sou · H0B324 · 2012-04-10 00:00:00 — Dessa villkor skiljer sig inte för den Rh-anpassade gymnasieutbildningen jämfört med för gymnasie- skolan generellt annat än i ett avseende – eleven ska kunna påbörja sin utbildning senast under det första kalenderhalvåret det år eleven fyller , inte från som för gymnasieskolan i övrigt. Detta framgår dock av de gemensamma behörighetsvillkoren. Vi föreslår att ska gälla även för RgT. Enligt utredningens förslag ska i stället behörighet till högskoleförberedande program, yrkes- program eller till vissa introduktionsprogram prövas av den kom- mun som anordnar den Rh-anpassade gymnasieutbildningen. 2915 kap. 35 § skollagen (2010:800). 3015 kap. 36 § skollagen (2010:800) 3115 kap. 36 § första stycket andra punkten och andra stycket skollagen (2010:800), jfr. 15 kap. 5 § skollagen (2010:800). 3216 kap. 29 – 34 §§ skollagen (2010:800). 3317 kap. 8 – 12 §§ skollagen (2010:800). 3415 kap. 36 § första stycket andra punkten och andra stycket skollagen (2010:800), jfr. 15 kap. 5 § skollagen (2010:800). till detta är att det ändå är kommunen som slutligt antar eleven till ett program. Denna ordning skulle förenkla för nämnden som inte behöver ta ställning till elevens behörighet till olika program, en bedömning som har blivit mer komplicerad i och med att behörigheten numera skiljer sig mellan de högskoleförberedande programmen och yrkes- programmen samt att det dessutom finns olika behörighetsvillkor för olika introduktionsprogram. Det är därför mer ändamålsenligt att denna behörighetsprövning görs av mottagande kommun i för- hållande till elevens önskemål. Det inträffar dessutom att kom- munen senare under elevens studier prövar elevens behörighet. Det gäller i de fall eleven uppnår behörighet och vill byta till nationellt program. Med den ordning vi föreslår ska således nämnden fatta beslut om mottagande till RgRh respektive RgT, efter att ha prövat om eleven har rätt till utbildningen utifrån sin funktionsnedsättning samt om eleven uppfyller de gemensamma behörighetsvillkoren för gymnasieskolan. Därefter ska kommunen fatta beslut om motta- gande och antagning till program, efter att ha prövat behörighet och eventuellt gjort ett urval till program. För RGD/RGH finns en bestämmelse som innebär att om antalet platser är färre än antalet sökande ska ett urval göras varvid företräde ges till den som har störst behov av utbildningen, utan hänsyn till betyg35. Denna urvalsregel har aldrig tillämpats då alla behöriga sökande som tillhört målgruppen har tagits emot vid RGD/RGH. Utredningen föreslår att denna urvalsregel tas bort. Den behövs inte eftersom elever som enligt förslag i avsnitt 3.5 till- hör målgruppen för RgT ska ha rätt till utbildningen. De begränsningsregler som finns i gymnasieförordningen om anordnande av särskild utbildning vid RgRh respektive RgT ska finnas kvar36. Bestämmelserna innebär att viss utbildning som är anordnad för en grupp elever får anordnas som särskild anpassad utbildning om antalet elever är minst fyra. kommun svarar för antagningen till Rgsär D/H. Eftersom det saknas särskild reglering avseende Rgsär kan kom- 3510 kap. 9 § gymnasieförordningen (2010:2039). 3611 kap. 2 § och 10 kap. 3 § gymnasieförordningen (2010:2039). munen i formell mening endast kontrollera att eleven har rätt att tas emot i gymnasiesärskolan. Antagningen av elever från andra kommuner kan ske med stöd av de generella reglerna för gymnasie- särskolan. I den reformerade gymnasiesärskolan från /14 kommer dessa i stor utsträckning vara jämförbara med dem för gymnasieskolan.37. I praktiken är alla elever som antas till Rgsär kända för skolan långt innan de antas till utbildningen. Eleverna rekryteras i många fall från den statliga specialskolan. Antagningen föregås av att eleverna får prova att gå på skolan innan de söker utbildningen. Skolan har inte varit med om att elever som inte tillhör målgruppen har sökt till utbildningen. I avsnitt 4.4 har utredningen trots detta föreslagit en rätt för ungdomar som tillhör målgruppen för Rgsär att tas emot vid utbild- ningen. Som en konsekvens av detta föreslår vi att antagningen till Rgsär ska hanteras på motsvarande sätt som för RgT, dvs. att i specialskolan och till gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsnedsättning ska besluta om rätten till utbildning vid Rgsär, ett beslut som även ska innefatta beslut om rätt till gymnasiesärskola. Inför beslutet bör nämnden begära yttrande och underlag från elevens hemkommun med uppgift om att eleven tillhör gymnasiesärskolans målgrupp. Efter nämndens beslut ska anordnande kommun besluta om mottagande på samma sätt som ska ske för andra elever i gymnasiesärskolan. Möjligheten att överklaga beslut Bestämmelserna om vad som är möjligt att överklaga skiljer sig mellan de olika utbildningarna – för den Rh-anpassade utbild- ningen finns det explicita bestämmelser om att beslut om antagning till utbildningen får överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd38, för RGD/RGH gäller detta numera indirekt av regelver- ket39 och för Rgsär går det endast att överklaga beslut om till- hörigheten till målgruppen för gymnasiesärskolan till Skolväsen- dets överklagandenämnd40. 3719 kap. 36 och 39 §§ skollagen, ändring enligt SFS (2012:109). 3828 kap. 17 § skollagen (2010:800). 3928 kap. 12 § punkten 7 skollagen (2010:800), 15 kap. 9 § andra stycket skollagen (2010:800) och 10 kap. 1 § gymnasieförordningen (2010:2039). 4028 kap. 12 § punkten 8 skollagen (2010:800) och 18 kap. 4 § skollagen, senaste lydelse (2012:109), äldre lydelse 18 kap. 8 § andra stycket skollagen (2010:800). Eftersom förslagen ovan innebär att ska pröva elevens rätt till utbildningen vid RgRh och RgT, dvs. om eleven tillhör målgruppen och om eleven uppfyller de gemensamma behörighetsvillkoren för gymnasieskolan föreslår vi att nämndens beslut i denna del ska vara möjligt att överklaga till . Anordnande kommuns beslut ska få över- klagas till i fråga om behörighet eller mottagande på samma sätt som för annan gymnasieutbildning. Även nämndens beslut om elevs rätt till utbildning i gym- nasiesärskolan och till Rgsär ska vara möjligt att överklaga till Skol- väsendets överklagandenämnd. Det senare är en logisk konsekvens av att det införs en rätt till utbildningen för ungdomar som tillhör målgruppen. Anordnande kommuns beslut om mottagande ska kunna överklagas på motsvarande sätt som för annan gymnasie- särskoleutbildning. 5.2.3Prövning av rätt till boende Utredningen förslag: i specialskolan och till gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktions- nedsättning ska få fatta beslut om rätt till boende och omvård- nad i boendet för elever vid RgRh och Rgsär som har behov av sådant boende. Ett beslut om rätt till boende och omvårdnad i boendet vid RgRh eller Rgsär ska kunna överklagas hos . För den Rh-anpassade gymnasieutbildning fattar även beslut om eventuell rätt till boende i elevhem och omvårdnad i boendet på utbildningsorten41. Som ett rekvisit för svårt rörelsehinder anges med nuvarande bestämmelser att en ung- dom har behov av habilitering och i vissa fall av boende i elevhem och omvårdnad i boendet42. Ungdomar som har ett svårt rörelse- hinder har rätt att få utbildning vid en gymnasieskola med Rh-anpassad utbildning om de uppfyller vissa behörighetskriterier43. Enligt nämnden innebär det att det också är möjligt att överklaga ett beslut om elev- 41Arbetsordning för i specialskolan och för Rh-anpassad utbild- ning, dnr ALL 2011/488. 4215 kap. 35 § p. 2 skollagen (2010:800). 4315 kap. 36 § första stycket skollagen (2010:800). Det har dock inte förekommit att någon har överklagat ett beslut om elevhemsboende. Utredningen föreslår att det i skollagen tydliggörs att nämnden ska fatta beslut om rätten till boende och omvårdnad i boendet vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen för vissa sökande samt att beslutet ska vara möjligt att överklaga. Den frågan bör inte enbart regleras i en intern arbetsordning för nämnden. Det ska endast vara den sökande eller dess företrädare som ska ha rätt att överklaga. Nämndens kriterier för rätt till elevhemsboende vid den Rh-anpas- sade gymnasieutbildningen motsvarar CSN:s kriterier för det s.k. Rg- bidraget45, dvs. det bidrag som elever som bor tillfälligt på studieorten får för att täcka bl.a. kostnader för kost och logi samt resor till och från studieorten. Kriterierna innebär att eleven ska ha ett rimligt pendlingsavstånd, vilket innebär en restid med allmänna färdmedel. Om eleven har längre restid eller inte klarar av resorna på grund av sin funktionsnedsättning kan boende i elevhem beviljas. För elever vid RgRh innebär ett beslut om elevhemsboende också ett beslut om omfattande omvårdinsatser, lik- värdiga med LSS-insatser. Det är främst detta som motiverar att eleverna ska ha en rätt till boende som prövas av tagande och som kan överklagas. Mot denna bakgrund föreslår vi inte att gande ska fatta beslut om rätt till elevboende för RgT. Utredningen anser att det räcker att det framgår av bestämmelserna att frågor om boende för elever vid RgT ska regleras i avtal mellan staten och den kommun som svarar för utbildningen. Boendet vid RgT kan på ett annat sätt än det vid RgRh jämföras med andra elevboenden för elever som går på gymnasieskolan generellt och inte kan bo hemma, t.ex. på naturbruksgymnasier eller riksidrottsgymnasier. För elever vid RgT bör därför villkoren för boendet avtalas mellan staten och kommunen. Vidare prövar CSN om eleven har rätt till Rg-bidrag mot de kriterier som nämnts ovan. Boendet för elever vid Rgsär omfattar liksom det vid RgRh mer omfattande omvårdnadsinsatser. Utredningen har därför redan i avsnitt 4.5 föreslagit att elever vid Rgsär ska ha rätt till boende och omvårdnad i boendet på motsvarande sätt som elever vid RgRh. 4428 kap. 17 § skollagen (2010:800). 454 och 17 §§ Förordning (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymn- asieskolan och 2 § Centrala föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 1995:26) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan. Mot denna bakgrund föreslår vi att i specialskolan och till gymnasial utbildning för vissa ungdomar med funktionsnedsättning ska få fatta beslut om rätt till boende och omvårdnad i boendet även för elever vid Rgsär samt att ett sådant beslut ska kunna överklagas hos Skolväsendets överklagande- nämnd. 6 Ansvar för finansiering Varje kommun ansvarar för att erbjuda ungdomarna i kommunen gymnasieutbildning eller gymnasiesärskoleutbildning1. Med detta ansvar följer ett finansiellt ansvar. För den riksrekryterande utbild- ningen vid RgRh, RGD/RGH och Rgsär D/H är dock det finan- siella ansvaret delat mellan staten och kommunerna. Sammantaget svarar staten för merparten av kostnaden. Utredningen ska föreslå hur det finansiella ansvaret ska fördelas mellan staten och skolhuvudmännen samt hur verksamheten ska finansieras. Utgångspunkten ska vara att statens ersättning bara ska täcka merkostnader till följd av att eleven går på en riksrekry- terande utbildning för elever med funktionsnedsättning. 6.1Dagens kostnader och finansiering Kostnaderna för de riksrekryterande gymnasiala utbildningarna är omfattande. Sammantaget handlar det om för utbildning, boende, omvårdnad i boendet, habilitering och resor. Eftersom det gäller få elever är kostnaden per elev stor. Det sätt på vilket ansvaret för finansieringen är fördelat mellan olika huvudmän och olika myndigheter är komplicerat och varierar mellan olika målgrupper på ett sätt som är svårt att motivera. Här ges en översikt av dagens kostnader och finansiering. För en mer detaljerad redovisning verksamhet för verksamhet och hänvisas till bilaga 4. 1 15 kap. 30 § och 18 kap. 27 § skollagen (2010:800). Kostnaderna för den riksrekryterande gymnasiala verksamheten fördelas på kostnader för utbildning, för boende och i vissa fall omvårdnad i boendet samt för resor. Dessutom finns vid RgRh kostnader för habilitering. Av tabell 6.1 framgår att utbildnings- kostnaderna är höga vid samtliga utbildningar. Uppgifterna kan jämföras med att var den genomsnittliga kostnaden för en elev i gymnasieskolan och för en elev i gymnasiesärskolan. Hänsyn bör dock tas till att Rgsär D/H endast erbjuder utbildning på det individuella pro- grammet. Kostnaderna på detta är högre än för gymnasiesärskolan i genomsnitt. Kostnaden per elev vid Rgsär D/H är därför inte dramatiskt högre än för motsvarande utbildning i annan gymnasie- särskola. Källa: Värdkommuner och andra huvudmän, överenskommelser mellan staten och respektive huvudmän, CSN. 1)Uppgifter för RGD/RGH utbildning och boende samt Rgsär D/H utbildning och boende avser /10. 2)Här ingår inte dagliga resor på studieorten. För RgRh och RGD/RGH avser uppgifterna hemresor finansierade med de s.k. Rg-bidraget från CSN. För Rgsär D/H ingår kostnader för ledsagande personal. De riktigt tunga kostnaderna uppstår för elever i elevboende med omvårdnad i boendet, dvs. för boende elever vid RgRh och Rgsär D/H. Till dessa elevers boendekostnader ska också läggas kost- naderna för deras eller deras anhörigas resor mellan hemorten och studieorten. Dessutom förekommer kostnader för elevernas resor på studie- orten. Det gäller både för elever som bor hemma och för elever som bor i elevboendena. För RgRh handlar det om i genomsnitt per elev och år finansierat med det s.k. Rg- bidraget2 från CSN. Till det har orterna vissa ytterligare kostnader för dagliga resor, exempelvis resor som företas inom utbildningen. Kostnaden för dagliga resor för de tillfälligt boende eleverna vid RGD/RGH där hemkommunen står för resorna är , dvs. kostnaden för ett busskort. I genomsnitt motsvarar detta för tillfälligt boende elever. Samtliga elever från kommun får busskort. Kost- naden för de dagliga resorna för elever vid Rgsär D/H går inte att särredovisa. Den ingår i ett totalt belopp på för transporter som sker med verksamhetens egna bilar. Summan täcker både dagliga transporter för ett flertal av skolans fyrtiotal elever och exempelvis transporter till och från i samband med hemresor för vissa av eleverna som bor i elevboendet. Ansvaret för att finansiera kostnaderna för elever vid den riks- rekryterande gymnasiala utbildningen är delat mellan elevernas hemkommuner, landsting, staten och i vissa fall eleven eller elevens vårdnadshavare. Staten står för en stor andel av finansieringen. Dock finns stora skillnader i hur stor andel staten svarar för mellan de olika verksamheterna RgRh, RGD/RGH respektive Rgsär D/H (se tabell 6.2). Tabell 6.2 Statens andel av finansieringen, /11 (2009/10)1 Källa: Värdkommuner och andra huvudmän, överenskommelser mellan staten och respektive huvudmän, CSN. Kommentar: I de fall annan finansiering i de underliggande tabellerna delvis består av överskott har dessa räknats med som statlig finansiering. 1)Uppgifter för RGD/RGH utbildning och boende samt Rgsär D/H utbildning och boende avser /10. 2)Här ingår inte dagliga resor på studieorten. 2 Förordning (1995:667) om bidrag till vissa funktionshindrade elever i gymnasieskolan. Med ett undantag svarar elevernas hemkommuner, eller hemlands- ting vad avser habilitering, för den absoluta merparten av den finan- siering staten inte står för3. Undantaget gäller de elevavgifter som tas ut för kost och logi vid Rgsär D/H. Om inte elevens hemkom- mun finansierar dessa kostnader är det ett ansvar för eleven eller elevens vårdnadshavare att göra detta (se vidare nedan). Finansieringen av utbildningen vid RgRh, RGD/RGH och Rg- sär D/H avviker från principen om hemkommunens finansiella ansvar genom att merparten av kostnaderna finansieras genom statsbidrag. Genom interkommunal ersättning svarar elevernas hem- kommuner för i princip elevens programkostnad, eventuell elev- assistent samt i vissa fall en extra ersättning4 på per termin. Detta resulterar i att staten svarar för av kostna- derna för RGD/RGH och för RgRh respektive Rgsär D/H. Att staten svarar för en så stor andel av kostnaderna vid RGD/RGH beror åtminstone delvis på att kommun inte betalar för samtliga elever som studerar vid RGD/RGH och är skrivna i kommunen (se vidare nedan). De statliga verksamhetsbidragen för utbildningskostnader beta- las av för såväl RgRh, RGD/RGH som Rgsär D/H. Statsbidrag för boende och omvårdnad i boendet och habilitering betalas för elever vid RgRh av Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM). De av elevernas avgifter för kost och logi som inte ersätts av hemkommunen ersätts med det s.k. Rg-bidraget från CSN. För boendet vid RGD/RGH ersätter Rg-bidraget samtliga kostnader som inte elevens hemkommun står för. Boende och resor för elever vid Rgsär D/H finansieras med det statliga verksamhetsbidraget som betalas ut av . 6.2Förslag till en mer likvärdig finansiering Utredningen kan inte se att det finns några motiv för de stora skillnaderna i hur kostnaderna vid RgRh, RGD/RGH och Rgsär D/H finansieras. Det finns anledning att eftersträva en mer likvär- dig fördelning av ansvaret mellan stat och kommun/landsting för såväl utbildning, boende som elevernas hemresor. 3Viss övrig finansiering förekommer, t.ex. från andra nordiska länder. 4Enligt förordningen om extra ersättning för vissa handikappade elever vid studier i gymn- asieskolan (SKOLFS 1992:44) får extra interkommunal ersättning med per termin tas ut för elever vid RgRh och RGD/RGH. anledning att minimera antalet statliga aktörer på området och tyd- liggöra deras roller. Utredningen har analyserat kostnadernas fördelning utifrån di- rektivens utgångspunkt att statens ersättning bara ska täcka mer- kostnader till följd av att eleven går på en riksrekryterande utbild- ning för elever med funktionsnedsättning. För elevens hemkom- mun respektive hemlandsting ska således det finansiella ansvaret så långt möjligt vara oberoende av om eleven studerar hemma eller väljer en riksrekryterande utbildning. Utredningen har också efter- strävat ett mer schabloniserat system. Generellt bör modellerna för finansiering av utbildning, habilite- ring, elevboende och resor vara så tydliga, enhetliga och enkla som möjligt. Eventuella skillnader i finansieringsmodell mellan RgRh, RgT och RgsärT ska kunna motiveras. Det är emellertid inte möj- ligt att schablonisera samtliga ersättningars storlek. För det skiljer sig olika elevers behov alltför mycket. Om elevernas hemkommu- ner ska ta ett större finansiellt ansvar än , vilket direktiven utgår från, kommer dessa knappast vilja svara för andra kommuners eller landstings kostnader. Att som i bestämmelser eller avtal ta utgångspunkt i att staten ska svara för viss andel av kostnaderna är inte heller lämpligt. Sådana konstruktioner blir lätt kostnadsdrivande. Utredningens förslag: Modellen för och bestämmelserna om finansiering av utbildningen vid RgRh, RgT och RgsärT ska vara så enhetliga som möjligt. Huvudprincipen ska vara att elevernas hemkommuner ska finansiera utbildningen vid RgRh, RgT och Rgsär. Det ska framgå av skollagen att elevens hemkommun ska betala interkommunal ersättning för kostnader för utbildningen till den kommun som enligt avtal med staten svarar för verksam- heten. Där ska också framgå att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela förskrifter om sådana ersätt- ningar. Som en konsekvens av utredningens förslag ska bestämmel- sen om extra ersättning på per termin för vissa elever med funktionsnedsättning vid studier i gymnasieskolan tas bort. Utredningens bedömning: Staten och anordnande kommun bör kunna avtala om vissa begränsade undantag från huvud- principen om kommunernas ansvar. Anordnande kommun bör till exempel kunna kompenseras i de fall det uppstår påtagliga extra kostnader på grund av att antalet elever från kommunen överstiger vad som är statistiskt förväntat. Dessutom bör även fortsatt kunna utgå ett särskilt statligt bidrag för elever med dövblindhet vid RgT. Vissa overheadkostnader till följd av att det handlar om riksrekryterande utbildningar bör också kunna ersättas av staten. Varje kommun ansvarar för att ungdomarna i kommunen erbjuds gymnasieutbildning av god kvalitet5. Varje kommun har också ansvar för att gymnasiesärskoleutbildning kommer till stånd för elever som har rätt till gymnasiesärskola6. Med detta ansvar följer också ett ansvar att finansiera utbildningen. För det fall en elev väljer utbildning i en annan kommun finns bestämmelser om inter- ersättning7. Bestämmelserna för gymnasieskolan skiljer sig bland annat beroende på om en elev tagits emot i första hand eller i andra hand i gymnasieskolan samt till vilken typ av program eleven tagits emot. Utgångspunkten är dock att det är elevens hem- kommun som ska svara för elevens utbildningskostnader. Det gäller även om en elev sökt sig till en fristående skola. Hemkommunen bör stå för utbildningskostnaderna Enligt utredningens uppfattning bör principen vara att hemkom- munen ska finansiera utbildningskostnaderna vid de riksrekryterande utbildningarna. Det är få av dessa utbildningskostnader som inte skulle ha uppstått om eleven valt att få sin utbildning i hemkom- munens skola, i en annan kommuns skola eller i en fristående skola. Kostnaderna för utbildningen består i huvudsak av kostnader för undervisande personal, läromedel m.m., elevassistans, lokaler, mål- tider och vissa övriga kostnader. En elev med en svår funktionsnedsättning föranleder i de allra flesta fall högre kostnader för elevens hemkommun än vad som 515 kap. 30 § skollagen (2010:800). 618 kap. 27 § skollagen (2010:800). 716 kap. 50–51 §§, 17 kap. 22–27 §§, 19 kap. 43–44§ skollagen (2010:800). gäller för övriga elever. För en elev med ett svårt rörelsehinder kan behövas fysiska anpassningar av lokaler, omfattande elevassistans och specialpedagogiskt stöd utöver den lärarresurs som generellt ingår i programvalet. En elev med en grav hörselskada kan behöva anpassade lokaler, mindre undervisningsgrupp, tekniskt stöd och specialpedagogiska anpassningar. Detta är inte något som särskiljer den riksrekryterande utbildningen från annan gymnasial utbildning. Tvärtom kan kostnaderna för utbildningen bli lägre vid en riks- rekryterande utbildning till följd av att investeringar i lokaler redan är gjorda och att extra personalresurser fördelas på fler elever. De genomsnittliga kostnaderna för utbildningen vid de riksrek- ryterande utbildningarna – per elev vid RgRh /11 samt per elev vid RGD/RGH och per elev vid Rgsär D/H /10 – utgör inte heller nivåer som avviker från vad en elev med funktionsnedsätt- ning kan kosta i hemkommunens eller annan huvudmans skola. Som exempel kan nämnas att hemkommunerna för de externa eleverna vid den regionala Rh-anpassade utbildningen i betalar för utbildningen för sina elever samt till det ersättning för andel av lokalkostnaderna. (Det bör observeras att dessa belopp avser endast utbildningskostna- derna. Till detta betalar hemkommunerna elevernas dagliga resor till och från skolan.) Ett annat exempel gäller gymnasiesärskolan vars genomsnittliga kostnad i riket var , finansierad av elevernas hemkommuner. För utbildning på individuellt program i gymnasiesärskolan (yrkesträning eller verk- samhetsträning) är kostnaden än högre och mer jämförbar med kostnaderna vid Rgsär D/H. De stora merkostnaderna för RgRh, RgT och Rgsär handlar således inte om kostnader för utbildningen utan i stället om kostnader för boende och hemresor, vilket utred- ningen återkommer till i det följande. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att huvudprincipen ska vara att elevernas hemkommuner ska ersätta anordnande kom- mun för en elevs utbildningskostnader vid RgRh, RgT respektive Rgsär. Det skulle kunna hävdas att staten åtminstone ska stå för ett bidrag motsvarande det bidrag som betalas ut från den så kallade SIS-anslaget8 till så kallade regionala undervisningsgrupper. Mot det talar dock att bidraget för regionala undervisningsgrupper sna- 8 Förordning (1991:931) om statsbidrag till särskilda insatser på skolområdet. rast är att se som ett stimulansbidrag, vilket knappast behövs för en riksrekryterande verksamhet som vilar på en rättighetslagstiftning.