sou · GZB375d4 · 2012-01-01 00:00:00 — Utredaren bedömer att det med nuvarande regelverk finns risk för att djur orsakas skada och lidande vid akupunktur och annan penetration av hud och slemhinnor. Enligt vad som framkom i betänkandet Alter- nativmedicinska behandlingsmetoder för djur (SOU 2001:16) anser Konsekvenser av utredarens förslag utredaren att bestämmelserna i djurskyddslagen bör ändras så att det tydligt framgår att även blodavtappningar och andra former av penetration av hud eller slemhinna på djur endast får ske om det finns veterinärmedicinska skäl och utförs av veterinär, se vidare Utredarens övriga överväganden. Förslaget innebär inte några konsekvenser för djurhälsopersonal i förhållande till nuvarande bestämmelser. Förslaget innebär dock att enbart veterinärer eller annan djurhälsopersonal med kompetens får behörighet att i fortsättningen utföra akupunktur och liknande behandlingar som består av nålstick. I betänkandet SOU 2001:16 anges att det i finns cirka 60 veterinärer med specialutbild- ning i akupunktur. Det har dock inte gått att få fram några uppgif- ter på hur många lekmän eller akupunktörer som är utbildade för humanvård som behandlar djur. En grov uppskattning är dock att detta är en relativt vanlig behandlingsmetod. Det finns inte något register över eller någon organisation som har kännedom om hur många som utövar akupunktur på djur. Det går inte heller att beräkna antalet utövare på annat sätt. Hur många utövare av aku- punktur på djur som kommer att beröras av utredarens förslag eller vilka kostnadskonsekvenser det kommer att medföra är inte möjligt att beräkna. Kravet på förprövning av djurlokaler utvidgas och ersätter kravet på tillstånd enligt 16 § i nuvarande djurskyddslag. Utredaren föreslår att nuvarande krav på tillstånd enligt 16 § djur- skyddslagen för den som yrkesmässigt eller i större omfattning dri- ver vissa verksamheter tas bort. Kravet ersätts med ett krav på god- kännande av lokalen, förprövning, och det generella kravet på utbildning för djurägare med yrkesmässig eller större djurhållning som utredaren föreslår, se vidare Särskilda krav för viss djurhållning. De som berörs av förslaget är enskilda och företag som driver yrkes- mässig djurhållning eller djurhållning av större omfattning. Vad som ska avses med större omfattning, vad som ska gälla för förpröv- ningen och vilka krav på utbildning som ska ställas får Jordbruks- verket meddela närmare föreskrifter om. Hur många ansökningar om tillstånd enligt 16 § djurskyddslagen som görs finns ingen samlad statistik om. Enligt djurskydd i förändring (SJV rapport 2008:24) förprövades mellan Konsekvenser av utredarens förslag i genomsnitt 1 508 ärenden i . Den genomsnittliga handläggningstiden var . Enligt utredarens bedömning kommer ungefär lika många eller något färre verksamheter som omfattas av kravet på förpröv- ning respektive kravet att ansöka om tillstånd enligt 16 § djur- skyddslagen att beröras av förslaget. Förslaget bedöms därför kunna medföra en viss förenkling av de administrativa rutinerna för dem som berörs. Varken förprövningen eller ansökan om tillstånd enligt 16 § djurskyddslagen är belagd med avgift och intäkterna för staten kommer inte att påverkas. Eftersom uppdras att närmare föreskriva om vilka verksamheter som ska omfattas av krav på förprövning, går det inte att fastställa vilka som kommer att beröras. Sammantaget bedöms dock förslaget innebära en viss minskning av de administrativa uppgifterna för företag i förhållande till de nuvarande bestämmelserna och kan antas inne- bära en minskning av kostnaderna för berörda företag. Prövning av försöksdjurstillstånd och försöksdjurslokaler flyttas från till länsstyrelserna Utredarens förslag innebär att och länsstyrelser- nas roller renodlas i sitt myndighetsarbete. För övriga djurverk- samheter så har en samordnade, vägledande och föreskrivande roll medan länsstyrelserna hanterar tillståndsgivning och kontroll. Utredaren anser att det är logiskt och mer ändamåls- enligt att ha samma rollfördelning för all djurverksamhet. Det före- slås därför att prövning av försöksdjurstillstånd och försöksdjursloka- ler flyttas från till länsstyrelserna. Enligt utredarens förslag förutsätts att länsstyrelserna samverkar i denna hantering. Samordningsvinster och ett bättre resursutnyttjande kan fås genom att denna tillståndsgivning och godkännande av lokaler för för- söksdjur kopplas samman med kontrollverksamheten, övrig för- prövning och tillståndsgivning. kommer dock även i fortsättningen ha rollen som den samordnade, vägledande och föreskrivande myndigheten. bedriver även annat försöksdjursarbete som t.ex. arbete med de djurförsöksetiska nämnderna. Enligt verksamhetsplanering är 3,17 årsarbetskrafter sysselsatta med frågor om användartillstånd, upp- födartillstånd, dispenser, anläggningstillstånd och ärenden om GMO. Kostnaden för dessa årsarbetskrafter uppgår till cirka 1,87 Konsekvenser av utredarens förslag miljoner kr [3,17 * ]. Vidare tillkommer intäkter för vissa avgiftsfinansierade ärenden om . Utre- daren föreslår därför att endast en del av de anslag som Jordbruks- verket använder för försöksdjursverksamhet förs över till länsstyrelserna. Enligt utredarens uppskattning bör det röra sig om 3-4 årsarbetskrafter som bör fördelas på de länsstyrelser som har mer omfattande försöksdjursverksamhet i sina län. Krav på märkning av katter Utredaren har konstaterat att omfattningen och komplexiteten av problemen med övergivna och förvildade djur och framför allt kat- ter kräver att ett antal åtgärder vidtas. Utredaren föreslår bl.a. att det införs ett krav i djurskyddslagen på att katter ska vara märkta och registrerade i ett centralt kattregister. Denna åtgärd har efter- frågats av så gott som samtliga länsstyrelser, ett antal andra myn- digheter samt intresse- och djurskyddsorganisationer. Förslaget berör länsstyrelserna, polismyndigheterna och hushåll som håller katt. Problem med herrelösa katter orsakar samhället omfattande kostnader som utredaren bedömer kan minskas avse- värt genom det lagda förslaget. Enligt utredarens beräkningar som bygger på myndigheternas skattningar, se Övergivna och förvildade djur, uppgår länsstyrelsernas och polismyndigheternas samman- lagda kostnader för hantering av herrelösa katter till uppskattnings- vis . Utredaren bedömer att kravet på märk- ning av katter och inrättandet av ett centralt kattregister kommer att innebära kraftigt minskade kostnader för samhället efter- som antalet herrelösa katter bedöms minska betydligt. Denna kostnadsminskning bedöms täcka kostnaden för inrättandet av ett kattregister. Enligt utredarens förslag bör uppdras att inrätta ett rikstäckande kattregister, där bör ha ansvaret för registret. Initiala kostnader för inrättade av ett kattre- gister för kan enligt presenterade beräkningar uppskattas till mellan och och den årliga kostnaden för att driva registret har uppskattats till . Registret förutsätts vara självfinansierande genom att registrerings- kostnaden ska täckas genom de avgifter som tas ut av djurägarna på motsvarande sätt som Centrala hundregistret. Handhavandet och det löpande arbetet med registret skulle även kunna uppdras till Konsekvenser av utredarens förslag annan huvudman, t.ex. () eller Sveri- ges (). På förfrågan av utreda- ren har både och uppgett att man har fungerande kattregister i drift och att man därför inte skulle ha några initiala kostnader för ett åtagande att föra ett offentligt register. Vad gäller löpande kostnader så har SKK upp- gett att kostnaden per nyregistrerad katt kan uppskattas till , medan SVERAK har uppgett att löpande kostnad för drift och underhåll av ett kattregister i deras regi skulle uppgå till 500 000 – . Utredaren bedömer att en informationskampanj riktad till all- mänheten behöver genomföras före det att kravet på obligatorisk märkning av katter träder i kraft. Huvudansvaret för att informera om märkning och registrering av katter bör enligt utredarens mening ligga hos intresseorganisationer som SVERAK, övriga kattklubbar och djurskyddsorganisationerna. Dessa organisationer har ett omfattande kontaktnät och bedöms ha goda möjligheter att nå ut med information till dem som berörs av förslaget. Dessutom bör en informationskampanj genomföras i Jord- bruksverkets regi. Lämpliga insatser bör kunna genomföras genom den samhällsinformation som lämnas i public servicekanalerna i TV, förslagsvis i inslaget Anslagstavlan. Kostnaden för sådan information beräknas uppgå till . Vidare bedöms det finnas behov av att ta fram ett informationsmaterial, t.ex. affischer och en kortfattad broschyr. Kostnaden för produktion och distri- bution av sådant material beräknas uppgå till . Vidare bör information kunna lämnas till allmänheten på Jord- bruksverkets webbplats samt genom medverkan på mässor och lik- nande. Kostnader för dessa insatser bör kunna finansieras som en intern informationskostnad för . sammanlagda kostnader för information kan därför uppskattas till . I övrigt ankommer det på att bedöma behovet av information. Vid införandet av det centrala hundregistret uppgick kostna- derna för utskick av s.k. verifieringsbrev till redan registrerade hundägare till betydande belopp. För att undvika dessa kostnader förordar utredaren att samtliga katter ska nyregistreras i det offentliga kattregistret, även i de fall som katterna finns upp- tagna i något annat register. Utredaren föreslår även att övergivna och förvildade djur enbart ska omfattas av djurskyddslagen. Detta innebär att länsstyrelserna Konsekvenser av utredarens förslag på så sätt alltid får ett ansvar för dessa djur. Förslaget innebär att förvaringstiderna för djur kraftigt förkortas i jämförelse med vad som gäller för upphittade djur och denna hantering, bl.a. med förvaring av djuren kommer att förenklas avsevärt. Länsstyrel- sernas kostnader bedöms därför minska. Djur kommer genom detta inte längre att hanteras som hittegods av polisen, vilket kommer att betyda en minskad arbetsbelastning och minskade kostnader för polismyndigheterna. Utredarens förslag om ett krav på märkning av katter kommer att innebära konsekvenser för enskilda i form av kostnader för hushåll som håller katt. är det relativt vanligt att katt- ägare märker och låter registrera sina katter, ofta i samband med andra djursjukvårdande åtgärder. Enligt SCB:s enkät var av de 1,2 miljoner katter som fanns i märkta, se Nulä- gesbeskrivning med analys. Med ett obligatoriskt krav på märkning bedöms dock efterfrågan på denna tjänst hos verksamheter som erbjuder djursjukvård m.m. att öka. För att underlätta anpass- ningen till de nya kraven på märkning och registrering föreslås att bestämmelserna ska gälla katter som föds från och med lagens ikraftträdande och för katter födda ska bestämmel- serna börja tillämpas efter ikraftträdandet. Kostnaden för märkning av en katt är och kostnaden för registre- ring tillkommer. Utredaren bedömer att kostnaden för registrering av en katt kan inledningsvis bli något högre än för att registrera en hund, vilket kostar . Kostnaderna för hushåll som håller katt kan således uppskattas till per katt. Inrättande av en central djurförsöksetisk nämnd. Utredaren föreslår att det inrättas en central djurförsöksetisk nämnd i enlighet med betänkandet Etiskt godkännande av djurför- sök – nya former för överprövning (SOU 2007:57). I SOU 2007:57 har det redogjorts för konsekvenserna av inrät- tandet av en central djurförsöksetisk nämnd. Antalet överklagade ärenden uppskattades till mellan 15 och 30 stycken och antalet överlämnade ärenden till upp emot 50 stycken . Siff- rorna bedömdes dock som mycket osäkra. Enligt den bedömning som görs i betänkandet SOU 2007:57 behöver den djurförsöks- etiska nämnden bemannas med en handläggare, som ska vara jurist, Konsekvenser av utredarens förslag och en assistent. Handläggartjänsten bör inledningsvis omfatta och assistenttjänsten av en heltidstjänst. Till detta kommer kostnader för arvoden till ledamöter, utbildning, lokaler, städning, IT m.m. Sammanlagt uppskattade djur- försöksetiska utredning kostnaderna till det första verksamhetsåret. Med hänsyn till osäkerheten i antalet ärenden bedömdes att ärenden och övriga kansligöromål inledningsvis sköts på deltid av personer som i övrigt är anställda på . Utredningen föreslog att en avgift enligt avgiftsklass 3 i avgiftsför- ordningen skulle tas ut av varje ansökan om etisk prövning av djurförsök. Det skulle innebära en avgift om per ansökan. De djurförsöksetiska nämnderna prövar cirka 1 600 ansök- ningar och en avgiftsbeläggning av den etiska prövningen av djur- försök enligt förslaget i SOU 2007:57 beräknas inbringa till statskassan. Detta bedömdes mer än väl täcka kost- naderna för att inrätta en central djurförsöksetisk nämnd. Enligt utredarens mening är en avgiftsbeläggning av ansöknings- avgifterna befogad. Avgift bör tas ut per ärende, oavsett som det tas in i en ansökan som avser flera försök eller ärenden. Även om det som ovan nämnts kan bedömas att etisk prövning kommer att krävas i färre fall med anledning av den ändrade definitionen av djurförsök så anser utredaren att kostnaderna för inrättandet av en central djurförsöksetisk nämnd fortfarande täcks in av den före- slagna avgiftsbeläggningen. Möjlighet för djurhållare att delta i kontrollprogram. Utredaren föreslår en ökad möjlighet för djurägare att delta i kon- trollprogram där lagstiftningens mål kan uppfyllas på ett annat sätt än det som minimilagstiftningen föreskriver. Förslaget berör verk- samheter i yrkesmässig djurhållning där det finns möjlighet till anslutning till ett djuromsorgs- eller djurhälsoprogram som god- känts av en myndighet och formellt har knutits till lagstiftningen. finns i fyra djuromsorgsprogram som till- lämpas som kontrollprogram. Dessa är Svensk Fågels kontrollpro- gram för slaktkyckling och kalkon, Svenska Äggs kontrollprogram för värphöns respektive unghöns och Nötköttsproducen- ters kontrollprogram för utegångsdjur, se Lagstiftningens detalje- ringsgrad och struktur. Konsekvenser av utredarens förslag Utredaren förordar att det bör göras möjligt för lantbruks- näringens branscher att själva reglera vissa delar av djurskyddsar- betet inom ramen för s.k. kontrollprogram efter godkännande av . Härigenom ges producenter möjligheter att följa speciella bestämmelser som kompenserar vissa djurskyddskrav som inte behöver uppfyllas eller att uppnå lagstiftningen på annat sätt än det föreskrivna. Deltagande i kontrollprogram är frivilligt. Del- tagandet innebär kostnader men kan betyda ekonomiska lättnader och bedöms därmed leda till minskade kostnader för berörda företag. Förändringar i bestämmelserna om djurförbud och omhändertagande Utredaren föreslår vissa förändringar av bestämmelserna om djur- förbud och omhändertagande av djur. Bestämmelserna görs bl.a. mer flexibla och bör utgå från vad som är befogat från djurskydds- synpunkt. föreslås t.ex. få en lagreglerad befogenhet att meddela djurförbud under vissa förutsättningar. Vidare föreslås polisen få en utökad befogenhet att omhänderta djur, se Omhän- dertagande av djur och djurförbud. Förslaget berör länsstyrelserna, polisen och enskilda djurhållare. Förslaget innebär ökade möjligheter för länsstyrelserna att anpassa djurförbud efter mer individuella bedömningar. Antalet meddelade djurförbud är dock relativt begränsat (cirka 1 500 i hela landet) och möjligheterna att meddela speciella villkor vid djurförbud bedöms inte vara aktuella än i ett fåtal ärenden. Denna möjlighet bedöms kunna få vissa positiva sociala och arbetsmarknadsmässiga konse- kvenser för enskilda. För länsstyrelsernas och polisens del bör utre- darens förslag endast utgöra ett led i de överväganden som för när- varande görs i samband med ärendehantering i samband med djur- förbud och omhändertaganden. Förslaget bedöms därför inte inne- bära några kostnader för länsstyrelserna och polisen. Utökade möjligheter till informationsutbyte mellan myndigheter. Utredaren föreslår att en sekretessbrytande regel införs för att möjliggöra ett informationsutbyte mellan hälso- och sjukvården samt och kontrollmyndigheten för djurskydd. För- slaget innebär att personal som upptäcker mer allvarliga fall av Konsekvenser av utredarens förslag djurlidande inte ska behöva bryta mot sekretessbestämmelserna för att kunna anmäla detta till , se Sekretessfrågor och informationsutbyte. De som berörs av utredarens förslag är kommuner och landsting. Uppgiftslämnande bedöms inte bli aktuellt annat än i ett ytterst begränsat antal fall. Förslaget i denna del bedöms därför inte inne- bära annat än försumbar påverkan på arbetsbördan för personal inom hälso- och sjukvård samt socialtjänst och därmed även för- sumbara kostnader för kommunerna och landstingen. Utredaren bedömer att det till följd av förslaget kan finnas ett informationsbehov i djurskyddsfrågor för personal inom hälso- och sjukvården och . Detta informationsbehov bör kunna täckas genom en informationskampanj genom hemsidor hos Sveri- ges Kommuner och Landsting samt kommunerna, och . Kostnader för detta bedöms kunna hanteras som interna informationskostnader inom respektive myndighet. Förändringar av straffbestämmelserna. Det straffbara området för överträdelser av djurskyddslagen över- förs enligt utredarens förslag till den nya lagen och innebär inte någon förändring i sak, se Straffbestämmelser och även nedan under . Den nya lagen innebär även att vissa handlingar nykriminaliseras. Vidare föreslås vissa förändringar av straffbestämmelserna genom att det förs in ett grovt brott mot djurskyddslagen med högre straffskala och en definition av ringa brott. I förhållande till brottsligheten i stort så är brott mot djurskyddslagen en relativt sällan förekommande brottstyp. Utredaren bedömer därför att de framlagda förslagen inte kommer att påverka arbetsbörda och kostnader för rättsväsen- dets myndigheter annat än marginellt. 17.6Konsekvenser av förslag som föreslås meddela i föreskriftsform Utredaren föreslår att i föreskriftsform ska med- dela förbud mot obedövad kastrering av grisar, förbud mot spödriv- ning av häst i frammaningssyfte, bestämmelser om fortplantningsbe- gränsning för katter, rapporteringsplikt för veterinärer gällande Konsekvenser av utredarens förslag defekter eller andra komplikationer orsakade av avel samt förbud mot användning av grävling för träning av grythundar. Utredarens för- slag i dessa delar bedöms få följande konsekvenser. Förbud mot obedövad kastrering av grisar Utredarens förslag innebär att ska meddela före- skrifter om förbud mot obedövad kastrering av grisar efter det att lagen trätt i kraft samt att analysera möjligheterna att förbjuda kastrering av grisar till förmån för andra alternativ. För- slaget berör djurhållare med smågrisproduktion. har i Redovisning av uppdrag om kastrering av smågrisar (dnr 31-10261/10) angett att alternativ till obedövad kastrering av grisar som kan tillämpas är kastrering med bedövning, vaccinering mot galtlukt samt uppfödning av oka- strerade hangrisar. har gjort en konsekvensanalys där kostnaderna inklusive mervärdesskatt för att bedöva grisar med s.k. villkorad läkemedelsanvändning har beräknats. I redovisningen anges att cirka 1,5 miljoner grisar kastreras i . Analy- sen utgår från ett antagande att cirka 675 av de drygt 1 000 små- grisproducerande besättningar, som enligt Jordbruksstatistisk års- bok fanns , kan utnyttja möjligheten att lokalbedöva grisar med s.k. villkorad läkemedelsanvändning. Kostnaden för den sär- skilda utbildning som krävs för att kunna ge en korrekt bedövning har av Svenska djurhälsovården uppskattats till per deltagare. För ett genomsnittsföretag där fyra anställda antas utbil- das, innebär detta en initial kostnad om inklusive förlorad arbetstid. Totalt för 675 besättningar, blir kostnaden . Därefter beräknas, för utbildning av nya anställda, en kostnad mot- svarande per besättning och år, eller för samtliga aktuella djurhållare motsvarande . Kostnad för läkemedel, sprutor, kanyler och förlängd arbetstid beräknas för en genomsnittsbesättning med cirka 120 suggor och 2,2 kullar med i genomsnitt 5 hangrisar per kull till . För samtliga djurhållare med smågrisuppfödning som antas få lokalbedövningsmedel för villkorad användning förskrivna blir den ökade årskostnaden . Om regleringen inte genomförs, och veterinär anlitas för att bedöva och kastrera grisarna kan kostnaden för att bedöva och kastrera grisarna kan kostnaden för läkemedel, sprutor, kanyler och Konsekvenser av utredarens förslag arvode/arbetstid i en genomsnittsberäkning beräknas till . Veterinären antas då göra 12 besök , av vilka 5 antas kombineras med sjuk- eller kontrollbesök. För samtliga djurhållare med smågrisuppförning vilka annars har antagits få lokalbedöv- ningsmedel för villkorad läkemedelsanvändning förskrivna blir kostnaden . För specificerade kostnader och detaljerade uträkningar hänvisas i rapporten till aktuella kostnads- analyser (dnr 35-10750/10 och 35-10751/10). En sammanställning av de beräknade kostnaderna framgår av nedan- stående tabell. Tabell 1 sammanställning av ungefärliga kostnader vid bedövning före kastrering. kostnad (kr) gris (kr) Alternativet med vaccinering, s.k. immunokastrering, skulle enligt beräkningar gjorda av uppgå till en kostnad för vaccin om per gris och en arbetskostnad per behandlad gris om , dvs. totalt per gris. Alla alternativ till den kirurgiska kastreringen innebär således en merkostnad för producenterna på minst per gris enligt beräkningar. Denna kostnad gäller bedövning utförd av djurhållaren innan grisen kastreras och den största delen av kostnaden utgör utbildning av djurhållare. Enligt både Jord- bruksverkets och utredarens mening är det inte rimligt att allt ansvar och alla kostnader enbart ska belasta grisföretagarna, utan även slakteribranschen och detaljhandeln måste ta ansvar för dessa kostnader, se kapitlet Utredarens övriga överväganden. För dem som anordnar utbildningar där djurhållare lär sig bedöva grisar före kastreringen, kan det enligt vad som framgår av en rapport från (dnr 31-10502/11) även Konsekvenser av utredarens förslag komma att finnas möjlighet att söka ekonomiska medel från Landsbygdsprogrammet. Merkostnaderna till följd av utredarens förslag kan därmed komma att bli mindre. Förbud mot spödrivning av häst i frammaningssyfte Utredaren föreslår att det införs ett förbud i föreskrifter mot att använda spö på häst i frammaningssyfte. För- budet riktar sig till samtliga utövare och på lika villkor. Förslaget bedöms inte medföra några kostnader. Enligt utredarens bedöm- ning bör ett sådant förbud innebära fördelar för travsporten efter- som ett spöförbud kan ses som en positiv utveckling av verksam- heten ur ett djurskyddsperspektiv. Förslaget bedöms inte innebära några kostnadskonsekvenser för hästsporten. Som en åtgärd för att komma till rätta med problematiken med övergivna och förvildade katter föreslår utredaren som ovan nämnts att det i den nya djurskyddslagen införs ett krav på obliga- torisk märkning och registrering av katter. I detta syfte anser utre- daren att bör reglera om fortplantningsbegräns- ning för hushåll som låter sina katter gå fritt utomhus. Detta förslag kan alltså komma att innebära kostnader för hushåll som öns- kar hålla katter på detta sätt. För hankatter innebär detta en kostnad för veterinärmedicinsk behandling i form av kastrering med unge- fär per katt. För honkatter uppgår kostnaden till en engångs- kostnad för kastrering om per katt alternativt en löpande kostnad för p-piller om och katt. Utredaren föreslår att får meddela föreskrifter om en rapporteringsplikt för veterinärer gällande defekter eller andra komplikationer orsakade av avel. Olika typer av rapporteringsplikt ingår redan i veterinärers åligganden enligt gällande lagstiftning. Den rapporteringsplikt som utredaren föreslår bör sannolikt vara relativt sällan förekommande och bedöms inte påverka kostnaderna i veterinär verksamhet annat än marginellt. Konsekvenser av utredarens förslag