sou · H0B378 · 2012-11-29 00:00:00 — I den brottsbekämpande verksamheten finns det endast ett fåtal regler som direkt berör polisverksamheten, eftersom det normalt dels är åklagare, förundersökningsledare eller polisman som pekas ut som behöriga, dels är brottmålsforum som avgör var frågan ska handläggas. En författningsbestämmelse behöver dock ändras. Med stöd av lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott kan en domstol besluta om vissa tvångsmedel redan i syfte att förhindra att särskilt allvarliga brott kommer till utförande. Det är tingsrätten som prövar frågan om att använda tvångsmedel på ansökan av åklagaren. Behörig tingsrätt är, enligt 6 § lagen, rätten i den ort där ledningen för den polismyndighet som handlägger ärendet finns. Domstolsforum bestäms således med utgångspunkt i indelningen i polismyndigheter. I en polisorganisation med två myndigheter, och Säkerhetspolisen, måste forumfrågan avgöras på en annan grund. Eftersom det inte finns någon generell forumregel att falla tillbaka på, är en ny uttrycklig reglering nödvändig. Möjligheten att knyta forumfrågan till län, på så sätt att behörig tingsrätt är rätten i det län där polisen handlägger ärendet, är utesluten med hänsyn till att det finns fler än en tingsrätt i några län. Ett alternativ skulle kunna vara att, med lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll som förebild, samla samtliga dessa mål vid tingsrätt.1 Med hänsyn till att detta alternativ avvisades vid tillkomsten av lag, bör det inte aktualiseras på nytt.2 Det lämpligaste alternativet, som knyter an till den nuvarande lösningen, är att bestämma forumfrågan med utgångspunkt i de polisregioner som kommittén föreslår. Bestämmelsen bör då utformas så att behörig tingsrätt är rätten i den ort där ledningen för den 1Se 21 § lagen. 2Förslaget fördes fram i Ds 2005:21, men togs inte upp i propositionen (prop. 2005/06:177). polisregion som handlägger ärendet finns. Ett liknande sätt att beskriva den regionala enheten under myndighetsnivån finns beträffande i 9 § förordningen (1997:899) om myndighetssamverkan mot ekonomisk brottslighet Flertalet ärenden enligt lagen handläggs dock av Säkerhetspolisen. Eftersom denna myndighet inte förväntas ha en regionindelning av det slag som kommittén föreslår för , behövs det en forumregel även för dessa ärenden. Det är då lämpligt att knyta an till det förslag om som konkurrerande forum för dessa ärenden som Utredningen om hemliga tvångsmedel lagt fram.3 Följaktligen bör det anges att , vid sidan av rätten i den ort där ledningen för den polisregion som handlägger ärendet finns, är behörig. En följd av den valda lösningen blir att samtliga ärenden enligt lagen som Säkerhetspolisen handlägger, kommer att handläggas vid . Den närmare utformningen av bestämmelsen framgår av författningskommentaren. Övriga forumregler som avser den brottsbekämpande verksamheten återfinns främst i . Kommittén bedömer att dessa regler inte kommer att påverkas av förslaget om att lägga samman polismyndigheterna, eftersom reglerna inte knyter an till polisiära myndigheter eller verksamhetsområden.4 Polisens myndigheter handlägger ett stort antal förvaltningsärenden. Två stora grupper av ärenden avser handräckning respektive ärenden som rör enskilda medborgare, exempelvis tillståndsgivning och anmälningsskyldigheter av olika slag. 3Se betänkandet (SOU 2012:44) Hemliga tvångsmedel mot allvarliga brott s. 752 f. 4Bestämmelsen om anmälningsskyldighet i 25 kap. 1 § , som är att anse som en forumregel i den brottsbekämpande verksamheten, behandlas av systematiska skäl i avsnitt 2.3.2. tillsammans med övriga bestämmelser om anmälningsskyldighet. Bedömning: När det gäller handräckningsbestämmelser finns det inte behov av forumregler med ett preciserat polismyndighetsbegrepp. Förslag: De forumregler som innehåller ett preciserat polismyndighetsbegrepp ska ändras så att endast begreppet anges. Detsamma gäller de bestämmelser som innehåller endast begreppet polismyndighet. En rad författningar ålägger polismyndigheterna att hjälpa och på olika sätt biträda andra myndigheter i deras verksamhet, s.k. handräckning. Transporter, hämtningar och närvaro vid förrättningar är exempel på handräckningar. Endast ett fåtal av dessa författningar innehåller några uttryckliga forumregler. I stället anges endast polismyndigheten. Enligt fast praxis görs dock en framställning om polishandräckning hos den polismyndighet inom vars distrikt den person, den lokal eller det föremål som handräckningen avser befinner sig. Den utbildade praxisen torde utan svårigheter kunna tillämpas även inom den nya . Liksom får den myndighet som begär handräckningen vända sig till polisen på den aktuella orten eller på den ort där närmaste polisenhet finns. Det är sedan en fråga internt i den nya att besluta om vilken polisenhet som ska verkställa handräckningen. Kommittén ser därför inget behov av att komplettera reglerna om handräckning med en forumregel. Uttryckliga forumbestämmelser, med den innebörd som redovisats, finns i följande författningar. 26 a § lagen (1957:668) om utlämning för brott 8 § lagen (1963:193) om samarbete med , , och angående verkställighet av straff m.m. 10 § lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. 17 § lagen (1994:451) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 9 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård 9 § kungörelsen (1970:710) om utlämning till eller från , , eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling 22 § förordningen (1977:178) med vissa bestämmelser om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom 9 b § förordningen (1982:306) med vissa bestämmelser om utlämning för brott till 4 § förordningen (1994:1060) om intensivövervakning med elektronisk kontroll 2 kap. 9 § förordningen (1998:642) om verkställighet av frivårdspåföljder 9 § förordningen (2003:1179) om överlämnade från enligt en europeisk arresteringsorder och 34 § fängelseförordningen (2010:2010). När det gäller de författningar som har en uttrycklig forumregel står valet mellan att anpassa denna till en organisation med den nya eller att upphäva regeln. Med hänsyn till att det finns en väl etablerad praxis i forumfrågan som kan tillämpas även för den föreslagna nya polisorganisationen, finns det få fördelar med att ha en särskild reglering av samma innebörd endast för ett fåtal fall. Den särskilda regleringen av forumfrågan i de nyssnämnda författningarna bör därför upphävas. Istället bör få denna uppgift. I vissa fall kan det finnas anledning att komplettera bestämmelsen för att ska få information om var den person, den lokal eller det föremål som handräckningen avser finns. Slutligen bör uppmärksammas att det kan vara nödvändigt att behålla den särskilda regleringen av forumfrågan i den mån den vilar på en internationell överenskommelse. Vidare ska de författningar där ordet polismyndighet används i betydelsen en av flera sådana myndigheter, dvs. i den betydelse som begreppet har , ändras i samtliga handräckningsförfattningar så att anges som behörig myndighet i fortsättningen. Slutligen har kommittén uppmärksammat att skyldigheten att lämna handräckning i vissa handräckningsbestämmelser ålagts polisen och inte polismyndigheten. Redan med nuvarande terminologi kan ett sådant uttryckssätt leda till oklarheter. bestämning av begreppet polisen som kommittén föreslår, och Säkerhetspolisen sammantagna, är det nödvändigt att ersätta begreppet polisen med , eftersom det är fråga om arbetsuppgifter som enbart denna myndighet ska ha. Kommittén föreslår därför att begreppen polisen och polis ersätts med i de författningar om handräckning där begreppet förekommer. De författningsbestämmelser som avses är 8 § lagen (1982:636) om anordnande av visst automatspel 2 kap. 3 § lagen (1998:506) om punktskattekontroll av transporter m.m. av alkoholvaror, tobaksvaror och energiprodukter och 6 § lagen (2005:426) om arbetstid m.m. för flygpersonal inom civilflyget. I fyra författningar används begreppet polishandräckning. rubriken närmast före 45 § lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, rubriken närmast före 43 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, 28 § lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning och rubriken närmast före 20 § lagen (1998:603) om verkställighet av sluten ungdomsvård. Detta begrepp bör bytas mot handräckning av . Begreppet polishjälp behandlas i avsnitt 4.7.3. 2.3.2Vissa andra förvaltningsärenden i första instans Förslag: Flertalet forumregler med ett preciserat polismyndighetsbegrepp i författningsbestämmelser som innehåller handlingsregler för enskilda ska behållas. Forumreglerna ändras så att de avser var den enskilde ska vidta åtgärden och inte var ärendet ska handläggas och avgöras. Eftersom forumregeln inte kan anknytas till en viss polismyndighet, ska regeln i flertalet fall i stället avse ett visst län. Den praxis i forumfrågan som tillämpas för ansökan i ärenden enligt ordningslagen (1993:1617) ska regleras i lagen. Bedömning: Passlagen och hittegodslagen kan, utan författningsändringar, tillämpas så att varje polisregion i den nya är behörig att handlägga ärenden enligt dessa lagar. När det gäller de ärenden som handläggs av bör den nya myndighetsledningen som huvudregel få avgöra var dessa ärenden ska handläggas i fortsättningen. Den enskilde bör i dessa ärenden kunna göra ansökan/motsvarande hos myndigheten på valfri ort i den mån den nya inte beslutar annat. De förvaltningsärenden som behandlas i detta avsnitt är sådana där den aktuella författningsbestämmelsen innehåller handlingsregler för enskilda. Ärenden som handläggs av polismyndigheterna Endast vissa författningar som avser förvaltningsärenden som ska handläggas av polismyndigheterna innehåller några uttryckliga forumregler. Som regel anges endast begreppet polismyndighet. Uttryckliga regler finns dock i vapenlagstiftningen genom 6 kap. 6 § vapenlagen (1996:67), 1, 5, 11 och 13 kap. vapenförordningen (1996:70) och 12 § förordningen (1992:1303) om krigsmateriel samt i ordningsvaktlagstiftningen genom 5 och 6 §§ lagen (1980:578) om ordningsvakter och 1 § ordningsvaktsförordningen (1980:589). Dessa författningar omfattar två av de största grupperna av förvaltningsärenden hos polismyndigheterna. Mer eller mindre uttryckliga forumregler finns därutöver i 2 § lagen (1918:163) om sjöfynd 12 kap. 89 § växellagen (1932:130)5 5 kap. 57 § lagen (1933:269) om ägofred 25 kap. 1 § 2 § lagen (1966:742) om hotell- och pensionatsrörelse 8–10 §§ lagen (1976:206) om felparkeringsavgift 3 § lagen (1983:1097) med vissa bestämmelser om larmanläggningar m.m. 28 § jaktlagen (1987:259) 4 kap. 4 och 6 §§ begravningslagen (1990:1144) 10 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716) 3 § lagen (1999:271) om handel med begagnade varor och 8 § förordningen (1999:272) med samma namn 2 § kungörelsen (1973:261) om utbetalning av vissa ersättningar i mål eller ärende vid domstol m.m. 15 § förordningen (1974:286) om beräkning av strafftid m.m. 28 d §, 36 § och 40 § jaktförordningen (1987:905) 6–7, 9, 11 och 14 §§ förordningen (1988:842) om ersättning och belöning till den som hjälper polisen 3 § förordningen (1990:415) om tillstånd till införsel av vissa farliga föremål 2 a kap. 3 § förordningen (1994:1716) om fisket, vattenbruket och fiskerinäringen 3 § förordningen (1998:641) om verkställighet av sluten ungdomsvård och 5 kap. 4 § luftfartsförordningen (2010:770). Till detta kommer den tidsbegränsade lagstiftningen om försöksverksamhet med trafiknykterhetskontrollanter i hamnar som upphör den 1 juli 2013.6 5Det kan ifrågasättas om bestämmelsen är möjlig att tillämpa . 6Se lagen (2010:374) om försöksverksamhet med trafiknykterhetskontrollanter i hamnar och 3 § förordningen (2010:375) med samma namn. I de fall forumregler saknas, är lagstiftarens avsikt ibland att varje polismyndighet ska vara behörig. Så är fallet när det gäller passärenden7 och hittegodsärenden8. Vanligare är dock att vissa forumregler ändå upprätthålls i praktiken. Exempel på detta är ärenden som avser tillstånd och andra åtgärder enligt ordningslagen (1993:1617)9 samt åtgärder enligt utlänningslagen (2005:716). Oavsett om forumreglerna är uttryckliga eller grundade på praxis, innebär de i huvudsak följande. Ärenden som avser prövning av lämplighet hos en fysisk eller juridisk person, exempelvis tillstånd att inneha vapen, handläggs av den polismyndighet inom vars distrikt den sökande är bosatt eller, i fråga om en juridisk person, ledningen utövas. Ärenden som avser prövning av en viss aktivitet eller verksamhet, exempelvis tillstånd att anordna offentliga tillställningar och allmänna sammankomster eller att driva hotell, handläggs av den polismyndighet inom vars distrikt aktiviteten eller verksamheten ska bedrivas. Beträffande åtgärder mot en viss person är den polismyndighet behörig inom vars distrikt personen är bosatt eller annars vistas. När det gäller en skyldighet att anmäla en viss inträffad händelse, exempelvis ett dödsfall eller ett skadat djur, är behörig myndighet den inom vars distrikt den händelse som ska anmälas har inträffat. Denna praxis, som varit etablerad , torde grundas på bedömningen att förvaltningsärenden handläggs bäst där kunskapen om de förhållanden de avser är störst, dvs. så nära den eller det som ska prövas som möjligt. När, såsom kommittén föreslagit, de nuvarande polismyndigheterna läggs samman till en myndighet, , förlorar de nuvarande forumreglerna sin betydelse. Frågan är då i vilken omfattning det finns behov av att genom författningsreglering styra ärendenas handläggning även inom . För en sådan styrning talar främst att vissa ärendegrupper har en sådan lokal koppling att de bäst avgörs lokalt att avsaknaden av en styrning genom författningsreglering medför att statsmakterna frånhänder sig möjligheten att styra servicenivå och tillgänglighet hos den nya 1977/78:156 s. 85 f. 8Jfr 6 § kungörelsen (1938:677) med vissa föreskrifter rörande polismyndighets befattning med hittegods. 9Se bl.a. tillstand/ att handlingsregler som avser enskilda ska vara så tydligt utformade att det inte råder något tvivel om var en förpliktelse ska fullgöras och att det också enkelt kan avgöras om den enskilde har uppfyllt sina förpliktelser och att polisens ärendehanteringssystem inte medger en nationell hantering av samtliga ärendegrupper. Mot en författningsreglerad styrning av ärendehandläggningen talar främst att utvecklingen mot allt större myndigheter i förening med en alltmer centraliserad handläggning har medfört att den lokala kännedomen när det gäller personer och platser har minskat och att en styrning hämmar den rationaliseringspotential som är ett viktigt skäl till att den nya inrättas. Vid en samlad bedömning är det kommitténs slutsats att det finns anledning att behålla någon form av författningsmässig styrning av forumfrågan för flertalet av de ärendegrupper som har en sådan. De bedömningar av forumfrågan som gjorts i skilda lagstiftningar i en organisation med flera polismyndigheter har, i vart fall övergångsvis, bäring även i den nya . Forumreglerna behöver dock anpassas efter de nya förhållandena och förtydligas. Vid utformningen av nya regler bör man falla tillbaka på den praxis som gäller för den stora mängd ärendegrupper för vilka inga uttryckliga forumregler finns. Ett viktigt skäl för detta är att dessa regler är etablerade hos allmänheten. Såsom redovisats innehåller de i praxis utvecklade forumreglerna i flertalet fall en koppling till polisdistriktet, alltså länet. En fortsatt sådan länskoppling, även för de uttryckliga forumreglerna, innebär därför enligt kommitténs mening minst olägenheter för allmänheten. En sådan lösning bör därför väljas som huvudregel. I detta sammanhang vill dock kommittén understryka att målet bör vara att flertalet författningsreglerade forumregler ska kunna avvecklas så att ansökan och anmälan ska kunna göras var som helst i landet. Det finns dock regler om anmälningsplikt, exempelvis då det gäller skadat vilt eller läkares anmälan om vapeninnehavare som bedöms var psykiskt sjuk, som även bör vara utformade med geografisk hänsyn. För att inte binda upp den nya när det gäller var ett ärende om tillstånd/motsvarande ska handläggas bör det i sådana ärendegrupper vara tillräcklig att reglera var ansökan ska göras. Det är sedan en fråga för att avgöra vid vilken enhet i landet som handläggning och beslut ska hanteras. Författningstekniskt kan preciseringen åstadkommas genom en bestämmelse om att tillstånd/motsvarande söks hos kompletterad med Ansökan/motsvarande görs i det län som . För anmälningsärenden anges på motsvarande sätt att anmälan ska göras hos kompletterat med Anmälan görs i det län som . Kommittén har tidigare föreslagit att den nya myndigheten ska vara indelad i geografiska verksamhetsområden, polisregioner. Alternativt skulle därför en ny forumregel kunna utformas så att den kopplar till en polisregion. Kommittén är naturligtvis även medveten om att den statliga regionala förvaltningen är föremål för översyn som kan komma att påverka indelningen i län. Med dagens utgångspunkt är likväl en anknytning till begreppet län att föredra framför den till begreppet polisregion. Här spelar även in att begreppet län kommer att vara mer etablerat hos allmänheten än en kommande indelning i polisregioner. För att underlätta en smidig anpassning till ändrade förhållanden bör dock den kompletterande bestämmelsen som anger var ansökan ska göras, där det är möjligt och lämpligt, tas in i tillämpningsförordningen till respektive lag där en sådan finns. I detta sammanhang vill kommittén betona vikten av att den nya utvecklar servicenivån i förvaltningsärenden gentemot medborgarna. På så sätt kan behovet av särskilda forumregler ytterligare minska. Detta förutsätter såväl en kraftfull utveckling av nationella och rationella ärendehanteringssystem med it-baserade ordningar för ansökan/anmälan och beslut som väl fungerande kommunikationsvägar för den som vill ha personlig kontakt med myndigheten i ett ärende. De överväganden som gjordes när inrättades10, och det utvecklingsarbete som bedrivits av denna myndighet därefter, bör kunna vara vägledande även för polisen. I några fall bör avsteg göras från den föreslagna forumregeln på så sätt att den i stället knyts till begreppet ort. När det gäller det ålderdomliga stadgandet i 12 kap. 89 § växellagen (1932:130), sak- 10 Se prop. 2002/03:99 s. 246 ff. nas det anledning att behålla den särskilda forumregeln som innebär att polismyndigheten på orten ska kontaktas för upplysningar om den som söks för växelprotest i vissa fall. Här bör det vara tillräckligt att kontaktas. En avvikande reglering bör också gälla för den anmälningsskyldighet som gäller enligt och utlänningslagstiftningen. I 25 kap. 1 § bör dagens begrepp anvisad polismyndighet istället ersättas med begreppet kompletterat med att anmälan ska göras på den ort som anges i beslutet. På så sätt speglas bättre hur bestämmelsen tillämpas . Dessutom uppnås en bättre överensstämmelse med bestämmelsen i 2 § samma kapitel enligt vilken reseförbud, alltså förbud att lämna en anvisad vistelseort, får förenas med anmälningsplikt. Bestämmelsen om anmälningsplikt i 10 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716), som innebär att utlänningen ska fullgöra sin anmälningsskyldighet hos polismyndigheten på en viss ort, bör behållas. Detsamma gäller bestämmelsen om anmälningsplikt i 10 § lagen (1991:572) om särskild utlänningskontroll som anger att utlänningen ska anmäla sig hos en polismyndighet. Båda bestämmelserna bör dock utformas på samma sätt som den i . Såsom redovisats saknas det en uttrycklig forumregel för det mycket stora antal ärenden som handläggs av polismyndigheterna enligt ordningslagen (1993:1617). I en organisation med den nya är det angeläget att det inte råder någon tveksamhet om var en ansökan som avser för den enskilde och samhället så grundläggande frågor ska göras. Den nuvarande11, ej författningsreglerade, ordningen där ansökan görs på den ort där den tillställning/motsvarande som ansökan gäller är avsedd att äga rum bör därför uttryckligen regleras i ordningslagen. Liksom beträffande de författningsreglerade forumreglerna, bör de nya bestämmelserna knyta an till indelningen i län. I ordningsvaktlagstiftningen behöver dessutom materiella ändringar göras i forumreglerna eftersom de förutsätter en fördelning av den geografiska kompetensen mellan en polismyndighet och . Här bör 5 § första stycket första meningen lagen (1980:578) om ordningsvakter utgå och ersättas av att meddelar förordnande att vara ordningsvakt. 11 Se bl.a. tillstand/ Beträffande ärenden enligt passlagen (1978:302) och lagen (1938:121) om hittegods, som båda är avsedda att tillämpas så att varje polismyndighet är skyldig att handlägga dessa ärenden, saknas det behov av att göra några författningsmässiga förändringar. Forumreglerna i de båda författningarna torde kunna tolkas så att i den nya är varje polisregion behörig att handlägga sådana ärenden. Oberoende av vilka ändringar i övrigt som görs i författningarna ska de författningar där begreppet polismyndighet används i betydelsen en av flera sådana länsvisa myndigheter, dvs. i den betydelse som begreppet har , ändras så att begreppet avses i fortsättningen. Kommittén återkommer i författningskommentaren till den närmare utformningen av de ändrade forumregler som föreslås. Ärenden som handläggs av Även handlägger förvaltningsärenden av det slag som behandlas här. Enligt 6 § lagen (2004:1167) om vägtransportledare meddelar förordnande för den som ska ha en sådan syssla. Genom 11 och 12 §§ har även uppgiften att återkalla ett förordnande och att stänga av en vägtransportledare tillagts styrelsen. Enligt 5 och 9 §§ lagen (1980:578) om ordningsvakter ska meddela och återkalla vissa ordningsvaktsförordnanden. I 2 och 8 §§ lagen (1991:483) om fingerade personuppgifter anges att prövar fråga om medgivande att använda fingerade personuppgifter. Den geografiska kompetensen för omfattar hela landet. När och polismyndigheterna, såsom kommittén föreslagit, läggs samman till en myndighet kan frågan ställas om det finns behov av att författningsmässigt styra de ärenden som handlägger till en viss enhet inom den nya . På så sätt skulle den handläggningsordning som gäller även fortsättningsvis kunna upprätthållas. från ett medborgarperspektiv gäller frågan vart en person i fortsättningen ska vända sig i ett ärende som avser att exempelvis ansöka om ett förordnande som vägtransportledare. sker detta genom att en ansökan skickas eller lämnas in till . Kommittén kan inte se att det finns behov av en sådan reglering. Det är en fråga för den nya myndighetsledningen att avgöra var de ärenden som handlagts av ska handläggas i fortsättningen, om inte särskilda skäl som exempelvis internationella åtaganden motiverar en annan lösning. Kommittén har övervägt om det finns behov av en särskild ordning för de ärenden som avser fingerade personuppgifter, men stannat för att så inte är fallet. Med hänsyn till att dessa ärenden är väldigt få och innehåller uppgifter av känslig natur12, förutsätter dock kommittén att handläggningen sker inom en mycket begränsad krets av medarbetare och organisatoriskt koncentreras till huvudkontoret eller till någon annan nationell enhet. Således är det tillräckligt att ordet byts ut mot ordet i de aktuella författningarna. För den enskilde innebär detta att en ansökan/motsvarande kan ges in hos myndigheten på valfri ort i den mån den nya inte anvisar en viss ort/enhet13. I några författningar anges Säkerhetspolisen uttryckligen som handläggande enhet. Den geografiska kompetensen för Säkerhetspolisen, omfattar, liksom för , hela riket. Den omständigheten att Säkerhetspolisen blir en självständig myndighet påverkar inte forumreglerna. Förslag: Ändringar ska göras i de särskilda forumregler som gäller för överklagande av vissa ärenden.