sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Bakgrund: I 5 kap. 17 och 18 §§ 1982 FRL fanns ett förbud för ömsesidiga försäkringsbolag mot upptagande av vinstandelslån och s.k. kapitalandelslån. Ett vinstandelslån är ett lån där rätt till ränta är beroende av bolagets utdelning eller vinst (vinstandelsbevis). Ett kapitalandelslån är ett finansiellt instrument där återbetalning bestäms på annat sätt än genom ett nominellt eller indexerat penningbelopp. Belopp som bolaget ska betala tillbaka är helt eller devis beroende av utdelningen till aktieägarna, kursutvecklingen på bolagets aktier, dess resultat eller finansiella ställning. För vinstutdelande försäkringsaktiebolag är vinstandelslån tillåtna och FRL innebär ingen förändring av detta. För hybridbolagen innebär FRL dock ett fortsatt förbud mot båda typerna av upplåning (se 11 kap. 14 och 15 §§ FRL). När kapitalandelslån blev tillåtna för försäkringsaktiebolag i FRL kunde enligt regeringen ett förbud för vinstandelslån och kapitalandelslån för ömsesidiga försäkringsbolag inte motiveras av att den drivna verksamheten är försäkring. Upplåningsformerna vinst- andelslån och kapitalandelslån ansågs därför tillåtna enligt FRL under förutsättning att dessa inte innebär att långivarna ges något inflytande i bolagets angelägenheter. Det övervägdes om bolagsstämman i samband med beslut om upptagande av sådana lån ska föreläggas ett särskilt beslutsunderlag, eftersom lånet inkräktar på principen att allt överskott ska gå tillbaka till försäkringstagarna, att det i vissa situationer kan innebära en belastning för bolagets ägare (för- säkringstagarna) och att för försäkringsaktiebolag kommer samma krav på bolagsstämmobeslut för upptagande av kapitalandelslån att gälla som för andra aktiebolag. Eftersom möjligheten till upplåning för försäkringsföretag även skulle vara begränsad i storleken, ansåg regeringen att det inte fanns något behov av sådana regler vid sidan av upplåningsbegränsningsregeln i 5 kap. 1 § FRL som överfördes till 4 kap. 5 § FRL (se prop. 2009/10:246 s. 321). Det anförda innebär att upptagandet av denna typ av lån liksom annan upplåning även kommer att begränsas med hänsyn till vad som kan anses vara av ringa betydelse utifrån rörelsens omfattning och kapitalbasens storlek eller vad som annars följer av föreskrifter eller beslut av . I sammanhanget uppmärksammades att FL innehåller en belopps- begränsningsregel vid inlösen av förlagsinsatser. Begränsningsregeln är kopplad till föreningens egna kapital enligt den senast fastställda balansräkningen. Några skäl för att särskilt omnämna enskilda poster i ett ömsesidigt försäkringsbolags egna kapital fanns enligt Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag regeringen inte anledning att göra. Någon konflikt mellan 5 kap. 8 § FL och de nya möjligheterna att ta upp vinstandelslån ansågs alltså inte finnas (se prop. 2009/10:246 s. 321). Det finns inte något förbud för försäkringsföreningar att ta upp vinstandelslån eller kapitalandelslån (jfr a. prop. s. 359). Skälen för förslaget: Begränsningar för livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst Som framgår kan villkoren för vinstandelslån och kapitalandelslån utformas så att de blir identiska med utdelning på en aktie. De kan med andra ord utformas så att större delen av företagets vinst kan delas ut till andra än försäkringstagare. Om ett hybridbolag tar upp sådana lån, t.ex. från aktieägaren, måste det anses som ett direkt kringgående av ett värdeöverföringsförbud. Det skulle eventuellt kunna hävdas att övriga regler i FRL – såsom ett värdeöverföringsförbud som huvudregel, upplåningsbegräns- ningarna, god försäkringsstandard och krav som kan uppställa i sin prövning av de villkor i bolagsordningen som finansieringsformerna kräver – medför att vinstandelslån och kapitalandelslån i praktiken måste användas på ett sätt som innebär att vinstutdelning trots allt inte sker, utan bara utgivande av mer ränteliknande avkastning och att lånen bara får emitteras och vara utestående så länge det behövs av solvensskäl och är förenligt med vinstutdelningsförbudet. Förutom att det är en inkonsekvens lag- stiftning att tillåta en ny finansieringsform i fall den inte kan användas på det sätt som den är definierad och vanligtvis används i företag i allmänhet, så försvårar det för försäkringstagares och andra externa intressenters möjligheter att förstå överskotts- hanteringen i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag. Som tidigare angetts kan vinstandelsbevis och kapitalandelsbevis dessutom överlåtas av borgenären och komma att noteras på en marknadsplats. Från ett investerarperspektiv får det anses vara direkt vilseledande om det finns finansiella instrument betecknade för vinstandelsbevis i företag som överhuvudtaget inte får dela ut vinst. Sammanfattningsvis bör det klart framgå av FRL att vinst- andelslån och kapitalandelslån är förbjudna åtminstone i hybrid- bolag samt andra ömsesidigt verkande livförsäkringsbolag som inte Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag får dela ut vinst enligt bolagsordningen eller stadgarna. Det bör anmärkas att vårt förslag inte utgör hinder för sådana företag att ta upp vanliga förlagslån som under vissa förutsättningar kan användas i kapitalbasen enligt solvens II-reglerna. Begränsningar med hänsyn till användningen av kapitalformerna i företag i allmänhet? Med hänsyn till hur vinstandelslån och kapitalandelslån brukar användas i företag i allmänhet kan det ifrågasättas om inte sådana finansieringsformer enbart borde begränsas till kapitalassociationer (aktiebolag) och inte alls få användas i personassociationer (ömse- sidiga försäkringsbolag eller försäkringsföreningar). På angivna lån kan räntan helt eller delvis styras av hur stor utdelning till aktie- ägarna som bolagsstämman beslutar, kursutvecklingen på bolagets aktier, bolagets resultat eller bolagets finansiella ställning. I ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar finns inga aktier. På grund av särförhållandena i sådana företag jämfört med aktiebolag kan räntan knappast styras av andra faktorer än före- tagets resultat och ställning för att det fortfarande ska vara fråga om ett vinstandelslån eller kapitalandelslån. Det skulle i så fall kunna hävdas att lånen inte medför bättre finansieringsmöjligheter än förlagslån och garantikapital. Där kan ju räntan också kopplas till resultatet och ställningen. Som tidigare framgått brukar vissa praktiska motiv anföras för kapitalandelslån. Dessa motiv är förenklat att utgöra ett alternativ till nyemission och ändå behålla ägarkontrollen, att vara ett intressant alternativ till dagens incitamentsprogram baserade på aktier eller optioner i bolaget, att möjliggöra finansiering utan risk för ansvarsgenombrott såsom aktieägare för investeraren samt att skapa skattefördelar genom att avkastningen är avdragsgill för företaget. Andra fördelar som nämnts är att kapitalkostnadsbördan anpassas efter företagets betalningsförmåga och att finansierings- lösningar kan skräddarsys. Vidare brukar nämnas att det kan till- skapas aktieliknande instrument som i princip är identiska med aktier, men med större flexibilitet än vid en nyemission där befint- liga aktieägare har företrädesrätt. Det kan enligt vår mening ifrågasättas om de motiv som ansett som fördelar med vinstandelslån och kapitalandelslån i aktiebolag överhuvudtaget kan vara till fördel för försäkringstagare i ömse- Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag sidigt verkande försäkringsföretag, vilka svarar för riskkapitalet där. Det skulle kunna hävdas att de fördelar som är relevanta med hänsyn till en sådan personassociation som ömsesidiga försäkrings- bolag och försäkringsföreningar är, lika väl kan tillgodoses genom förlagslån och garantikapital eller förlagsinsatser. Problemet är inte först och främst att vinstandelslån och kapitalandelslån som används på sedvanligt sätt innebär att upp- komna överskott som försäkringstagarna annars har anspråk på som riskkapital minskar genom en mer skönsmässigt bestämd och stadigvarande utdelning erhålls om bolaget går bra, även om upp- låningsbegränsningarna i sig begränsar problemets storlek. När det gäller vinstandelslånen finns ett särskilt problem genom att företaget får ett bindande åtagande att återbetala kapitalet. Endast i fråga om möjligheten att slippa betala ränta om företaget gör förluster kan lånet vara till fördel för försäkringstagarna. Nack- delen är att räntan kan bli högre än vanligt låneränta. Om företaget underlåter att ta upp lånet så slipper de emellertid räntekostnader helt och hållet. Vinstandelslånen har därför inget större värde som externt villkorat riskkapital i företaget. Sådana finansieringsformer skulle således enbart ha ett värde för att tillgodose behovet av lik- viditet eller s.k. hävstångseffekter. Möjligheter att låna till det förra ändamålet är begränsade och till det senare ändamålet i princip för- bjudet. Kapitalandelslånen kan däremot ha ett värde som externt vill- korat riskkapital, eftersom sådana lån är förenade med betalnings- befrielse om försäkringsföretaget inte kan infria sina bindande åtaganden. Ett problem ur överskottssynpunkt är att både vinst- andelslån och kapitalandelslån i ekonomisk mening är en slags bland- form av riskkapital och bindande åtaganden, trots att de betecknas för lån. Tillåtande av sådana finansieringsformer är i mindre över- ensstämmelse med utredningens utgångspunkter att främja en tyd- ligare gränsdragning mellan förpliktelser och överskott som får användas som företagets riskkapital i ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Denna nackdel ökar om sådana företag kan använda andra former av extern riskkapital, där kapitalet är en blandform mellan skulder och riskkapital, såsom garantikapital i ömsesidiga försäkringsbolag och verksamhets- kapital i livförsäkringsföreningar, förlagslån och förlagsinsatser. Detta kan försvåra genomlysningen av överskottshanteringen. Det är alltså först och främst skyddet för försäkringstagarnas anspråk på överskott – oavsett om detta anspråk grundas på för- Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag säkringen eller, enligt vårt förslag, delägar- eller medlemsinsatser – som talar för ett förbud mot vinstandelslån och kapitalandelslån i ömsesidigt verkande försäkringsbolag och livförsäkringsföreningar, dvs. en intresseavvägning mellan avsaknad av fördelar för för- säkringstagarna jämfört med vanliga förlagslån och garantikapital i kombination med de särskilda risker och nackdelar som kan upp- komma jämfört med garantikapital och verksamhetskapital. Man behöver alltså inte i sig ta ställning till om skyddet för lån- givaren försämras på grund av att vinstandelslån- och kapital- andelslån ges ut av ett ömsesidigt verkande försäkringsbolag eller försäkringsförening jämfört med ett vanligt aktiebolag, dvs. på grund av att förhållandena i ett livförsäkringsbolag skiljer sig så väsentligt från förhållandena i ett vanligt aktiebolag. Men om t.ex. låneförbudet i FRL skulle tolkas så att förtidsinlösen måste ske om likviditetsbehovet bortfaller trots att låneavtalet innehåller andra villkor så kan det vara ett problem också ur långivarens synvinkel. Det framstår som omotiverat att begränsa ett förbud mot vinst- andelslån och kapitalandelslån till livförsäkringsföretag. Som tidigare angetts innehåller inte FL några bestämmelser om den här typen av lån. I ett skadeförsäkringsföretag kan alla väsentliga fördelar för för- säkringstagarna med denna typ av lån uppnås genom vanliga för- lagslån. Sammanfattningsvis bör inte vinstandelslån och kapitalandelslån få användas av ömsesidiga försäkringsbolag och livförsäkrings- föreningar. Bedömning: Konvertibla skuldebrev ska som endast få användas i livförsäkringsaktiebolag som får dela ut vinst och som därmed tillämpar överskottsreglerna i ABL. Skälen för bedömningen: Mot bakgrund av att aktierna i ett hybridbolag inte noteras och svårligen kan marknadsvärdera samt att sådana aktier inte heller medför någon rätt till utdelning saknas grundläggande förutsättningar för användningen av konvertibla skuldebrev där. Konvertibla skuldebrev är helt enkelt oförenliga med förhållandena i ett livförsäkringsaktiebolag som inte får dela ut vinst. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag Konvertibla skuldebrev förekommer så vitt vi vet endast i aktie- bolag och inte i ekonomiska föreningar. Det bör därför inte införas någon motsvarande kapitalanskaffningsform i ömsesidiga försäkrings- bolag eller försäkringsföreningar. En begränsning för sådana företag att använda sådana skuldebrev kan lämpligen framgå av FRL. Begränsningen bör även gälla motsvarande skadeförsäkringsföretag av samma skäl som tidigare anförts beträffande enhetliga regler om vinstandelslån och kapitalandelslån. För att inte riskera en felaktig tolkning bör undantaget avse alla de lån och instrument som omnämns i 11 kap. 14 och 15 §§ FRL. Förslag: Förlagsinsatser får endast användas i ömsesidiga liv- försäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst. I avsnitt 5.9.8 behandlar vi om kravet att kapitalet ska vara begränsat till storleken på övrigt eget kapital bör tas bort. I lik- het med garantikapitalet ska en återbetalning av förlagsinsatser vara förenlig med kapitalbasreglerna. Bakgrund: Ömsesidiga försäkringsbolag får enligt 12 kap. 23 § FRL ta upp förlagsinsatser i enlighet med vad som gäller enligt 5 kap. En särregel i förhållande till FL finns om den tillåtna stor- leken. Särregeln gäller för sådana insatser som inte betalas in av del- ägare. Den sammanlagda summan av sådana externa förlagsinsatser får efter tillskjutandet högst motsvara bolagets övriga egna kapital. Vad som utgör övrigt eget kapital bedöms enligt FRL med utgångs- punkt i årsredovisningens balansräkning. Enligt FL är motsvarande begränsning kopplad till medlemsinsatsernas storlek. Om det finns synnerliga skäl får enligt paragrafen i ett enskilt fall kunna ge tillstånd till högre för- lagsinsats. Ett sådant tillstånd kan enligt förarbetena bli aktuellt framför allt i en situation när försäkringsbolagets eget kapital på grund av finansiella problem är så litet att begränsningen hindrar ett nödvändigt kapitaltillskott (se prop. 2009/10:246). Motsvarande bestämmelser gäller för försäkringsföreningar (se 13 kap. 9 § FRL och prop. 2009/10:246 s. 502). Skälen för förslaget: Eftersom avkastning på förlagsinsatser både till form och i sak utgår genom vinstutdelning enligt FL bör Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag förlagsinsatser endast tillåtas i livförsäkringsföretag som får dela ut vinst. Förlagsinsatser förekommer inte i aktiebolag i allmänhet. De bör därför inte heller få förekomma i försäkringsaktiebolag. Det har såvitt vi vet inte ifrågasatts om förlagsinsatser ska kunna användas i aktiebolag. Vi ser därför inte behov av någon bestämmelse i FRL som föreskriver en sådan begränsning. finns en begränsning av för återbetalning av garantikapital i ömsesidiga försäkringsbolag som är villkorad av att kapitalbas- reglerna i FRL följs (se 12 kap. 10 § FRL). För att stärka förlags- insatsernas ställning som riskkapital bör bestämmelsen ändras så att motsvarande begränsningar gälla även för förlagsinsatser för dessa. Sådana bestämmelser bör tas in i 12 och 13 kap. FRL. Förslag: Garantikapital och verksamhetskapital får endast användas i ömsesidiga livförsäkringsbolag respektive livför- säkringsföreningar som inte får dela ut vinst. Livförsäkrings- föreningar ska, på motsvarande sätt som för garantikapital i ömsesidiga livförsäkringsbolag, även kunna ta upp externt riskkapital i form av verksamhetskapital under rörelsens gång. Samma förutsättningar ska även i övrigt gälla för upptagandet av sådant externt villkorat riskkapital i båda företagsformerna. I båda företagsformerna ska sådant riskkapital benämnas för garantikapital. Skälen för förslaget: I ömsesidiga livförsäkringsbolag och livför- säkringsföreningar kan behovet av extern villkorat riskkapital till- godoses väl genom dagens garantikapital respektive i livförsäkrings- föreningar. Detta förutsätter dock att det införs en möjlighet för livförsäkringsföreningar att ta upp sådant riskkapital under rörelsens gång. En sådan möjlighet finns i ömsesidiga försäkringsbolag när det gäller garantikapitalet. Det finns inget förbud mot garantikapital eller verksam- hetskapital i vinstutdelande ömsesidiga livförsäkringsbolag och försäkringsföreningar. Sådana kapitalinsatser bygger emellertid på principen om självfinansiering av försäkringsrörelsen, eftersom kapitalet ska återbetalas när det inte längre behövs. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag kommer att en samtidig förekomst av förlagsinsatser och garanti- kapital eller verksamhetskapital komplicerar överskotthanteringen, eftersom företagen måste reglera ordningen mellan insatserna på företagsbasis och olika lagregler gäller för hur kapitalet ska hanteras, inte minst eftersom garantikapitalet alltid måste åter- betalas när det inte längre behövs. För att undvika sådana problem, främja försäkringstagarnas förståelse av överskottshanteringen och förenkla reglerna bör enligt vår mening kapitalformerna garantikapital och dess motsvarighet verksamhetskapital enbart få förekomma i icke-vinstutdelande ömsesidiga livförsäkringsbolag respektive livförsäkringsföreningar. Eftersom vi anser att samma förutsättningar bör gälla för garantikapital och verksamhetskapital och båda berörda företag är kooperativa företag saknas skäl för att ha olika beteckningar för kapitalinsatserna. Enligt vår mening är en gemensam beteckning att föredra eftersom det klargör för försäkringstagare och andra intres- senter att det i båda fallen är fråga om extern villkorat riskkapital med samma ekonomiska innebörd. Mot denna bakgrund bör verk- samhetskapital i FRL benämnas garantikapital som bättre åter- speglar kapitalets karaktär som förstärkning till annat verk- samhetskapital. Förslag: Fondemission får, liksom , enbart göras i liv- försäkringsaktiebolag som får dela ut vinst. Skälen för förslaget: Ett förbud mot fondemission, emission av konvertibler och teckningsoptioner samt upptagande av kapital- och vinstandelslån i försäkringsaktiebolag gäller alltjämt för hybridbolagen (11 kap. 14 § FRL). Detta motiverades av att inte i det sammanhanget införa några nya materiella regler för hybrid- bolagen (se prop. 2009/10:246). En fondemission innebär att företagets överskott överförs till aktiekapitalet som efter en nedsättning kan återbetalas till aktie- ägarna om vissa förutsättningar är uppfyllda. Med hänsyn till vinst- utdelningsförbudet finns alltjämt fog för ett förbud mot fond- emission i hybridbolag. Vi föreslår därför inga ändringar i FRL på denna punkt. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag 5.7.7Ägarinsatser och insatsemissioner i ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar Förslag: Det klargörs i FRL att delägarinsatser och medlems- insatser enbart får tas upp i sådana ömsesidiga livför- säkringsbolag och liv försäkringsföreningar som får dela ut vinst. Sådana företag får även göra insatsemissioner enligt FL av överskott som är tillgängliga för vinstutdelning. Vidare ska särskilda bestämmelser gälla för inbetalningar och återbetalningarna med anledning av att insatserna ska utgör företagets riskkapital, bl.a. ska en återbetalning vara förenlig med kapitalbasreglerna. Skälen för förlaget: Såsom tidigare framgått anser vi att regler om renodlade ägarinsatser bör tillåtas i ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar. Sådana företag bör ha möjligheter att ta in riskkapital direkt från sina ägare, exempelvis om företaget hamnar i finansiella svårigheter. En sådan ordning bör dock förut- sätta att företaget får dela ut vinst till de ägare som har bidragit med riskkapital. Denna form för kapitalanskaffning bör därför begränsas till ömsesidiga livförsäkringsföretag och livförsäkrings- föreningar som får dela ut vinst. Vissa bestämmelser om kvittnings- förbud mot andra fordringar m.m. som gäller insatser av garantikapital bör även gälla för dessa insatser. Insatsemissioner innebär, på samma sätt som en fondemission i aktiebolag, att övervärden på tillgångar eller andra överskott över- förs till ägarkapitalet. Sådana insatsemissioner bör därför tillåtas i ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst. Sådana insatsemissioner får göras i ekonomiska föreningar i allmänhet enligt FL och förbättrar företagens möjlig- heter att samla upp överskott som långsiktigt riskkapital. Det bör framgå av bestämmelserna i att sådana får göras av belopp som företaget får använda som överskott enligt FRL. Detta ska enligt våra förslag framgå av företagets bolagsordning eller stadgar (se avsnitt 5.5.1). Insatsemissionen bör på samma sätt som i eko- nomiska föreningar i allmänhet av borgenärsskyddsskäl förutsätta att överskottet får användas för utdelning. finns en begränsning av för återbetalning av garantikapital i ömsesidiga försäkringsbolag som är villkorad av att kapitalbas- reglerna följs (se 12 kap. 10 § FRL). För att stärka delägar- Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag insatserna och medlemsinsatsernas ställning som riskkapital bör bestämmelsen ändras så att motsvarande begränsningar gälla för dessa. Vidare bör man justera reglerna så att motsvarande begräns- ning gäller för garantikapital i försäkringsföreningar. För för- säkringsföreningarnas del krävs alltså en helt ny bestämmelse. Vidare bör vissa bestämmelser gälla för inbetalningarna av del- ägar- och medlemsinsatser som en följd av att dessa är riskkapital. Det innefattar bl.a. ett kvittningsförbud mot andra fordringar (se 12 kap. 16–20 §§). Bestämmelserna bör omfatta även inbetalningar av delägarinsatser. Förslag: Uttaxering ska inte få ske i livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst. Skälen för förslaget: En uttaxeringsmöjlighet innebär att med- lemmarna personligen kan krävas på kapital för att täcka förluster i företaget eller andra brister. Man kan uttrycka det så att medlem- marna, när uttaxeringsvillkor finns, får ett personligt ansvar för före- tagets försäkringsfordringar inom de ramar som stadgarna anger (se vidare prop 2009/10:246 s. 210). finns uttaxeringsmöjligheter för livförsäkringsföreningar som går längre än de som finns för ömsesidiga livförsäkringsbolag (se 13 kap. 3 § FRL). Detta har motiverats med att en rätt till uttaxering är av betydelse vid bedömningen av en försäkrings- förenings soliditet och att behålla bristtäckningsansvaret i för- säkringsföreningarna av EU-rättsliga skäl är en nödvändighet för att kunna undanta mindre försäkringsföreningar, helt eller delvis, från FRL. Ett annat skäl mot att ändra var att slopande av uttaxerings- rätten i vissa understödsföreningar skulle kunna medföra ett minskat försäkringsskydd (a. prop. s. 347). En uttaxering är enligt vår mening oförenlig med förutsätt- ningarna för överskottshanteringen i en livförsäkringsförening som får dela ut vinst. Där ska ju medlemmarna svara för företagets risk- kapital genom särskilda delägarinsatser. En sådan ordning blir mindre ändamålsenlig om delägarna ändå kan krävas på ytterligare kapital när det redan tillskjutna riskkapitalet (medlemsinsatserna) Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag Om uttaxering ska ske innan medlemsinsatserna tas i anspråk bär, å andra sidan, medlemsinsatserna ingen företagsrisk. Om medleminsatser är möjliga faller argumenten om soliditets- skäl och minskat försäkringstagarskydd som åberopats förarbetena till gällande regler i FRL. Sådana aspekter ska för övrigt gotas vi en sådana övergång till vinstutdelning som är en förutsättning för att ta upp medlemsinsatser enligt våra förslag (se avsnitt 11).