sou · H0B355d2 · 2012-08-24 00:00:00 — I ansökningsmål ska den uteslutning av juryledamöter som annars görs av parterna utföras av rätten genom lottning. Bestämmelsen är en språklig bearbetning av nuvarande bestäm- melse i TF, varjämte den har anpassats till den teknikoberoende regleringen i NYGL. 11 kap. 14 § Om juryledamöter i händelse av krig och krigsfara (12 kap. 16 § TF) 14 § Om riket är i krig eller krigsfara eller det råder sådana extraordi- nära förhållanden som är föranledda av krig eller av krigsfara som riket har befunnit sig i, får föreskrifter om anstånd med val av juryledamöter och om undantag från juryledamöters rätt att avsäga sig uppdraget meddelas i lag eller, efter bemyndigande i lag, av regeringen i förord- ning. Bestämmelsen har bearbetats språkligt jämfört med TF. 11 kap. 15 § Övriga bestämmelser (12 kap. 15 § TF) 15 § Närmare bestämmelser om jury och om rättegången i tryckfri- hetsmål meddelas i lag. I TF i gällande lydelse finns, för det fall det finns flera tingsrätter med behörighet i ett län, bestämmelser enligt vilka regeringen utser den rätt som har att fullfölja vissa gemensamma uppgifter för de behöriga tings- rätterna. Detta har ansett vara en bestämmelse som inte bör tynga en grundlag utan kan läggas i vanlig lag. Massmedier med internationell anknytning 12 kap. 1 § Exemplar av massmedier (13 kap. 1 § TF och, i första hand, 10 kap. 1 § YGL) 1 § För exemplar av massmedier från utlandet som sprids här gäller grundlagen i tillämpliga delar, om inte annat sägs nedan. I bestämmelsen behandlas frågan om det geografiska tillämpnings- området för NYGL. Det svenska grundlagssystemet är inte univer- sellt i den meningen att det gäller oinskränkt för alla massmedier runt om i världen. Tanken är således inte att grundlagen ska ge ett konstitutionellt skydd för tryck- och yttrandefriheten i andra län- der. Utgångspunkten är att den ska skydda svenska yttranden och att det således måste finnas en koppling till för att grundlagen ska bli tillämplig. I denna och i övriga paragrafer i kapitlet berörs frågan vilken anknytning hit som ska föreligga för att svenskt grundlagsskydd ska gälla. Bestämmelsen avser exemplar av massmedier som kommer från utlandet. Här avses böcker, tidningar, dvd-skivor och andra s.k. fysiska informationsbärare som framställs i ett eller flera exem- plar. Huvudregeln är att grundlagen gäller för sådana massmedier även om de kommer från utlandet, dock under förutsättning att de sprids i . Av paragrafen framgår att regleringen av mass- medier med utländsk anknytning inte har kunnat göras teknikobe- roende. För massmedier som når allmänheten med hjälp av elektroniska överföringar, såsom hemsidor på internet och sänd- ningar av radio och tv, gäller en motsatt huvudregel. För dessa medier gäller särskilda bestämmelser enligt 5 och 6 §§, som utgår från att grundlagen inte gäller för överföringar från utlandet (se nedan). För begreppet massmedier gäller definitionen i 1 kap. 3 §. Med massmedier från utlandet avses i princip alla massmedier som har framställts utomlands. NYGL ska således tillämpas bl.a. på i utlandet framställda tidningar, böcker, cd-skivor med musik, dataspel på dvd-skivor och andra s.k. fysiska informationsbärare under förutsättning att de sprids i . För dessa massmedier gäller grundlagen i tillämpliga delar. De allmänna krav som uppställs för att ett massmedium ska omfattas av NYGL tillämpas därmed även på medier från utlandet. Grundla- gen blir tillämplig på massmedier som ges ut av massmedieföretag, massmedier med utgivningsbevis eller som har försetts med ansvarsuppgifter. Bestämmelsen i 1 kap. 5 § ska därvid tillämpas liksom de övriga bestämmelser i grundlagen som berörs (bl.a. 4 och 5 kap.). Innebörden är att det även för massmedier från utlandet behö- ver utses någon som i första hand ansvarar för innehållet (utgivare eller, vid ansvarsuppgifter, den ansvarige). När det gäller utländska massmedier från massmedieföretag gäller särskilda bestämmelser i fråga om vem som ansvarar för innehållet om massmediet i huvudsak sprids utanför . Ansvaret för sådana massmedier ska som huvudregel bäras av den som låter lämna ut massmediet för spridning här, se vidare kommentaren till 3 §. 12 kap. 2 § Inskränkningar i meddelar- och anskaffarfriheten (jfr 13 kap. 1 och 6 §§ TF) 2 § Är ett massmedium som avses i 1 § i huvudsak avsett att spridas utanför gäller inte meddelar- och anskaffarfrihet enligt 1 kap. 6 § om 1.meddelandet eller anskaffandet innefattar brott mot rikets säkerhet, 2.meddelandet innefattar utlämnande eller tillhandahållande som avses i 7 kap. 4 § första stycket 2, eller 3.meddelandet utgör ett uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt. Även den här paragrafen tar sikte på massmedier som framställs i exemplar, således s.k. fysiska informationsbärare. I bestämmelsen behandlas fall då sådana medier visserligen sprids i men inte i huvudsak är avsedda att spridas här. Det kan t.ex. avse tidskrifter eller tv-spel på dvd-skivor som sprids över hela världen. Av 1 § följer att grundlagen gäller även för dessa massmedier. Den nu aktuella bestämmelsen innebär att vissa inskränkningar ska gälla i fråga om meddelar- och anskaffarfriheten. Det finns i övrigt inte några begränsningar i skyddet (se dock 3 § nedan). Kravet att spridningen inte huvudsakligen sker i torde normalt inte föranleda några särskilda tillämpningsproblem. Vid tveksamma fall får bedömningen göras med utgångspunkt bl.a. i vad som är känt om spridningen i andra länder, vilket språk som används och inriktningen på innehållet. Om det konstateras att massmediet i huvudsak avser den svenska marknaden, ska denna bestämmelse inte tillämpas. De inskränkningar i meddelar- och anskaffarfriheten som bestämmelsen innebär motsvarar vad som i vissa fall gäller enligt dagens ordning (se 13 kap. 6 § TF och 10 kap. 1 § YGL). De vikti- gaste skillnaderna jämfört med det ordinarie meddelar- och anskaffarskyddet är att undantaget för brott mot rikets säkerhet är vidare (p. 1) samt att undantag gäller vid alla uppsåtliga överträdel- ser av tystnadsplikt (p. Således tillämpas inte den ordning som innebär att enbart överträdelser av vissa s.k. kvalificerade tystnads- plikter kan ligga till grund för undantag från meddelarfriheten, jfr offentlighets- och sekretesslagen (2009:400). Bestämmelser om meddelar- och anskaffarfrihet finns även i 4 och 6 §§. 12 kap. 3 § Ansvar för innehållet (ny) 3 § För innehållet i ett massmedium som avses i 2 § och som ges ut av ett massmedieföretag ska grundlagens bestämmelser om utgivare inte tillämpas. Ansvaret för innehållet i ett massmedium enligt första stycket lig- ger på den som har låtit lämna ut massmediet för spridning i . Paragrafen innebär att grundlagens bestämmelser om utgivare inte ska tillämpas på massmedier (fysiska informationsbärare) som inte i huvudsak är avsedda att spridas i och som ges ut av mass- medieföretag. Den innehåller även en särskild bestämmelse om vem som ansvarar för yttrandefrihetsbrott i sådana massmedier. Para- grafen tar således inte sikte på utländska massmedier som har svenskt utgivningsbevis eller som har försetts med ansvarsuppgifter enligt 1 kap. 5 § första stycket 3. För dessa medier gäller grundla- gen med undantag för vad som framgår av 2 §. Innebörden av första stycket är främst att bestämmelserna i 5 kap. om utgivare inte ska tillämpas på utländska massmedier som ges ut av massmedieföretag. Ett utländskt massmedieföretag behö- ver således inte utse och anmäla utgivare. Följaktligen gäller inte heller bestämmelserna om att uppgifter om utgivare ska hållas till- gängliga eller bestämmelserna om utseende av ställföreträdare. Av andra stycket följer att det i första hand är den som har låtit lämna ut massmediet för spridning i som bär det straff- rättsliga ansvaret för innehållet i ett massmedium. För dessa medier tillämpas således inte ansvarsreglerna i 8 kap. 1 och 3 §§. I stället ska ansvaret bäras av importören eller distributören (den som har låtit lämna ut massmediet för spridning) av det aktuella massme- diet. Kan denne inte lagföras av de skäl som anges i 8 kap. 4 § första stycket ska ansvaret i stället gå över på spridaren av massmediet. Spridaren – som här antas vara en annan aktör än t.ex. importören – är således inte undantagen från ansvarskedjan utan ansvarar sist i denna. Om den som ansvarar enligt den här bestämmelsen är en juri- disk person, bedöms ansvarsfrågan enligt de grunder som har redo- visats i kommentaren till 8 kap. 3 §. Det kan t.ex. innebära att ansvaret får bäras av en eller flera styrelseledamöter. Ansvaret för den som låter lämna ut massmediet för spridning får betydelse även i fråga om skadestånd. Av 9 kap. 2 § följer näm- ligen att det skadeståndsrättsliga ansvaret i första hand ska bäras av den som svarar för ett yttrandefrihetsbrott. En importör av en utländsk dagstidning kan således bli skyldig att betala skadestånd om tidningen innehåller förtal eller något annat yttrandefrihets- brott som kan grunda skadeståndsskyldighet. 12 kap. 4 § Korrespondentskydd (13 kap. 6 § TF och 10 kap. 1 YGL) 4 § I fråga om massmedier som inte sprids i gäller meddelar- och anskaffarfrihet enligt 1 kap. 6 §, om meddelandet eller anskaffan- det skedde här. För sådan meddelar- och anskaffarfrihet gäller de begränsningar som anges i 2 §. Grundlagen kan i vissa avseenden bli tillämplig även på massmedier (fysiska informationsbärare) som aldrig sprids i . I dessa fall kan nämligen den något inskränkta meddelar- och anskaffarfrihet som anges i 2 § bli tillämplig. En förutsättning är dock att med- delandet eller anskaffandet har skett här. Bestämmelsen innebär bl.a. att här verksamma korrespondenter och uppgiftslämnare för utländska tidningar har meddelarfrihet. Motsvarande bestämmelse förekommer i TF och YGL när det gäl- ler skrifter och upptagningar. En skillnad är dock att det i NYGL uttryckligen anges att uppgiftslämnandet resp. anskaffandet ska ha skett i . Ett sådant krav har tidigare antagits gälla, men inte kommit till uttryck i grundlagstexten (se SOU 2004:114 s. 165 f. och 331). Av 6 § framgår att en motsvarande meddelar- och anskaffarfri- het gäller i förhållande till exempelvis radio- och tv-kanaler som sänder från utlandet. 12 kap. 5 § Överföringar av massmedier (jfr 1 kap. 6, 7 och 9 §§ YGL) 5 § I fråga om elektronisk överföring till allmänheten av massmedier gäller grundlagen om överföringen utgår från . Vid samtidig och oförändrad vidaresändning här i landet av radio och television som inte utgår från gäller dock grundlagens bestämmelser i 1 kap. 8 § om förbud mot förhandsgranskning och hindrande åtgärder, 1 kap. 9 § om förbud mot ingripanden utan stöd i grundlagen, 1 kap. 10 § om det förhållningssätt som ska iakttas vid tillämp- ningen av denna grundlag, 6 kap. 5 § om rätt att sända massmedier i tråd samt 6 kap. 8 § om särskilda regler för rättslig prövning. Har godkänt en internationell överenskommelse om radio och tv får sådana föreskrifter som avses i 1 kap. 13 § 4 och 5 inte i strid med överenskommelsen hindra vidaresändning av radio och tv som avses i andra stycket. Bestämmelsen innehåller en särskild reglering av det geografiska tillämpningsområdet i fråga om radio, television, hemsidor på internet och andra massmedier som överförs till allmänheten med hjälp av elektromagnetiska vågor. Av första stycket framgår att överföringar av massmedier till all- mänheten behöver utgå från för att grundlagen ska bli til- lämplig. En utländsk hemsida på internet ska enligt det här synsät- tet inte omfattas av det svenska grundlagsskyddet (se dock 6 § om meddelar- och anskaffarfrihet). Vägledande för avgränsningen av om en överföring utgår från eller utlandet är inte med nöd- vändighet de tekniska aspekterna, bl.a. frågan om var en server är placerad. Bestäms innehållet på hemsidan t.ex. av redaktionen för en svensk tidskrift, bör detta vara en omständighet som talar starkt för att anknytningen hit är sådan att överföringen utgår från (se NJA 2001 s. 445). I det läget rör det sig om en natio- nell yttrandefrihetsfråga på vilken NYGL är tillämplig. På tv-området får bestämmelsen särskild betydelse i fråga om satellitsändningar med internationell anknytning. En sådan sänd- ning utgår från om den når allmänheten här direkt och detta sker med hjälp av upplänkning från svenskt jurisdiktionsom- råde. Detsamma gäller om sändningen förmedlas från med hjälp av tråd eller eterlänk till en plats i utlandet för upplänkning till en satellit som sänder direkt till svenska hushåll. Även i dessa fall utgår alltså sändningen från . En viktig tanke bakom regleringen i fråga om direktsändande satelliter är att ansvaret ska samlas till det ställe där den som ligger bakom programmet finns. Hur sändningsverksamheten anordnas i tekniskt avseende är därför inte alltid avgörande för om sändningen ska anses utgå från eller utlandet. I praxis har det ansetts att en sändning utgår från utlandet om programinnehållet bestäms av ett bolag i det land – i det fallet – där upplänkning sker, se NJA 2002 s. 314. Det spelade därvid ingen roll att pro- grammet spelades in i och förmedlades till för upplänkning till en satellit som sände hit. Avgörandet bör vara vägledande även vid tolkningen av det geografiska tillämpningsom- rådet för NYGL. Enligt andra stycket ska grundlagen i vissa avseenden likväl til- lämpas på överföringar som inte utgår från . Här avses samtidig och oförändrad vidaresändning av radio och television som inte utgår från . För dessa utländska sändningar har grundlagen gjorts tillämplig i fråga om föreskrifter som anses möj- liga att upprätthålla i praktiken. Skyddet innefattar förbudet mot förhandsgranskning och hindrande åtgärder, exklusivitetsprincipen, den s.k. instruktionen, etableringsfriheten för trådsändningar samt rätten till domstolsprövning av sändningstillstånd. I dessa delar är NYGL automatiskt tillämplig. En förutsättning för att bestämmelsen om vidaresändningar ska bli tillämplig är att det inte förekommer någon egentlig fördröjning av vidaresändningen eller, givetvis, att innehållet ändras. Det blir då i stället fråga om en inhemsk sändning på vilken NYGL blir til- lämplig i sin helhet. Bland annat gäller då att kraven för grundlags- skydd enligt 1 kap. 5 § ska vara uppfyllda. Genom tredje stycket skapas ett grundlagsskydd för vidare- sändningar mot åtgärder som har till syfte att stänga ute informa- tion som sprids från andra länder (se m.fl., Yttrande- frihetsgrundlagen, 3 uppl. s. 47). Detta får betydelse för program som innehåller reklammeddelanden m.m. som är oförenliga med 1 kap. 13 § 4 och 5. Sådana program och meddelanden ska inte kunna hindras genom lagstiftning eller andra nationella föreskrifter om en sådan åtgärd skulle stå i strid med en internationell överenskom- melse på området. I 6 § finns bestämmelser om meddelar- och anskaffarfrihet vid överföringar och vidaresändningar av massmedier från utlandet. 12 kap. 6 § Meddelar- och anskaffarfrihet vid överföringar m.m. som inte utgår från (10 kap. 2 § YGL) 6 § I fråga om överföringar som inte utgår från gäller medde- lar- och anskaffarfrihet enligt 1 kap. 6 §, om meddelandet eller anskaf- fandet skedde här. För sådan meddelar- och anskaffarfrihet gäller de begränsningar som anges i 2 §. Den som har meddelat eller anskaffat uppgifter för publicering i ett massmedium som överförs från utlandet ska ha meddelar- resp. anskaffarfrihet på det sätt som sägs i 4 §. Detsamma gäller om upp- giftslämnandet eller anskaffandet till t.ex. en tv-kanal från utlandet som vidaresänds i enligt 5 § andra stycket. Det krävs att uppgiftslämnandet eller anskaffandet har skett i för att meddelar- eller anskaffarfrihet ska föreligga. Bestämmelsen innebär att det även på t.ex. tv-området gäller ett korrespondentskydd. Det kan bl.a. avse den som i rappor- terar till en utländsk tv-kanal som inte nödvändigtvis når den svenska allmänheten genom sändningar som kan tas emot här. 13 kap. Allmänna bestämmelser 13 kap. 1 § Resning i yttrandefrihetsmål (14 kap. 1 § TF, 11 kap. 1 § första stycket YGL) 1 § Vad i lag är stadgat om resning i mål i allmänhet gäller även dom i yttrandefrihetsmål utan hinder av att en jury har prövat om brott före- ligger. Beviljas resning i ett mål där en jury har prövat om brott föreligger, och grundas resningen på en omständighet som kan antas ha inverkat på juryprövningen, ska beslutas att målet ska på nytt tas upp inför en jury av den rätt som först har dömt i målet. Om resning beviljas till den tilltalades förmån och saken är uppenbar, får den dom- stol som beviljar resningen i stället ändra domen. Paragrafen innebär att bestämmelserna i om sär- skilda rättsmedel (58 och 59 kap.) blir tillämpliga även i yttrande- frihetsmål. Dock gäller särskilda föreskrifter i andra stycket för sådana fall då den ursprungliga rättegången har skett med jury. Paragrafen överensstämmer i sak med 14 kap. 1 § TF. Endast en viss modernisering av språket har gjorts. 13 kap. 2 § Juryns medverkan vid resning (14 kap. 2 § TF, 11 kap. 1 § första stycket YGL) 2 § När ett yttrandefrihetsmål i vilket en jury har deltagit på grund av beslut av högre rätt tas upp på nytt av den rätt som först har dömt i målet, gäller om juryns tillsättande vad i 11 kap. 10–13 §§ är stadgat. Bestämmelserna om juryns tillsättande i 11 kap. gäller även vid resning. Bestämmelsen överensstämmer med 14 kap. 2 § TF. Språ- ket har moderniserats. 13 kap. 3 § Krav på skyndsam behandling (14 kap. 3 § TF, 11 kap. 1 § första stycket YGL) 3 § Yttrandefrihetsmål och andra mål om brott mot bestämmelserna i denna grundlag ska alltid behandlas skyndsamt. Bestämmelsen innebär bl.a. att yttrandefrihetsmål ska behandlas med förtur i domstolarna. Paragrafen överensstämmer med 14 kap. 3 § TF. Språket har moderniserats. 13 kap. 4 § Frågor som inte behandlas i grundlagen (14 kap. 5 § TF, 11 kap. 1 § andra stycket YGL) 4 § I alla hänseenden som inte har reglerats särskilt i denna grundlag eller i någon lag som har beslutats med stöd av den gäller vad som är föreskrivet i lag eller annan författning. Paragrafen ger stöd för att fylla ut grundlagen i de avseenden som inte regleras i grundlagen eller i någon lag som har beslutats med stöd i grundlagen. Det gäller t.ex. vissa allmänna process- och straffrättsliga regler och principer och civilrättsliga frågor. Paragrafen överensstämmer med 11 kap. 1 § andra stycket YGL. Motsvarande bestämmelse finns i 14 kap. 5 § TF. 13 kap. 5 § Begränsning av utländska medborgares rättigheter (14 kap. 5 § andra stycket TF, 11 kap. 1 § tredje stycket YGL) 5 § De rättigheter som enligt denna grundlag tillkommer andra än svenska medborgare får inskränkas genom lag. Paragrafen innehåller en möjlighet för lagstiftaren att i lag begränsa utländska medborgares rättigheter enligt grundlagen. TF och YGL gäller enligt de inledande paragraferna svenska medborgare. Någon sådan begränsning gäller inte i NYGL, utan grundlagen gäller – på samma sätt som regeringsformen – för var och en. Detta medför ett behov av bestämmelsen i denna paragraf för vissa situationer där rättigheterna för andra än svenska medborgare måste inskränkas. En motsvarande bestämmelse finns i regeringsformen sedan de senaste ändringarna . 13 kap. 6 § Internationellt rättsligt bistånd (ny) 6 § Internationellt rättsligt bistånd får lämnas avseende en åtgärd som är tillåten enligt denna grundlag. Rättsligt bistånd som gäller brott eller skadestånd med anledning av brott får lämnas endast om den gärning som avses i huvudsak mot- svarar ett brott enligt denna grundlag. Närmare bestämmelser om prövningen av en ansökan enligt första stycket får meddelas i lag. Bestämmelsen16 ger uttryckligt stöd för att lämna internationellt rättsligt bistånd när grundlagen är tillämplig och anger under vilka förutsättningar detta kan ske. Det är viktigt att framhålla att bestämmelsen gäller bara när grundlagen är tillämplig, varvid bestämmelserna i 11 kap. får avgörande betydelse. Om grundlagen inte är tillämplig gäller allmänna bestämmelser om internationell rättslig hjälp, främst lagen (2000:562) om interna- tionell rättslig hjälp i brottmål. I första stycket klarläggs att internationellt rättsligt bistånd kan lämnas även när grundlagen är tillämplig. Innebörden av att sådant bistånd enbart kan avse åtgärder som är tillåtna enligt grundlagen är att exklusivitetsprincipen ska gälla. Utgångspunkten är således att även i frågor om rättsligt bistånd är grundlagen exklusiv straff- och processlag. Den avgörande frågeställningen vid en begäran om rättsligt bistånd är således om den efterfrågade åtgärden har stöd i grundlagen eller inte. En begäran ska avslås om sådant stöd saknas och får i andra fall godkännas. 16 Bestämmelsen här motsvarar i huvudsak kommitténs förslag till bestämmelser om internationellt rättsligt bistånd i TF och YGL, men den utgör en förenklad variant av de bestämmelserna. Det är underförstått att den särskilda åklagar- och rättegångs- ordningen enligt grundlagen inte i sig lägger hinder i vägen för att lämna rättsligt bistånd. Något krav på att det aktuella förfarande i utlandet som ligger till grund för ansökan ska handläggas av svensk JK eller bli föremål för juryprövning här gäller självfallet inte. Det andra stycket är centralt för frågan om lämnande av rättslig hjälp som gäller brott eller skadestånd med anledning av brott. För att sådant rättsligt bistånd ska få lämnas måste den gärning som avses i huvudsak motsvara ett brott enligt denna grundlag. Det betyder exempelvis att bistånd kan lämnas om det handlar om ett vittnesförhör eller ett målsägandeförhör i en utredning som gäller förtal i ett tv-program. Likaså kan bistånd lämnas i form av hus- rannsakan i en utredning som gäller hets mot folkgrupp i en tid- ning och där bevisning kan finnas hos en misstänkt person i . Däremot får bistånd inte lämnas i en utredning om brott bestående i att en uppgiftslämnare har lämnat information till en tv-kanal under förhållanden som skyddas av meddelarfrihet i . Som exempel på hur bestämmelsen kan komma att tillämpas kan nämnas ett tänkt fall som rör en begäran om förhör i mot den som misstänks ha brutit mot en utländsk tystnadsplikt. Det kan då t.ex. antas att en pensionerad tysk läkare som är bosatt i misstänks ha brutit mot sin tystnadsplikt genom att till en tysk tidning lämna uppgifter om hälsan hos en tidigare patient i Tysk- land. Uppgifterna publiceras i en tysk veckotidning som även kan köpas i vissa tidningskiosker i . Inom ramen för en tysk förundersökning om brott mot tystnadsplikt begär myndigheterna där att svensk polis ska förhöra läkaren om dessa misstankar. Utgångspunkten för exemplet är att tidningen visserligen ges ut i men att den huvudsakligen är avsedd för den tyska mark- naden och att det inte finns något svenskt utgivningsbevis. Om läkaren har lämnat publiceringsuppgifter i aktualiseras där- med den typ av inskränkta meddelarskydd som följer av 12 kap. 4 § (det s.k. korrespondentskyddet). Läkaren har inte brutit mot en tystnadsplikt som följer av den svenska sekretesslagstiftningen eftersom uppgiftslämnandet avser förhållanden från hans tid som läkare i . Hade läkaren däremot bedrivit verksamhet här i och lämnat uppgifter för publicering i utlandet om hälsan hos enskilda patienter som han hade behandlat här, hade ett brott mot tystnadsplikt enligt svensk lag förelegat. Sådant uppgiftslämnande hade inte omfattats av med- delarskyddet enligt 12 kap. 4 § och han hade således kunnat åtalas för brott mot tystnadsplikt trots att uppgifterna lämnats i publice- ringssyfte, dock under förutsättning att brottet begåtts med upp- såt. Enligt bestämmelsen om internationellt rättsligt bistånd finns det då förutsättningar att lämna bistånd i det aktuella fallet. Upp- gifterna är sekretessbelagda enligt tysk rätt och det är straffbart där att lämna dessa för publicering. Motsvarande gärning är straffbe- lagd enligt svensk rätt och den tyska begäran om förhör bör alltså kunna godkännas.