella och internationella hopptävlingar samt vid andra hopptävlingar om hin- derhöjden överstiger för häst eller om svårighetsgraden motsvarar minst lätt A för ponny, distansritt, körning, med undantag av dressyr- och precisionskörning. Veterinär ansågs också behövas vid tornerspel och vid några grenar inom westernridning som tids- och boskapsgrenar samt vid reining. Dessutom ansågs veterinär behövas vid renkapplöpning och weight-pull för hundar. Träning och tävling med djur Däremot ansåg att det helt saknades skäl till myndighetsinblandning för andra sporter som hundkapp- löpning och draghundstävling samt hästsporterna gymkhana och voltige. Detta på grund av bestämmelserna i interna reglementen, egenkontroll och den låga skaderisken. slutsats var också att det var alltför komplicerat att bygga upp ett kontrollsystem med egentillsyn för veterinär närvaro vid tävlingar. Eftersom det enligt utredningens mening endast var ett fåtal sporter som krävde myndighetskontroll ansågs det vara onödigt och ineffektivt att bygga upp ett kontroll- system för samtliga. Utöver bestämmelser om hur ban- och tävlingsveterinärer ska förordnas, föreslog att det av djur- skyddslagen uttryckligen ska framgå att veterinärens uppgift bl.a. är att ge hjälp till akut skadade djur. Nytt system med egenkontroll gav regeringen i uppdrag att utreda förutsättningarna för att införa ett utökat egenkontrollsy- stem vid tävlingar med djur (Jo2009/2631). I sitt yttrande lämnade förslag om hur ett sådant system borde vara uppbyggt (Dnr: 31-9700/09). Syftet med uppdraget var att undersöka om ett egenkontrollsy- stem kunde ersätta att ha myndighetsanställd veterinär på plats. I uppdraget ingick också att analysera hur besiktningen av djur och tävlingsområde inför tävling bör ske och hur ansvaret för dop- ningskontroll och smittskydd ska fördelas i samband med tävlingar. föreslog att obligatorisk egenkontroll skulle införas för de tävlingsarrangörer som inte har krav på veterinär när- varo. Verket framförde även att kontroll av träning och tävling kan kopplas samman i olika typer av system för kvalitetssäkring, exem- pelvis i kontrollprogram med inslag av veterinär utövning. Jord- bruksverket angav också att en kompetent, oberoende och rättssä- ker veterinärkontroll är en nödvändighet för ett gott förebyggande djurskydd vid vissa tävlingar med djur. Enligt verket kräver detta att veterinären antingen är anställd av myndigheten och därmed omfattas av bl.a. vissa bestämmelser i förvaltningslagen eller att den Träning och tävling med djur veterinära utövningen omfattas av ett kontrollprogram. Med detta avses att en vidareutveckling av t.ex. ett djuromsorgsprogram enligt nedan med det tillägget att det har godkänts av en myndighet och formellt knutits till lagstiftningen. För en stor del av tävlingsarran- görerna ansåg verket att närvaro av en myndighetsanställd veterinär kunde undvaras under förutsättning att arrangören var ansluten till ett djuromsorgsprogram av en viss omfattning. Med djuromsorgs- program avses att branschen själva tar fram ett program som inne- håller krav på egenkontroll för tävlingsdeltagarna respektive täv- lingsarrangörerna samt kontroll från en övergripande tävlingsorga- nisation. Besiktning av hästar före tävling I regeringens uppdrag till ingick även att se över frågan om besiktning av djur före tävling. Avsikten med besikt- ningen är att förhindra att djur som inte är i tävlingsmässigt skick startar i tävlingar. Om djur är skadade eller på annat sätt inte är i skick att tävla så är risken för att de utsätts för lidande stor om de får delta i tävlingen. kom fram till att inom rid och galoppsport så fungerade besiktningen av hästar före tävling väl. Den besiktning av hästar före tävling som görs inom travsporten ansåg dock Jord- bruksverket kunde förbättras så att den blev mer förebyggande, t.ex. borde möjligheten att se hästarna på nära håll och bedöma deras allmäntillstånd, förekomst av sårskador, svullna ben eller lik- nande förbättras. föreslog att besiktningen skulle ändras och genomföras på följande sätt: 1.I god tid före start ska alla hästar i en travtävling genomgå en obligatorisk besiktning avseende allmäntillstånd, symptom på smitta, hudproblem, munskador m.m. 2.Vid denna besiktning ska hästen visas utan utrustning så när som på huvudlag. 3.Vid misstanke om att hästen inte är i tävlingsmässigt skick ska en noggrannare kontroll kunna krävas. 4.Stickprov med noggrannare kontroller ska också förekomma. 5.Alla hästar ska utöver detta visas i rörelse på defileringsvolten eller tävlingsbanan i likhet med dagens besiktning vid travtäv- lingar. Träning och tävling med djur Mer tid eller utökade veterinära resurser krävs för denna mer omfattande besiktning. bedömde att tidsåtgången för den föreslagna utökningen av besiktningen för travhästar bör vara 2–per tävlingsdag. ansåg i sin rap- port att detta besiktningsförfarande kunde uppfylla lagens krav på besiktning och förbättra djurskyddsnivån på travtävlingar. Denna besiktning var också möjlig att använda i ett kvalitetssäkringssystem. 10.2.6Förbud mot användande av körspö i I den tidigare norska djurskyddslagen fanns ett uttryckligt förbud mot spödrivning i trav- och galoppsport. Den tidigare lagen för- bjöd många olika handlingar som innebar eller hade karaktär av våld mot djur. I arbetet med den nya djurskyddslagen har ett flertal handlingar förbjudits även om det inte uttryckligen anges i lagtex- ten. Lantbruks- och matdepartementet valde att begränsa lagstift- ning till konkreta förbud gällande speciellt klandervärda handlingar som inte är avgränsade till särskilda djurslag eller driftsformer. Enligt lagen är det förbjudet att utöva våld mot djur. Den norska djurskyddslagens 26 § innehåller en särskild bestämmelse om träning, förevisning och tävlingar.