sou · H0B344 · 2012-06-28 00:00:00 — För sådan – normalt mindre central – kommunikation som avhandlas per telefon innehar flertalet av de misstänkta flera mobiltelefoner och kontantkort. Vid telefonsamtal används inte sällan kodat språk. I det följande redovisas några anteckningar från individuella ärenden som en illustration av förmågan att hemlighålla information. I ett ärende förekommer uttryckliga uppgifter om att de misstänkta i viss mån tränats i kommunikationssäkerhet. Vid utbildning i terroristträningslägret där de två deltog ska ha förordats att all kommunikation skulle ske genom brev eller annan skriftväxling på papper. I flera ärenden har betonats att de misstänkta och det svenska nätverket har ett högt säkerhetsmedvetande och är observanta på omgivningen. Det finns ett extremt säkerhetstänkande inom nätverket, de tar inte ens med sig mobiltelefonerna när de ska någonstans och prata. De är skolade från träningslägren. De diskuterar störningsutrustning. Den misstänkte talar om att polisen övervakar honom. diskuterar den misstänkte och bröderna polisen. Bland annat diskuteras hur man ska undvika övervakningskameror. Den misstänkte lever i förvissning om att övervakar honom eftersom han varit på jihad. Båda de misstänkta har framfört rädsla för att telefonsamtal spelas in av . Den misstänkte var arg på en person för att denne i en viss situation pratat per telefon. Den avlyssnades medmisstänkta talar om risken för avlyssning. I samtliga sex ärenden framgår att de misstänkta undviker att tala om känsliga frågor i telefon eller på annat sätt som går att avlyssna. Möten sker alltså ofta i stället när detta är möjligt. I övrigt framgår i olika fall att en sida på internet används för kommunikation (två ärenden), att krypterade telefonitjänster används (fyra ärenden), att datorer på internetcaféer används av de misstänkta trots att de har datorer hemma (två ärenden) eller att kommunikation sker på gammaldags sätt genom skriftväxling på papper (två ärenden). Den misstänkte använder ett visst användarnamn på ett visst chat- forum. Enligt uppgift har detta användarnamn uppgett planer på terrorattentat i . Den misstänkte är medlem på åtminstone två extremistiska islamistiska internetsidor där man kan chatta samt skicka och ta emot e-brev. Den misstänkte åkte till en annan stadsdel och använde en dator på ett internetcafé, varvid han skickade meddelanden till höga medlemmar och erhöll klartecken för dådet. Den misstänkte använder trots dator hemma en dator hos ett visst internetcafé för att kommunicera med känd terrorristledare. Den misstänkte uppträdde konspirativt och lämnade ut en adress genom ett fönster. För sådan kommunikation som ändå sker per telefon används tillvägagångssätt som försvårar övervakning av den. De misstänkta innehar i flera ärenden många telefoner och kontantkort eller lånar av varandra. I tre ärenden förekommer uppgifter om att kodord eller annat kodat språk används. Den misstänkte talar per telefon i förtäckta ordalag om pengar och personer. Den misstänkte talar om att gifta sig, vilket är ett vedertaget begrepp för terrorister och betyder attentat. Bortsett från säkerhetstänkandet beträffande kommunikation har i de olika ärendena framgått att de misstänkta vidtar vissa andra åtgärder för att skydda sig från upptäckt och övervakning. Det har framhållits att många ad hoc-lösningar används och att agerandet därför inte är förutsebart , att kurirer och penningkurirer används, att hyrbilar används, att otillåten påverkan används samt att pengar flyttas för att man ska undgå husrannsakan. Den misstänkte vill inte förvara stora summor av pengar hemma eftersom han är rädd för att eller polisen ska göra tillslag. Det är svårt att på samma sätt som beträffande kontraterrorismen dra några särskilda slutsatser av genomgången beträffande författningsskyddet, eftersom det på detta område endast förekommit ett ärende som avser hemlig rumsavlyssning. Inom den gruppering som det ärendet avser synes dock säkerhetsmedvetandet högt och kommunikationsmönstren vara i huvudsak desamma som i ärendena på kontraterrorist- området, med den skillnaden att möten förläggs på andra platser än bostäder. Följande anges i en förlängningsansökan avseende hemlig rumsavlyssning. Genom pågående hemlig teleavlyssning och hemlig rumsavlyssning har det framkommit att medlemmarna i organisationen är mycket säkerhets- medvetna och känslig information diskuteras bl.a. över internet och vid personliga möten. Två av de misstänkta kommunicerar i princip via en krypterad telefonitjänst och avhandlar inte något av större vikt via vanlig telefon. De två misstänkta är väldigt måna om att kryptera allt datamaterial och all datatrafik. Denna bild bekräftas både av det övriga skriftliga materialet i ärendet och av vad som kommit fram vid intervjuerna. Utöver det som angetts ovan förekommer bl.a. följande. Man använder oregistrerade kontantkort. Tecken finns på för myndigheterna okända telefoner. En misstänkt har någon form av krypteringsmaskin. Personer inom organisationen använder gemensamt mailkonto och behöver därför inte skicka meddelanden. Möten sker i hemliga möteslokaler, på offentliga platser eller serveringar eller i bilar. Man undviker att tala om känsliga frågor i bostäder. Vad gäller säkerhetstänkande i övrigt framgår bl.a. att organisationen är indelad i mindre enheter, att mellanhänder används, att hemliga gömställen används (hemliga vapengömmor), att man inhämtar polisens förundersökningar, att man utövar otillåten påverkan, att man spanar inom organisationen efter läckor (bl.a. genom att använda skeninformation) samt att man riggar utrustning så att den förstörs vid husrannsakan. Vid spionage är säkerhetstänkandet mycket högt, och under- rättelseofficerarna har genomgått särskild utbildning för att kunna kommunicera hemligt, uppträda diskret, avslöja övervakning och skaka av sig spanare. I praktiken är därför likheterna stora med personer inom organiserad brottslighet, men med den skillnaden att underrättelseofficerarna har större resurser och inte lärt sig det mesta genom livets hårda skola. Trots utbildning varierar dock säkerhetsmedvetandet även bland underrättelseofficerarna, och det förekommer slarv även inom denna krets. För underrättelse- officerarna tillkommer dessutom svårigheten att den värvade agenten (spionen) också måste ges någon form av utbildning eller instruktioner för att denne inte ska röja både underrättelse- officerens och agentens dolda verksamhet. Eftersom många underrättelseofficerare är knutna till ambassader och därför måste räkna med att vara övervakade ställs särskilt höga krav för att försvåra säkerhetstjänstens kartläggning. Känsliga frågor avhandlas inte per telefon, koder används och korta möten sker på offentlig plats. Hemliga möten sker ofta enligt ett i förväg överenskommet schema så att mötena inte ska behöva föregås av t.ex. telefonkontakt. Säkerhetsarrangemang diskuteras, och kritik förs fram om säkerheten brister hos någon av de inblandade. De mest försiktiga antyder dock inte ens att det skulle finnas något oegentligt i bakgrunden. kunde de säga: Nej, det här tar vi inte på telefon. Det tar vi när vi ses. De träffades väldigt mycket. Det var snabba och konstiga möten. kunde ett möte vara bara någon sekund när informationen lämnades över. Hans motpart hade högt säkerhetsmedvetande. Han agerade konspirativt och avslöjade spanare. 6.7.13Varför satte polis och åklagare in hemlig rumsavlyssning? Många av de omständigheter som beaktats när hemlig rums- avlyssning bedömts som nödvändig i de aktuella ärendena har redan behandlats. Sålunda har det som beskrivits ovan avseende de misstänktas vilja och förmåga att begå brott utgjort en viktig del av bakgrunden när misstanken – och risken för ett fullbordat brott – värderats. På samma sätt har det som beskrivits beträffande hemlighållande av information och logistik varit av stor betydelse för bedömningen av tvångsmedelsåtgärdens värde för att komma framåt (relativt andra utredningsmetoder). I samtliga fall har det dock, i båda de nämnda hänseendena, tillkommit något ytterligare som åberopats som skäl för att som tillståndsbeslutet avsett avlyssna en viss person och plats. Vad gäller brottsmisstanken skiljer sig de tillkommande skälen på kontraterrorismens område beträffande attentatshot och verk- samhetshot. I de ärenden som rör attentatshot har det normalt funnits färska och konkreta indikationer på en risk för en viss fullbordad attentatsgärning. hade trovärdig information om att de misstänkta planerade att utföra ett terrorattentat i i närtid, att attentatet ska utföras med vapen samt att ett antal personer ska filmas när de halshuggs och att detta ska läggas ut på internet. Detta var avgörande för begäran om hemlig rumsavlyssning. Uppgifter fanns om att en av de misstänkta, i samband med att han lämnade terroristträningslägret, tillsagts att återvända till för att fullgöra sitt kall här. Det avgörande här var främst arten och allvaret av hotet. Beträffande verksamhetshoten, där det varit fråga om en pågående verksamhet snarare än ett befarat handlande vid ett enskilt tillfälle, liknar skälen mer de som behandlats beträffande organiserad brottslighet (se 6.6.15, särskilt om Hemlig rumsavlyssning som sista utväg). Det synes sålunda ofta ha funnits en brottsmisstanke mot en eller flera personer under en . I vissa fall (två ärenden) har uttryckligen angetts att det därtill varit av betydelse att den misstänkta personen hade en central roll i närverket. Det fanns inga nu är något på gång-vibbar utom den pågående verksamheten. Vad beträffar tillkommande skäl att avlyssna viss plats synes dessa kunna indelas i tre kategorier. Vanligast är att möten regelbundet väntas hållas på platsen (tre ärenden). Därefter kommer att en viss plats av andra skäl kan förväntas användas för förtroliga samtal (två ärenden). Sist kommer att ett visst möte vid ska ske på platsen (ett ärende). Beträffande den misstänktes bostad fanns uppgifter om att han regelbundet ordnade möten för bröderna i nätverket där. Det hade konstaterats genom fysisk spaning att många hade besökt lägenheten. Också det att han skickade iväg familjen var ett tecken på att lägenheten skulle vara mötesplats. Det hölls regelbundna nätverksmöten i lägenheten. Den misstänkte besökte ofta lägenheten – som tillhörde en annan – för att möta andra för utredningen intressanta personer (tillståndsansökan begränsades till att avse när den misstänkte var i lägenheten). I bilen skulle medlemmar i nätverket företa en gemensam resa från ett möte i en annan stad. Eftersom den misstänktes familj bodde i hans lägenhet fanns förhoppningar att han skulle förlägga förtroliga samtal till den avlyssnade bilen. När flera alternativa platser varit tänkbara har det ibland handlat om att ta den plats man kommer åt. I det ärende som avsåg ett attentatshot på författningsskyddets område fanns uppgifter från flera källor om planer på vissa specifika terroristattentat i . De avlyssnade platserna valdes i ett fall på grund av att ett möte skulle hållas där (en bostad) och i ett annat fall på grund av att en viss person skulle komma på besök (även detta en bostad). Skälet till att Säkerhetspolisen använder hemlig rumsavlyssning är att inte några andra medel står till buds för att närmare kartlägga brottsligheten. kan informationslämnare vara av det slaget att Säkerhetspolisen kan sätta in motåtgärder och få spionen att samarbeta. Om så inte är fallet, till exempel när personen är starkt knuten (dvs. värvad och redan kan befaras ha begått brott) till främmande makt, och andra tvångsmedel inte räcker till, är rumsavlyssning ett komplement. Det studerade ärendet bedöms av Säkerhetspolisens handläggare som idealistiskt för att använda hemlig rumsavlyssning eftersom det förekom långa möten. Uppenbarligen hade de inblandade personerna mycket att tala om. Till detta kom att andra tvångsmedel inte hade gett någonting. Det fanns inte heller några möjligheter till motåtgärder genom att samtala med den misstänkte personen. 6.7.14Kalkylerad information vid användning av hemlig rumsavlyssning Inom område synes de brottsbekämpande myndigheterna inte vara fullt så optimistiska som på den öppna polisens område beträffande den information som förväntas erhållas genom rumsavlyssningen (jfr avsnitt 6.6.16). I flera ärenden betonas att man på grund av organisationens eller nätverkets säkerhetsmedvetande inte i någon egentlig utsträckning förväntar sig konkret och uttrycklig information om verksamheten. I stället är förhoppningen att erhålla pusselbitar som blir värdefulla tillsammans med annan information. Indikationer finns dock på att högre förhoppningar om direkt information ställs på hemlig rumsavlyssning än på andra hemliga tvångsmedel. Det fanns inga förhoppningar om att man ska prata om operativa planer rätt ut, t.ex. om vem som ska göra vad. Det blir i stället fråga om pusselbitar som får tolkas i ljuset av annat. Nätverkets säkerhetsmedvetande gör att det inte går att få central information/konkreta planer med de andra tvångsmedlen (kan däremot få pusselbitar som var möten ska ske eller vem man ska träffa). Hemlig rumsavlyssning är därför centralt. övervakning var i detta fall ett värdefullt komplement till den hemliga rumsavlyssningen. Den yttersta förhoppningen är i flertalet fall som avser attentatshot att genom den hemliga rumsavlyssningen erhålla information om attentatsplaner, såsom tid, plats, tillvägagångssätt eller tilltänkta (med)gärningsmän. Vad gäller verksamhetshoten har man i stället hoppats på information om t.ex. tid, plats eller färdväg för leveranser, nya resmål (för frivilliga), om pengar eller om omfattning av brottsligheten (hur verksamheten sköttes eller fungerade). har det i flertalet fall – både beträffande attentatshot och verksamhetshot – ansetts vara av betydelse att erhålla information om nya personer och typ av personer i organisationen eller nätverket samt om nya relationer och strukturer i detsamma. har detta intresse inte varit det primära. I ärendet från författningsskyddets område var det primära intresset att erhålla information om attentatsplaner. Sekundärt hoppades man på information om strukturer i ledning och organisation hos grupperingen. Frågan gällde om det låg något i alla dessa uppgifter och signaler som kom fram att något allvarligt var på gång? Vad håller X på med? han runt och håller en rad hemliga möten? Vilka kontakter fanns med organiserad brottslighet. Vid kontraspionage är Säkerhetspolisen intresserad av vilken typ av information som lämnas över till främmande makt och hur känsliga uppgifterna är. Till detta kommer värdet av kunskaper kring de involverade personernas modus. Det kan gälla förekomsten av hemliga telefoner, nya personer och relationer, viktiga platser och planer av olika slag. I det studerade ärendet räknade Säkerhetspolisen med att få kunskap om dels vilken information som var aktuell, dels olika uppgifter om modus. Dessutom fanns förhoppningar att få uppgifter om tidigare brottslighet med anknytning till det aktuella fallet. Som påpekats är det – eftersom annan informationsinhämtning (bl.a. hemlig teleavlyssning) sker parallellt med hemlig rums- avlyssning – svårt att med precision beskriva vilken information myndigheterna fått del av enbart genom hemlig rumsavlyssning och vad den betyder (en pusselbit läggs till en annan). Den information som erhålls i samband med den hemliga rums- avlyssningen skiljer sig dock i vissa avseenden från vad som kalkylerats. I samtliga fem ärenden som rörde kontraterrorism kom det fram information som på något sätt bedömdes vara av betydelse för utredningen. Endast i tre av ärendena hänförde sig dock informationen direkt till planer av olika slag. I två av dessa ärenden kan informationen betecknas som mycket betydelsefull (se vidare avsnitt 6.7.18 nedan). Typen av information motsvarade den kalkylerade och informationen var så klar den kan bli. De misstänkta pratade bl.a. om platsen och tidpunkten för det planerade attentatet, om sin resa dit, om vilka medgärningsmän som skulle rekryteras, om tillvägagångssättet (bl.a. vilka vapen som skulle användas och hur). Den misstänkte talar bl.a. om att han har ett viktigt uppdrag. Han talade mycket om training, training och training. Han talade om att han skulle ta med sig alla till [ett visst land]. I flertalet ärenden erhölls därutöver information som bedömdes vara av betydelse för bedömning av relationer och strukturer i nätverket eller organisationen (fyra ärenden) och/eller information om nya personer (två ärenden). I många fall gällde detta små detaljer. I något ärende bedöms dock denna information som mycket viktig. Genom att lyssna på de möten ledningen i nätverket hade kunde man förstå rangordningen i gruppen samt dynamik och roller – inklusive t.ex. om någon var mindre begåvad och lättare kunde bli styrd. Denna typ av förståelse går inte att bygga upp genom att lyssna på telefonsamtal och utgör en viktig pusselbit. Man fick också reda på att det rådde viss osämja mellan bröderna, vilket i sin tur ledde till ett ändrat beteendemönster hos den misstänkte. Man erhöll information om den misstänktes närhet/relation till en annan terroristmisstänkt, samt information om att den misstänkte börjat bjuda in unga till möten hos sig. Information erhölls om att de två misstänkta inte kom överens. Detta ledde, tillsammans med viss annan information, i sin tur till att misstanken kom att förändras från att avse ett gemensamt attentat till att de var och en för sig förberedde olika attentat. Det kunde konstateras att den misstänkte nu hade tagit rollen som ledare för nätverket. Information erhölls om att den misstänkte hade en hög befattning (emir). I vissa fall har information erhållits som bekräftat ingångsvärdena i ärendet, t.ex. att de misstänkta varit på träningsläger eller utövat visst våld (två ärenden). I några ärenden erhölls nya uppgifter om metoder för att hemlighålla kommunikation (två ärenden) eller om hur framtida kommunikation kunde komma att ske (ett ärende). Den misstänkte använde en krypterad telefonitjänst från bostaden samt pratade om pengar i förtäckta ordalag. Den misstänkte använde andras telefoner. Nytt möte med organisationen skulle ske i på viss ort i (ny plats för eventuell avhandling av den typ av frågor som föranledde avlyssningen). Slutligen erhölls i två ärenden information om annan brottslighet, utan direkt koppling till den som föranlett avlyssningen. Denna information fick dock inte användas för att utreda brotten (se nedan 6.7.19). Den misstänkte misshandlade sin fru. En besökare hos den misstänkte innehade skjutvapen. I ärendet som avser ett attentatshot inom författningsskyddets område erhölls ingen information om attentatsplaner. Bristen på sådan information – från både hemlig rumsavlyssning och från andra källor – föranledde slutsatsen att några sådana planer inte fanns (innebärande att de uppgifter som föranlett ärendet var felaktiga). Viss information erhölls om strukturen i ledning och organisation hos grupperingen. I ärendet om kontraspionage kom det inte fram några uppgifter. Den tekniska kvaliteten var för dålig. Enbart några brottstycken kunde uppfattas. 6.7.16Kalkylerat och faktiskt integritetsintrång Av både de genomgångna handlingarna och av intervjuerna framgår att det förväntade integritetsintrånget utretts noggrant i de olika ärendena. I de ärenden som avser avlyssning i bostäder presenteras regelmässigt vilka andra – utöver den misstänkte – som kan förväntas uppehålla sig där. I de flesta fall anges detta redan i den promemoria som ges in till domstolen tillsammans med ansökningen. När detta inte skett tillräckligt detaljerat klargörs förhållandena genom frågor från det offentliga ombudet eller från rätten (att så är fallet har framgått av anteckningar i domstolsakten och genom intervjuerna med de inblandade). Relativt ofta föranleder integritetshänsyn särskilda inskränkningar i tillstånden (se ovan 6.7.9). Det är värt att anmärka att det kalkylerade integritetsintrånget vid avlyssning i bostad inom verksamhetsområde – i vart fall inom kontraterrorismen – skiljer sig något från det som redovisats beträffande ärendena hos den öppna polisen. Detta beror på att avlyssning i bostad på kontraterrorismens område ofta avser de s.k. möteslägenheter som används av nätverken. De eventuella familjemedlemmar som bor i dessa lägenheter, men som inte ingår i nätverken eller deras verksamhet, brukar innan sådan användning kommer på fråga skickas bort (ofta på utlandsresa) av lägenhets- Tredje man drabbas i dessa fall i mindre utsträckning av den hemliga rumsavlyssningen. Det är av stort intresse att jämföra det kalkylerade integritets- intrånget i de olika ärendena med det faktiska. Dessa har i huvudsak överensstämt med varandra. När det faktiska integritetsintrånget inte överensstämt med det kalkylerade har det faktiska intrånget varit mindre än väntat. har detta berott på att verkställighet inte kunnat ske som planerat. Antingen har tillfälle inte getts att installera avlyssningsutrustningen, eller så har den fungerat dåligt när den funnits på plats. I ett ärende har uttryckligen uppgetts att skälet till att utrustning inte kunde installeras var att domstolstillståndet inte kunde erhållas tillräckligt fort. Tillståndet avsåg en hyrbil, och behovet att avlyssna denna uppstod . När tillståndet gavs fanns inte tillräcklig tid att montera utrustningen i bilen. Nedan framgår det kalkylerade och faktiska integritetsintrånget i vart och ett av de genomgångna ärendena. För att hemlig rumsavlyssning ska få användas krävs att någon är skäligen misstänkt för ett brott och att åtgärden är av synnerlig vikt för utredningen av detta. Att utreda och lagföra brottet – med effekter som åtal och dom – måste alltså alltid vara en del av det slutliga resultat som eftersträvas när tvångsmedlet används. Det brott som misstanken avser är dock, när tvångsmedlet används av Säkerhetspolisen, normalt ett osjälvständigt sådant (dvs. försök, förberedelse eller stämpling). Brotten är också sådana – t.ex. ett terroristattentat – att de skulle kunna medföra mycket allvarliga konsekvenser om de fullbordades. Det har framhållits vid inter- vjuerna i ärendena att de effekter som Säkerhetspolisen och åklagarna vill uppnå genom tvångsmedelsanvändningen bör ses mot bakgrund av detta och av Säkerhetspolisens uppdrag i allmänhet (se om detta uppdrag avsnitt 3.1.2). I fem av de sex ärendena har en kalkylerad effekt varit att förhindra skada på grund av (fullbordat) brott. I flertalet av dessa fall har uttryckligen uppgetts att detta varit den effekt som varit viktigast. Vid attentatshoten är detta även den direkta följd som eftersträvas. Vid verksamhetshoten har det dock förekommit att en förhopp- ning varit att förhindra framtida brottslighet genom lagföring av pågående sådan. Man ville förhindra ett terrordåd som – av allt att döma – skulle ske i . Man ville förhindra den misstänktes resa till [ett visst land] och dennes deltagande i terrorism där. Man hoppades genom lagföring ta den misstänkte ur spelet och därmed förhindra framtida brottslighet. Såvitt avser utredningen och lagföringen av det misstänkta (oftast osjälvständiga) brottet har förväntningarna sträckt sig från att informationen från tvångsmedlet ska leda till stärkta brottsmisstankar till att den ska leda till gripande, häktning, åtal, bevisning vid huvud- förhandlingen och till en fällande dom. Även i ärendet på författningsskyddets område var förhoppningen att förhindra skada på grund av (fullbordat) brott samt att lagföra det osjälvständiga brottet. Eftersom det kalkylerades att man skulle erhålla värdefull information genom åtgärden fanns förhoppningar också att man skulle kunna vidta åtgärder med hjälp av denna. Det bedömdes – som framgått – inte finnas några möjligheter till motåtgärder genom att samtala med den misstänkte personen.