sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Enligt förordning (1995:667) om bidrag till vissa funktionshind- rade elever i gymnasieskolan lämnas bidrag till dels elever i utbild- ning för döva och hörselskadade, dels elever i utbildning som är speciellt anpassad för svårt rörelsehindrade ungdomar (Rh-anpassad utbildning). Det s.k. Rg-bidraget lämnas till elever som bor till- 342 kap. 2 § studiestödslagen (1999:1395) och 2 kap 2 § studiestödsförordningen (2000:655) 351 kap. 6 § Centrala föreskrifter och allmänna råd (CSNFS 2001:6) om studiehjälp. 362 § lagen (1991:1110) om kommunernas skyldighet att svara för visa elevresor. Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola fälligt på utbildningsorten därför att avståndet till deras ordinarie bostad överstiger rimligt pendlingsavstånd eller därför att de har andra särskilda skäl att bo tillfälligt på utbildningsorten . Bidraget lämnas och och utbetalas av CSN. Bidraget lämnas för skäliga kostnader för resor. Bidrag lämnas också för elevens kostnad för kost och logi på utbildningsorten samt för kostnader i samband med studierna som är merkostnader på grund av funktionshindret. Vid beslut om bidrag tas hänsyn till om eleven uppbär sjukersättning eller aktivitetsersättning. Det finns inte något inackorderingsbidrag motsvarande det för gymnasieskolan för elever som studerar i annan kommuns gym- nasiesärskola. Inte heller omfattas elever i gymnasiesärskolan av det särskilda bidraget till vissa elever med funktionshinder. I stället hänvisas i skollagen37 till lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). Där finns föreskrifter om stöd och service i form av boende i familjehem eller bostad med särskild service för barn och ungdomar som behöver bo utanför föräldra- hemmet. Sådant boende kan komma i fråga både för elever som studerar i sin hemkommun och inte kan bo hemma, och för elever som har valt en utbildning på annan ort. Alla elever som har en utvecklingsstörning är dock inte berättigade till ett LSS-boende. Det sker en individuell bedömning för varje elev. Utöver hänvis- ningen till LSS finns ingen reglering om stöd till inackordering eller boende med anledning av studier i annan kommun. Det saknas även bestämmelser om stöd för resor mellan hem- orten och studieorten motsvarande inackorderingsbidraget. Elever i gymnasiesärskola med offentlig huvudman har dock rätt till kostnadsfri skolskjuts om sådan behövs med hänsyn till färd- vägens längd, trafikförhållandena, elevens funktionsnedsättning eller någon annan särskild omständighet38. Denna rätt omfattar inte elever som väljer att gå i en annan gymnasiesärskola än den som kommunen annars skulle ha placerat eleven i. Om skolskjutsen kan anordnas utan organisatoriska eller ekonomiska svårigheter ska kommunen anordna skolskjuts även i dessa fall. När det gäller resor är en nyhet i den nya skollagen (2010:800) att en elev som med stöd i bestämmelsen om hänsyn till sina per- 3719 kap. 18 § tredje stycket skollagen (2010:800). 3819 kap. 20–21 §§ och 28 § skollagen (2010:800). Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola sonliga förhållanden har särskilda skäl att gå i en annan kommuns gymnasiesärskola och som på grund av skolgången måste övernatta i den kommunen har rätt till skolskjuts mellan den tillfälliga bosta- den och den plats där utbildningen bedrivs under samma förutsätt- ningar som gäller för elever som är hemmahörande i kommunen. Den anordnande kommunens kostnader ska ersättas av hemkom- munen. Anledningen att bestämmelsen införts i nya skollagen är att bestämmelsen om särskilda skäl innebär en rätt att studera i annan kommun. En elev vid fristående gymnasiesärskola kan inte söka inackor- deringstillägg hos CSN på det sätt som gäller för en elev som går i gymnasieskolan. Även här hänvisas till LSS. Kommunen ska anordna kostnadsfri skolskjuts för elever som går i fristående gym- nasiesärskola inom kommunen i de fall de allmänna förutsättning- arna är uppfyllda och det kan ske utan ekonomiska och organisa- toriska konsekvenser för kommunen. Bestämmelser om resor för elever som studerar i fristående skola utanför hemkommunen saknas. 6.5.2Tidigare utredningar och pågående lagstiftningsarbete Flera utredningar har lämnat förslag till förändringar vad gäller det förlängda barnbidraget och aktivitetsersättningen. Studiehjälps- utredningen föreslog i betänkandet Ekonomiskt stöd vid ungdoms- studier (SOU 2003:28) att elever i gymnasial utbildning ska behandlas likvärdigt så långt möjligt. Utredaren föreslog att de för- slag som gäller studiehjälpen även ska omfatta elever i gymnasie- särskolan. Utredaren föreslog också att barnbidraget ska gälla till för alla ungdomar och att studiebidrag ska utbetalas från månaden efter 18-årsdagen t.o.m. det första kalenderhalvåret det år då den studerande fyller . Utredaren föreslog vidare att det extra tillägget ska gälla för elever i gymnasiesärskolan samt att en rätt till ekonomiskt stöd för inackordering och resor, om den studerande inte har rätt till den enligt andra regler (t.ex. LSS), ska införas. Det förlängda barnbidraget föreslogs upphöra. Förslagen har inte genomförts. Utredningen om en översyn av aktivitetsersättningen föreslog i betänkandet Brist på brådska (SOU 2008:102) bl.a. att aktivitets- ersättningen ska avskaffas. Ungdomar mellan med omfattande funktionsnedsättningar föreslås i stället få rätt till sjuk- ersättning till unga. Ersättningen ska enligt förslaget kunna beviljas Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola endast som hel ersättning, vilket innebär att det bara är de som helt eller i det närmaste helt saknar arbetsförmåga som ska kunna få ersättning. Den aktivitetsersättning som finns vid förlängd skolgång ska enligt förslaget inte ersättas med något annat bidrag. Förslaget innebär också att eleverna i stället för förlängt barnbidrag och aktivitetsersättning ska uppbära studiehjälp , på samma villkor som ungdomar utan funktionsnedsättning. Om en person på grund av en funktionsnedsättning inte har avslutat sina studier senast under det första kalenderhalvåret det år personen fyller ska personen enligt förslaget ha rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet som hon eller han av- slutar sina grundläggande studier. Utredningens förslag har remiss- behandlats och bereds inom . 6.5.3Elevernas ekonomiska villkor måste bli mer likvärdiga Nuvarande system där elever i gymnasieskolan och elever i gym- nasiesärskolan omfattas av skilda bidragssystem har oönskade effekter. Systemet motverkar t.ex. möjligheterna till samverkan och inkluderande lösningar. Det är orimligt att elever som i vissa fall kan gå i samma klass har så vitt skilda villkor. Det gäller inte minst för elever som hunnit bli och där elever som är inskrivna i gymnasiesärskolan genom aktivitetsersättningen förfogar över väsent- ligt mer pengar än sina kamrater. Aktivitetsersättningen kan också motverka elevernas ambitioner att hitta ett lämpligt arbete eller en lämplig sysselsättning efter utbildningen. Även de skilda villkor som gäller för studiebidraget respektive för det förlängda barnbidraget skapar problem. Både lärare, rek- torer och vissa föräldrar har i kontakt med utredningen önskat att det förlängda barnbidraget ska ersättas med studiebidrag även för elever i gymnasiesärskolan. Det handlar bland annat om att man inte i onödan vill ha särskiljande lösningar. Minst lika viktigt är dock att det ska vara möjligt att villkora bidraget på det sätt som gäller för studiebidraget. Som det fungerar utgår det förlängda barnbidraget oavsett om eleven kommer till skolan eller inte. var detta inte något stort problem i gymnasiesärskolan. Elevsam- mansättningen har dock förändrats. Med de nya grupper som till- kommit i gymnasiesärskolan har emellertid också tillkommit problem med hög frånvaro på grund av skolk och elever som hoppar av skolan. Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola Att eleverna i gymnasiesärskolan inte kan få inackorderings- bidrag från hemkommunen för boende, fördyrat uppehälle och resor vid studier i en annan kommun, och inte heller kan ansöka om inackorderingstillägg från CSN vid studier i fristående gym- nasiesärskola skapar också problem. Stöd enligt LSS utgår inte till alla. Konsekvensen är att det finns en grupp elever i gymnasiesär- skolan som helt saknar rätt till bidrag för boende, resor och för- dyrat uppehälle, även om de tagits emot i en annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola. För eleven kan detta omöjliggöra studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola. Kostnaderna för boendet varierar mycket och kan vara betydande för elever i gymnasiesärskolan. Vissa elever med lättare utvecklingsstörning bor i elevboen- den tillsammans med elever som går på gymnasieskolan. För dessa elever kan ett boende kosta ett par . Då ingår någon form av punktvis tillsyn över eleverna, däremot inte måltider och fritidsaktiviteter. För andra elever kan boendet kosta . I dessa fall handlar det om en helhetslösning med mer bemanning, måltider och fritidsaktiviteter. Även kostnaderna för resor till och från studieorten varierar myck- et mellan elever i gymnasiesärskolan och påverkas bland annat av om eleven har behov av ledsagare. Enligt vad utredningen erfarit förekommer det att hemkommu- nerna svarar för boendekostnaderna för elever som med stöd i dag- ens bestämmelser valt att studera i annan kommun än hemkom- munen, även för dem som inte omfattas av rätt till LSS-boende. Detta sker då med stöd av socialtjänstlagen (2001:453). Hemkom- munen gör då sannolikt bedömningen att den valda utbildningen bättre svarar mot elevens behov än den utbildning som kommunen kan erbjuda eller att det finns andra skäl till varför den valda studie- orten är att föredra. Även om det är vanligt att hemkommunen också bidrar till kostnaderna för resor till och från studieorten före- kommer det också att hemkommunen nekar att stå för denna kost- nad. Detta är enligt de kontakter utredningen haft vanligare än att kommunen nekar att stå för boendekostnaden. Det förekommer således att elevens hemkommun inte svarar för kostnader för boende och framför allt inte för resor till och från studieorten och att eleven därför inte har möjlighet att välja studie- ort. Om hemkommunen erbjuder utbildning på det program som eleven önskar blir kommunens ställningstagande jämförbart med vad som gäller för elever i gymnasieskolan. Om det däremot gäller Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola elever som önskar studera på program som hemkommunen inte erbjuder i sin gymnasiesärskola, eller inom dess samverkansområde, innebär det att elever i gymnasiesärskolan inte ges samma möjlig- heter att välja program som elever i gymnasieskolan, dvs. att det uppstår en bristande likvärdighet i tillgången på utbildning. Det är lätt att hålla med om tidigare utredningars slutsatser att ele- verna i gymnasiesärskolan och gymnasieskolan så långt möjligt bör omfattas av samma bidragssystem. Det är viktigt med en enhetlig behandling av ungdomar oavsett skolform. De skillnader som finns mellan dagens bidragssystem till elever i gymnasiesärskolan och gymnasieskolan framstår som omotiverade. Det finns dessutom brister i det kompletterande stöd som behövs för att vissa elever med utvecklingsstörning ska kunna välja att studera i annan kom- muns eller fristående gymnasiesärskola. Om detta förhållande inte åtgärdas blir utredningens förslag om att eleverna ska få söka pro- gram och inriktningar samt bli mottagna till en utbildning på mot- svarande villkor som elever i gymnasieskolan en ofullständig reform. Onödiga skillnader i bidragssystemen bör således undvikas mel- lan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan. Jag utgår därför från att beredningen av förslagen i bestänkandet Brist på brådska (SOU 2008:102) leder till att den aktivitetsersättning som finns vid förlängd skolgång avvecklas, att det förlängda barnbidraget till elever i gymnasiesärskolan ersätts med studiehjälp enligt samma förutsättningar som för ungdomar utan funktionsnedsättning samt att elev med funktionsnedsättning som inte har avslutat sina studier senast under det första kalenderhalvåret det år personen fyller ska ha rätt till studiemedel med det högre bidragsbeloppet som eleven avslutar sina grundläggande studier på gym- nasienivå. Villkoren för elever som studerar på annan ort än hemkommu- nen bör även de vara så likvärdiga som möjligt vad gäller boende och resor till och från studieorten. Det är en fråga om likvärdighet att ingen elev ska stå helt utan stöd för boende och resor om han eller hon tagits emot i annan kommuns eller fristående gymnasie- särskola. Jag föreslår därför att en elev i gymnasiesärskolan ska ha rätt till inackorderingsbidrag på samma villkor som en elev i gym- nasieskolan. Det innebär att en elev som är mottagen i första hand till en utbildning i en annan kommun än hemkommunen eller inom samverkansområdet ska ha rätt till inackorderingsbidrag från hem- Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola kommunen samt att en elev som är mottagen i andra hand i en annan kommun däremot inte ska ha denna rätt. Frågan är emellertid lika angelägen för de elever som mottagits vid en fristående gymnasiesärskola. Jag föreslår därför att en elev som är mottagen vid en fristående gymnasiesärskola ska ha möj- lighet att ansöka om inackorderingstillägg från CSN. Det kan tyckas märkligt att lämna förslag om detta eftersom det omfattas av det förslag som lämnats i betänkandet Brist på brådska. Jag menar dock att just denna fråga måste beredas parallellt med frågan om inackorderingsbidrag och därför aktualiseras även här. Jag har övervägt om det finns anledning att föreslå undantag från bestämmelserna om inackorderingsbidrag och inackorderings- tillägg för elever som är berättigade till motsvarande stöd enligt LSS. Jag har emellertid funnit att det skulle strida mot den grund- läggande principen om att de generella systemen ska gälla lika för alla. Dessutom finns elever inom gymnasieskolan som också tillhör LSS målgrupp. Detta har inte påverkat regleringen av inackorder- ingsbidrag och inackorderingstillägg för gymnasieskolan. Utgångs- punkten måste i stället vara att det är de kompletterande bidragen som en eventuell samordning ska ske. Bestämmelsen i den nya skollagen (2010:800) om rätt till skol- skjuts på studieorten för en elev som med hänsyn till sina person- liga förhållanden har särskilda skäl att gå i en annan kommuns gym- nasiesärskola och måste övernatta i den kommunen måste med de förslag som lämnats i avsnitt 6.2 om mottagande gälla även övriga elever som tas emot i första hand i en annan kommun och om eleven måste övernatta i den mottagande kommunen. Den anord- nande kommunens kostnader ska ersättas av hemkommunen. Behov av kompletterande ekonomiskt stöd som beror på elevens funktionsnedsättning bör som framgått ovan enligt min uppfatt- ning betraktas skilt från det generella stödet. Elever i gymnasie- skolan som studerar på annan ort än hemkommunen har normalt högre kostnader för boende och resor till och från studieorten än den ersättningen i form av inackorderingsbidrag eller inackor- deringstillägg. Det är en rimlig konsekvens av det val eleven gjort. Det gäller även för elever i gymnasiesärskolan. För många elever i gymnasiesärskolan som studerar på annan ort är dock till följd av elevens funktionsnedsättning kostnaderna för boende och resor till och från studieorten vida högre än det stöd som lämnas i form av inackorderingsbidrag eller inackorderingstillägg. Studier i annan kommuns eller fristående gymnasiesärskola nedsättning kan också innebära andra merkostnader i samband med studierna. Att vissa elever i gymnasiesärskolan har rätt till stöd enligt LSS eller får stöd enligt socialtjänstlagen räcker inte för att täppa till de hål som finns i systemet . Alla elever i gymnasiesärskolan får inte detta stöd. Det behövs därför ett annat system för detta. Det är dock inte mitt uppdrag att lämna förslag till ett kompletterande bidragssystem. Jag föreslår därför att det ska utredas hur ett sådant bidragssystem för ungdomar inom gymnasiesärskolan bör utformas för att elever i gymnasiesärskolan ska kunna göra val av utbildning på likvärdiga grunder som elever i gymnasieskolan. Ett sådant system bör dock utformas generellt för elever med funktionsned- sättning, inte enbart för elever i gymnasiesärskolan. En möjlighet är att se över dagens system med det s.k. Rg-bidraget. En annan är att lägga ansvaret på elevens hemkommun. Det är enligt min uppfattning viktigt att de bidrag som ges utifrån att en elev har en funktionsnedsättning utgör ett komple- ment till de generella system som ska gälla för alla. En samordning mellan de olika bidragssystemen krävs då för att eleven inte ska bli ersatt för samma sak . Till att börja med måste vid en sådan samordning hänsyn tas till de generella bidragen. Dessutom måste hänsyn tas till om en elev är berättigad till ett stöd enligt LSS. Då kan inte rätt till annat kompletterande bidrag föreligga. Vid beslut om Rg-bidrag tas dessutom hänsyn till om eleven uppbär sjukersättning eller aktivitetsersättning. Ett kompletterande bidrag på grund av elevens funktionsnedsättning kan utgå först efter en individuell prövning. I detta kapitel lämnas förslag i syfte att göra det möjligt att erbjuda elever i gymnasiesärskolan riksrekryterande utbildning på motsvarande grunder som i gymnasieskolan. Dessutom lämnas förslag till en riksrekryterande utbildning för elever med utvecklingsstörning i kombination med synska- da och ytterligare funktionsnedsättning. 7.1Riksrekryterande utbildning i gymnasiesärskolan Förslag: Bestämmelser om riksrekryterande utbildning införs för gymnasiesärskolan motsvarande dem för gymnasieskolan, för yrkesinriktad utbildning, estetiskt inriktad utbildning och idrottsutbildning. Beslut om riksrekrytering i gymnasiesär- skolan ska få förenas med beslut om att den riksrekryterande utbildningen ifråga om struktur, innehåll och mål för utbild- ningen får avvika från vad som annars gäller för nationella program i gymnasiesärskolan. Även fristående gymnasiesär- skolor ska kunna komma ifråga som riksrekryterande utbild- ningar. ska besluta om den interkommunala ersättningens storlek för varje särskilt fall av riksrekryterande utbildning som blir aktuell inom gymnasiesärskolan. Beslut om riksrekrytering ska för riksrekryterande yrkesutbild- ning och riksrekryterande estetisk utbildning kunna fattas av Sta- tens skolverk för nationella program, nationella inriktningar, särskilda varianter och gymnasial lärlingsutbildning inom gym- nasiesärskolan om 1.utbildningen endast är möjlig att inrätta på få orter i landet, eller 2.enskilda elevers behov av kunskaper och färdigheter inte an- nars kan tillgodoses. För beslut om sådan riksrekrytering ska krävas att utbildningen är av god kvalitet, att kostnaden för utbildningen är rimlig i för- hållande till utbildningens syfte och kostnaderna för annan utbildning inom gymnasiesärskolan samt att urvalsgrunder upp- fylls. Bestämmelserna ska även i huvudsak motsvara dem för gymnasieskolan. Riksrekryterande idrottsutbildning ska kunna förekomma på nationella program och på träningsprogrammet i gymnasiesär- skolan. Gymnasiesärskolans bestämmelser om riksrekryterande idrottsutbildning ska för övrigt i huvudsak motsvara dem för gymnasieskolan. Det ska även vara möjligt att bedriva nationellt godkänd utbildning inom gymnasiesärskolan med inriktning på special- idrott. Av ämnesplanen för specialidrott i gymnasiesärskolan ska bl.a. framgå att ämnet endast får tillämpas vid riksrekryterande riksidrottsutbildning och vid nationellt godkänd idrottsutbild- ning. Enligt direktiven ska utredningen kartlägga och bedöma hur riks- rekryterande utbildning, t.ex. riksrekryterande idrottsutbildning, kan bedrivas inom gymnasiesärskolan, och utifrån analysen av behovet av riksrekryterande utbildning inom gymnasiesärskolan föreslå en reglering, som bl.a. ska innehålla regler för den inter- kommunala ersättningen för riksrekryterande utbildningar. En förutsättning för införandet av riksrekryterande utbildningar är, enligt direktiven, att utbildningen kvalitetssäkras och att systemet inte blir kostnadsdrivande. Enligt dagens reglering saknas, till skillnad från vad som gäller för gymnasieskolan, möjlighet att bedriva riksrekryterande utbildning- ar för elever i gymnasiesärskolan. Enligt direktiven anser regering- en att det är angeläget att eleverna i gymnasiesärskolan så långt möjligt ges samma möjligheter som eleverna i gymnasieskolan och att det därför finns skäl att överväga hur riksrekryterande utbild- ning kan bedrivas i gymnasiesärskolan. Vad gäller för gymnasieskolan? får för nationella program besluta att det till en viss utbildning i första hand ska tas emot sökande från hela landet (riksrekrytering). beslut om riksrekrytering ska ange beslutet ska gälla och hur många platser utbild- ningen får omfatta.1 får för sådan utbildning på nationellt program besluta om avvikelser från struktur, innehåll och examensmål2. En offentlig huvudman får ansöka om att en yrkesutbildning eller en estetisk spetsutbildning ska vara riksrekryterande. Enskilda hu- vudmän får ansöka om motsvarande prövning för att få en avvikelse i form av s.k. riksrekryterande utbildning. Ansökan görs hos Skol- verket.3 får besluta om riksrekrytering för nationella pro- gram, nationella inriktningar, särskilda varianter och gymnasiala lärlingsutbildningar om det finns 1.en nationell efterfrågan på de kunskaper och färdigheter som utbildningen ger, 2.ett nationellt intresse av att elever ska kunna rekryteras från hela landet, eller 3.ett nationellt intresse av att enskilda elevers behov av kun- skaper och färdigheter kan tillgodoses. Utbildningen ska dessutom vara av god kvalitet, kostnaden för utbildningen ska vara rimlig i förhållande till utbildningens syfte och kostnaden för annan gymnasial utbildning.4 Krav kan ställas på att den sökande till den riksrekryterande utbildningen har kunskaper i ett sådant ämne eller ämnesområde 116 kap. 45-46 §§ skollagen (2010:800). 216 kap. 13 § skollagen (2010:800). 35 kap. 14 § gymnasieförordningen (2010:2039). 45 kap. 12 § andra stycket gymnasieförordningen (2010:2039). som är utmärkande för utbildningen. Vid urval bland behöriga sökande, förutom till betygen, ska hänsyn tas till ett prov för bedömning av den sökandes färdigheter eller kunskaper inom det ämne eller ämnesområde som den riksrekryterande utbildningen är inriktad mot5. För den riksrekryterande idrottsutbildningen finns särskilda be- stämmelser6. En utbildning där ämnet specialidrott ingår kan vara riksrekryterande, om det finns ett nationellt intresse av att tillgo- dose elitidrottens krav och det ställs särskilda krav på gemensam träning. En kommun eller en enskild huvudman får ansöka om att anordna idrottsutbildning vid ett riksidrottsgymnasium. får efter förslag från , besluta om var riksidrottsgymnasium får anordnas och om hur många platser dessa utbildningar får omfatta. Beslutet ska gälla och innehålla uppgift om det belopp hemkommunen ska betala i interkommunal ersättning. Den sökande som anses ha bäst förutsättningar att tillgodogöra sig utbildningen ska ges företräde vid urval till utbildningen. Enligt föreskrifter (SKOLFS 2010:32) om riksrek- ryterande idrottsutbildning ska en kommuns ansökan om att anordna sådan utbildning lämnas in till som lämnar förslag till om var sådan utbildning ska få anordnas och om antal platser. För utbildning på riksidrottsgymnasium har avsatts särskilda medel på statsbudgeten. disponerar denna ram och fördelar medel till de kommuner som anordnar sådan utbildning. /09–2010/11 har riksidrottsstyrelsen beslutat om ett bidrag på för individuella idrotter samt för lagidrotter per elev och läsår för tränar- resurser och likställda yrkeskompetenser, dvs. för kostnader som går utöver ordinarie utbildningskostnader vid skolorna.