sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Orsaken är att en sådan standardisering innebär inte bara att individen måste försöka tolka vad villkoren betyder i det specifika fallet utan han eller hon måste också kunna Flytträtt – överväganden och förslag dra slutsatser om vilka förmåner och liknande som är aktuella för honom eller henne själv och vilka som inte är det. I den mån individen därutöver också omfattas av särskilda bestämmelser eller undantag som inte finns upptagna i de informationshandlingar som denne erhållit måste han eller hon vara medveten om att så är fallet, och också veta hur närmare information om dessa kan erhållas. Enligt informationsföreskrift får – när det gäller centrala kollektivavtal – avtalsparterna avtala om vilken informa- tion som ska lämnas, hur den ska lämnas och av vem den ska lämnas. När det gäller andra kollektiva försäkringar får försäkrings- företagen avtala med kollektivavtalsparterna eller andra som kan anses företräda försäkringstagarna om informationslämnandet (se 1 kap. 4 §). Utredningen är av uppfattningen att det inom ramen för en översyn av informationskraven måste tas hänsyn till att produkt- utvecklingen på kollektivavtalsområdet har inne- burit att individer i allt lägre grad erbjuds rådgivning inom ramen för dessa försäkringar. Övergång från system med förmåns- bestämda till premiebestämda tjänstepensionsförsäkringar, vilket innebär att individen i allt högre grad får bära den finansiella risken, måste också tas i beaktande i detta sammanhang. Med hänsyn till detta, och vad det innebär för ansvarsbördan på individen att själv sätta sig in i och tolka försäkringsvillkoren, bör det övervägas om det är rimligt att i samma grad som tidigare medge sådana standard- iserade informationshandlingar på kollektivavtalsområdet som beskrivits ovan. Förslag: Rätten till flytt ska avse en rätt för försäkringstagaren att i samband med uppsägning få försäkringens hela värde över- fört till en annan försäkring, förutsatt att inkomstskattelagens villkor är uppfyllda. Det förtydligas att en överföring inte ska anses ha skett om byte av förvaltningsform vidtas inom ramen för försäkrings- avtalet, förutsatt att detta sker innan försäkringsfall har inträffat. Flytträtt – överväganden och förslag Kravet på att återköp eller överföring tidigast får ske för en försäkring som omfattas av 2 § avkastningsskattelagen slopas. Skälen för förslaget: För att kunna lämna förslag till lagstiftning om flytträtt för försäkringssparande måste utredningen i ett första steg definiera begreppet flytträtt. Som beskrivits i tidigare avsnitt har gällande lagstadgade flytträtt för avtal tecknade och därefter sin grund i den civilrättsliga lagstiftningen i 11 kap. 5 § FAL. Denna flytträtt bygger således på möjligheten för en försäkringstagare att i sam- band med uppsägning av sin försäkring få hela värdet av denna överfört till en annan försäkring. En förutsättning för rätten till överföring är de skatterättsliga förändringar som gjordes i samband med införandet av den frivilliga flytträtten och som innebär att en försäkringstagare, om vissa förutsättningar är uppfyllda, har möjlighet att utan skattekonsekvens överföra hela värdet av en pensionsförsäkring direkt till en annan sådan försäkring. Överföringssituationen innefattar i sig ett delmoment som kan karaktäriseras som återköp. Ett väsentligt skäl till att återköpet är ett viktigt moment i samband med en överföring är att flytträtten såsom den definieras i nu gällande lagstiftning avser en överföring av försäkringens värde och inte av försäkringsavtalet i sig. För att överföringen i form av kontanta medel ska kunna genomföras måste således försäkringsföretaget säkerställa att man, sammantaget med andra utflöden i form av pensionsutbetalningar m.m., har likvida medel i tillräcklig grad. De stora inkommande betalningsströmmar som företagen i allmänhet har i form av premiebetalningar säker- ställer en viss likviditet. Det minskar risken för att företaget behöver avyttra tillgångar som motsvarar värdet av den försäkring som ska överföras. Flytt av försäkringsavtalet? Ett möjligt alternativ till dagens definition av flytträtt är att den ska avse rätten att flytta försäkringsavtalet i sig. Detta skulle innebära att något återköp inte är nödvändigt för att kunna genomföra flytten. Således skulle flytträtten innebära att tillgångar motsvarande värdet av försäkringen skulle flyttas till en annan försäkring hos samma eller annan försäkringsgivare. Givet att mottagande försäkringsföretag Flytträtt – överväganden och förslag inom ramen för sina fondförsäkringar eller depåförsäkringar erbjuder samma typ av tillgångar som det avgivande företaget skulle en försäkringstagare således kunna flytta sin försäkring utan att till- gångarna behöver avyttras. För en traditionell livförsäkrings- produkt kan en överföring av tillgångar hänförliga till det specifika försäkringsavtalet vara svårare att åstadkomma. Orsaken är att till- gångarna för den typen av försäkringar inte är avtalsspecifika utan försäkringsföretaget håller en tillgångsportfölj som är gemensam för kollektiv av försäkringstagare. Flytt av försäkringsavtalet och inte värdet av det skulle dock innebära att villkoren i det försäkringsavtal till vilket för- säkringstagaren flyttar i huvudsak skulle behöva vara identiska med villkoren i det avtal som denne vill flytta från, även om det kan tänkas att vissa anpassningar skulle vara möjliga. En sådan defini- tion skulle exempelvis innebära begränsningar vad gäller försäkrings- tagarens möjligheter att i samband med en flytt ändra för- säkringsform. Detta kan inte anses vara vare sig rimligt eller önskvärt utifrån ett konsumentperspektiv. Ett sådant förslag uppfyller inte heller flera av de motiv som läggs fram för en flytträtt. Exempelvis skulle det inte vara förenligt med tanken att flytt kan vara ett sätt för en individ att anpassa försäkringslösningen till ändrade preferenser och önskemål. I realiteten skulle ett sådant alternativ snarare innebära att flytträtten begränsas till att bli ett sätt för försäkringstagaren att byta försäkringsgivare. Den skulle i sådana fall snarare utgöra ett sätt att visa sitt missnöje med ett företag. Även om en sådan möjligheten är ett viktigt motiv för införandet av flytt, måste det anses vara en allt för stor begränsning att inte kunna uppfylla även de andra motiven som lagts fram. Det skulle dessutom i praktiken begränsa möjligheterna för flytt betydligt då det skulle vara svårare för försäkringstagaren att hitta ett avtal att flytta till, särskilt då det står försäkringsföretagen fritt att bestämma sitt produktutbud. I slutbetänkande konstateras att flera skäl talar för att frågan om flytt av livförsäkringar bör diskuteras i termer av införande av tvingande bestämmelser om rätt till återköp av livförsäkringar snarare än en rätt att få ett befintligt försäkrings- avtal överfört till en annan försäkringsgivare. Mot det sistnämnda lyfter man fram bl.a. att det mottagande försäkringsföretaget måste kunna göra en sedvanlig riskbedömning, inkluderade en hälso- prövning, och anpassa villkoren därefter. Inte heller kan man tvinga en försäkringsgivare att erbjuda försäkringar som den vanligen inte Flytträtt – överväganden och förslag tillhandahåller, och det betonas att en lagstadgad rätt till sub- stitution inte föreligger på andra rättsområden (se SOU 1995:87 s. 198). För att möjligheterna att flytta inte ska begränsas i alltför hög grad kan det – som nämnts – hävdas att en sådan definition av flytt- rätten skulle innebära ett behov av att införa ett krav på att för- säkringsföretag måste erbjuda en inflyttande försäkringstagare ett avtal som i tillräckligt hög grad motsvarar det avtal som han eller hon har i det avgivande företaget. skulle en sådan utform- ning av flytträtten sannolikt komma att innebära en betydande lik- riktning av produktutbudet. Eftersom det inte finns ett enkelt sätt att definiera hur lika försäkringsavtal ska vara för att flytt ska tillåtas, kan ett sådant förslag även innebära svårigheter för såväl försäkrings- företag som tillsynsmyndighet att göra en sådan bedömning. I sammanhanget kan nämnas att den lagstadgade flytträtten i bygger på att det är försäkringsavtalet som kan flyttas. Det har i den nuvarande lågräntemiljön uppstått problem för de norska försäkringsgivarna att flytta in avtal till villkor som i det aktuella marknadsläget är svåra att fullgöra. Det har medfört att det i är svårt att hitta en försäkringsgivare som är villig eller har möjlighet att ta emot inflyttande avtal. Sammantaget bedömer utredningen att det, varken ur för- säkringstagarnas eller ur försäkringsföretagens perspektiv, skulle vara rimligt att en rätt till flytt ska avse rätten att flytta ett försäkringsavtal. Möjlighet till delflytt? Den nu gällande lagstadgade flytträtten utgår från att en överföring av värdet av en försäkring måste föregås av en uppsägning av denna. Det finns skäl att analysera om det finns ett behov av att möjlig- göra för försäkringstagaren att inte behöva säga upp den befintliga försäkringen utan i stället kunna behålla delar av tillgodohavandet i det försäkringsavtalet och endast överföra en del av försäkringens värde till ett nytt avtal. En överföring av delar av försäkringens värde skulle således innebära att försäkringsavtalet skulle vara fortsatt gällande, men att försäkringens värde skulle minska med det värde som försäkrings- tagare väljer att flytta till en annan försäkring. En sådan delflytt skulle innebära att en försäkringstagare på ett bättre sätt skulle kunna Flytträtt – överväganden och förslag diversifiera sitt försäkringsskydd eftersom det möjliggör att för- säkringstagaren allokerar om sparandet till flera försäkringsgivare. Möjligheten att flytta delar av sparandet innebär också att detta kan ske stegvis. Det kan dock hävdas att en sådan diversifiering till stor del kan uppnås genom att försäkringstagaren i stället begär att få försäkringen ändrad till premiefri försäkring (fribrev) och i sam- band med detta tecknar ett nytt annat försäkringsavtal där premien fortsättningsvis betalas in. En annan möjlighet att diversifiera finns inom fondförsäkring där man kan välja att omallokera mellan fonder med hög risk till fonder med lägre risk. Hos många fondför- säkringsbolag har man även möjlighet att byta till en annan för- valtare inom det befintliga avtalet utan att flytt behöver genom- föras. Det bör även betonas att en möjlighet till flytt av delar av ett pensionskapital inte är en förutsättning för att uppfylla de motiv till flytträtt som har lagts fram. Därutöver kan ett sådant förslag medföra att försäkringsföretagen får initiala kostnader i form av utveckling av tekniska system för att möjliggöra en sådan delning av försäkringens värde samt ökade löpande administra- tionskostnader. Även tekniska system skulle behöva anpassas för att kunna hantera uppgiftsinlämningen vid den här typen av flytt. Dessutom ska det nya avtalet vid flytt, skatterättsligt i någon mån kunna anses som en direkt fortsättning av det ursprungliga försäkringsavtalet – någonting som inte kan hävdas vid en delflytt. Sammantaget anser utredningen att övervägande skäl talar för att behålla kravet på att hela försäkringens värde ska överföras. Överföring till ett befintligt försäkringsavtal? gällande skattelagstiftning innehåller begränsningar i över- föringsmöjligheterna. En viktig orsak till begränsningarna är att möjliggöra en spårbarhet för kapitalet för att beskattning ska kunna ske. I 58 kap. 18 § tredje stycket IL anges att försäkringens värde endast får flyttas till ett avtal som tecknas i samband med över- föringen. Försäkringstagaren måste således teckna ett nytt för- säkringsavtal till vilket försäkringens värde kan flyttas. Från försäkringstagarens synvinkel kan det vara önskvärt att ha möjlighet att överföra värdet av en försäkring till ett annat befintligt försäkrings- avtal, alternativt att slå samman flera befintliga försäkringsavtal till ett Flytträtt – överväganden och förslag En viktig orsak till detta är att försäkringstagaren på så sätt kan samla sina försäkringar och få en bättre överblick av sitt totala för- säkringssparande. En sådan sammanslagning innebär således en förenkling för försäkringstagaren och skulle också kunna innebära att de totala avgifterna för dennes försäkringssparande minskar. Inte heller utifrån försäkringsföretagens synvinkel finns det skäl att förbjuda ett sådant förfarande i de fall som villkoren medger att en försäkring utökas. För vissa försäkringar med mer generösa garantier finns begränsningar vad gäller utökning av avtalet. I andra fall däremot, exempelvis för fondförsäkringsföretag, skulle en sådan möjlighet kunna innebära förenklingar även för företagen, med ett minskat antal försäkringsavtal att administrera. Införandet av en möjlighet att överföra värdet av en försäkring till ett annat befint- ligt försäkringsavtal kan däremot innebära att försäkringsföretaget behöver göra förändringar i själva överföringsprocessen och i vilka kontrolluppgifter som ska skickas till . Även processer kan behöva ses över. Som nämnts kan det anses finnas övervägande skäl att ändra detta villkor för att underlätta för individen vad gäller överblick av det totala försäkringssparandet och möjligheten att minska kostnaderna. Utredningen anser emellertid att dessa problem i stället lämpligen bör lösas genom vidgade möjligheter att överföra värdet från flera befintliga för- säkringsavtal till ett nytt avtal(se avsnitt 9.8.6). Flytträtt – överväganden och förslag Det får anses vara både rimligt och riktigt att definiera flytträtt som en rätt att säga upp, och som ett delmoment återköpa och därefter överföra värdet av en försäkring till ett annat försäkringsavtal. I likhet med vad Lagrådet påpekar i samband med införandet av dagens lagstadgade flytträttsregler ska således betonas att en sådan överföring som avses är någonting annat än ett återköp. Den är närmast att ses som en sammanhållen transaktionskedja, även om en överföringssituation i sig kan sägas innefatta moment som kan karaktäriseras som återköp. Återköpsrätten kompletterades därför med en rätt till överföring av en försäkrings hela värde till en annan försäkring, förutsatt att villkoren enligt IL är uppfyllda. Denna rätt omfattar enbart överföring av pensionsförsäkringar enligt de regler som läggs fast i 58 kap. 18 § tredje stycket andra meningen IL (se prop. 2006/07:26 s. 51–52). Som framgår av förarbetena till flytt- rättsreglerna i skattelagstiftningen ska det nya avtalet vid en över- föring dessutom ses som en direkt fortsättning av det gamla livför- säkringsavtalet. Att villkoren i de olika avtalen kan skilja sig åt i vissa delar utesluter inte ett sådant resonemang (se prop. 1998/99:87 s. 326). En överföring ska, i motsats till vad som kan gälla vid ett rent återköp, inte anses innebära några förändringar i förhållande till tredje man och dennes intressen. Detta till följd av att pensions- försäkringsavtalet ska innehålla villkor om att försäkringen inte får pantsättas eller belånas samt endast överlåtas och återköpas enligt bestämmelserna i (se 58 kap. 16 § IL). Som nämnts ovan möjliggör den föreslagna definitionen av flytt- rätten bl.a. att försäkringstagaren kan välja att flytta mellan olika försäkringsformer. För försäkringsföretagen innebär denna definition av flytträttsbegreppet att konkurrensen inte hämmas och en frihet i utformningen av de försäkringsprodukter som erbjuds. Utred- ningen gör därmed bedömningen att flytträtt bör definieras som en rätt för försäkringstagaren att i samband med uppsägning få för- säkringens hela värde överfört till en annan försäkring, förutsatt att villkoren enligt IL är uppfyllda. Frågan om vilket värde som ska få flyttas behandlas längre fram i betänkandet. Utredningens uppdrag omfattar inte att presentera ett förslag till flytt mellan försäkring och andra typer av sparande – inte heller individuellt pensionssparande. Beträffande kapitalförsäkringar bör i sammanhanget nämnas att det i IL inte finns något hinder mot Flytträtt – överväganden och förslag återköp och att denna kategori försäkringar således omfattas av den civilrättsliga återköpsrätten. I sammanhanget bör nämnas att det inte finns anledning att skilja mellan flytt av ett pensionskapital till ett annat försäkrings- företag respektive flytt inom samma försäkringsföretag eller företags- koncern/företagsgrupp. Motivet till detta är att det – när skatte- subventionerat kapital överförs från ett försäkringsavtal till ett annat – är av betydelse att säkerställa att pensioneringssyftet är uppfyllt även efter flytten och att det är av stor vikt att ges samma möjlighet vid flytt inom ett företag som mellan företag att kontrollera att så är fallet. Det är således utredningens uppfattning att behovet av att uppfylla motiven till flytträttsreglerna inte skiljer sig åt mellan en flytt av värdet av en försäkring från ett avtal till ett annat inom ett och samma försäkringsföretag och en flytt mellan försäkringsavtal hos olika försäkringsföretag. Byte av förvaltningsform och ettårsregeln Som nämnts är det vanligt att försäkringsavtal som innehåller flera försäkringsmoment även ger en möjlighet att byta förvaltnings- form, dvs. omdisponera pensionskapital mellan ett sparmoment med fondförvaltning och ett annat moment med traditionell för- valtning, inom samma försäkringsavtal. Det är viktigt att det förtyd- ligas att ett byte som görs inom ramen för villkoren i ett försäkrings- avtal inte ska definieras som en flytt enligt föreslagna civilrättsliga bestämmelser. Om möjligheten till byte av förvaltningsform däremot inte finns inskriven i försäkringsavtalet och ett nytt försäkringsavtal måste tecknas, bör dispositionen anses som en regelrätt flytt av pensionskapitalet till en annan försäkring. Hur ett byte ska defini- eras ska därmed utgå från vad som finns inskrivet i försäkrings- villkoren avseende möjligheten att inom ramen för avtalet föra över delar av eller hela tillgodohavandet till en annan förvaltningsform. Detta ska kunna ske successivt , alternativt kan föras över . För att förhindra problem med de skattemässiga utbetalningsvillkoren bör regeln inskränkas till att omfatta byten före det att försäkringsfall har inträffat. När ett byte av förvaltningsform sker efter det att för- säkringsfall har inträffat ska det således betraktas som en över- föring och flytt av pensionskapital. Flytträtt – överväganden och förslag Som nämnts tidigare finns det i 11 kap. 5 § andra stycket FAL en tidsbegränsning som syftar till att hindra kringgående av lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. Denna begräns- ning innebär att återköp eller överföring tidigast får ske . infördes den nya schablonbeskattade spar- formen investeringssparkonto. I samband med detta reformerades och effektiviserades även reglerna för schablonbeskattning av sparande i försäkringar. Denna nya lagstiftning gör nu nämnda begränsningsregel, ettårsregeln, obehövlig. En livförsäkring är i grunden ett avtal som innebär skyldigheter, för försäkringsföretaget att utge ersättning vid ett liv- eller dödsfall och för försäkringstagaren att betala in till försäkrings- företaget för detta försäkringsskydd. Om det inte är fråga om en ren riskförsäkring är försäkringen förenad med ett ackumulerat sparande (spardel) som kan vara individuellt bestämt – t.ex. värdet av investeringsfonder i en fond- försäkring – eller mer kollektivt betingat, som exempelvis kollektiv villkorad återbäring. I ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag kan det dessutom finnas preliminärt fördelade överskott (över- skottsdel) som försäkringsföretaget kan använda som riskkapital. Flytträttens föremål avser att försäkringsföretagets skyldighet att utbetala pension enligt försäkringsavtalet övergår till ett nytt försäkringsavtal hos samma företag eller hos ett annat försäkrings- företag i samband med att pensionskapitalet flyttas till det nya avtalet. Försäkringstagarens rättigheter och skyldigheter mani- festeras i det nya försäkringsavtalet. Flytträtten bör dock även inkludera möjligheten att flytta värdet av en försäkring till ett nytt försäkringsavtal hos samma försäkringsföretag. En flytträtt, definierad som en ovillkorlig rätt för försäkringstagaren, innebär att denne kan åstadkomma detta utan försäkringsföretagets sam- tycke. Mot denna bakgrund kan flytträtten definieras som en rätt för försäkringstagaren att – utan försäkringsföretagets samtycke – flytta hela värdet av en försäkring till en försäkring hos samma eller annat försäkringsföretag. Med försäkringens värde avses då försäkringens pensionskapital, vilket i ömsesidigt verkande försäkringsföretag inkluderar en eventuell överskottsdel. Flytträtt – överväganden och förslag gällande lagstadgad flytträtt är förenad med vissa begräns- ningar, t.ex. omfattas inte kollektivavtalsgrundade tjänstepensions- försäkringar av reglerna. För individuella tjänstepensionsförsäk- ringar innebär dagens regler att det är försäkringstagaren (arbets- givaren) och inte den försäkrade (arbetstagaren) som har rätten att flytta. Grunden för detta är att det enligt reglerna är försäkrings- tagaren som innehar rätten att flytta, inte den försäkrade. Utred- ningen återkommer nedan till en analys avseende vilken omfattning reglerna om flytträtt bör ha . Förslag: Försäkringsrörelselagen ska även fortsättningsvis inne- hålla bestämmelser om hur återköps- och flyttvärdet ska bestäm- mas för olika livförsäkringar. Dessa ska omfatta alla livför- säkringsföretag och gälla för bestämmandet av återköps- och flytt- värdet för försäkringsfordran enligt försäkringsavtalet. Enligt bestämmelsen ska värdet bestämmas neutralt för återköpet eller överföringen samt beakta värdet på garantier och liknande utfästelser . Bestämmelserna om återköps- och flyttvärde ska inte längre omfatta anspråk på överskott. Anspråket på överskott ska hanteras i enlighet med företagets överskottsregler i livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst. I sådana ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst ska anspråket på överskott hanteras i enlighet med reglerna om uppsägning av med- lemskap och återbetalning av medlemsinsatser. Nuvarande bestämmelse i försäkringsrörelselagen om beaktande av företagets ekonomiska situation vid bestämmande av flyttvärdet slopas. infördes, såsom tidigare framgått, bestämmelser om en lagstadgad flytträtt för individuell livförsäkring. I samband därmed infördes även regler om bestämmande av flyttvärde och flytt- kostnader i FRL (se prop. 2006/07:26). Flytträtt – överväganden och förslag gemensamma för livförsäkringsaktiebolag, ömsesidiga livför- säkringsbolag och livförsäkringsföreningar. De innebär att vid åter- köp eller överföring enligt 11 kap. 5 § FAL ska 1.rätten till återbäring bestämmas enligt samma fördelning och principer som skulle ha gällt för försäkringsfall, om inte en avvikelse är försvarlig med hänsyn till a)det kvarvarande försäkringstagarkollektivets rätt till åter- bäring, eller b)försäkringsbolagets ekonomiska situation, och 2.avgifter bestämmas på grundval av de kostnader som belöper på återköpet eller överföringen och med beaktande av den fordran som kvarstår mot försäkringstagaren för kostnader som upp- kommit i samband med försäkringsavtalets ingående (se 11 kap. 18 § andra stycket, 12 kap. 69 § andra stycket och 13 kap. 23 § andra stycket FRL). För en sådan försäkring, som omfattas av lagstadgad flytträtt, ska företagen, enligt författningskommentaren till bestämmelserna, som utgångspunkt, använda sig av samma fördelning och principer när rätten till återbäring ska bestämmas vid återköp eller överföring som skulle ha gällt för försäkringen vid försäkringsfall.