sou · H0B319 · 2012-03-30 00:00:00 — Särskilt språkfrågorna har vållat stora problem. har förhandlingarna dock åter tagit fart. fattade rådet en principöverenskommelse innehållande en allmän inriktning om förslaget till förordning om EU-patent4. Rådet slog däri fast att ett patent ska införas med giltighet för hela EU genom en enda ansökan. Själva översättningsarrangemanget för ett sådant patent ska regleras i en särskild förordning. Ett förslag till sådan förordning presenterades 4 Rådsdok. 16113/09 ADD 1. Patent i SOU 2012:19 74 av kommissionen . Det visade sig emellertid att och inte kunde acceptera förslaget. beslutade rådet därför att bemyndiga de medlemsstater som så önskar att inleda ett fördjupat samarbete om ett patentskydd inom EU. Det fördjupade samarbetet är öppet för alla medlemsländer som vill ansluta sig. Samtliga medlemsstater utom och deltar i detta fördjupade samarbete. används därför begreppet enhetligt patentskydd istället för EU-patent. lade Kommissionen fram förslag till förordning angående genomförandet av ett fördjupat samarbete för att skapa ett enhetligt patentskydd6 och dess översättningsarrangemang7. kom rådet överens om allmänna riktlinjer för utkast till två förordningar8 om det enhetliga patentskyddet och dess översättningsarrangemang. Förordningarna kommer att vara direkt tillämpliga i och det enhetliga patentskyddet kommer att vara en helt självständig rättighet som inte påverkar de befintliga patentsystemen. Parallellt med förslagen till det enhetliga patentskyddet och dess översättningsarrangemang pågår också förhandlingar beträffande inrättandet av en gemensam patentdomstol. 4.2.1 Erhållande av ett patentskydd med enhetlig verkan Det nuvarande förslaget innebär att de 25 medlemsstaterna som ingår i det fördjupade samarbetet ingår ett särskilt avtal enligt EPC. Enligt avtalet kan ett beviljat europeiskt patent ges en enhetlig karaktär och därmed ett enhetligt skydd i de deltagande staterna. I ansökningsfasen och vid beviljandet är det alltså en vanlig europeisk patentansökan respektive patent enligt EPC. Patenthavaren kan därefter till EPO ge in en ansökan om att patentet ska ges enhetlig effekt i de 25 medlemsländerna. När den enhetliga verkan har registrerats ska patentet ha samma rättsverkan på alla deltagande medlemsstaters territorium. 5 KOM (2010)350. 6 KOM(2011) 215 slutlig. 7 KOM(2011) 216 slutlig. 11328/11 PI67. SOU 2012:19 Patent i 75 4.2.2 Översättningsarrangemanget för det enhetliga patentskyddet Det enhetliga patentskyddet är alltså i grunden ett europeiskt patent. Detta innebär att ansökan behandlas och patent beviljas på något av EPO:s tre officiella språk. Inför beviljandet översätts patentkraven på sedvanligt sätt till de två andra officiella språken som inte varit handläggningsspråk. Det är fortfarande lydelsen på handläggningsspråket som har vitsord; översättningarna av patentkraven saknar alltså rättslig effekt, vilket framgår av de befintliga bestämmelserna i . Några ytterligare översättningar ska som huvudregel inte krävas. I händelse av tvist om ett europeiskt patent med enhetlig verkan ska dock patenthavaren på den påstådda intrångsgörarens begäran tillhandahålla en fullständig översättning av patentet till språket i den medlemsstat som intrånget skedde eller där den påstådda intrångsgöraren är bosatt. Även en domstol kan begära att patenthavaren ska ge in en översättning i samband med det rättsliga förfarandet. I förslaget till förordning finns även intaget en bestämmelse som tar hänsyn till att en påstådd intrångsgörare kan ha varit i god tro till följd av att patentet inte funnits att tillgå på ett språk som han eller hon förstår. I den mån tvisten rör skadeståndskrav ska domstolen alltså beakta att den påstådda intrångsgöraren, innan denne erhållit en fullständig översättning av patentet till sitt eget språk, kanske inte känt till eller rimligen borde ha känt till att den företagna åtgärden gjorde intrång i patentet. Detta gäller särskilt om den påstådde intrångsgöraren är ett litet eller medelstort företag, en fysisk person, en ideell organisation, ett universitet eller ett offentligt forskningsinstitut. om maximalt kommer dessutom beskrivningen i ett europeiskt patent med enhetlig verkan som meddelats på franska eller tyska att behöva översättas till engelska. Sådana patent som har meddelats på engelska ska översättas till valfritt officiellt språk i något deltagande medlemsland. Dessa översättningar ska inte ha någon rättslig effekt och ska alltså endast tillhandahållas i informationssyfte. Någon granskning för att säkerställa att översättningarna överensstämmer med lydelsen på handläggningsspråket finns inte. Det anses dock ligga i patenthavarens intresse att se till att översättningarna överensstämmer med det meddelade patentet eftersom det annars kan vara Patent i SOU 2012:19 76 en större risk att en domstol bedömer att en intrångsgörare varit i god tro, vilket alltså kan få konsekvenser för patenthavarens möjlighet att erhålla skadestånd. Översättningarna av beskrivningarna kommer att krävas till dess att maskinöversättning av hög kvalitet blir tillgänglig för att säkerställa tillgången till patentinformation. Syftet med detta arrangemang är att se till att alla europeiska patent med enhetlig verkan finns tillgängliga på engelska, som är ett sedvanligt språk inom internationell teknisk forskning och internationella tekniska publikationer. 77 5 Förfaranden efter beviljandet Sedan ett nationellt patent har beviljats kan det bli föremål för såväl administrativa förfaranden som förfaranden i allmän domstol. Förfaranden inför PRV och förvaltningsdomstolarna syftar i huvudsak till att pröva förutsättningarna för patent medan allmän domstol dömer i mål om bl.a. intrång och ogiltighet. Ett meddelat europeiskt patent faller i princip under nationell jurisdiktion, när det har validerats i respektive land. Det är emellertid i första hand EPO som har behörighet att pröva förutsättningarna för patent. En invändning mot ett europeiskt patent kan därför inte göras vid PRV. Något administrativt tvåpartsförfarande avseende ett europeiskt patent förekommer alltså inte i . Däremot kan ett europeiskt patent bli föremål för tvist i allmän domstol. 5.1 Administrativa förfaranden 5.1.1 Invändning Sedan ett patent har meddelats kan andra än patenthavaren invända mot patentet. Ett invändningsärende är alltså ett tvåpartsförfarande, som involverar såväl patenthavaren som invändaren. En invändning kan t.ex. handla om att patent har meddelats trots att det inte uppfyller de grundläggande patenterbarhetsvillkoren, att uppfinningen inte är så tydligt beskriven att en fackman inom området kan utöva den eller att patentet omfattar något som inte framgick av den ursprungliga ansökan (grundhandlingarna). Regler om invändning för nationella patent finns i 24 och 25 §§ PL och 33–35 §§ PK. Ett invändningsförfarande äger rum inför PRV som första instans. En invändning ska göras skriftligen från den dag då patentet meddelades. När invändningstiden löpt ut får patenthavaren tillfälle att yttra sig över Förfaranden efter beviljandet SOU 2012:19 78 invändningen. Skriftväxling pågår därefter till dess invändningsfrågan är utredd. Båda parter har vidare möjlighet att begära en muntlig förhandling vid PRV1. För invändningsförfarandet i övrigt gäller förvaltningslagen (1986:223). Beslut i invändningsärenden fattas i regel av en patentexpert som getts särskilt bemyndigande att besluta i invändningsärenden. När ärendet är utrett fattar PRV beslut i invändningsfrågan. Förfarandet kan antingen leda till att invändningen avslås eller att patentet upphävs eller att det upprätthålls i ändrad (begränsad) lydelse. Om patentet begränsas ska PRV enligt 25 § fjärde stycket framställa en ny patentskrift. Invändningsärenden är relativt ovanliga sett till antalet beviljade patent. har antalet invändningar legat omkring 30– 40 ärenden . inkom emellertid endast 20 invändningar. Det är ett begränsat antal större aktörer som står för merparten av de invändningar som görs. Det är inte särskilt vanligt förekommande att små aktörer eller privatpersoner är part i ett invändningsförfarande. När detta väl förekommer är det i regel tidigare partners som gått varsin väg. Språket i invändningsförfarandet Det är i patentlagstiftningen inte särskilt reglerat vilka språk som godtas i de handlingar som ges in i ett invändningsärende. I det samnordiska betänkandet uttalas att patentmyndigheternas skyldighet att ta del av innehållet i en invändning på främmande språk måste vara begränsad (NU 1963:6 s. 241). I betänkandet anges vidare att invändaren borde föreläggas att inge en översättning av invändningen till svenska av hänsyn till patenthavaren. Av PRV:s riktlinjer framgår att en invändning på danska eller norska ska godtas. Invändning på annat språk än svenska, norska eller danska ska översättas till svenska. Handling som åberopas till stöd för invändning, t.ex. bevis om nyhetshinder, godtas dessutom på engelska, franska och tyska, liksom översättning av handlingen till något av dessa språk. I praktiken är det mycket vanligt förekommande att invändaren åberopar sådant material på annat språk än svenska. 1 Jfr 10 § Förordningen (2007:1111) med instruktion för . SOU 2012:19 Förfaranden efter beviljandet 79 5.1.2 Patentbegränsning Med 4 a kap. PL infördes ett nytt kapitel om patentbegränsning. Bestämmelserna innebär att ett patent kan begränsas eller upphävas helt i administrativ ordning inför PRV. En patentbegränsning kan t.ex. göras för att undvika en tvist i domstol, t.ex. en befarad ogiltighetsprocess. Bestämmelserna om patentbegränsning är tillämpliga både på nationella och europeiska patent. Vad gäller europeiska patent kan begränsningsförfaranden dock även inledas vid EPO. används dock sällan. Totalt sett har endast tio patentbegränsningar begärts hos PRV sedan möjligheten infördes . Begränsning av europeiskt patent vid PRV har förekommit endast . Enligt 40 a § PL kan en patenthavare hos PRV begära att ett eller flera patentkrav ändras så att patentskyddets omfattning begränsas. Till skillnad från en invändning är alltså patentbegränsning ett enpartsförfarande. Tillsammans med begäran inges de nya patentkrav som ska gälla. Det ska i begäran tydligt anges hur de omformulerade patentkraven skiljer sig från de tidigare patentkraven. Om patentet begränsas ska PRV enligt 40 c § PL framställa en ny patentskrift. De begränsade patentkraven anses dock ha gällt . 5.1.3 Överklagande av patentbeslut Ett beslut av PRV i ett ansökningsärende eller ett beslut att avslå en ansökan om patent eller en begäran om patentbegränsning kan överklagas av sökanden till Patentbesvärsrätten (PBR). Ett beslut av PRV i ett invändningsärende kan överklagas till PBR av parterna i invändningsärendet (26 och 27 §§ PL). I PBR förekommer alltså patentmål avseende nationella patent med såväl en som två parter. inkom 18 överklaganden av invändningsbeslut till PBR. inkom 15 sådana mål. För mål i PBR gäller lagen (1977:729) om Patentbesvärsrätten, som i fråga om handläggningen hänvisar till förvaltningsprocesslagen (1971:291) och . Förfarandet är normalt skriftligt. På begäran, eller när det kan vara till gagn för utredningen, kan muntlig förhandling hållas (9 § lag om patentbesvärsrätten). I de flesta patentmål är PBR domför med två tekniskt kunniga domare och en juristdomare. Förfaranden efter beviljandet SOU 2012:19 80 PBR:s avgörande kan under vissa förhållanden överklagas till . För att överklagandet ska tas upp till behandling i krävs prövningstillstånd. 5.2 Förfaranden i allmän patent kan också bli föremål för tvist i allmän domstol. är enligt 65 § PL exklusivt forum i första instans för prövning av patentmål av sex olika slag, bl.a. talan om intrång eller ogiltighet. I patentmål enligt 65 § PL är tingsrätten domför med fyra ledamöter, varav två juristdomare och två tekniskt kunniga domare. Förfarandet vid allmän domstol regleras i och inleds genom en stämningsansökan. Parterna skriftväxlar därefter och en muntlig förberedelse hålls. I patentmål är det inte heller ovanligt med flera typer av beslut under rättegång. I vissa fall kan också mer än en muntlig förberedelse behövas. Förfarandet avslutas vanligen med en huvudförhandling, efter vilken en dom meddelas. Tingsrättens beslut eller dom kan överklagas till vars beslut eller dom i sin tur kan överprövas av under förutsättning att prövningstillstånd ges. Om någon yrkesmässigt utnyttjar en patentskyddad uppfinning begår han eller hon patentintrång. I 9 kap. patentlagen finns bestämmelser om ansvar och ersättningsskyldighet vid intrång. Patentintrång som skett uppsåtligen eller av grov oaktsamhet är straffsanktionerat i 57 § PL. Åtal enligt denna bestämmelse väcks av åklagare. Betydligt vanligare är att patenthavaren själv väcker en civilrättslig talan mot någon som han eller hon anser gör intrång i patentet. Patenthavaren kan i en sådan talan t.ex. begära att tingsrätten ska förbjuda den som begår intrånget att fortsätta med det och att intrångsgöraren ska betala skadestånd. En annan typ av talan är att den som driver eller avser att driva verksamhet under vissa förutsättningar kan väcka talan mot en patenthavaren enligt 63 § och därvid yrka att domstolen fastställer att verksamheten inte gör intrång i ett visst patent. Ett patent kan också på vissa grunder ogiltigförklaras av en domstol med stöd av 52 § PL. har det till kommit in mellan 20 och 40 patentmål , varav ungefär hälften utgjort SOU 2012:19 Förfaranden efter beviljandet 81 intrångsmål. Ogiltighetsmålen står för merparten av övriga patentmål. I många fall är det samma patent som är föremål för såväl en intrångstalan som en ogiltighetstalan. Av alla inkomna mål avser ungefär hälften nationella patent. Patentmål är ofta komplicerade och långdragna. Parterna företräds därför i stor utsträckning av ombud, vanligtvis en jurist som i sin tur ofta är biträdd av någon tekniskt kunnig person, t.ex. ett patentombud. 5.2.1 Särskilt om europeiska patent Europeiska patent med giltighet i kan bli föremål för tvister inför allmän domstol på samma sätt som ett svenskt patent. En talan angående ett europeiskt patent med giltighet i förs alltså vid . Av de 34 patentmål som inkom rörde 18 mål europeiska patent. inkom 20 patentmål, varav 8 gällde europeiska patent. Tvister rörande europeiska patent handläggs av de nationella domstolarna på i princip samma sätt som tvister rörande rent nationella patent. Som nämnts i avsnitt 4.1.4 finns dock vissa särregleringar som enbart rör de europeiska patenten. Av 90 § patentlagen framgår att i den mån en översatt handling inte överensstämmer med handlingens lydelse på det språk som varit handläggningsspråk vid EPO, omfattar patentskyddet endast vad som framgår av båda lydelserna. Vid en intrångstalan kan domstolen alltså komma att behöva beakta det europeiska patentet i såväl dess lydelse enligt handläggningsspråket vid EPO som den svenska översättningen som lämnats in till PRV vid valideringen. I mål om ogiltighet enligt 52 § patentlagen har emellertid lydelsen enligt handläggningsspråket ensamt vitsord (90 § andra stycket patentlagen). Den översättning som lämnats in till PRV vid valideringen är därmed utan betydelse i ett ogiltighetsmål. finns också i patentlagen en särskild bestämmelse som reglerar översättningar av europeiska patent som är föremål för tvist i allmän domstol. Bestämmelsen är intagen i 68 a § patentlagen och infördes som en följd av de inskränkningar i översättningskraven beträffande europeiska patent som föranleddes av tillträde till Londonöverenskommelsen. I förarbetena konstaterades att inskränkningarna i översättningskraven skulle leda till att en betydande del av de europeiska patenten skulle finnas tillgängliga med beskrivningen enbart på engelska. Förfaranden efter beviljandet SOU 2012:19 82 sin tur kunna leda till att rättsinnehavaren i en patenttvist skulle ge in patentskriften till domstolen utan att den åtföljdes av en svensk översättning av beskrivningen. Lagstiftaren uttalade också att man knappast kan tänka sig att en domstol kan pröva ett patent i sak utan att ha tillgång till en fullständig översättning av patentskriften (prop. 2005/06:189 s. 39). Därför infördes en ny bestämmelse i patentlagen med innebörd att rätten i händelse av tvist får förelägga patenthavaren att inge en fullständig översättning till svenska av patentskriften i den mån en sådan inte finns tillgänglig hos PRV. Om den förelagda parten är kärande i målet ska föreläggandet ges vid påföljd att talan annars kan komma att avvisas. Är den förelagda parten svarande i målet, ska föreläggandet istället ges vid påföljd att rätten annars kan låta översätta patentskriften på dennes bekostnad. Enligt uppgift från har ett europeiskt patent med beskrivningen på engelska inte varit föremål för någon tvist. Bestämmelsen i 68 a § PL har därför inte tillämpats i praktiken. 5.2.2 Närmare om språket i patentskriften och det subjektiva rekvisitet Som tidigare nämnts är en förutsättning för straffansvar vid patentintrång att det kan visas att intrånget begåtts uppsåtligen eller av grov oaktsamhet (57 § PL). Åtal enligt denna bestämmelse är emellertid mycket ovanliga; har ingen sådan talan väckts i anledning av intrång i patent. Långt vanligare är att rätten efter begäran av patenthavaren på civilrättslig grund prövar om någon begått patentintrång. Skadestånd som påföljd vid patentintrång regleras i 58 § PL. Enligt första stycket i denna paragraf ska den som uppsåtligen eller av oaktsamhet begår patentintrång betala skälig ersättning för utnyttjandet av uppfinningen. Intrångsgöraren ska vidare enligt samma bestämmelse betala ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. Ersättningen för utnyttjande är tänkt att motsvara den skäliga licensavgift som skulle ha betalats om det funnits ett licensförhållande mellan patenthavaren och intrångsgöraren. Vad gäller ersättning för ytterligare skada kan t.ex. beaktas utebliven vinst, den vinst som intrångsgöraren har gjort eller skada på uppfinningens anseende. SOU 2012:19 Förfaranden efter beviljandet 83 Den som utan uppsåt eller oaktsamhet begår patentintrång ska enligt 58 § andra stycket PL betala ersättning för utnyttjande av uppfinningen, om och i den mån det är skäligt. Sådan ersättning för utnyttjandet kan alltså utgå även om intrångsgöraren varit i god tro. Någon ersättning för ytterligare skada ska i detta fall inte utgå. Bevisbördan för det subjektiva rekvisitet ligger på den som påstår intrång. Kravet på oaktsamhet i 58 § PL är dock lågt ställt. Det har ansetts att den som är yrkesverksam bör hålla sig underrättad om vilka uppfinningar inom dennes verksamhetsområde som är patentskyddade. Den som försummar att iaktta den uppmärksamhet som normalt kan krävas av honom kan alltså anses oaktsam oavsett att han eller hon har faktisk kännedom om patentskyddet. Andra sanktioner i patentlagen, t.ex. att en domstol vid vite kan förbjuda en intrångsgörare att fortsätta intrånget (57 b § PL), kräver inte att intrånget begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhet. En fråga som uppmärksammades i anslutning till tillträdet till Londonöverenskommelsen var huruvida det krävdes särregler i fråga om sanktionerna vid intrång i den mån det åberopade patentets beskrivning inte fanns i svensk översättning (prop. 2005/06:189 s. 34 ff.). Det skäl som då framfördes var att förekomsten av patent med beskrivningen på engelska kunde leda till att en tredje man oavsiktligen kunde begå intrång till följd av att han eller hon inte kunnat tillgodogöra sig innehållet i patentskriften. Det övervägdes om en patenthavare skulle vara skyldig att tillhandahålla en påstådd intrångsgörare en fullständig översättning till svenska av patentskriften och att sanktioner för patentintrång endast skulle kunna meddelas för tiden därefter. Det ansågs emellertid att de befintliga bestämmelserna om straff och skadestånd vid patentintrång erbjöd tillräckligt skydd för en godtroende intrångsgörare. Om en tredje man inte kunnat tillgodogöra sig innehållet i en patentskrift till följd av att patentbeskrivningen endast funnits tillgänglig på engelska, ansågs detta kunna beaktas inom ramen för bedömningen om det föreligger uppsåt eller oaktsamhet eller, i fråga om ersättning för utnyttjande, vid skälighetsbedömningen. En domstol ska alltså med andra ord överväga om det är skäligt att en godtroende intrångsgörare ska betala ersättning för utnyttjandet av uppfinningen. Någon särskild reglering ansågs därför inte behövas. Förfaranden efter beviljandet SOU 2012:19 84 5.3 Språket i domstolar Av 10 § språklagen (2009:600) framgår att språket i domstolar, förvaltningsmyndigheter och andra organ som fullgör uppgifter i offentlig verksamhet är svenska. Bestämmelsen reglerar det som gällt men som inte varit lagfäst. I och förvaltningsprocesslagen finns nämligen inga uttryckliga bestämmelser som reglerar vilka språk som ska godtas vid tvister i domstol. Av vissa bestämmelser framgår dock indirekt att lagstiftaren förutsatt att det är svenska som används. I anges t.ex. i 12 kap. 2 § att ett ombud ska behärska svenska språket och i 5 kap. 6 § att om part, vittne eller annan, som ska höras inför rätten, inte kan svenska får en tolk anlitas2. Av 33 kap. 9 § framgår vidare att rätten vid behov får låta översätta handlingar som kommer in till eller skickas ut från rätten. Huvudregeln i svensk rätt är alltså att handlingar som ges in till domstolen ska vara skrivna på svenska och att förhandlingar och muntliga sammanträden hålls på svenska. Även om rättegångsspråket alltså är svenska tillåts emellertid i praktiken ofta handlingar på andra språk. I många patentmål åberopar parterna dokument, såsom t.ex. andra patentskrifter, utdrag ur tekniska handböcker och expertutlåtanden, som är skrivna på engelska. Domstolarna godtar också sådana handlingar i stor utsträckning utan att dessa översätts. I ett avgörande från 20113 har prövat i vilken mån handlingar på andra språk kan godtas i domstol. I avgörandet uttalades att huvudregeln enligt svensk rätt är att handlingar som ges in till domstol ska vara skrivna på svenska Men även handlingar på andra språk än svenska kan enligt HD i vissa fall godtas. Det är domstolens uppgift att i det enskilda fallet bedöma om och i vilken utsträckning som avsteg kan göras från den angivna huvudregeln om att processen ska föras på svenska. HD menar att i allmänhet bör handlingar – exempelvis avtal, brev, utlåtanden och annan skriftlig bevisning – på danska eller norska kunna godtas. Också handlingar av detta slag på engelska bör kunna accepteras. Däremot bör enligt HD normalt inte handlingar på andra språk än dessa godtas. 2 Motsvarande bestämmelser om tolk finns i 50 § förvaltningsprocesslagen. 3 NJA 2011 s. 345. 85 6 Offentlighet i patentärenden En nationell patentansökan handläggs av PRV, som i sin egenskap av svensk förvaltningsmyndighet är underställd offentlighetsprincipen. Beslut som rör en nationell patentansökan kan också överklagas till administrativ domstol. Beviljade patent kan också bli föremål för förfaranden i såväl administrativ som allmän domstol. I detta kapitel redovisas vilka bestämmelser som gäller avseende offentlighet och sekretess vid svenska myndigheter och domstolar. 6.1 Offentlighetsprincipen Offentlighetsprincipen är en i grundlagsfäst central princip för rättsskipningen och den offentliga förvaltningen. Principen innebär att allmänheten och massmedierna ska ha möjlighet till insyn i statens – och myndigheternas – verksamhet. Offentlighetsprincipen kommer till uttryck på olika sätt, exempelvis genom principerna om handlingsoffentlighet och förhandlingsoffentlighet. Den s.k. handlingsoffentligheten regleras i 2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF) och innebär att var och en har rätt att ta del av allmänna handlingar. En handling är allmän om den förvaras på en myndighet och har inkommit till myndigheten eller upprättats där.