sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Inspektionen får också besluta att förvaltaren inte längre får förvalta en AIF-fond. Innan någon åtgärd som nu Tillsyn och sanktioner m.m. nämnts vidtas ska inspektionen underrätta behörig myndighet i förvaltarens hemland. Om en utländsk AIF-förvaltare som driver verksamhet i med stöd av tillstånd åsidosätter sina skyldigheter enligt den nya lagen om AIF-förvaltare eller andra författningar, som reglerar bolagets eller företagets verksamhet i , ska Finans- inspektionen kunna vidta samma åtgärder som mot en svensk AIF-förvaltare. Som nämnts i avsnitt 14.1 är det den behöriga myndigheten i en AIF-förvaltares värdland som utövar tillsyn över förvaltarens efter- levnad av artiklarna 12 och 14 i AIFM-direktivet vad gäller förval- tarens förvaltning och marknadsföring där. Enligt artikel 45.4–45.8 ska den behöriga myndigheten i värd- landet ha möjlighet att vidta sanktioner och underrätta den behöriga myndigheten i förvaltarens hemland om regelbrott. Bestämmelser motsvarande artikel 45.4–45.8 bör, med 12 kap. 15–18 §§ LIF som förebild, införas i den nya lagen. 14.2.4Ingripanden mot AIF-förvaltare som förvaltar AIF-fonder vars samlade tillgångar inte överstiger angivna tröskelvärden Genomförande i svensk rätt Förslag: Om en AIF-förvaltare, som bara låtit sig registeraras med stöd av bestämmelserna om registreringsförfarandet, har åsidosatt sina skyldigheter enligt lagen om AIF-förvaltare ska ingripa. ska då förelägga förvaltaren att vidta åtgärder för att komma till rätta med situationen, med- dela ett förbud att verkställa beslut eller utfärda en anmärkning. Om överträdelsen är allvarlig, ska förvaltaren avregistreras eller, om det är tillräckligt, varning meddelas. får avstå från ingripande om en överträdelse är ringa eller ursäktlig, om förvaltaren gör rättelse. Tillsyn och sanktioner m.m. En AIF-förvaltare som förvaltar fonder som understiger vissa tröskel- värden, se avsnitt 4.4, behöver inget tillstånd enligt AIFM-direk- tivet men ska registreras hos den behöriga myndigheten och regel- bundet lämna viss information. En sådan förvaltare är också skyldig att söka tillstånd om värdet av fonderna kommit att överstiga tröskelvärdena. Den sanktion som i första hand kommer i fråga för denna typ av förvaltare är förseningsavgifter, se avsnitt 14.2.2. Men om förvaltaren trots förseningsavgifter inte lämnar den information han ska eller om förvaltaren inte söker tillstånd när tröskelvärdena har passerats måste ytterligare sanktionsmöjligheter vara tillgängliga. Ytterst bör avregistrering kunna ske. Efter avregistrering uppfyller förvaltaren inte längre villkoren för undantaget, dvs. förvaltaren bedriver verksamhet som omfattas av lagen utan att vara berättigad till det, och kan då förelägga förvaltaren att upphöra med verksamheten, se förslagsrutan under avsnitt 14.2.2. Enligt artikel 49 i AIFM-direktivet ska en behörig myndighet skrift- ligen motivera beslut att återkalla tillstånd och beslut att inte bevilja tillstånd. Detsamma gäller andra beslut enligt AIFM-direktivet, t.ex. beslut om sanktioner. Den behöriga myndighetens beslut ska enligt samma artikel också kunna överklagas. Även det faktum att en behörig myndighet inte har fattat något beslut avseende en till- ståndsansökan från ansökan ska kunna över- klagas. Genomförande i svensk rätt Förslag: Beslut av enligt lagen om AIF-för- valtare får som regel överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Om i ett ärende om tillstånd inte med- delar beslut från det att ansökan gavs in, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökan- den får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Har inspektionen inte meddelat beslut från det att en sådan förklaring har lämnats, ska det anses som att ansökan har avslagits. Tillsyn och sanktioner m.m. Om inte lämnar över en underrättelse som avses artikel 32.3, 32.7 eller 33.6 i AIFM-direktivet till behörig myndighet i utlandet från det att underrättelsen togs emot och inte heller med- delar beslut om att något överlämnande inte ska ske, ska inspek- tionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära förklaring av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Om inte lämnar över en underrättelse som avses artikel 33.4 i AIFM-direktivet till behörig myndighet i utlandet från det att underrättelsen togs emot och inte heller meddelar beslut om att något överlämnande inte ska ske, ska inspektionen underrätta sökanden om skälen för detta. Sökanden får därefter begära för- av kammarrätten att ärendet onödigt uppehålls. Om underrättelsen inte har lämnats över från det att en sådan förklaring har meddelats av domstol, ska det anses som att beslut om att något överlämnande inte ska ske. Bestämmelser om att myndigheter ska motivera sina beslut finns i 20 § förvaltningslagen (1986:223). Inom det finansiella området får beslut som regel överklagas hos allmän för- valtningsdomstol (Förvaltningsrätten i ). Så är fallet t.ex. avseende beslut enligt LIF (14 kap. 1 §) och beslut enligt lagen om värdepappersmarknaden (26 kap. 1 §). Detsamma bör gälla för be- slut enligt lagen om AIF-förvaltare. Liksom i LIF bör dock beslut om att kalla till styrelsesammanträde och att förelägga någon som utan tillstånd bedriver verksamhet att lämna de upplysningar som krävs för att bedöma om lagen är tillämplig på verksamheten, inte få överklagas.4 Likaså bör inte beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter få överklagas hos domstol. I stället får, i den mån regeringen föreskriver det, sådana beslut överklagas hos regeringen. Även uteblivna beslut om tillstånd ska enligt artikel 49.2 andra stycket i AIFM-direktivet kunna överklagas. Detta gäller framför allt tillstånd att vara AIF-förvaltare. Inspektionens beslut att inte överlämna underrättelser till andra behöriga myndigheter i situa- tioner som avser gränsöverskridande verksamhet får även karaktären av tillståndsbeslut. Det är t.ex. först sedan den behöriga myndig- 4 Se prop. 2002/03.150 s. 281. Tillsyn och sanktioner m.m. heten i värdmedlemsstaten har tagit emot den av vidarebefordrade filialanmälan som en svensk AIF-förvaltare kan börja bedriva verksamhet i en filial. Även uteblivna beslut i sådana fall bör kunna prövas i domstol. Bestämmelser om rätten till dom- stolsprövning i motsvarande situationer finns redan i 14 kap. 2 § LIF5 och 26 kap. 2 § lagen om värdepappersmarknaden. Bestäm- melserna i lagen om AIF-förvaltare bör utformas med de angivna bestämmelserna som förebild. I AIFM-direktivet finns en rad bestämmelser om informations- utbyte dels mellan behöriga myndigheter i olika medlemsstater och dels mellan behöriga myndigheter, och . Dessa bestäm- melser rör huvudsakligen situationer när en AIF-förvaltare ägnar sig åt gränsöverskridande verksamhet, t.ex. när AIF-fonder mark- nadsförs i en annan medlemsstat eller när en AIF-förvaltare för- valtar fonder i en annan medlemsstat. Men krav på informations- utbyte mellan en behörig myndighet å den ena sidan och och/eller ESRB å den andra sidan finns också i rent nationella för- hållanden, t.ex. avseende limiter för finansiell hävstång och infor- mation om specialregler för marknadsföring av AIF-fonder till icke- professionella investerare. Utöver detta ställs i artiklarna 50–55 i AIFM-direktivet generella krav på informationsutbyte och sam- arbete för att de olika myndigheterna ska kunna utöva sina befogen- heter. I flera artiklar finns också regler om att en behörig myndighet kan hänskjuta en fråga till , t.ex. när behöriga myndigheter i olika medlemsstater inte kan komma överens om ett gemensamt beslut (artikel 37.6) eller när en behörig myndighet ifrågasätter en annan behörig myndighets beslut, agerande eller brist på agerande (artiklarna 21.6, 35.2, 35.15, 37.7, 37.8, 37.9, 37.12, 37.19, 40.2, 40.15, 42.1, 45.10, 50.4 och 55). 5 Se prop. 2002/03.150 s.183–185. Tillsyn och sanktioner m.m. Genomförande i svensk rätt Förslag: ska i sin tillsynsverksamhet sam- arbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter, och , i den utsträckning som följer av AIFM-direk- tivet. ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den ut- ländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt AIFM- direktivet. Den utländska myndigheten får närvara vid kontroll som utförs av inspektionen. får hänskjuta frågor som rör ett förfar- ande av en annan behörig myndighet inom EES till för tvistlösning i de fall som framgår av artiklarna 21.6, 35.2, 35.15, 37.6, 37.7, 37.8, 37.9, 37.12, 37.19, 40.2, 40.15, 42.1, 45.10, 50.4 och 55 i AIFM-direktivet. Bestämmelser motsvarande dem i AIFM-direktivet om informa- tionsutbyte och samarbete mellan myndigheter finns bl.a. i UCITS- direktivet (se t.ex. artiklarna 101, 102, 108 och 109) och i MiFID (se t.ex. artiklarna 56–58). I dessa fall har direktivens krav genom- förts genom generella bestämmelser om samarbete och informa- tionsutbyte, se t.ex. 10 kap. 5–6 §§ LIF6 och 23 kap. 5–6 §§ lagen om värdepappersmarknaden7. Bestämmelserna om samarbete bör utformas på motsvarande sätt i lagen om AIF-förvaltare. I annan lagstiftning på det finansiella området har lagbestäm- melser införts som anger i vilken utsträckning får hänskjuta frågor till , se t.ex. 23 kap. 5 a § lagen om värde- pappersmarknaden.8 Frågan om hänskjutande bör regleras på mot- svarande sätt i lagen om AIF-förvaltare. Hänvisningar till de artiklar som eventuellt ska genomföras först , artiklarna 35, 37 och 40 (se avsnitt 16.2) bör dock inte nu införas i lagen om AIF- förvaltare. 2010/11:135 s. 230–232. 2006/07:115 s. 515–517. 2011/12:70 s. 59. 15Förslagens inverkan på skattekontrollen Utredningen har i sina direktiv getts i uppdrag att belysa i vilken utsträckning förslagen inverkar på skattekontrollen och, om behov finns, utarbeta de lagförslag som krävs för att upprätthålla den. Som tidigare beskrivits finns det inte några enhetliga regler avseende beskattning av AIF-fonder eller andelar i AIF-fonder i gällande rätt. Beskattningen av AIF-fonder och deras andelsägare bestäms av de skatteregler som gäller för den ifrågavarande fondens struktur och rättsliga ställning. Det innebär exempelvis att beskatt- ningen av AIF-fonder och andelar eller aktier i som är upprättade som kommanditbolag eller aktiebolag beskattas i enlighet med gällande skatteregler för dessa associationsformer. Specialfonder och andelar i specialfonder beskattas i enlighet med de skatterätts- liga reglerna för investeringsfonder. Utredningens förslag innebär inte att de fonder som omfattas av den nya lagens definition av AIF-fond får någon annan rättslig ställ- ning i skattemässigt hänseende än den befintliga. Enligt utredningens förslag ändras dock samlingsbegreppet investeringsfond i LIF till att enbart omfatta de fonder som definieras som värdepappers- fonder. För dessa fonder och utländska motsvarigheter (dvs. fonder som omfattas av UCITS-direktivet) behålls nuvarande reglering i LIF. Övriga fonder som omfattas av LIF, specialfonder och utländska motsvarigheter, kommer i stället att regleras separat i den nya lagen om AIF-förvaltare. Förslagen innebär dock inte någon övergripande förändring av gällande bestämmelser för dessa fonder. Det innebär att regleringen för specialfonder vad avser fondens rätts- liga ställning, krav på riskspridning, tillåtna tillgångar m.m. behålls. Kravet på att en specialfond ska vara öppen för inlösen minst en gång begränsas dock till att endast omfatta sådana special- fonder som enligt fondbestämmelserna är öppna för investeringar av icke-professionella investerare. Utredningen föreslår även vissa Förslagens inverkan på skattekontrollen lättnader i informationskraven för specialfonder som endast mark- nadsförs till professionella investerare. Utredningen har därför gjort den övergripande bedömningen att förslagen inte har någon inverkan på den befintliga skattesitua- tionen för vare sig investeringsfonder (tidigare värdepappersfonder), specialfonder eller någon annan av de legala konstruktioner genom vilka en AIF-fond kan organiseras. Med hänsyn till den ändrade definitionen av begreppet investeringsfonder i fondlagstiftningen föreslås dock följdändringar i inkomstskattelagen (1999:1229), kupongskattelagen (1970:624), lagen om investeringssparkonto, (2011:1268) lagen om mervärdesskatt (1994:200) och skatteför- farandelagen (2011:1244), allt i syfte att behålla tillämpningsområdet för dessa lagar. Vad avser skatteförfarandet i övrigt är utredningens bedömning att förslagen inte får några direkta konsekvenser för skattekontrollen. Utredningens förslag innebär dock förändringar av de bestäm- melser i fondlagstiftningen som gäller marknadsföring i av fonder som är etablerade i utlandet. Utredningen föreslår därför ändringar i skatteförfarandelagen i syfte att behålla ett likvärdigt förfarande för sådana utländska fonder som inte omfattas av UCITS- direktivet men som enligt gällande regler, efter godkännande, får marknadsföras i (utländska motsvarig- heter till svenska specialfonder). Utredningens förslag innebär även att andra utländska AIF-fonder kommer att tillåtas marknadsföras i . Utredningen föreslår att AIF-förvaltare som förvaltar så- dana AIF-fonder ska omfattas av kravet i skatteförfarandelagen på att lämna en skriftlig förbindelse till . Skälen till förslagen och den analys som föranleder utredningens bedömning framgår nedan. Bedömning: Tillämpningsområdet för bestämmelserna om be- skattning av investeringsfonder eller andelar i investeringsfonder i inkomstskattelagen påverkas inte av utredningens förslag. I inkomstskattelagen finns särskilda skatteregler för investerings- fonder och utländska investeringsfonder. Investeringsfonder är inte juridiska personer men behandlas som sådana i skattelagstiftningen Förslagens inverkan på skattekontrollen (2 kap. 3 § andra stycket inkomstskattelagen). En investeringsfond är således ett eget skattesubjekt. Investeringsfonder är dock genom en genomförd lagändring inte skattskyldiga för inkomst av de tillgångar som ingår i fonden (6 kap. 5 § inkomstskattelagen).1 Motsvarande gäller utländska investeringsfonder enligt 6 kap. 13 § inkomstskattelagen. I stället har skattskyldigheten överförts till fondandelsägarna genom att dessa vid inkomstbeskattningen påförs en schablonintäkt på av kapitalunderlaget (42 kap. 43 och 44 §§ inkomstskattelagen). Schablonbeskattningen är densamma för andelar i såväl svenska som utländska investeringsfonder. Utöver schablonbeskattningen är svenska fysiska och juridiska personer skattskyldiga för utdelning från en investeringsfond och för kapitalvinster som uppstår när fondandelar avyttras. För kapital- förluster ges skatteavdrag. Skattereglerna gäller oavsett om investe- ringsfonden är svensk eller utländsk. Fysiska personer ska ta upp utdelningar och kapitalvinster i investeringsfonder som inkomst av kapital. Juridiska personer beskattas för utdelningar och kapitalvinster från innehav i investeringsfonder som inkomst av näringsverksam- het. Om fondandelen ingår i ett lager av finansiella instrument enligt 17 kap. 20 § inkomstskattelagen gäller särskilda skatteregler. Som en konsekvens av den nya schablonskatten på andelar i investeringsfonder upphör de tidigare skattemässiga skälen för investeringsfonder att lämna utdelning. Utdelningarna i svenska investeringsfonder kommer därmed sannolikt att minska. För sådan utdelning som ändå lämnas av svenska investeringsfonder ska enligt 1 § kupongskattelagen kupongskatt betalas av utländska andelsägare som är begränsat skattskyldiga i . Begränsat skattskyldiga beskattas dock inte för kapitalvinster som uppstår vid avyttring av andelar i svenska investeringsfonder. Vad som utgör en investeringsfond framgår inte av inkomst- skattelagen. Av förarbetena framgår att någon definition inte an- setts nödvändig eftersom termen inte har någon annan innebörd än den som framgår av LIF (se prop. 1999/2000:2 Del 2 s. 453 samt prop. 2002/03:150 s. 261). Av 2 kap. 2 § inkomstskattelagen fram- går att lagens termer och uttryck omfattar även utländska före- teelser, om inte annat anges eller framgår av sammanhanget. Frågan om vilka utländska företeelser som i inkomstskattelagen motsvarar svenska investeringsfonder har överlämnats till rättstillämpningen (se bl.a. prop. 2011/12:1 s. 404). I LIF används begreppet fondföre- 2011/12:1, s. 393 f. Förslagens inverkan på skattekontrollen tag för utländska fonder.2 Det går dock inte att automatiskt sätta ett likhetstecken mellan begreppet utländsk investeringsfond i inkomstskattelagen och definitionen av fondföretag i . Enligt ska en utländsk fond utöver definitionen av fondföre- tag i LIF uppfylla vissa ytterligare villkor för att fonden skattemässigt ska anses motsvara en svensk investeringsfond.3 En utländsk fond kan dock ha en annorlunda rättslig ställning än en svensk investerings- fond, och exempelvis vara upprättad på associationsrättslig grund, och ändå skattemässigt anses motsvara en svensk investeringsfond. Enligt utredningens förslag ändras definitionen av investerings- fond i LIF till att enbart omfatta de fonder som definieras som värdepappersfonder i samma lag. Utredningen föreslår dock inte någon förändring av den befintliga rättsliga ställningen för vare sig de fonder som omfattas av begreppet värdepappersfonder eller för specialfonder. Utredningen föreslår inte heller några för- ändringar avseende de tillgångar som dessa fonder tillåts att placera fondmedel i. Enligt utredningens bedömning påverkas därför inte tillämpningsområdet för inkomstskattelagen av utredningens förslag. För att behålla gemensamma definitioner i fond- och skattelagstift- ningen bör dock inkomstskattelagens bestämmelser om investe- ringsfonder anpassas till den föreslagna nya terminologin i fondlag- stiftningen. Begreppet investeringsfond i inkomstskattelagen bör därför ersättas med begreppsparet investeringsfond och specialfond. Att även utländska motsvarigheter till dessa fonder omfattas av inkomstskattelagens bestämmelser behöver inte särskilt framgå då detta liksom tidigare följer av den allmänna bestämmelsen i 2 kap. 2 § inkomstskattelagen som innebär att utländska företeelser om- fattas av lagens termer och uttryck. Vilka utländska företeelser som ska omfattas av begreppen investeringsfond respektive specialfond i inkomstskattelagens mening bör även i fortsättningen avgöras i rättstillämpningen. Beskattningen av AIF-fonder som inte omfattas av tillämpnings- området för inkomstskattelagens bestämmelser om investerings- och specialfonder beror av fondens struktur och rättsliga ställning. 2Fondföretag definieras i 1 kap. 1 § 8 LIF. 3Tillgångarna ska förvaras av ett förvaringsinstitut, det ska finnas fondbestämmelser som reglerar förhållandet mellan andelsägarna, fonden och förvaltaren, om fonden inte är en associationsrättslig fond ska tillgångarna i fonden dessutom förvaltas av ett förvaltnings- bolag. Vidare ska det offentliggöras ett prospekt eller en informationsbroschyr, en årsrapport eller årsberättelse för varje räkenskapsår samt en halvårsrapport eller halvårsredogörelse för räkenskapsårets . Se ställningstagande Vad avses med ut- ländska investeringsfonder vid tillämpning av inkomstskattelagen, lagen om investerings- sparkonto och kupongskattelagen? Dnr 131 128777-12/111. Förslagens inverkan på skattekontrollen Exempel på sådana fonder är slutna fonder, fonder som inte med tillräcklig regelbundenhet är öppna för inlösen eller återköper fondandelar, fonder som inte tillämpar principen om riskspridning eller investerar i andra tillgångar än vad en investerings- eller special- fond tillåts att investera i. Förslag: För att behålla tillämpningsområdet i fråga om undan- taget för kupongskatt för utländska fondföretag ändras begrep- pet fondföretag i kupongskattelagen till utländsk investerings- fond eller utländsk specialfond. Definitionen av förvaringsinstitut i kupongskattelagen anpassas så att den omfattar som för- valtas av AIF-förvaltare hemmahörande i en annan medlemsstat. Bedömning: Tillämpningsområdet för bestämmelserna om kupongskatt i kupongskattelagen påverkas inte av utredningens förslag. Utländska fysiska personer och utländska juridiska personer som saknar fast driftställe i är skyldiga att betala kupongskatt på utdelning från svenska aktiebolag och investeringsfonder enligt bestämmelserna i kupongskattelagen. Kupongskatten ska innehållas av det utdelande bolaget eller, om bolaget är ett avstämningsbolag, av den centrala värdepappersförvararen. För investeringsfonder som förvaltas av fondbolag ska kupongskatt innehållas av fond- bolaget. För investeringsfonder som förvaltas av förvaltningsbolag ansvarar av kupongskatt (11 c § kupongskattelagen). Utredningens förslag bedöms inte få några konsekvenser för möjligheten att innehålla, redovisa och betala kupongskatt på ut- delning från svenska investeringsfonder, specialfonder eller aktie- bolag. Med hänsyn till den ändrade betydelsen av begreppet investe- ringsfond i den svenska fondlagstiftningen bör dock, på motsvarande sätt som i inkomstskattelagen, begreppet investeringsfond i kupong- skattelagen ersättas med investeringsfond och specialfond. Med hänsyn till att specialfonder kommer att omfattas av bestämmel- serna om förvaringsinstitut i den nya lagen bör därutöver defini- Förslagens inverkan på skattekontrollen tionen av förvaringsinstitut i 2 § kupongskattelagen anpassas så att den även omfattar förvaringsinstitut som förvarar tillgångarna i en specialfond. Enligt 4 § nionde stycket kupongskattelagen är fondföretag hemmahörande inom EES, eller i en stat med vilken ingått ett skatteavtal som innehåller en artikel om informationsutbyte, eller ett avtal om informationsutbyte i skatteärenden, undantagna från skattskyldighet för kupongskatt. Undantaget infördes med hän- visning till principen om den fria rörligheten för kapital i samband med att schablonskatten på andelar i investeringsfonder infördes, se prop. 2011/12:1 s. 408 f. har i kupong- skattelagen getts samma innebörd som i 1 kap. 1 § 8 LIF och om- fattar därmed både utländska UCITS-fonder och andra utländska fonder. Utredningens förslag innebär dock att begreppet fondföre- tag i LIF begränsas till att endast omfatta utländska UCITS-fonder. Marknadsföring i av övriga utländska fonder som omfattas av den nuvarande definitionen i 1 kap. 1 § 8 LIF föreslås i stället regleras i den nya lagen om AIF-förvaltare. För att inte ändra tillämpningsområdet för bestämmelsen om undantag för kupong- skatt i kupongskattelagen bör därför den nuvarande hänvisningen till 1 kap. 1 § 8 LIF tas bort och ersättas med en ny definition som motsvarar den gällande. Någon definition som får samma träffyta som nuvarande 1 kap. 1 § 8 LIF föreslås emellertid inte införas i LIF eller i den nya lagen. Begreppet AIF-fond är inte heller lämp- ligt att använda då det exempelvis även omfattar slutna fonder, fonder som investerar i andra typer av tillgångar än finansiella instru- ment och fonder som inte tillämpar principen om riskspridning. Att hänvisa till utländska AIF-fonder skulle därför utöka tillämp- ningsområdet för undantaget för kupongskatt. Utredningen före- slår därför att begreppet fondföretag ersätts med begreppsparet utländsk investeringsfond och utländsk specialfond. Detta överens- stämmer även med ställningstagande enligt vilket det är samma bedömning som ska göras oavsett om det är fråga om begreppet investeringsfonder (i dess nuvarande betydelse) i inkomst- skattelagen och lagen om investeringssparkonto, eller undantaget från skattskyldighet i 4 § nionde stycket kupongskattelagen.4 4 ställningstagande Vad avses med utländska investeringsfonder vid tillämpning av inkomstskattelagen, lagen om investeringssparkonto och kupongskattelagen? Dnr 131 128777-12/11. Förslagens inverkan på skattekontrollen