sou · H0B360 · 2012-09-28 00:00:00 — 4.16Till vilken myndighet ska föreskriftsrätten ges? Utredningens förslag: Föreskriftsrätten ska delegeras till Transportstyrelsen. I 1 § förordningen (2008:1300) med instruktion för Transport- styrelsen anges att Transportstyrelsen bland annat har till huvud- uppgift att svara för regelgivning inom transportområdet. Föreskriftsrätten delegeras därför lämpligen till Transportstyrelsen. Utredningens förslag: Transportstyrelsen ska vara register- ansvarig och personuppgiftsansvarig för de nya registren över vägtullsområden och betalningsförmedlare. Om förutsättningarna för att registreras som betalnings- förmedlare är uppfyllda, ska registreringen som betalningsförmedlare återkallas. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Om den registrerade begär det, ska registreringen återkallas. Enligt artikel 19 ska varje medlemsstat på elektronisk väg föra register över de vägtullsområden som finns i landet och de betalningsförmedlare som har registrerats i landet. Med hänsyn till att Transportstyrelsen är registeransvarig för de andra register som finns inom infrastruktur, enligt 5 § förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen, framstår det som mest lämpligt att myndigheten även får ansvaret för de här nämnda registren. Uppgifterna kommer inte att innehålla några känsliga uppgifter och det kommer att vara frivilligt att lämna namn på en kontakt- person. Ändamålet med registreringen och vad registren ska innehålla framgår av artiklarna 6 och 19. Ändamålet för de båda registren och deras innehåll ska föras in i lagen. I avsnitt 4.14 behandlas frågan om tillsyn. Där föreslår utred- ningen att Transportstyrelsen ska vara tillsynsmyndighet. Vidare konstaterar utredningen att tillsynen bland annat ska innebära att betalningsförmedlarna granskas återkommande. Om en sådan granskning skulle visa att förutsättningarna är uppfyllda, bör en återkallelse av registreringen ske. En särskild bestämmelse med den innebörden ska därför införas i lagen. Likaså bör den betalningsförmedlare som inte längre vill verka inom ramen för EETS kunna begära att avregistrering sker. Utredningens bedömning: Det krävs ingen särskild reglering av behandlingen av personuppgifter. Bestämmelserna i är tillräckliga. I det europeiska systemet för elektroniska vägtullar ska infor- mationsutbyte ske på flera sätt. Som angivits i avsnitt 3.12.3 föreslås att uppgifter om infrastrukturavgifter omfattas av absolut sekretess (på samma sätt som gäller för trängselskatter). Utred- ningen har också föreslagit gallringsregler, regler om vad som ska registreras och bestämmelser om vilka sökbegrepp som får användas i fråga om infrastrukturavgifter. Frågan är om behand- Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar lingen av personuppgifterna och informationsutbytet inom ramen för EETS kräver ytterligare reglering. 4.18.1Behandling av personuppgifter i kommissionens beslut I artikel 4.4 anges att EETS-betalningsförmedlaren ska ha granskade driftsprocesser som gör det möjligt att vidta lämpliga åt- gärder då prestandaproblem eller integritetsöverträdelser upptäcks. I artikel 4.6 sägs att EETS-betalningsförmedlare ska föra en för- teckning (svart lista) över fordonsutrustning som är godkänd och som hänför sig till deras EETS-kontrakt med EETS- användarna. Sådana förteckningar ska föras i strikt överens- stämmelse med gemenskapsbestämmelserna om skydd av person- uppgifter. Av artikel 7.4 följer att avgiftsupptagarna i mikrovågsbaserade vägtullsystem ska meddela EETS-betalningsförmedlare om bestyrkta färdvägsdeklarationer för deras respektive EETS- användares vägtullar. Det innebär att en sammanställning med upp- gift om passager ska skickas från avgiftsupptagaren till betalnings- förmedlaren. Vidare sägs i artikel 9.1 att EETS-användarna kan abonnera på EETS via alla EETS-betalningsförmedlare, oavsett nationalitet, bosättningsstat eller i vilken stat fordonet är registrerat. När ett kontrakt ingås ska EETS-användarna vederbörligen informeras om behandlingen av deras personuppgifter och rättigheterna enligt tillämplig lagstiftning om skydd av personuppgifter. 4.18.2Kort om den svenska regleringen av behandling av personuppgifter på vägtrafikområdet Lagen (2001:558) om vägtrafikregister innehåller bestämmelser om registrering av uppgifter om personer samt om motordrivna fordon och släpfordon i ett vägtrafikregister. Av 2 § följer att bestäm- melserna i PUL tillämpas på personuppgifter i vägtrafikregistret i den mån det inte finns några avvikande bestämmelser i lagen om vägtrafikregister eller i en förordning som har beslutats med stöd av den. Med personuppgifter avses i lagen om vägtrafikregister detsamma som i personuppgiftslagen. I lagen och förordningen (2001:650) om vägtrafikregister regleras ändamålet med registret, Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar innehållet i det, personuppgiftsansvarig, tillåtna sökbegrepp, direktåtkomst, gallringsregler m.m. Lagen om vägtrafikregister anger att det är Transportstyrelsen som är personuppgiftsansvarig för registret. I 4 § PUL anges att lagen endast gäller för personuppgifts- ansvariga som är etablerade i . Detta innebär att de betalningsförmedlare och avgiftsupptagare som är etablerade i en annan stat inom EU eller EES i stället ska tillämpa den mot- svarande lagstiftning som finns i det egna landet. Begreppet personuppgift avser all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person som är i livet. Det innebär bland annat att information (om till exempel passager) som rör juridiska personer inte omfattas av bestämmelserna i de nämnda lagarna. Däremot omfattas exempelvis information om en enskild firma av bestämmelserna. I 9 § PUL anges de grundläggande kraven på behandlingen av personuppgifter. Av 10 § PUL följer under vilka förutsättningar behandling av personuppgifter är tillåtna. En utgångspunkt är att personuppgifter får behandlas om den registrerade har lämnat sitt samtycke till behandlingen. Därutöver får, enligt punkten a, personuppgifter behandlas om behandlingen är nödvändig för att ett avtal med den registrerade ska kunna fullgöras eller åtgärder som den registrerade begärt ska kunna vidtas innan ett avtal träffas. Av punkten e följer att behandling är tillåten om den personuppgiftsansvarige eller en tredje man till vilken personuppgifter lämnas ut ska kunna utföra en arbetsuppgift i samband med myndighetsutövning. Bestämmelsen i 10 § a PUL om att behandling av personuppgifter är tillåten till följd av avtal innebär att behandling av person- uppgifter är tillåten inom ramen för betalningsförmedlarens verksamhet och i dennes kontakter med avgiftsupptagaren. En betalningsförmedlare som är etablerad i ska följa de allmänna bestämmelserna i , framför allt 9 §, vid behandlingen av personuppgifter. Någon särskild reglering krävs därmed inte avseende betalningsförmedlarens behandling av väganvändarnas personuppgifter. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Avgiftsupptagarna ska sammanställa listor och skicka till betalningsförmedlarna. Väganvändarna har genom att ingå avtal med betalningsförmedlarna godkänt att uppgifter om dem samlas in för ändamålet att betalning ska ske genom betalnings- förmedlaren. Därmed får de sammanställningar som avgifts- upptagaren gör anses falla in under samma ändamål. Ändamålet täcks av de bestämmelser som finns i befintlig reglering av vägtrafikregistret. Någon särskild registerbestämmelse med den innebörden behövs därför inte. Som angivits tidigare krävs inte någon särskild reglering för de utländska avgiftsupptagarna och betalningsförmedlarna, eftersom de lyder under sina egna länders motsvarande lagstiftning. Utredningens förslag: Bestämmelser ska införas i lagen om elektroniska vägtullsystem som innebär att de anmälda organen och avgiftsupptagarna inte obehörigen får föra vidare eller utnyttja uppgifter om betalningsförmedlarnas eller tillverkarnas affärs- och driftförhållanden som de får tillgång till i sin verksamhet. Betalningsförmedlarna får inte heller obehörigen föra vidare eller utnyttja uppgifter om enskildas trafikrörelser. Utredningens bedömning: Bestämmelser som innebär att ärenden hos , Transportstyrelsen och Kommers- kollegium som rör betalningsförmedlare eller tillverkare ska omfattas av sekretess finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) och i bilagan till offentlighets- och sekretess- förordningen (2009:641, OSF). Motsvarande bestämmelser finns såvitt avser de kommunala nämnderna i OSL. 4.19.1 Tystnadsplikt för anmälda organ och avgiftsupptagare Av bilaga V följer att de anmälda organens personal ska ha tystnadsplikt beträffande allt som den får kännedom om under utövandet av sina funktioner, förutom gentemot de behöriga administrativa myndigheterna. Det bör således införas en bestäm- melse i lagen om elektroniska vägtullsystem som begränsar de Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar anmälda organens rätt att använda uppgifter om betalnings- förmedlarnas eller tillverkarnas affärs- och driftförhållanden. Samma förutsättningar bör gälla för avgiftsupptagarna som för de anmälda organen, eftersom de får kännedom om samma förhållanden vid sin bedömning. Där dessa är privata organ krävs en särskild bestämmelse i lagen om vägtullsystem. I de fall då avgiftsupptagaren är en myndighet, i utredningens förslag , gäller bestämmelserna i . Sekretess gäller enligt 30 kap. 23 § OSL, i den utsträckning regeringen meddelar föreskrifter om det, i en statlig myndighets verksamhet som består i utredning, planering, prisreglering, tillståndsgivning, tillsyn eller stödverksamhet med avseende på produktion, handel, transportverksamhet eller näringslivet i övrigt 1.för uppgift om en enskilds affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat, om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgiften röjs, och 2.för uppgift om andra ekonomiska eller personliga förhållanden än som avses i 1 för den som har trätt i affärsförbindelse eller liknande förbindelse med den som är föremål för myndighetens verksamhet. Med tillståndsgivning och tillsyn åsyftas det område som sekretesslag beskrevs med ordet kontroll. Ordet tillsyn ska inte ges en alltför snäv tolkning utan får anses omfatta alla de fall där en myndighet har en övervakande eller styrande funktion i förhållande till näringslivet.5 Den bedömning av överenstämmelse och lämplighet som ska göra av betalningsförmedlarnas eller tillverkarnas tekniska utrustning får enligt utredningens mening anses vara en sådan kontrollerande, övervakande och styrande uppgift att det faller in under begreppet tillståndsgivning och tillsyn. 5 Se prop. 2006/07:110 s. 37 och prop. 2007/08:60 s. 29. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar melser om sekretess finns därför redan i bilagan till 9 § OSF, punkten 9. I fråga om de avtal som kommer att sluta med betalningsförmedlare gäller sekretessbestämmelsen i 31 kap. 16 § OSL. Såvitt avser de kommunala nämnder som kan komma att bli avgiftsupptagare på färjor gäller motsvarande sekretess- bestämmelser i 30 kap. 27 § OSL. Någon särskild reglering krävs därför inte här. Betalningsförmedlarna får i sin verksamhet kännedom om både transportföretags och enskildas förflyttningar inom EU. Sådana uppgifter kan vara av känslig karaktär och har därför sekretess- belagts såvitt gäller myndigheternas befattning med dem (enligt utredningens förslag till infrastrukturavgifter). De uppgifter som betalningsförmedlarna får kännedom om i sin verksamhet bör därför omfattas av tystnadsplikt. Som angivits under avsnitt 3.12.3 ska en sekretessbrytande bestämmelse införas såvitt avser EETS-betalningsförmedlare som möjliggör att dessa kan få uppgifter om passager från Transport- styrelsen. I det avsnittet anges också att andra betalningsförmedlare (som använder exempelvis BroBizz) i stället för en särskild reglering i lag får använda sig av väganvändarens möjlighet att samtycka till att uppgifterna lämnas ut enligt 12 kap. 2 § OSL. I andra stycket i den bestämmelsen anges att den enskilde kan begränsa samtycket på så sätt att den som får del av uppgifterna inte får föra dem vidare. Även frågan om tystnadsplikt kan således regleras i avtalet mellan väganvändare och betalningsförmedlare. I 9 § OSF jämförd med punkt 17 i bilagan anges att sekretess gäller för uppgift om affärs- och driftförhållanden vid tillståndsgivning och tillsyn hos Transportstyrelsen. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Sekretess gäller därför hos Transportstyrelsen i tillsynsärendena. I de fall då tillverkarna eller betalningsförmedlarna inte har fått sin utrustning godkänd av avgiftsupptagarna eller de anmälda organen och Transportstyrelsen ska fatta beslut kommer Transportstyrelsen ha tillgång till samma uppgifter om tillverkarnas och betalningsförmedlarnas affärs- och driftförhållanden som de anmälda organen. På samma sätt som bedömning är en form av tillsyn i den mening som avses i OSL, måste Transportstyrelsens prövning enligt utredningens mening anses falla in under begreppet (se ovan under avsnittet om ). Befintlig lagstiftning får därför anses vara tillräcklig. I ärenden hos i deras egenskap av förliknings- organ bör sekretess gälla för uppgifter om kontraktsvillkor och betalningsförmedlarnas affärs- och driftförhållanden. Här kan konstateras att under begreppet tillsyn i den mening som avses i OSL (se ovan under avsnittet om ) faller även sådan rådgivning som sker som ett led i en myndighets tillsynsverksamhet. Som exempel kan också nämnas att sådan tvistlösning som regleras i lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållanden anses falla in under begreppet tillsyn. Enligt utredningens bedömning omfattas därför Kommers- kollegiums uppgifter som förlikningsorgan av begreppet tillsyn, och därmed av bestämmelsen i punkten 7 i bilagan till OSF. Befintlig lagstiftning får därför anses vara tillräcklig. Som angivits under avsnitt 3.12.3 ska regler som bryter sekretessen införas i OSL i fråga om infrastrukturavgift för att uppgifter om passager ska kunna lämnas till en betalningsförmedlare. Utredningens förslag: Transportstyrelsens beslut ska kunna överklagas till Förvaltningsrätten i . Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar 4.20.1Beslut som ska kunna överklagas finns bestämmelser om överklagande i lagen om elektroniska vägavgiftssystem. Överklagandemöjligheten avser bara tillsyns- myndighetens beslut. Transportstyrelsens beslut om föreläggande, förbud och vite enligt de föreslagna bestämmelserna om den utvidgade tillsynen ska också vara överklagbara. Av artikel 16 följer att även beslut som avser bedömning av den tekniska utrustningens överensstämmelse eller lämplighet för användning ska kunna överklagas. Som redogjorts för ovan under avsnitt 4.11 ska sådana bedömningar göras av avgiftsupptagarna eller de anmälda organen. Den tillverkare eller betalnings- förmedlare (eller deras behöriga ombud) som vill kunna angripa en sådan bedömning kan då hänskjuta frågan till Transportstyrelsen och få ett beslut, se avsnitt 4.15. Det beslutet ska kunna överklagas på sedvanligt sätt till allmän förvaltningsdomstol. I teorin skulle det kunna tänkas att Transportstyrelsen beslutar att godkänna utrustning i strid med avgiftsupptagarens bedömning. I ett sådant fall är det möjligt att avgiftsupptagaren vill överklaga det beslutet. På de svenska avgiftsbelagda broarna är det Trafik- verket som ska vara avgiftsupptagare. För att en statlig myndighet ska kunna överklaga en annan myndighets beslut krävs att det är särskilt föreskrivet. Rent principiellt kan det dock ifrågasättas om statliga myndigheter ska ges möjlighet att tvista mot varandra i domstol. Sammantaget anser utredningen att det inte föreligger skäl att föreslå någon möjlighet för att överklaga Transportstyrelsens beslut. Transportstyrelsens beslut om att inte registrera en betalnings- förmedlare ska också kunna överklagas, likaså beslut om att åter- kalla registrering. Swedacs beslut överklagas i den ordning som föreskrivs i lagen (2011:791) om ackreditering och teknisk kontroll. Att Transportstyrelsens beslut i ärenden om meddelande av föreskrifter inte får överklagas följer av 30 § myndighetsförordningen (2007:515). Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Samtliga överklagbara beslut berör betalningsförmedlare, tillverkare eller avgiftsupptagare som inte är myndigheter. Dessa kommer troligtvis i de flesta fall vara utländska juridiska personer. Huvudregeln inom förvaltningsrätten är att ett beslut överklagas till den domstol inom vars domkrets ärendet först prövats. Det är emellertid här fråga om beslut som är väldigt specifika till sin karaktär och få. Ärendena kan komma att prövas första gången på olika ställen i landet. Eftersom en enhetlig rättstillämpning är lättare att uppnå om målen prövas vid en domstol bedöms inte huvudregeln vara den mest lämpliga i dessa fall. Inom många områden är det den domstol inom vars domkrets den juridiska personen hade sitt säte som är behörig. Eftersom det mesta talar för att merparten av de betalningsförmedlare som vill överklaga ett beslut har sitt säte utomlands är en forumregel med innebörden att beslut överklagas till den domstol där den juridiska personen har sitt säte utesluten. Av dessa skäl är det mer lämpligt med en forumregel som pekar ut en domstol som behörig att pröva överklaganden av Transport- styrelsens beslut. De flesta av Transportstyrelsens beslut överklagas till Förvaltningsrätten i . Det framstår därför som lämpligt att den domstolen ska hantera även dessa frågor. Utredningen föreslår vissa ändringar i förordningen (2007:59) om elektroniska vägavgiftssystem. Även andra ändringar i förordningar kommer att behöva göras, bland annat i förordningen (2009:895) med instruktion för Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll och i förordningen (2008:1300) med instruktion för Transportstyrelsen. Det får beaktas i den fortsatta beredningen. Bestämmelserna måste börja gälla i samband med att öppnas för trafik, dvs. Utredningen föreslår därför att reglerna om infrastrukturavgifter ska träda i kraft . Några övergångsbestämmelser behövs inte. 5.2Det europeiska elektroniska vägtullsystemet Som tidigare nämnts följer av EFC-direktivet att bestämmelserna i nu aktuellt hänseende ska genomföras i nationell rätt i vart fall för de tunga fordonen . Eftersom det inte är praktiskt möjligt bör dock bestämmelserna införas så snart det går och då senast i samband med att infrastrukturavgifterna införs. Bestämmelserna ska därför börja gälla . Enligt utredningens bedömning krävs inga övergångsbestämmelser. I direktiven anges att den särskilda utredaren ska ta fram författningsförslag avseende uttag av avgifter vid användandet av de nya broarna över Sundsvallsfjärden, och . Utredaren ska även undersöka villkoren för att ta ut avgift för användandet av väginfrastruktur för fordon som inte är registrerade i . Vidare ska utredaren ta fram förslag till hur kommis- sionens beslut om definitionen av det europeiska systemet för elektroniska vägtullar ska genomföras i svensk rätt. Utredaren har med andra ord inte haft i uppdrag att ta ställning till huruvida avgifter ska finansiera broarna eller inte – det är redan beslutat av riksdag och regering. Inom ramen för denna utredning har således inga överväganden gjorts kring avgiftsfinansieringens effekter, för- och nackdelar eller samhällsekonomiska konsekvens- er i övrigt. Någon konsekvensbeskrivning av avgiftsfinansieringen som sådan görs därför inte. Förslagen innebär inga konsekvenser som har bäring på jämställdhet eller de integrationspolitiska målen. Dessa analyseras därför inte här. Förslagen bedöms inte heller påverka brottslig- heten eller det brottsförebyggande arbetet. De medfinansieringsavtal som har slutit med , och kommuner har till delar haft betydelse för utredningens arbete. Däremot påverkar inte utred- ningens förslag exempelvis kommunpolitikernas handlings- utrymme eller uppgiftsfördelningen mellan staten och kommuner- na. Förslagen innebär inte heller tillsyn eller domstolskontroll av den kommunala verksamheten. Utredningens förslag bedöms därför inte påverka den kommunala självstyrelsen på ett sådant sätt att den ska omfattas av konsekvensanalysen. I fråga om förslagens konsekvenser för den personliga integriteten har överväganden gjorts i avsnitt 3.12, 4.18 och 4.19, varför någon särskild analys inte görs här. Utredningen kommer i sitt slutbetänkande att behandla frågan om utländska fordon ska omfattas av trängselskatt, påminnelse- och sanktionsavgifter samt kontrollåtgärder. Den konsekvens- analys som görs här kommer därför att justeras i slutbetänkandet i flera avseenden. 6.2.1Beskrivning av problemet och vad utredningen vill uppnå har bestämt att de nya broarna , Sundsvalls- bron och helt eller delvis ska finansieras med avgifter från brukarna. För att kunna ta ut avgifter måste ett regelverk finnas på plats. Reglerna måste åtminstone avseende Sundsvalls- bron utformas i enlighet med Eurovinjettdirektivet. Även måste i vissa delar beaktas vid utformningen av regelverket. 6.2.2Alternativa lösningar för det utredningen vill uppnå och effekter av utebliven reglering Om det inte föreslås en reglering om infrastrukturavgifter måste broarna finansieras helt med anslag i stället för med avgifter. Om inte Eurovinjettdirektivet beaktas vid utformningen av reglerna för åtminstone , kan staten bli skadeståndsskyldig i förhållande till EU. Det finns alltså inga alternativ till att införa någon form av reglering, om en finansierande avgift ska användas. och regeringen har redan beslutat om en sådan finansiering. 6.2.3Vilka som berörs av regleringen Alla som kör med bil (dvs. lätt och tung lastbil, personbil och buss) över de tre aktuella broarna kommer att beröras, under förut- sättning att de inte omfattas av något av undantagen i reglerna. Således är det den kommersiella (internationella) trafiken och troligtvis i huvudsak de privatpersoner som är bosatta i närområdet som kommer att få betala avgiften. Sådana personer eller företag som använder sig av kollektivtrafik, tåg, motorcykel, cykel eller andra transportmedel som inte är avgiftspliktiga berörs inte. 6.2.4Kostnadsmässiga och andra konsekvenser Kostnadsberäkning för de olika broarna De nya broarna i , och ska finansieras helt eller delvis genom avgifter. Emellertid har hänsyn inte fullt ut tagits till Eurovinjettdirektivet när medfinansieringsavtalen slöts. Detta gör att den föreslagna regleringen får stora ekonomiska konsekvenser för projekten i och där byggnation pågår. Olika alternativa regleringar får olika ekonomiska konsekvenser. Den föreslagna regleringen innebär att samtliga tre broar ska regleras enhetligt och således utifrån de bestämmelser som följer av Eurovinjettdirektivet. Det innebär att lastbilarna inte får belastas med högre avgifter än vad som motsvarar deras del av kostnaderna för att bygga broarna. Samma förhållande gäller för övrigt även enligt de svenska principerna om gränsdragningen mellan skatt och avgift. I (som måste omfattas av direktivets regler) har personbilar undantagits i avtalet. Eftersom lastbilsägarna till följd av direktivet och de svenska principerna inte kan betala så stor andel som man har kalkylerat med, måste beräkningen och finansieringslösningen göras om. I har man i avtalet utgått ifrån att avgiften för lastbilarna kan bestämmas till tio gånger mer än för personbilarna. Eftersom detta inte är förenligt med direktivet eller de svenska principerna måste beräkningarna och finansieringen göras om. Ett alternativ är naturligtvis att undanta från de bestämmelser som har sin grund i Eurovinjettdirektivet.