sou · H0B37 · 2012-02-29 00:00:00 — Impregnation methods to Analyze Pore Space Heterogeneities at the , 2011 Proceedings. Från initialtillstånd till idealtillstånd i slutförvaret för använt kärnbränsle 17.Wersin, P. (2003), Geochemical modeling of bentonite porewater in high-level waste repositories, Journal of contaminant hydrology volume 61. 18.SKB R-09-29, Effects of water inflow on the buffer – an experimental study. 19.SKB R-10-70, effects of water inflow into a deposition hole. Laboratory test results. – olyckor som påverkat kärnkraftslagstiftningen Lagstiftningen i kärnkraftsländerna har ofta påverkats av olyckor och andra incidenter i kärnkraftsreaktorer. Dessutom har säkerhetsarbetet vid anläggningarna utvecklats till följd av de lärdomar olyckorna bidragit till. De tidigare händelser som satt särskilda spår är olyckorna i i Kanda och Windscale () i på 1950- talet, som resulterade i en ny svensk lag om skyddsåtgärder (Atomolyckslagen), olyckan på i som ledde till den svenska folkomröstningen om kärnkraft, samt i som gav upphov till flera internationella samarbetsinitiativ och konventioner. 2011 kom så den japanska kärnkraftsolyckan i Daiichi att påverka energipolitiken i , och . Efter olyckan beslöt kärnkraftsländerna, på initiativ av , att genomföra så kallade stresstester i sina kärnkraftreaktorer för att analysera reaktorernas säkerhet vid haveri. I detta kapitel redovisas kortfattat de tidigare olyckorna i , , och , och den påverkan de haft på kärnkraftslagstiftningen, framför allt i . Därefter ger vi en översiktlig beskrivning av kärnreaktorhaveriet i och den påverkan som olyckan har haft på energipolitiken i , och . Från till – olyckor som påverkat 4.1.1Översikt över olyckor i kärnkraftverk 4.1.21950-talet: och Windscale i var platsen för två reaktorolyckor på 1950- talet. Den första inträffade , då ett strömavbrott och en partiell förlust av kylvätska i reaktorn ledde till betydande härdskador. Bränslestavarna överhettades, vilket resulterade i en härdsmälta, och stora mängder radioaktivt vatten dumpades i diken nära Ottawafloden. Den andra inträffade då en brand uppstod i reaktorbyggnaden. Ventilerna i ventilationssystemet öppnades och ett stort område utanför byggnaden kontaminerades. Båda olyckorna krävde en stor saneringsinsats med såväl civil och militär personal involverade. I Windscale, eller , en stor kärnteknisk anläggning i , , inträffade en brand i en reaktor. Vid branden frigjordes stora mängder radioaktiva ämnen som kontaminerade omgivningen, bland annat jod-131 (som kan leda till cancer i sköldkörteln). Reaktorolyckorna i och Windscale föranledde att lagen (1960:331) om skyddsåtgärder vid olyckor i atomanläggningar (Atomolyckslagen) antogs i (1). Lagen kan betecknas som en beredskapsplaneringslag där ansvaret för skyddsinsatserna utanför anläggningen vid en reaktorkatastrof lades på i det berörda länet. Lagen ersattes 1987 av räddningstjänstlagen som i sin tur ersattes 2004 av lagen (2003:778) om skydd mot olyckor. Olyckan i Three nära , , ledde till en härdsmälta i en tryckvattenreaktor. Radioaktiva gaser samt jod-131 släpptes ut. Det tog att rensa upp efter olyckan, och olyckan gav upphov till debatt i många länder kring kärnkraftens säkerhet. I haveriundersökningen konstaterades det att olyckan föranletts av en rad felgrepp av personalen i samband med ett pågående underhållsarbete i reaktorn. Frågan om betydelsen av operatörernas processkännedom och säkerhetstänkande samt operatörsträning kom därför att uppmärksammas särskilt. Olyckan medförde också ett ökat intresse för säkerhetsanalyser. Från till – olyckor som påverkat För del resulterade denna olycka i att beslutade folkomrösta om kärnkraften . Folkomröstningsfrågorna bestod av tre formuleringar om avveckling av kärnkraften i olika takt. Den så kallade linje 2 i folkomröstningen fick av rösterna. Folkomröstningsfrågan hade följande lydelse: Kärnkraften avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning och välfärd. För att bl.a. minska oljeberoendet och i avvaktan på att förnybara energikällor blir tillgängliga används högst de 12 kärnkraftsreaktorer som är i drift, färdiga eller under arbete. Ingen ytterligare kärnkraftsutbyggnad skall förekomma. Säkerhetssynpunkter blir avgörande för den ordning i vilken reaktorerna tas ur drift. En baksidestext på röstsedeln löd: Samhället skall ha ett huvudansvar för produktionen och distributionen av elektrisk kraft. Kärnkraftverk och andra framtida anläggningar för produktion av elektrisk kraft av betydelse skall ägas av stat och kommun. Övervinster i vattenkraftproduktionen indrages genom beskattning. Linje 1 hade samma huvudtext som linje 2, men saknade baksidestext. Denna fick av rösterna. Linje 3 formulerade ett nej till fortsatt utbyggnad av kärnkraften, och de kärnkraftsreaktorer som var i drift skulle avvecklas inom högst . Denna fick av rösterna. Efter det att folkomröstningen hade hållits förelades en ny proposition om vissa energifrågor (2). beslut (3) innebar ett uttalande om att ingen ytterligare kärnkraftsutbyggnad skulle förekomma utöver de tolv reaktorer som var i drift, färdiga eller under byggnad. Vidare skulle, enligt uttalande, kärnkraften avvecklas i den takt som var möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för att upprätthålla sysselsättning och välfärd, samt att säkerhetssynpunkter skulle vara avgörande för i vilken ordningsföljd reaktorerna ska tas ur drift. I propositionen bedömdes reaktorernas tekniska livslängd vara . uttalade sig därför att den sista reaktorn i skulle stängas . Slutligen uttalade att bestämmelser angående antalet reaktorer och avvecklingsperiodens längd torde böra införas i lagstiftningen på kärnkraftsområdet. I förarbetena till kärntekniklagen framhöll regeringen emellertid att en lagreglering av antalet reaktorer var obehövlig samt att en Från till – olyckor som påverkat reglering av avvecklingsperiodens längd borde anstå tills alla frågor som borde regleras vid en avveckling fanns klarlagdai. Även säkerhetsarbetet påverkades, för tillsynsmyndigheten (dåvarande SKI) liksom för kärnkraftverken. SKI lade stor vikt vid erfarenhetsåterföringen i sitt tillsynsarbete. Särskilt eftersträvades en stark koppling mellan anläggningsanknutna sannolikhetsbaserade säkerhetsanalyser, tillbudsrapportering, tillbudsanalys och erfarenhetsåterföring. Med utgångspunkt i den ökade erfarenheten från drift av kärnkraftreaktorer framhöll regeringen att tillsynsmyndigheten, SKI, borde upprätta ett program som skulle syfta till att varje svenskt kärnkraftblock under sin tekniska livslängd om möjligt skulle genomgå minst tre fullständiga säkerhetsgranskningar. En sådan granskning borde ske vart åttonde till tionde år. Den utförda granskningen skulle också redovisas för regeringen, som kunde ge behövliga föreskrifterii. Efter olyckan i byggde man i alla svenska reaktorer in system som bland annat innehåller tryckavlastning och filter för reducering av utsläppen i samband med svåra härdolyckor. var först med sin filteranläggning, Filtra, som stod färdig 1983. I propositionen till kärntekniklagen som trädde i kraft (4) uppmärksammades vidare de frågor som särskilt framhållits i samband med haveriundersökningen efter , nämligen sambandet mellan människa, teknik och organisation (de så kallade MTO-frågorna)iii. inträffade i kärnkraftverket norr om i . 1986 skulle reaktorn vid Tjernobyl block 4 stängas av för rutinmässigt underhåll. ville man göra en säkerhetskontroll – man ville testa om rotationsenergin i kraftverkets egna turbiner skulle räcka för att förse kylvattenpumparna med energi om det blev avbrott i den yttre elleveransen till anläggningen som det inträffade en olycka. iSe prop 1983/84:60, s. 59, se även prop 1986/87:24, s. 4. 1980/81:90, Bilaga l, Industridepartementet, s. 313. 1983/84:60, s 38 o 82. Från till – olyckor som påverkat För att kunna genomföra experimentet behövde effekten hos reaktorn minskas till . Operatörerna fick order om att reglera reaktorn manuellt. För att kunna göra det, kopplade man, i strid mot säkerhetsföreskrifterna, ur det automatiska säkerhetssystemet. Styrstavarna drogs ut otillåtet mycket. Kylvattnet minskades och skedde en kraftig effektökning hos reaktorn. Eftersom det automatiska nödstoppet var urkopplat började reaktorn skena. Operatörerna försökte minska effekten genom att skjuta in styrstavarna igen, men reaktorn var då så varm att styrstavarna smälte och fastnade. Den skenande reaktorn gick i det läget på ungefär 100 gånger sin fulla effekt. Kärnbränslet förångades till stor del och grafitmoderatorn fattade eld. Taket och andra delar av reaktorbyggnaden raserades eller blåste bort. Radioaktiva ämnen, främst cesium (Cs-137) och jod (I-131), frigjordes och spreds över stora delar av . En av orsakerna till olyckan var att den speciella typ av kärnreaktor (RBMK, Reaktor Bolsjoj Mosjnosti Kanalnyj ) som drabbades har en inbyggd instabilitet genom en positiv så kallad voidkoefficient. Om temperaturen ökar i reaktorn tenderar därför reaktoreffekten att öka. I och med att reaktorn inte var försedd med någon trycktät inneslutningsbyggnad kunde utsläppet av radioaktiva ämnen inte förhindras. Tjernobyl-katastrofen klassas som en 7-olycka på (Nuclear- Event Scale) sjugradiga skala. Som en följd av olyckan togs flera initiativ för att stärka det internationella samarbetet inom kärnsäkerhetsområdet. Inom ramen för utarbetades Konventionen om tidig varning vid kärnenergiolycka () (5). Konventionen innehåller krav på rapportering vid kärntekniska eller radiologiska olyckor av sådan omfattning att gränsöverskridande utsläpp kan bli, eller har blivit, följden. En annan konvention som utarbetades inom ramen för samarbetet i är Konventionen om bistånd vid kärnenergiolycka eller radiologisk nödsituation (Assistance Convention) . Den innehåller ett ramverk för samarbete mellan fördragsslutande parter och för att underlätta assistans och stöd utan dröjsmål. Inom EU har , liksom andra medlemsländer, en skyldighet att hålla beredskap i händelse av en kärnenergiolycka för varning och informationsutbyte med övriga medlemsstater inom unionen. Detta informationsutbyte samordnas genom EU-kom- Från till – olyckor som påverkat För tillämpningen har Euratom utarbetat en manual som innehåller preciseringar och detaljinformation om hur konventionerna i praktiken bör tillämpasiv. Förutom de båda internationella konventionerna har slutit bilaterala avtal om varning och informationsutbyte med de nordiska länderna, , och . 4.1.52011, (6),(7) Kärnkraftsanläggningen ligger på och består av 6 kokvattenreaktorer. var reaktorerna 1, 2 och 3 i normal drift medan reaktorerna 4, 5 och 6 var avställda för revision. Allt kärnbränsle i reaktor 4 var flyttad till bränslebassängen i reaktorbyggnaden. drabbades av en kraftig jordbävning av magnituden . efter jordbävningen rullade Tsunamivågor in över och ödelade stora områden med städer och byar. Förstörelsen blev enorm och antalet döda uppskattas till 15749 samt 3962 saknade. Under dessa kaotiska omständigheter inträffade Kärnkraftshaveriet i . Först orsakade själva jordbävningen att den externa strömförsörjningen till kärnkraftsanläggningen i bröts, varvid de reaktorer som var i drift nödstoppades, som de dieseldrivna generatorerna startades i alla sex reaktorerna. drabbades så av en tsunamivåg. Vågen slog över den vall som byggts som skydd mot Tsunamivågor, varvid kärnkraftsanläggningen delvis sattes under vatten. Samtliga reservdieselaggregat slogs ut, utom i reaktor sex. Vidare förstördes alla havsvattenpumpar som skulle förse reaktorerna med kylvatten, vilket medförde att kylningen av reaktorhärdarna upphörde, temperaturen steg i reaktorerna och vatten började koka bort. Räddningsarbetet ägde rum under extremt svåra förhållanden, utan el, med bristfällig utrustning för att mäta stråldoser och bristande kommunikation. Arbetet inriktades först på att förhindra iv Euratom har av juridisk formella skäl sent anslutit sig till båda konventionerna även om gemenskapen tidigt haft en samordnande roll i sammanhanget. Instrumentet för Euratoms anslutning till dessa två konventioner deponerades hos och trädde i kraft . Se Kommissionens beslut /844/Euratom och 2005/845/Euratom. Från till – olyckor som påverkat explosioner i reaktorerna på grund av det höga tryck som började bildas, samt att ordna nödkylning så att reaktorhärdarna kunde hållas kylda. Ytterligare explosionsrisk fanns också på grund av att vätgas kan bildas då en reaktorhärd börjar friläggas. hade delar av reaktorhärden i reaktor 1 frilagts. efter inträffade explosioner i reaktorerna 1, 3 samt även i reaktor 4, den senare troligen beroende på att vätgas som bildats i en näraliggande reaktor läckt över till reaktor 4. Härdsmälta inträffade i reaktorerna 1, 2 och 3 och reaktor 4 fick stora skador på kärnbränslebassängen. Här följer en sammanfattning av beslut och rekommendationer om evakuering fram till . : rekommendationer att utrymma en zon med en radie runt kärnkraftsanläggningen utfärdas . utökades radien och inomhusvistelse rekommenderades för boende på ett avstånd mellan tre och från kärnkraftsverket. : utrymning ut från kärnkraftsverket rekommenderades och utökades det . : inomhusvistelse rekommenderades för boende inom ett avstånd från verket. : frivillig utrymning rekommenderades i en radie från verket. : förbud infördes att vistas inom en radie av från verket, som rekommendationerna vad gällde och inomhusvistelse från verket togs bort. I samband med detta infördes också ytterligare en ny zon Evacuation Prepared Area som ersatte inomhusvistelse/frivillig evakuering mellan . Från till – olyckor som påverkat skedde omfattande luftutsläpp av jod 131, cesium 137 och cesium 134. De största utsläppen skedde troligen i samband med explosioner som inträffade , och totalt beräknas utsläppen ha motsvarat av den radioaktivitet som släpptes ut i samband med kärnkraftshaveriet i Tjernobyl. Initialt underskattades omfattningen av utsläpp då ett antal mätstationer i denna del av inte fungerade på grund av elavbrott. Ett skäl till detta var att befintliga mätstationer slagits ut. Ett annat skäl kan vara att tillgänglig personal delvis var upptagen med räddningsarbete efter jordbävningen och . Ett tredje skäl var att den lokala ledningscentralen inte kunde användas då den låg inom det område som evakuerats och omlokaliseringen till var svår under rådande omständigheter. Omfattande flygmätningar har dock gett god kunskap vad gäller markbeläggning, och områden med mycket hög radioaktivitet har lokaliserats. (Detta framgår av figur 4.1. I denna figur visas även zoner för beräknad årlig dos. I områden med högst beläggning (röda) överstiger uppskattad årsdos 100 millisievert (mSv), att jämföras med 1 - 4 mSv, vilket är den normala årsdosen från naturlig bakgrundsstrålning i . Från till – olyckor som påverkat Läckage och avsiktliga utsläpp har skapat omfattande utsläpp till havet. Från 4 till gjordes avsiktliga utsläpp av lågaktivt vatten för att skapa plats för högaktivt vatten. Genom den stora spädningseffekten har aktiviteten snabbt minskat i havet utanför , men förhöjd radioaktivitet i bottensediment i kustnära områden kan kvarstå . Från till – olyckor som påverkat Människors exponering för radioaktivitet Eftersom det efter olyckan rådde brist på dosimetrar, vet man inte exakt hur stora doser räddningspersonalen utsattes för. Beräkningar ger dock vid handen att 6 personer exponerats för mer än 250 mSv (den hösta dosen uppgick till 670 mSv). ökades dosgränsen (effektiv dos) för personal som deltog i räddningsarbetet från 100 till 250 mSv. 16 personer befann sig i intervallet 150-250 mSv, 384 i intervallet 50-150 mSv, 847 i intervallet 20-50 mSv och 947 i intervallet 10-20 mSv. sjönk exponeringen, och tre personer rapporteras ha fått doser i intervallet 50-150 mSv medan 86 respektive 310 personer befann sig i dosintervallen 20-50 och 10-20. Allmänhetens exponering kartläggs genom enkäter och kan även omfatta helkroppsmätningar och andra analyser. Denna kartläggning omfattar samtliga två miljoner invånare i distriktet (prefekturen). Stora nationella resurser har avsatts för dosrekonstruktion, hälsoundersökningar och långtidsuppföljning, och samarbeten med olika internationella organisationer har initierats. Detta arbete har stor potential vad gäller möjligheter att tillföra långsiktig kunskap vad gäller hälsoeffekter av låga doser och dosrater. Sanering har startats och mål definierats som kommer att innebära mycket stora utmaningar, såväl tekniskt som resursmässigt. Översiktligt kan dessa sammanfattas så att i områden med dosrater högre än 20 mSv/år ska målet var att minska dosraten till lägre än 20 mSv. I dosområden där dosraten är lägre än 20 mSv ska målet vara att komma så nära 1 mSv som möjligt och ett tydligt uttalat mål är att prioritera områden där barn vistas. De stora områden som har dosrater över 20 mSv (figur 4.1) kan ge en förståelse för de utmaningar som ryms i de målsättningar som anges ovan. Från till – olyckor som påverkat Av 54 kärnkraftsreaktorer är sex i drift. Samtliga sex reaktorer i är stängda på grund av skador orsakade av . I kärnkraftsanläggningen strax söder om är samtliga 4 reaktorer avstängda, även detta som en konsekvens av . Pågående inspektioner och stresstester gör att 31 kärnkraftverk inte producerar el, medan två reaktorer är avstängda av andra skäl. Det aktuella läget för de tre skadade reaktorerna i kan sammanfattas så att reaktorerna nu har en temperatur och att man har ett fungerande system för rening av kylvatten. I detta läge bedöms risken för fortsatta utsläpp ha minskat, vilket också har lett till lättnader vad gäller beredskap för evakuering. Skadornas omfattning i reaktorerna 1-3 är inte kända, medan skadorna på bränslebassängen i reaktor 4 beskrivs som måttliga. Olyckan i hade en påtaglig inverkan på utformningen av energipolitiken i , , och . I övriga kärnkraftsländer analyserades gränserna för kärnkraftreaktorernas säkerhet genom så kallade stresstester. Dessa genomfördes samordnat inom EU och genom FN:s internationella atomenergiorgan, , se nedan. 4.2Ändring i nationell lagstiftning som följd av olyckan i Fukushima-Dai 4.2.1Italien – folkomröstning avvisade kärnkraft var ett av de första länderna som satsade på att utveckla kärnenergitekniken för elproduktion. Landet har tidigare haft fyra kärnkraftsreaktorer i drift; de två äldsta reaktorerna stängdes respektive 1982, och efter en folkomröstning 1987 (som följde på olyckan i Tjernobyl) stängdes de två kvarvarande reaktorerna . Vid folkomröstningen beslutade det italienska parlamentet att inte tillåta kärnkraft. antogs dock en ny energilag som gjorde det möjligt för italienska bolag att i förening med utländska kärnkraftbolag importera el från kärnkraftsreaktorer. Nästa steg mot en mer kärnkraftsvänlig politik var att den italienska regeringen Från till – olyckor som påverkat deklarerade att det skulle vara möjligt att bygga nya kärnkraftsreaktorer i för att minska landets stora beroende av olja, gas och importerad kraft. Regeringen arbetade för att påskynda en utveckling mot ny kärnkraft, med målet att en fjärdedel av landets elförsörjning skulle komma från kärnkraft . förklarade den italienska författningsdomstolen att skulle kunna hålla en folkomröstning om det planerade återinförandet av kärnkraft i landet. Folkomröstningen hölls , efter . Resultatet av folkomröstningen var att avvisade alla förslag till att införa ny kärnkraft i . 4.2.2Schweiz – ny kärnkraftspolitik har 5 kärnkraftsreaktorer i driftv, med drifttillstånd som är obegränsade i tiden. De fem kärnkraftverken har en total kapacitet på 3,2 GW och den genomsnittliga årliga andelen kärnenergi för produktion av el i är (), vilket ligger över det europeiska genomsnittet på . var två nya kärnkraftsreaktorer planerade, och hade fått de tillstånd som var nödvändiga för att påbörjas. Ytterligare tre andra reaktorer i Verbois, Inwil and Rüthi var också på planeringsstadiet. Händelserna vid ledde dock till en omsvängning av kärnkraftspolitiken i . efter beslutade det schweiziska federala rådet att avsluta prövningen av de planerade reaktorerna. uppdrogs åt det federala , DETECvi, att utarbeta ett förslag till en reviderad energipolitik. beslutade Förbundsrådetvii, som ett resultat av utredningen, att existerande kärnkraftsreaktorer skulle avvecklas i slutet av sin operativa livslängd och inte ersättas av några nyaviii. Beslutet innebär i praktiken att den sista reaktorn i ska fasas ut om man utgår ifrån en operativ livslängd . vUppgifter enligt Swiss Federal Office of Energy viThe , Transport, Energy and Communications. viiiUppgifter enligt the Swiss Federal Office of Energy. Från till – olyckor som påverkat 4.2.3Tyskland – fluktuerande opinion vände igen efter olyckan i kärnkraftsanläggningen beslutade den kristdemokratiska/liberala regeringen om ett tre månaders moratorium för kärnkraften. Kärnsäkerhetskontroller skulle genomföras och kärnkraftspolitiken omprövas. beslutade den tyska regeringen att se över den tidigare överenskomna avvecklingsplanen för kärnkraften, och beslöt parlamentet att godkänna en ändring av atomlagen som innebär att alla kärnkraftreaktorer ska vara stängda till 2022. Beslutet togs med röstsiffrorna 513 mot 79, och lagändringen trädde i kraft . Rätten att driva reaktorer för produktion av el upphör senast det datum som anges i 7 § atomlagen: 6: e för Biblis A, Neckarwestheim 1, Biblis B, Brunsbüttel, 1, Nedre Weser, Philippsburg 1 och Krümmel för Grohnde, Gundremmingen C och Brokdorf för 2, Emsland och Neckarwestheim 2. Reaktorerna som anges under första punkten kan alltså redan betraktas som permanent stängda, och kan inte kopplas till nätet igen. Den beslutade tyska avvecklingen kan ses mot en bakgrund av en fluktuerande tysk opinion över fyra decennier. Från till – olyckor som påverkat Allmänt om den administrativa strukturen består av 16 delstater (Länder) med betydande självstyre. Ansvaret för kärnsäkerhet och strålskydd är uppdelat mellan delstaternas regeringar och enligt allmänna principer i den tyska grundlagen. I stort är uppdelningen den att genom Bundesministerium für Umwelt, Naturschutz und Reaktorsicherheit (BMU) svarar för den federativa lagstiftningen medan delstatsministerier svarar för tillståndsgivning och tillsyn. BMU övervakar att delstaterna agerar i enlighet med regelverket. BMU har sålunda befogenhet att ge delstatsregeringarna vägledning och i vissa fall bindande direktiv i syfte att uppnå en enhetlig tillämpning av regelverket. Både i utvecklingen av regelverket och i sin övervakande och rådgivande funktion mot delstaterna utnyttjar BMU två federala expertorgan: GRS (Gesellschaft für Anlagenund Reaktorsicherheit) och BfS (Bundesamt für Strahlenschutz). GRS är i princip ett konsultföretag med särskild ställning som oberoende granskare och rådgivare. GRS ägs huvudsakligen av och av tyska kontroll- och provningsorgan (regionala Technishe Überwachungsvereine, TÜV, samt Germanische ). Uppdragsgivare är huvudsakligen olika federala och delstatliga organ samt Europeiska kommissionen. BfS är den federala strålskyddsmyndigheten. Förutom sin roll som expertorgan för alla typer av strålskydd har BfS till uppgift att få till stånd federalt slutförvar för använt kärnbränsle och radioaktivt avfall – i egen regi eller på entreprenad. Tillsyn av säkerhet och strålskydd Tillsyn av både säkerhet och strålskydd utövas av berört delstatsministerium i egenskap av tillsynsmyndighet enligt atomlagen. anlitar olika expertorgan, såväl de nedan nämnda federala som regionala (till exempel regionala Technische Überwachungsvereine, TÜV). Dessa expertorgan kan anlitas både för inspektioner på anläggningarna och för granskning av olika rapporter och säkerhetsredovisningar. är dock inte bundet att följa expertutlåtandena. Från till – olyckor som påverkat