sou · H0B334 · 2012-06-05 00:00:00 — Vi lämnar, som anges ovan, förslag som innebär att det ska göras en skillnad mellan ny och ny- upptäckt brottslighet när brott lagförs innan en tidigare dom är helt verkställt. Brott som begåtts efter den tidigare domen men innan den är helt verkställd ska enligt denna åtskillnad alltid anses som återfall i brott och inte bedömas tillsammans med tidigare lagförda brott enligt principerna om straffmätning vid flerfaldig brottslig- het. Påföljdssystemet för unga lagöverträdare Vi har haft följande utgångspunkter för våra överväganden. Påföljdssystemet för unga lagöverträdare fungerar relativt väl. Det finns dock behov av nya inslag. huvudansvar för unga lagöverträdare ska bibehållas. Samverkan med polis, åklagare och domstolar ska utvecklas och göras mer enhetlig. Det bör uppnås en större likabehandling och likformighet vid verkställigheten av ungdomspåföljderna i olika kommuner. Inte heller för unga lagöverträdare ska någon särbehandling vid påföljdsvalet ske på grund av brottets art. Lagöverträdare under ska dömas till en ungdomspåföljd Har någon begått brott innan han eller hon fyllt ska påföljden som huvudregel bestämmas till en ungdomspåföljd. Det ska krävas synnerliga skäl för att döma den som är vid gärnings- tillfället till sluten ungdomsvård. Om den tilltalade för domen har hunnit fylla och det skulle vara olämpligt att bestämma påföljden till en ungdomspåföljd med hänsyn till den tilltalades ålder, ska det finnas möjlighet att bestämma påföljd i enlighet med vad som gäller för vuxna lagöverträdare. Det ska då krävas synnerliga skäl för att döma ut ett ovillkorligt fängelsestraff. Det finns ett fortsatt och kontinuerligt behov av såväl central som lokal samverkan mellan och rättsväsendets aktörer, dvs. , polismyndigheterna och domstolarna. För att säkerställa att samtliga berörda myndigheter medverkar i lokal samverkan om rutiner och handläggning av ärenden angående unga lagöverträdare, ska det i lagen (1964:167) med särskilda be- stämmelser om unga lagöverträdare (LUL) föreskrivas en skyldig- het för myndigheterna att verka för att sådan samverkan sker. Det nuvarande tillämpningsområdet för ungdomsvård, dvs. kravet på att det ska finnas ett särskilt behov av vård eller annan åtgärd, behålls. Det ska dock tydliggöras i socialtjänstlagen att det är social- nämndens ansvar att det görs en bedömning av om den unge har ett särskilt behov av åtgärder som syftar till att motverka en ogynnsam utveckling när det hämtas in ett yttrande enligt 11 § LUL. Detta kan möjliggöra för att genom föreskrifter och/eller allmänna råd verka för en mer enhetlig tolkning av begreppet särskilt behov av vård eller annan åtgärd. samverkan kan också göra att begreppet tolkas mer enhetligt i olika kommuner. Att de åtgärder som ingår i ett ungdomskontrakt eller en vård- plan redan har fullgjorts i sin helhet för lagföringen ska inte utgöra något hinder mot att döma till ungdomsvård. Rätten ska då kunna förordna att påföljden ska anses verkställd. bör alltid ha kunskap om den misstänkta brotts- ligheten och dess allvar när yttrande och förslag till åtgärder ut- arbetas. Det kan uppnås genom att regeln om när- varo vid polisförhör efterlevs bättre och genom att åklagaren infor- merar om den misstänkta brottsligheten. Domstolens ansvar för att ungdomskontrakten och vårdplanerna uppfyller kraven på tydlighet och konkretion ska tydliggöras ytter- ligare i lagstiftningen. Skyndsamhetskravet i 4 § LUL ska inte utgöra hinder mot att ge tillräckligt med tid för att upprätta ungdomskontrakt och vårdplan inom åklagarens frist för att väcka åtal. Om det be- hövs för att ska kunna färdigställa förslag till åtgär- der, ska åklagaren därtill ha möjlighet att överskrida den särskilda åtalsfristen i 4 § LUL. För att tillgodose behovet av utvärdering av de metoder och på- följdsformer som används i bör det övervägas att ge Social- styrelsen i uppdrag att – i samverkan med andra aktörer – göra en utvärdering av vilka effekter olika metoder, program och påföljder som tillämpas för unga lagöverträdare har för att motverka återfall i brott. Ett uttryckligt samtycke från den tilltalade ska inte vara en förut- sättning för att döma ut ungdomstjänst som självständig påföljd eller som förstärkningspåföljd till ungdomsvård. Det förhållandet att den unge aktivt motsätter sig att utföra ungdomstjänst ska dock vägas in i lämplighetsbedömningen. Bedömningen av om ungdomstjänst är en lämplig påföljd ska göras mer enhetligt i olika kommuner. bör genom föreskrifter och/eller allmänna råd verka för en mer enhetlig tolkning av lämplighetsbegreppet. Utbildning och regional samverkan kan också göra att begreppet tolkas mer enhetligt. Verkställighetstiden för ungdomstjänst bör göras mer enhetlig. Ungdomstjänst ska börja verkställas senast från det att domen vunnit laga kraft, om inte särskilda skäl talar mot det. Om det inte finns särskilda skäl mot det ska ungdomstjänst som längst verkställas av . Verkställighetstiden ska därutöver så långt möjligt anpassas till antalet utdömda timmar. Särskilda bestämmelser om det införs i socialtjänstlagen. Det ska förtydligas i socialtjänstlagen att en mindre del av ung- domstjänsten alltid ska bestå av särskilt anordnad verksamhet. Det ska därtill anges uttryckligen att den särskilt anordnade verksam- heten ska innehålla vägledande inslag som särskilt syftar till att av- hålla den unge från att återfalla i brott. Enligt våra direktiv ska vi överväga vägar att slopa eller i vart fall minska användningen av dagsböter för lagöverträdare i åldersgruppen 15–. Vi har kommit fram till att tillämpningsområdet för ungdoms- tjänst eller andra ungdomspåföljder inte bör utvidgas till sådana fall där ungdomstjänst anses för ingripande, dvs. sådana fall som leder till ett mycket lindrigt dagsbotsstraff. I stället föreslår vi att om någon begått ett brott innan han eller hon fyllt och straffvärdet är sådant att det inte påkallas en mer ingripande påföljd än ett lågt antal dagsböter ska domstolen kunna döma till ett varningsstraff. Vid bedömningen av om varningsstraff är tillräckligt ingripande ska särskilt beaktas om den unge tidigare gjort sig skyl- dig till brott. Varningsstraff ska vara en av ungdomspåföljderna och den ska antecknas i belastningsregistret som andra påföljder. Om brottsligheten är sådan att det kan förväntas att den unge skulle ha dömts till ett varningsstraff om åtal hade väckts, ska åklag- aren kunna meddela åtalsunderlåtelse. Vi har – såsom det anges i våra direktiv – övervägt om det finns behov av längre frihetsberövande vid sluten ungdomsvård för att möta även mycket allvarlig brottslighet. Vi har dock stannat vid att maximitiden för sluten ungdomsvård, , inte bör höjas. Vi har också övervägt om det behövs bättre möjligheter till kon- troll och stöd den efter att frihetsberövandet upphört. ansvar för att tillgodose det särskilda behov av stöd och hjälp som unga kan ha efter att ha verkställt sluten ung- domsvård ska tydliggöras genom ett tillägg i socialtjänstlagen. En något utvidgad möjlighet att besluta om förebyggande in- satser utan den unges samtycke, s.k. mellantvång enligt 22 § lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga, ska införas. I de fall den unge verkställt sluten ungdomsvård tonas kravet på aktualitet ned gällande den unges riskbeteende som en förutsätt- ning för mellantvång. Behov av nya påföljder I de fall den unge inte kan dömas till ungdomsvård och ungdoms- tjänst inte är en lämplig påföljd saknas ofta en lämplig påföljd. I andra fall är vare sig ungdomsvård eller ungdomstjänst tillräckligt ingripande, utan att det föreligger synnerliga skäl för en frihets- berövande påföljd. Inte sällan döms det då till skyddstillsyn, vilket måste sägas vara en olämplig påföljd. I andra fall döms det till ett högt bötesstraff, vilket inte heller är någon lämplig påföljd för en ung person. För att täcka in dessa luckor i påföljdssystemet föreslår vi två nya påföljder. Vi föreslår att det införs en ny ungdomspåföljd kallad kontakts- skyldighet för unga. Innehållet i påföljden ska så långt möjligt fyllas med vad som kan ingå i åtgärden särskilt kvalificerad kontakt- person enligt socialtjänstlagstiftningen. i den unges hemort ska vara huvudman för påföljden. Kontaktskyldighet för unga ska väljas som påföljd i de fall brottets allvar och den unges tidigare brottslighet påkallar en mer ingrip- ande påföljd än låga böter eller ett varningsstraff men det inte finns förutsättningar för vare sig ungdomsvård eller ungdomstjänst. Valet av kontaktskyldighet för unga inte föregås av någon behovsbedöm- ning eller någon bedömning av om påföljden är lämplig för den unge. Inte heller ska den förutsätta den unges eller vårdnadshavarens sam- tycke. Den som döms till kontaktskyldighet för unga ska åläggas en skyldighet att hålla kontakt med en särskilt utsedd kontaktperson . Domstolen ska bestämma kontaktskyldighetens längd utifrån brottslighetens straffvärde och övriga omständigheter som påverkar straffmätningen. Innehållet i verkställigheten ska som utgångspunkt bestå av kon- takt med kontaktpersonen. I den mån det anses verkningsfullt kan tiden delvis användas till deltagande i programverksamhet eller annan verksamhet som syftar till att motverka risken för återfall i brott. Kontaktskyldighet för unga ska också kunna användas som för- stärkningspåföljd till ungdomsvård under samma förutsättningar som ungdomstjänst. Vi föreslår att det införs en ny ungdomspåföljd kallad ungdoms- övervakning. Påföljden ska tillämpas i de situationer där vare sig ungdomsvård, ungdomstjänst eller kontaktskyldighet för unga är en tillräckligt ingripande straffrättslig reaktion. Valet av ungdomsövervakning ska inte föregås av någon behovs- bedömning eller någon bedömning av om påföljden är lämplig för den unge. Inte heller ska den förutsätta den unges eller vårdnads- havarens samtycke. För att ungdomsövervakning ska vara tillräckligt ingripande vid allvarlig brottslighet ska den innefatta tydliga inskränkningar i den unges rörelsefrihet, utan att det innebär institutionsvistelse. Påfölj- den ska så långt möjligt ha ett behandlingsinriktat innehåll med inten- siva påverkansåtgärder som syftar till att bryta begynnande brotts- karriärer och kriminella tankemönster. (SiS) ska vara huvudman för påföljden. Ungdomsövervakning ska pågå under tid av lägst och högst . Domstolen ska bestämma påföljdens längd utifrån brottslighetens straffvärde och övriga omständigheter som påverkar När någon dömts till ungdomsövervakning ska det göras en individuellt utformad verkställighetsplan, baserad på en omfattande och allsidig kartläggning och utredning av den unges förhållanden. Verkställighetsplanen ska kunna reglera frågor om den unges boende, skolgång, sysselsättning och fritid, missbruksbehandling, annan vård och behandling eller andra motsvarande åtgärder som syftar till att den unge ska avhålla sig från brott och annars utveck- las gynnsamt. Verkställighetsplanen ska därtill innehålla tvingande beslut om skyldighet för den unge att hålla kontakt med en särskilt förordnad koordinator samt vissa rörelseinskränkningar. Inskränkningarna i rörelsefriheten ska bestå av antingen förbud att lämna bostaden under helgkvällar och helgnätter eller andra rörelseinskränkningar som kan antas verka brottsförebyggande, till exempel förbud att vistas på vissa platser eller inom vissa områden. Efterlevnaden av frihetsinskränkningarna ska kunna kontrolleras bl.a. med hjälp av elektroniska hjälpmedel. De frihetsinskränkande inslagen ska kunna trappas ned om den unge följer övriga delar av verkställighetsplanen. Verkställighetsplanen ska också innehålla beslut om drogfrihet och drogkontroll. Om den dömde inte kommer till sammanträffanden med koordi- natorn ska han eller hon på begäran av SiS kunna hämtas genom polishandräckning. Även de frihetsinskränkande inslagen ska i vissa fall kunna genomdrivas med hjälp av polis. Ny påföljdsbestämning efter tidigare ungdomspåföljd Om den som dömts till ungdomsvård, ungdomstjänst, kontakt- skyldighet för unga, ungdomsövervakning eller sluten ungdoms- vård begår annat brott innan påföljden helt har verkställts, ska rätten i stället för att bestämma ny påföljd för den tillkommande brotts- ligheten under vissa förutsättningar kunna besluta att den tidigare utdömda påföljden ska avse också det andra brottet (s.k. konsum- tionsdom). Ett sådant beslut ska kunna meddelas endast om det tillkommande brottet i jämförelse med den brottslighet som om- fattas av den tidigare domen med hänsyn till påföljden är utan nämn- värd betydelse eller det annars finns särskilda skäl. Rätten ska också under vissa förutsättningar kunna undanröja den tidigare utdömda ungdomspåföljden och döma till gemensam påföljd för den samlade brottsligheten. Som huvudregel ska då endast en ny ungdomspåföljd kunna dömas ut. Ett sådant beslut ska kunna meddelas endast om det finns särskilda skäl och om dom meddelas innan den tidigare påföljden helt har verkställts. Lagöverträdare i åldersgruppen 18–20 år Vi har enligt direktiven haft att överväga om lagöverträdare i ålders- gruppen 18–20 ska behandlas som vuxna lagöverträdare vid straff- mätningen och påföljdsvalet eller i något av dessa avseenden. Vi föreslår att det inte ska förutsättas särskilda skäl för att döma lagöverträdare i åldersgruppen 18–till fängelse oavsett om fängelsestraffet är villkorligt eller ovillkorligt. De särskilda ungdomspåföljderna ungdomsvård, ungdomstjänst och sluten ungdomsvård ska vara förbehållna personer som inte hade fyllt för brottet. Detsamma ska gälla på- följderna varningsstraff, kontaktskyldighet för unga och ungdoms- övervakning. Den som har begått brott efter att ha fyllt 18 men inte ska dock kunna dömas till ungdomsvård om det finns särskilda skäl. Om straffvärdet är sådant att fängelse kan följa på brottet och gärningsmannen är ska hans eller hennes ungdom även fortsättningsvis beaktas vid straffmätningen. Vid brott vars straff- värde endast motiverar ett bötesstraff ska dock inte gärningsmannens ungdom beaktas särskilt vid straffmätningen, om han eller hon fyllt för brottet. Ekonomiska konsekvenser av våra förslag Våra förslag kommer att påverka framför allt Kriminalvården i rela- tivt stor omfattning. Förslagen innebär att det inte ska göras någon särbehandling av vissa brott eller brottstyper till följd av att de är av viss art. Som utgångspunkt ska gälla att fängelsestraff som understiger ska dömas ut villkorligt, om inte den tilltalade har gjort sig skyldig till brott i sådan omfattning att ett villkorligt fängelsestraff är uteslutet. En följd av detta bör bli en förhållandevis kraftig minsk- ning av antalet utdömda ovillkorliga fängelsestraff som understiger . Våra förslag innebär vidare att de icke frihetsberövande påföljderna för vuxna lagöverträdare, dvs. villkorligt fängelse med olika tilläggs- sanktioner, kommer att få ett tydligare och i många fall mer ingrip- ande innehåll. Behovet av insatser från frivården kommer därmed att öka påtagligt. Våra förslag innebär dessutom att ett villkorligt fängelsestraff alltid ska verkställas. Om verkställighet inte kan ske genom att den dömde fullgör den tilläggssanktion som det villkorliga fängelse- straffet förenats med, måste tilläggssanktionen bytas ut eller – i sista hand – det villkorliga fängelsestraffet verkställas i anstalt. Våra förslag angående påföljder för unga lagöverträdare innebär nya och utvidgade åtaganden för och Statens institu- tionsstyrelse. Antalet ungdomar som döms till de nya påföljderna kontaktskyldighet för unga och ungdomsövervakning kan dock antas bli förhållandevis begränsat, några hundra . Den omställning som förslagen innebär för Kriminalvården kommer att leda till omställningskostnader för myndigheten. Ini- tialt kan dessa kostnader antas medföra att myndigheten får ökade kostnader jämfört med . gör vi dock bedömningen att kostnaden för Kriminalvårdens nya åtaganden uppvägs av minsk- ningen av antalet intagna i anstalt. Kostnaderna för verkställighet av ungdomspåföljder kan antas öka något, framför allt till följd av införandet av påföljden ungdoms- övervakning. Även de föreslagna förändringarna när det gäller ung- domsvård och ungdomstjänst samt införandet av påföljden kontakt- skyldighet för unga kan förväntas bidra till att verkställigheten av påföljderna för unga blir något dyrare än . Förutom för Kriminalvården kan våra förslag förväntas leda till utbildnings- och omställningskostnader för andra myndigheter som har att tillämpa de nya bestämmelserna, som t.ex. de allmänna dom- stolarna, , SiS, polismyndigheterna och Krono- fogdemyndigheten. Förslagen kommer också att få processrättsliga konsekvenser, vilka kommer att utredas i ett annat sammanhang. Ett genomförande av våra förslag till förändringar av bötesstraffet skulle leda till en betydande intäktsökning för staten. Vi gör bedömningen att våra förslag sammantaget inte kommer att öka det allmännas utgifter. Det bör dock betonas att effekterna av våra förslag i hög utsträckning är beroende av andra förändringar som sker inom kriminalpolitiken. lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 1 kap. 3–5 §§, 25 kap. 1–3 och 8 §§, 26 kap. 1, 5, 6 och 8 §§, 27 kap. 1–2 och 3–7 §§, 29 kap. 4, 5 och 7 §§, 30 kap. 1, 3 och 5 §§, 31 kap. 2 och 3 §§, 32 kap. 1–5 §§, 33 kap. 6 §, 34 kap. 1–8, 10 och 11 §§, 35 kap. 7–10 §§, 36 kap. 11 §, 37 kap. 10 och 11 §§ samt 38 kap. 1, 2 a–6, 8, 9, 12, 19 och 20 §§ ska ha följande lydelse, dels att 27 kap. 2 a §, hela 28 kap., 30 kap. 4 och 6–11 §§, 34 kap. 18 §§, 35 kap. 11 §, 37 kap. 8 § samt 38 kap. 2 § ska upphöra att gälla, dels att rubrikerna till 27, 30, 31, 32 och 34 kap. ska ha följande lydelse, dels att det i 27 kap. ska införas tio nya paragrafer, 8–17 §§, att det i 29 kap. ska införas en ny paragraf, 1 a §, att det i 31 kap. ska in- föras tio nya paragrafer, 1 och 4–12 §§, att det i 32 kap. ska införas elva nya paragrafer, 6–16 §§, samt att det i 34 kap. ska införas två nya paragrafer, 9 och 12 §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Med påföljd för brott förstås Med påföljd för brott förstås i denna balk straffen böter och i denna balk straffen böter och fängelse samt villkorlig dom, fängelse samt de påföljder för unga lagöverträdare som anges i 32 kap. till särskild vård. 1 Senaste lydelse SFS 1988:942. Penningböter ska bestämmas till lägst tvåhundra kronor och högst . Om ettOm användningen av straffen gäller vad i bestämmelserna om de särskilda brotten är stadgat samt vad därutöver är särskilt föreskrivet. Särskilda påföljder för unga lagöverträdare får, enligt vad därom är föreskrivet, tilläm- pas trots att de inte är nämnda i bestämmelserna om de särskilda brotten. 4 §2 Om användningen av straffen gäller vad i bestämmelserna om de särskilda brotten är stadgat samt vad därutöver är särskilt föreskrivet. Övriga påföljder får, enligt vad därom är föreskrivet, tillämpas trots att de inte är nämnda i bestämmelserna om de särskilda brotten. Fängelse är att anse som ett Fängelse är att anse som ett svårare straff än böter. svårare straff än böter. gäller även om fängelsestraffet är Om förhållandet mellan fängel- Ett fängelsestraff som inte är se samt villkorlig dom och skydds- villkorligt är att anse som svårare tillsyn föreskrivs i 30 kap. 1 §. än villkorligt fängelse. Böter skall dömas ut, enligt Böter ska dömas ut, enligt vad som är föreskrivet för brot- vad som är föreskrivet för brot- tet i fråga, i dagsböter, penning- tet i fråga, i penningböter, dags- böter eller normerade böter. böter eller normerade böter. viss bötesform inte föreskriven viss bötesform inte föreskriven för brottet, döms böter ut i dags- för brottet, döms böter ut i dags- böter eller, om brottet bör för- böter eller, om brottet bör för- anleda lägre straff än trettio dags- anleda lägre straff än trettio dags- böter, i penningböter. böter, i penningböter. Dagsböter skall bestämmas till ett antal av minst trettio och högst etthundrafemtio. 2Senaste lydelse SFS 1988:942 3Senaste lydelse SFS 1988:942. 4Senaste lydelse SFS 1993:201. 5Senaste lydelse SFS 2006:574. Det får inte be-45Dagsböter ska bestämmas till samt det antal dagsböter som följer av brottslig- heten, minst trettio och högst ett- hundrafemtio.Varje dagsbot fastställs till ett visst belopp från och med trettio till och med , efter vad som bedöms som skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldig- het och ekonomiska förhållanden i övrigt. Om det finns särskilda skäl, får dagsbotens belopp jämkas.Minsta bötesbelopp är . Varje dagsbot fastställs till ett visst belopp från och med femtio till och med , efter vad som bedöms som skäligt med hänsyn till den tilltalades inkomst, förmögenhet, försörjningsskyldig- het och ekonomiska förhållanden i övrigt. Om det finns särskilda skäl, får dagsbotens belopp jämkas. Minsta bötesbelopp är sju- . lägre högsta belopp är särskilt före- skrivet, gäller dock detta. Penningböter skall bestämmas till lägst tvåhundra kronor och högst . Om ett lägre högsta belopp är särskilt före- skrivet, gäller dock detta. Om uppbörd och indrivning av böter finns bestämmelser i bötesverkställighetslagen (1979:189). Böter som inte betalas in får, om inte annat är föreskrivet, för- vandlas till fängelse i lägst och högst enligt bestämmelserna i bötes- verkställighetslagen. 6Senaste lydelse SFS 2006:574. 7Senaste lydelse SFS 1991:240. slutas att ett sådant fängelsestraff ska vara villkorligt. Om verkställighet av böter som dömts ut i förening med ett vill- korligt fängelsestraff finns särskilda bestämmelser i 27 kap. 11 §. eller på livstid enligt vad som är eller på livstid enligt vad som är föreskrivet för brottet. föreskrivet för brottet. än och på livstid är föreskri- än och på livstid är föreskri- vet för brottet eller om det följer vet för brottet eller om det följer av 2 eller 3 §, får dock fängelse av 2 eller 3 §, får dock fängelse När fängelse i förening med skyddstillsyn döms ut enligt 28 kap. 3 § gäller i fråga om tiden för fängelsestraffet vad som är föreskrivet i den paragrafen. Om fängelse som förvandlingsstraff för böter är särskilt före- skrivet. Den som dömts till fängelse Den som dömts till fängelse skall för verkställighet av straffet som inte är villkorligt ska för verk- tas in i kriminalvårdsanstalt om ställighet av straffet tas in i kri- inte annat är särskilt föreskrivet. När två tredjedelar av ett tids- När två tredjedelar, dock bestämt fängelsestraff, dock minst minst en månad, av ett tidsbestämt en månad, har avtjänats skall den fängelsestraff som inte är villkor- dömde friges villkorligt, om inte ligt har avtjänats ska den dömde 8Senaste lydelse SFS 2009:396. 9Senaste lydelse SFS 1998:604. 10Senaste lydelse SFS 2006:431. annat följer av andra eller tredje stycket. Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning skall den skjutas upp enligt vad som fram- går av 7 §. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning skall det sär- skilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Villkorlig frigivning får inte ske från fängelse som har dömts ut enligt 28 kap. 3 § eller från ett förvandlingsstraff för böter. friges villkorligt, om inte annat följer av andra eller tredje stycket. Om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska den skjutas upp enligt vad som fram- går av 7 §. Vid bedömningen av om det finns synnerliga skäl mot villkorlig frigivning ska det sär- skilt beaktas om den dömde på ett allvarligt sätt har brutit mot de föreskrifter och villkor som gäller för verkställigheten. Villkorlig frigivning får inte ske från ett förvandlingsstraff för böter. Om flera fängelsestraff verk- ställs , skall vid tillämp- inte är villkorliga verkställs sam- ning av 6 § hänsyn tas till den tidigt, ska vid tillämpning av 6 § hänsyn tas till den sammanlagda nu sagts gäller dock inte tid för som dömts ut enligt inte förvandlingsstraff för böter. straff för böter.