sou · H0B324 · 2012-04-10 00:00:00 — Formuleringen av målgruppen vad gäller ungdomar med dövhet och hörselskada skiljer sig från delbetänkandets förslag till mål- grupp för specialskolan. Där föreslås att barn eller elever som är döva eller hörselskadade ska tas emot i specialskolan om de har behov av en anpassad undervisningsmiljö43. Av författningskom- mentaren framgår att för barn som är döva eller hörselskadade inryms i uttrycket anpassad undervisningsmiljö tvåspråkighet i den teckenspråkiga miljö som specialskolan ska erbjuda. Utred- ningen har valt att i detta förslag tydliggöra redan i lagen att mål- gruppen ska ha behov av en tvåspråkig miljö, dvs. en miljö med både teckenspråk och talad svenska. Skälet till detta förtydligande är att det måste betraktas som angeläget att den resurs som den riksrekryterande utbildningen representerar riktas till de elever som verkligen har behov av den. Utredningen har identifierat att det på gymnasienivå kan finnas risk för att grupper som utbildningen inte är avsedd för söker sig till riksgymnasierna. Det kan handla om att ungdomar i den åldern gärna flyttar hemifrån och då väljer utifrån andra motiv än tillgången till den teckenspråkiga miljön. Vidare kan också tillgången till plats i ett riksgymnasium göra att eleven kommer in på ett program den inte haft möjlighet att komma in på i hemkommunen. Det finns alltså risk för att andra faktorer än den tvåspråkiga miljön kommer att påverka söktrycket och att mål- gruppen då i praktiken blir större än den som utbildningen är tänkt för. Genom utredningens förslag kommer vissa ungdomar med lättare hörselskada som tas emot vid RGD/RGH inte tas emot vid RgT. Det är vår uppfattning att hemkommunen ska kunna erbjuda ungdomar med hörselskada gymnasieutbildning på talad svenska med tekniskt stöd och andra nödvändiga anpassningar. Ungdomar med hörselskada är en stor målgrupp, där det absoluta flertalet inte får sin utbildning vid RGD/RGH. Att erbjuda en anpassad skolmiljö som gör det möjligt för en elev med hörselskada att vara delaktig i undervisningen är dock inte en okomplicerad uppgift. I rapporten höra i skolan – om hör- teknik i undervisningen Förutsättningar och möjligheter44 konstateras 437 kap. 6 § andra stycket i författningsförslaget SOU 2011:30. 44Arne (Specialpedagogiska skolmyndigheten, 2009), Att höra i skolan – om hör- teknik i undervisningen. Förutsättningar och möjligheter. Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, att pedagogik, akustik och teknik måste samspela för att ge opti- mala förhållanden för inlärning. Av olika studier som refereras i rapporten framgår att kommunerna och skolorna ofta brister i att åtgärda den akustiska miljön för integrerade elever (avser i de flesta fall , men slutsatserna är sannolikt minst lika relevanta för gymnasieskolan). Även med god akustik och en väl fungerande teknik behövs särskilda kunskaper hos lärare och övrig personal för att elevens studiesituation ska bli bra. Till exempel behövs rutiner för att eleven ska få det stöd den behöver och för att läraren ska tillförsäkra sig om att budskapet har gått fram. Trots de brister som finns, eller kanske just på grund av att de är så uppenbara, bedömer utredningen att det finns förutsättningar att erbjuda en elev med hörselskada utbildning i gymnasieskolan i hemkommunen eller dess samverkansområde. Kunskapen om vad som behöver anpassas finns om såväl pedagogik, akustik som teknik. Det är dock en viktig roll för staten att stödja skol- huvudmännen så att de får tillgång till denna kunskap. Behovet av samordning mellan olika aktörer är påtagligt. Utredningen åter- kommer till detta i kapitel 8 om statligt stöd till kommunala och fristående huvudmän. Utredningen ser slutligen inget hinder för att kommun tar emot ungdomar med hörselnedsättning som inte tillhör målgruppen för RgT till hörselklasser i sin gymnasieskola, i första hand med regional upptagning. Det måste dock i så fall ske efter överenskommelser med ungdomarnas hemkommuner och inte som del av riksgymnasieverksamheten. Vad gäller regional verksamhet hänvisas även här till kapitel 8. Elever med grav språkstörning Utredningen bedömer att de behov den ganska stora grupp ung- domar med grav språkstörning har ska vara möjliga för en huvud- man att möta i elevens hemkommuns skola, i samarbete med annan huvudman eller genom en regional lösning. Det handlar om ambi- tion och kunskap. Staten har genom Specialpedagogiska skol- myndigheten (SPSM) en viktig uppgift i att stödja skolhuvud- männen med sådan kunskap. För att stimulera utvecklingen av anpassade utbildningsmiljöer för elever med grav språkstörning lokalt och regionalt föreslås i det fortsatta en kraftfull satsning (se vidare kapitel 8). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, För ungdomar med språkstörning innebär utredningens ställ- ningstagande en förändring i förhållande till dagens situation. Tillämpningen av bestämmelserna om elever med språkstörning innebär som nämnts ovan en mycket stor målgrupp. De ungdomar med språkstörning som tas emot vid RGD/RGH behöver inte insatser av samma slag som döva, som förordningen föreskriver, utan har behov av en utbildning anpassad till just deras språkstör- ning. Vi tolkar samma behov som döva som att ungdomarna ska ha behov av teckenspråk45. Att de behöver anpassad undervisning i liten grupp kan enligt utredningens uppfattning inte tolkas in i formuleringen att ha behov av insatser av samma slag som döva. Anpassad undervisning i liten grupp ska varje skolhuvudman kunna erbjuda ungdomar med funktionsnedsättning om eleven har behov av det. Det är också tveksamt om just anknytningen till RGD/RGH är den bästa lösningen för dessa elever. Det är enligt utredningens uppfattning otillfredsställande att bestämmelserna och tillämpningen avviker på detta sätt. Utred- ningens förslag innebär i princip att de ursprungliga bestäm- melserna ska tillämpas, dvs. att ungdomar med grav språkstörning ska tas emot vid RgT om de behöver teckenspråk för sin kom- munikation. Det är viktigt att denna lilla grupp ungdomar får del av utbildning på teckenspråk. Vi delar i detta avseende bedömningen av utredningen om teckenspråkets ställning46 att personer med språkstörning som är beroende av teckenspråk för sin kommunika- tion behöver insatser av samma slag som andra teckenspråkiga och föreslår därför denna målgrupp för RgT. handlar det enligt kommun om ett par elever vid RGD. Ett av motiven för utredningens förslag är som nämnts ovan att möjligheterna att kunna koncentrera nödvändiga utvecklings- insatser vid RgT till en sammanhållen tvåspråkig miljö förbättras. Vi anser att det finns ett behov av att utveckla och fokusera riks- gymnasieverksamheten för elever i behov av en tvåspråkig miljö med tillgång till teckenspråk. Bortsett från den lilla grupp ung- domar med språkstörning som har behov av teckenspråk i under- visningen har ungdomar med språkstörning andra behov än mål- gruppen för RgT. 45Med teckenspråk avses svenskt teckenspråk, inte alternativ och kompletterande kommuni- kation (AKK). 46SOU 2006:54, Teckenspråk och teckenspråkiga. Översyn av teckenspråkets ställning. Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, Att så få av eleverna vid söker sig vidare till RGD/RGH beror sannolikt bland annat på att skolan arbetar med målsättningen att eleverna ska tillbaka till en skola i hemkom- munen. Att en stor andel av eleverna vid kommer från pekar dessutom på att behovet av regionala lösningar kan vara större än behovet av riksrekrytering. Utredningen utgår slutligen från att anmärkningen i avtalet om att en elev med språkstörning ska ha genomgått specialskolan för att tas emot vid utbildningen utgår för den målgrupp som återstår vid en översyn av avtalet. Det är länge sedan den följdes och det innebär en bristande likvärdighet att låta den tidigare studiegången och inte behovet av utbildningen styra. 3.5.3Teckenspråk som gymnasiegemensamt ämne för elever som tillhör målgruppen för RgT Utredningens förslag: Bestämmelserna om teckenspråk som gymnasiegemensamt ämne som avser utbildning för elever på RGD ska avse den framtida utbildningen vid hela RgT. Teckenspråk ska således förekomma som gymnasiegemensamt ämne på alla nationella program som anordnas vid RgT. Kurser i teckenspråk som gymnasiegemensamt ämne ska få ersätta en eller flera kurser i studievägen, med undantag för kurser i svenska. I stället för svenska eller svenska som andraspråk och engelska ska elever vid RgT som gymnasiegemensamt ämne kunna läsa enligt de kursplaner som benämns svenska för döva respek- tive engelska för döva. Besluten om detta ska fattas av rektorn. Bestämmelserna om gymnasiegemensamma ämnen ska även få tillämpas för elever som tillhör målgruppen för RgT, men som går i en annan gymnasieskola. föreslås få i uppdrag att anpassa ämnes- och kurs- planerna till RgT:s målgrupp och ge dem i förhållande till målgruppen mer adekvata benämningar, t.ex. svenska för teckenspråkiga och engelska för teckenspråkiga. Enligt nuvarande bestämmelser ska teckenspråk förekomma som gymnasiegemensamt ämne på alla nationella program som anordnas för elever med dövhet. Kurser i teckenspråk som gymnasie- gemensamt ämne får ersätta en eller flera kurser i studievägen för Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, elever med dövhet, dock med undantag för kurser i svenska. Beslut fattas av rektorn. I stället för svenska eller svenska som andraspråk får elever med dövhet som gymnasiegemensamt ämne läsa svenska för döva respektive engelska för döva.47 Bestämmelserna avser utbildning på RGD. För elever med hörselskada får teckenspråk anordnas som annat ämne än gymnasiegemensamt ämne, om eleven har behov av det och vill delta i kurserna. Kurser i teckenspråk som gymnasie- gemensamt ämne får ersätta en eller flera kurser i studievägen för hörselskadade elever, dock med undantag för kurser i svenska. Beslut fattas av rektorn.48 Bestämmelserna avser utbildning på RGH. Bestämmelserna om teckenspråk utgår från dagens målgrupp för den riksrekryterande utbildningen vid kommuns gymnasie- skola. Med de förslag till en mer flexibel tvåspråkig gymnasieskola som utredningen lämnat blir det inte nödvändigt med olika bestämmelser för olika målgrupper. Vi föreslår därför att bestäm- melserna som avser utbildning för elever på RGD ska gälla för den framtida utbildningen RgT. Det innebär att teckenspråk ska förekomma som gymnasiegemensamt ämne på alla nationella pro- gram som anordnas vid RgT samt att kurser i teckenspråk som gymnasiegemensamt ämne ska få ersätta en eller flera kurser i studievägen, dock med undantag för kurser i svenska. I stället för svenska eller svenska som andraspråk och engelska ska elever vid RgT som gymnasiegemensamt ämne kunna läsa enligt kursplanerna svenska för döva respektive engelska för döva. Besluten om detta ska fattas av rektorn. Utredningen konstaterar att de kursplaner som finns i tecken- språk och kursplanerna svenska för döva och engelska för döva är tillgängliga för hela gymnasieskolan. Vi föreslår att det dessutom ska vara möjligt för en annan skolhuvudman än den för RgT att låta en elev som har behov av teckenspråk i undervisningen läsa teckenspråk som gymnasiegemensamt ämne samt att få ersätta svenska eller svenska som andraspråk och engelska som gymnasie- gemensamt ämne med kursplanerna svenska för döva respektive engelska för döva. Det är en fråga om likvärdighet att kommunala gymnasieskolor, regionala undervisningsgrupper eller en fristående gymnasieskolor inte är förhindrade att erbjuda en elev som har behov av teckenspråk denna möjlighet. 4710 kap. 5 § gymnasieförordningen (2010:2039). 4810 kap. 6 § gymnasieförordningen (2010:2039). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, Utredningen konstaterar slutligen att benämningarna svenska för döva respektive engelska för döva är relevanta. Att en allt större andel barn får CI innebär att gruppen elever som i verklig mening kan anses ha en dövhet kommer att minska. Målgruppen för kursplanerna kommer därför att vara elever som använder teckenspråk i undervisningen på grund av dövhet, hörselskada, dövblindhet eller grav språkstörning. Vi föreslår att ska få i uppdrag att anpassa ämnes- och kursplanerna till RgT:s mål- grupp och ge dem mer adekvata benämningar, exempelvis svenska för teckenspråkiga och engelska för teckenspråkiga. 3.5.4Bestämmelsen om nödvändiga avvikelser från styrdokumenten tas bort Utredningens förslag: Den särskilda bestämmelsen om att Skol- verket får meddela föreskrifter om nödvändiga avvikelser från läroplanen, examensmålen, ämnesplanerna och poängplanen för nationella program tas bort. får enligt en särskild bestämmelse meddela före- skrifter om nödvändiga avvikelser från läroplanen, examensmålen, ämnesplanerna och poängplanen för nationella program i bilaga 3 till skollagen (2010:800) för utbildning vid RGD/RGH49. Enligt de uppgifter utredningen har fått från finns inga sådana beslut utöver de ämnes- och kursplaner som är beslu- tade för teckenspråk för döva, svenska för döva och engelska för döva. Dessa kan dock användas av även andra gymnasieskolor än RGD/RGH. Dessutom finns ämnes- och kursplaner i teckenspråk för hörande. Vi kan inte se att det finns behov av andra anpassningar av gymnasieutbildningen vid RgT än de ämnes- och kursplaner som redan beslutats, och som inte ska vara exklusiva för RgT, och före- slår därför att bestämmelsen tas bort. RgT bör vid behov av anpas- sning i stället använda de generella bestämmelserna för gymnasie- skolan. Liksom för RgRh finns anledning att peka på de möjlig- heter som ges av gymnasieförordningens bestämmelse om individu- 49 10 kap. 4 § gymnasieförordningen (2010:2039). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, ellt anpassat program50. Enligt denna får en elevs utbildning avvika från vad som annars gäller för ett nationellt program genom att vissa kurser byts ut om utbildningen kan hänföras till ett nationellt program, kraven för examen från det aktuella programmet kan uppfyllas, och beslutet fattas före utgången av det andra läsåret. Ett undantag från den andra strecksatsen gäller matematik, där den inledande kursen i matematik får bytas ut mot en annan inledande kurs i matematik. Beslut om att byta ut en viss kurs får inte fattas efter det att eleven påbörjat kursen. 3.5.5Den särskilda bestämmelsen om förlängning av utbildningstiden tas bort Utredningens förslag: Den särskilda bestämmelsen om att kommun får besluta om att förlänga utbildningstiden för elever på RGD/RGH för elever som behöver det tas bort. I stället ska de generella bestämmelserna i gymnasieförordningen (2010:2039) om förlängd undervisning tillämpas. Enligt gymnasieförordningen bör utbildningstiden förlängas med för elever som behöver det. kommun beslutar om sådan förlängning.51 Av redovisningen ovan framgår att en absolut majoritet av eleverna vid RGD/RGH läser utbildningen . Vid utgången av /11 gällde det av eleverna på nationella eller specialutformade program och av eleverna på individuellt program. Andelen var högre för elever på RGD och för elever med språkstörning på RGH än för elever med hörselskada på RGH. Utredningen anser att det framtida RgT i så hög utsträckning som möjligt ska följa de bestämmelser som gäller för gymnasie- skolan generellt. Elever som tillhör RgT:s målgrupp ska, om de 509 kap. 4 § gymnasieförordningen (2010:2039). 5110 kap. 7 § gymnasieförordningen (2010:2039). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, behöver det, ha samma möjligheter till förlängd utbildning obero- ende av om de studerar vid den riksrekryterande utbildningen eller om de studerar vid en annan gymnasieskola. Skolhuvudmannen har möjlighet att besluta om längre utbild- ningstid än genom att tillämpa de generella bestämmelserna om att huvudmannen får besluta att undervisningen på ett natio- nellt program för en elev får fördelas än , om eleven har läst ett reducerat program eller om det med hänsyn till elevens förutsättningar i övrigt finns särskilda skäl för det52. Utbildning på introduktionsprogram ska generellt följa en plan för utbildningen som beslutas av huvudmannen53. Enligt vår uppfatt- ning behövs inga ytterligare bestämmelser för att det ska vara möjligt att anpassa utbildningens längd vid RgT. Liksom för den Rh-anpassade utbildningen bör beslut om för- längd studietid alltid grundas på en individuell bedömning. Inte alla elever har behov av studier för att nå målen för utbild- ningen. Att kommun och eleverna gör en sådan bedömning framgår inte minst av att en relativt stor grupp på främst RGH slutar . Det gäller främst elever som når målen för utbildningen. Det finns emellertid anledning att överväga studietiden mer flexibelt även för övriga elever. Elever som från början saknat behörighet till gymnasieskolan, men har förutsätt- ningar att få ett slutbetyg eller en examen från gymnasieskolan, kan t.ex. behöva än för att slutföra sina gymnasie- studier. Förlängd studietid utöver bör medges om förläng- ningen kan bidra till att eleven fullföljer eller i väsentlig utsträck- ning kommer längre i sin gymnasieutbildning. Utredningens förslag: Det ska framgå av gymnasie- förordningen att frågor om boende för elever vid RgT ska regleras i avtal mellan staten och den kommun som svarar för utbildningen. 529 kap. 7 § gymnasieförordningen (2010:2039). 5317 kap. 7 § första stycket skollagen (2010:800). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, För elever vid RGD/RGH som vill och har behov av det ska enligt dagens bestämmelser kommun anvisa kost och logi. Kom- munen ska även ansvara för att eleverna har tillgång till den hjälp i övrigt som föranleds av deras funktionsnedsättning.54 Vad gäller finansiering av elevernas boende hänvisas till avsnitt 6.2.3. Dagens elevboende i kommun kommun erbjuder olika former av elevboenden för elever som inte kan bo hemma på grund av för långa avstånd. Den vanligaste formen är elevhem (kollektivboende). För elever som har behov av mer individuellt stöd finns möjlighet att bo i vecko- hemsfamilj. Som framgår av tabell 3.10 är antalet boende elever vid RGD/RGH högt. Totalt bor av eleverna vid RGD/RGH i antingen kollektivboende eller veckohem, dvs. i boende som kommunen anvisar. Därutöver finns elever som väljer att bo i eget boende. Det gäller främst de litet äldre eleverna. Källa: kommun. 1) Med boende elever avses här elever som bor på något av kommunen anordnat boende. Det finns flera elevhem eller kollektivhus där eleven bor i en egen lägenhet med kokmöjligheter, dusch och toalett. I husen finns även gemensamma utrymmen. Kollektivboendena är stora, med upp till 50 boende, vilket har fördelar enligt personalen. Kollektivboendena stänger endast på sommarlov, jullov, sportlov och påsklov. I övrigt är de öppna och bemannade dygnet runt med ungdomsassistenter. 54 10 kap. 11 § gymnasieförordningen (2010:2039). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, Eleverna åker hem ganska ofta för att sedan göra det alltmer sällan. fanns utöver enhetschef och administrativ personal tre områdeschefer, tre kockar och 41 ungdomsassistenter. Det gör att det gick knappt sex elever per ungdomsassistent. Personalen delar enligt kommunen ungdomarnas vardag och elevens kontakt- person fungerar som en länk till föräldrar och skola. I huvudsak har assistenterna följande uppgifter: 1.Praktiskt, pedagogiskt och socialt stöd utifrån elevernas och boendets behov (ekonomi, läxhjälp m.m.). 2.Professionella samtal med elever (kontaktmannaskap). 3.Uppföljning och nätverksbyggande med viktiga personer kring eleven (hem, skola och fritid). genomförde kommun en enkätundersökning bland de elever som bor på elevhemmen, som visade att en absolut majoritet av eleverna är nöjda eller mycket nöjda med sitt boende. Maten var den fråga där ungdomarnas åsikter gick mest i sär. Även en tidigare genomförd undersökning55 med elevintervjuer pekar på att eleverna i huvudsak är nöjda med boendet och perso- nalen i boendet. Man får lära känna nya kompisar och kan göra skolarbete med klasskamrater . Huruvida det är stökigt finns det litet olika åsikter om. Någon elev menar att det kan bli för mycket alkohol ibland, att det finns ett starkt grupptryck att festa. I diskussionsavsnittet menar författarna att elever på RGD generellt konsumerar mer alkohol än elever på RGH och att detta beror på att elever på RGD har mer pengar än elever på RGH. Ansvariga för boendena upplever att eleverna trivs, mår relativt bra och bor kvar i hög utsträckning. Man menar att boendena är särskilt stökiga, men konstaterar att det kan förekomma hög musik och någon fest i bland. Detta ser man som naturliga inslag i tonåringars liv, något som kräver tidiga och tydliga insatser av personalen. Över tid har boendet utvecklats positivt, enligt personalen. Delvis är detta en konsekvens av att bidragssystemet har förändrats då eleverna förfogade över väsent- ligt mer pengar än . innebär det ett problem när 55 , , (2008), Vi är en grupp fast två ändå. Om döva och hörsel- skadade elevers erfarenheter av Riksgymnasiet. Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, eleverna uppnår en ålder som innebär att de kan få aktivitets- ersättning. När elever som fortfarande går i skolan har väsentligt mer pengar än andra ungdomar i skolan leder det lätt till sociala problem. Veckohemmen är familjeboenden med en eller två elever. Vissa elever bor i veckohem första läsåret för att det känns tryggare och att det är lättare att bli hemmastadd i om man bor i famlij. Andra elever bor i veckohem för att de har fritidsintressen som går bättre att förena med att bo i familj. En elev som bor i veckohem måste åka hem , då värdfamiljen inte har något ansvar. Förslag till ändrad reglering Utredningen ser inte något behov av att ändra villkoren för elevernas boende vid RgT i förhållande till dagens situation. Den anordnande kommunen ska som ha ansvar att anordna boende för elever vid riksgymnasieutbildningen. Vi anser dock att detta är en fråga mellan staten och den anordnande kommunen som liksom för den Rh-anpassade utbildningen ska regleras i avtal. Vi föreslår därför att dagens bestämmelse i gymnasieförordningen ska ersättas med en bestämmelse om att frågor om boende för elever vid RgT ska regleras i avtal mellan staten och den kommun som svarar för utbildningen. För eleverna innebär detta inte någon ändring eftersom det är av bestämmelserna om Rg-bidrag som villkoren för elevboendet i anslutning till RGD/RGH framgår. Det kommer det att göra även för elever vid RgT (se vidare avsnitt 6.2.3). Riksgymnasieutbildning för ungdomar med dövhet, tillsynsansvar bör inte utökas till att omfatta boendet vid RGD/RGH Specialpedagogiska skolmyndigheten (SPSM) konstaterar i en redovisning till regeringen56 att lagstiftningen inte är enhetlig och logisk mellan den riksrekryterande Rh-anpassade gymnasieutbild- ningen och den riksrekryterande gymnasieutbildningen vid RGD/ RGH. Som ett exempel nämns att har tillsyn över bl.a. boendet vid den Rh-anpassade gymnasieutbildningen57 men inte över boende i i anslutning till RGD/RGH. SPSM konstaterar att tillsynsansvar också skulle kunna omfatta boendet som anordnas av kommun. Utredningen har övervägt denna fråga men kommit fram till att det inte finns anledning att ge tillsynsansvar även över boendet som anordnas i anslutning till RgT. Detta är främst på grund av att det handlar om olika typer av boenden. Elevhems- boendena vid den Rh-anpassade utbildningen har omfattande omvårdnadsuppgifter och är i hög grad jämförbara med så kallade LSS-boenden, dvs. boenden med stöd av lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Boendet vid RGD/ RGH, liksom det föreslagna RgT, är mer jämförbart med elev- hemsboende vid andra gymnasieskolor, som t.ex. lantbruks- gymnasier eller idrottsgymnasier. För dessa har inte något tillsynsansvar. har inte genomfört någon tillsyn av elevhems- boendena utifrån skollagen, dvs.