sou · H0B310d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Det är lite överraskande att detta ämne visat sig närmast immunt mot intryck från den kulturella vändningen. Jag gick igenom kursplaner från samtliga 19 lärosäten där ämnet kan studeras i landet, och fann att man nästan utan undantag bedrev ett litteraturstudium som såg likadant ut som det gjorde för, säg, . Kanon är intakt. Det är svenska och västerländska klassiker som gäller. Något vidgat textbegrepp skymtas inte. Populärkultur och nya medier lyser med sin frånvaro, liksom mångkulturen. En brasklapp kan vara på sin plats. Det tycks vara så att ju högre upp i litteraturstudierna man kommer desto större är utrymmet för det icke-kanoniserade. Det kan också vara så att ämnet även på grundnivå förändrats sedan jag bedrev mitt forskningsprojekt – men det är inget jag har följt upp och undersökt. Men vilka svar ger då ämnet litteraturvetenskap på frågan varför man skall läsa litteratur? Förbluffande nog inga alls. Man diskuterar hur man skall läsa, och möjligen också vad, men sällan eller aldrig varför. Varför denna tystnad? Ett svar skulle kunna vara att de studenter som söker sig till ämnet redan har ett genuint och brinnande litteraturintresse och därför inte behöver några motiveringar. Ett helt annat svar skulle kunna vara att lärare och forskare i ämnet är överens om att skönlitteraturen – och studiet av den – representerar ett oomtvistligt gott som man helt enkelt inte behöver argumentera för. En annan hypotes är att ett explicit tacklande av frågan om varför man skall läsa litteratur med stor sannolikhet skulle synliggöra eller ge upphov till konflikter. Litterära och kulturella värderingar skulle tvingas upp till ytan och bli föremål för granskning och diskussion, något som också inträffade i den omfattande och animerade debatt om litteraturvetenskapens kris som utlöstes av ? (Forslid & 2007). Läsning i skolan – och läsning i den högre skolan Men är det då så viktigt att försöka formulera några svar på frågan varför man skall läsa litteratur? Jag menar att det är det, och särskilt om vi talar om litteraturläsning i ett utbildningssammanhang. Om man fortfarande vill att litteraturläsning skall vara en central aktivitet inom utbildningssystemet måste man skärskåda och vässa argumenten för varför det skall vara så – och man måste göra det i relation till de förändrade villkoren för läsning som följer med den kulturella vändningen. Man kan alltså inte längre köra på enligt principen business as usual och låtsas som om ingenting har hänt. I slutet av min bok läsa litteratur? för jag fram tre nyckelbegrepp som jag menar kunde vara produktiva utgångspunkter för resonemang om frågan varför man skall läsa: demokrati, narrativ fantasi och kreativ läsning. Inspirationen till dessa nyckelbegrepp kommer från olika håll, men en viktig roll spelar svensklärarutbildningen (som är den arena där jag själv råkar vara verksam ). Svensklärarutbildningen är en spelplats för de motsägelser och motsättningar som finns inom och mellan de två andra arenorna: svenskämnet och litteraturvetenskapen. Lärarstudenterna skall bli svensklärare, men de skall helst också bli litteraturvetare. Det gnisslar ofta. Det finns friktion och konflikter mellan ämnesinstitutioner och lärarhögskolor. De representerar olika ämnessyner och traditioner. Det är problematiskt. Men svensklärarutbildningen är också en plats där frågan om varför man skall läsa hålls aktuell, inte minst av studenterna. Flera produktiva ansatser att tackla frågan i ljuset av de kulturella förändringarna har gjorts och görs. Skolan har som bekant ett dubbelt uppdrag: ett kunskapsuppdrag och ett demokratiuppdrag. I stället för att betrakta dessa som två separata projekt bör de tänkas samman, också i litteraturundervisningen. Med detta tänker jag mig inte att elever och studenter skall läsa en massa romaner som predikar demokrati. I stället bör sådan litteratur väljas som utmanar våra käraste åsikter och värderingar (för ett konkret exempel, se 2010). Läsaren tvingas in i andra sätt att leva, tänka och känna. Genom läsningen tränas förmågan till perspektivbyten, eller vad filosofen (1997) kallar den narrativa fantasin. Förmågan att hantera kulturella, politiska och etiska skillnader produktivt är en omistlig demokratisk förmåga. För att parafrasera lite högtidliga och möjligen utopiska paroll skulle man Läsning i skolan – och läsning i den högre skolan kunna säga att litteraturläsningens mål inte bör vara att skapa goda svenskar utan kritiskt tänkande världsmedborgare. Med begreppet kreativ läsning fokuseras litteraturens singularitet och den litterära formens betydelse för läsakten, som både inlevelse och erfarenhetsanknytning uppmuntras. Den kreativa läsningen kan kortfattat uttryckt ses som ett sätt att vidga, utforska och problematisera olika lässtrategier. Den ofta förekommande uppdelningen mellan ett naivt och ett kritiskt sätt att läsa ifrågasätts. Att många elever i skolan har svårt att förstå värdet av litteraturläsning är inte någon nyhet. Flera studier har visat att man inte ens hos de blivande svensklärarna kan räkna med en grundmurad övertygelse om läsningens värden (se 2007 för en diskussion). Om man nu vill hitta vägar att stärka litteraturens ställning kan ett första steg vara att formulera kraftfulla och explicita svar på frågan varför man skall läsa litteratur. Av särskild vikt blir att våga se på litteraturens förhållande till andra medier och uttrycksformer med nya ögon, i stället för att slentrianmässigt falla tillbaka på den gamla och inflytelserika tankefigur som gör gällande att boken är god och medierna onda. Läsning i skolan – och läsning i den högre skolan Eagleton, (2003). : Basic Books. Forslid, (2007). Litteraturvetenskapens problem och möjligheter. Estetiska programmet: Programmål, kursplaner, betygskriterier och kommentarer. , (1863). Om litteraturen och dess betydelse som bildningsmedel. : Föreningens boktryckeri. Läroplan för , förskoleklassen och fritidshemmet 2011. (1997). Cultivating Humanity: A Classical Defense of Reform in Liberal Education. Olin-Scheller, (2006). Mellan och : En studie om gymnasieelevers textvärldar. , (2007). Varför läsa litteratur? Om litteraturundervisningen efter den kulturella vändningen. , (2010). Att läsa på lärarutbildningen. för litteraturvetenskap nr 3-4. (1999/2000). Kursplan i svenska för . /ki03/ front.aspx?sprak=SV&ar=9900&infotyp=23&skolform=11&id=2086&extraId=1550 [tillgänglig ]. (2002). : Kursplaner och betygskriterier 2000. Thavenius, (1991). Klassbildning och folkuppfostran: Om litteraturundervisningens traditioner. & : Symposion. , (2010). På väg mot ofullkomlighetens pedagogik: Mänsklighet och kosmopolitism under omprövning. (2011). Förordning om ämnesplaner för de gymnasiegemensamma ämnena. /content/1/c6/02/ 39/50/Gymgemensamma.pdf [tillgänglig ]. Boken är en egenartad produkt och läsning en särpräglad form av konsumtion, vilket gestaltats i Konstnären skildrar bokläsningens former och villkor i två aktuella verk. Mellan himmel och jord (2011) är ett porträtt av en kvinna som ligger och läser på en klipphäll. Hon håller boken högt och skuggar ansiktet för solen. Fram träder en välkänd bild av ett njutningsfullt fritidsnöje. Det står betraktaren fritt att tolka om det är läsaren eller boken som befinner sig i titelns gränsland. (2011) står en man försjunken mitt i en museishop med handen i en uppslagen bok. Titeln antyder att boken öppnar ett slags djup – att försvinna in i och omslutas av. American Floors Russian Slippers (1991) riktas blicken mot bokkonsumtionens mer extrema uttryck; det är en särskilt anpassad bokhylla för en enda bok. Verket är iögonfallande och intressant i sin orimlighet i överflödssamhället, där boken blivit en massvara. Bokläsningen är inte bara en medborgerlig fritidssyssla utan också en del av den allmänna konsumtionskulturen. Att tala om bokläsning i termer av konsumtion kan verka simpelt och till och med stötande. Konsumtion kan betyda både förbrukning och förstörelse, ofta förknippas det med förspillelse eller slöseri. Forskningen kring konsumtionskulturen tar dock ett annat grepp och betonar konsumtion som en historiskt präglad, socio-kulturell praktik med bäring på människors identitet och tolkning (Arnould & 2005). Konsumtionsforskare har tidigare uppmärksammat läskunnighetens betydelse för konsumenterna, särskilt då förmågan är svag eller bristfällig (Wallendorf 2001; 2005). I har läskunnigheten varit utbredd , vilket är unikt i ett internationellt sammanhang. Mot denna bakgrund är det särskilt relevant att också studera den svenska läskulturen och konsumtionen av böcker. Läsningen skapar enligt bokhistorikerna relationer till det egna jaget och andra samt inbegriper kroppen. På så vis är läsning en Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv praktik som tar sig uttryck i rörelser, utrymmen och vanor. Utifrån praktiksynsättet sker konsumtion ofta och i många konkreta sammanhang; det inbegriper både rutinbeteenden och begär, kropp och känsla (De Certeau 1984; Chartier 1992, s. 15 och 20). Konsumtionspraktiker präglas av institutioner och omgivningen med koppling till det sociala sammanhanget. De kan ge oss nycklar till hur konsumtionen och samhället förändras och rum (Warde 2005). Varje konsumtionspraktik hör nära samman med sina objekt (Reckwitz 2002) och innefattar även en särskild logik (De Certeau 1984), vilket enkelt kan förstås som ett slags organiserande princip. Detta kapitel presenterar och analyserar bokläsningens praktiker och logiker utifrån några belysande exempel och diskuterar denna bild mot bakgrunden av en klassisk ekonomisk tankemodell, som länge präglat förståelsen av konsumtion. Sammantaget ställs bokläsningen i ett konsumtionskulturellt perspektiv där även konsumtionens grundantaganden hamnar i ett annorlunda ljus.1 Knapphetstänkande mitt i överflödssamhället Konsumtion har sedan ansetts vara hjärtat i samhället och ekonomin. Då fanns en oro för att tillväxten av grödorna som enligt ökade aritmetiskt, genom addition, inte skulle kunna mätta befolkningen, som ökade genom multiplikation, dvs. geometriskt (Guillet de Monthoux 1983, s. 88). Faran för matbrist var överhängande. Vår vardagsförståelse av ekonomi handlar om hushållningen av knappa resurser för att möta omättliga behov. har idén om konsumtion kommit att omfatta alla typer av varor, oavsett deras särskilda villkor eller karaktär. Konsten ansågs länge som ett undantag i diskussioner om ekonomiskt värde eftersom verken framställdes i unika exemplar (Velthuis 2005). Boken är i detta sammanhang en udda konstart eftersom den sedan dagar också är den första massproducerade varan. Läsfebern slog till i med utgivningen av brevroman 1 Kapitlet grundar sig på avhandlingen : The Consumption Practice and Value of Book Reading (2011), vilken omfattar ett rikt empiriskt material: svarsbrev på Frågelista Nm. 228 om läsning och skrivande från skiftet 1999/2000; intervjuer i grupp och enskilt samt bilder från måleriövningar med läsarna åren 2003–2004. I studien deltog bokcirklar, läsare av romantikböcker från Harlequin, ljudbokslyssnare i , småbarnsmödrar i och fackanslutna metallarbetare (främst män) i . Några av dessa röster kommer till tals i detta kapitel. Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv , or Virtue Rewarded (1740) och det var innan verk. Men litteraturen var inte bara föremål för masskonsumtion, utan kom att inspirera till nya levnadssätt och konsumtionsmönster (2007, s. 16). Bokläsningen tycks vara nära förbundet med det framväxande överflödssamhället. Författaren (2004, s. 22) menar att bokskrivandet har kommit att öka exponentiellt, alltmedan läsningen bara växer aritmetiskt; detta innebär att vår relativa okunskap växer i takt med utgivningen. Om de sporadiska läsare som åren efter den svenska momssänkningen ökade sin läsfrekvens (2004), så hade de ändå svårt att hålla jämna steg med utgivningen, vilken ökade enligt branschstatistik från (SvF 2011). Även om bokutgivningen har ökat , så har andelen personer som inte läser stannat vid av befolkningen (2004). Även i konsumtionskulturen är det några som inte nyttjar den medborgerliga friheten att läsa. I kulturvanestudier såsom European Cultural Values (2007) talas det om olika hinder för att engagera sig i kulturaktiviteter. Den svenska rapporten ger följande bild: Källa: , s. 248. Dessa hinder kretsar alla kring knapphet och bristtillstånd av olika slag. Genom fokus på knappa resurser tycks alltså ett slags ekonomisk tankemodell ligga till grund för undersökningen av kulturvanorna. Kanske är det alldeles följdriktigt när kulturpolitiken grundas i idén om marknadsmisslyckanden. Men med kulturen får människor utlopp för olika intressen, förmågor och färdigheter. Fastän respondenterna tillåts ange flera svarsalternativ, så är det inte fler än av samtliga svenska respondenter som saknar intresse för kultur i allmänhet. Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv Frågan är därför om den ekonomiska tankemodellen kan skapa någon djupare förståelse för kulturkonsumtionen, inte minst bokläsningen. Till exempel är läsning inte jämförbart med att lyssna på musik utan snarare med att själv spela ett instrument, enligt (2011, s. 11). Det är heller inte självklart att idén om generellt omättliga behov enkelt kan överföras till bokområdet. Det hör till extremfallen att läsning uttrycks som behov. En ung kvinna från minns att hon som barn blev mycket frustrerad om hon led av bokbrist; då fick till och med en tysk ordbok duga (2011, s. 348). Oftare beskrivs bokläsningen av konsumenterna i termer av begär: till boken som objekt, berättelsernas lockelser och läsningen som situation. Detta ger kanske inte svar på varför en del låter bli att läsa, men berättar desto mer om vad bokläsningen handlar om för läsarna. Brist på tid är det enda alternativet som nämns av så många som hälften () bland respondenterna i kulturvanestudien. Intressant att observera är också att denna siffra är högre i jämfört med genomsnittet inom EU (), enligt Eurobarometer nr 278 (European Cultural Values 2007). Kanhända möter kulturen särskilda utmaningar i ett samhälle där tidsbrist signalerar hög grad av aktivitet och social prestige. Många läsvanestudier tar fasta på en uppskattning av den genomsnittliga lästiden i antalet minuter per dag och ofta tar rapporteringen i medierna snabbt fasta på att lästiden minskar trots att resultaten sällan är entydiga.2 Antalet minuter kan antyda långsiktiga tendenser, men en svaghet är att det säger väldigt lite om hur en minskning eller ökning går till i praktiken. Har läsarna fått kortare eller längre resväg till och från arbetet? Läser människor tunnare eller tjockare böcker? När det gäller minskning, drar sig läsarna mer för att läsa eller har de blivit otåligare och lägger ifrån sig böckerna allt tidigare? Tid är något som intervjuade läsare nämner som ett problem, fast på ett annorlunda och mer långsiktigt sätt. Deltagarna i en bokcirkelstudie var t.ex. mycket vana läsare och tog upp att livet är utmätt: de har inte tid att läsa böcker de inte tycker om. De prioriterar läsning allt mer medvetet och sållar friskt bland titlarna. Bokcirkelns roll i läskulturen är alltså både ett sätt att gemensamt hantera överutbudet av böcker och att skapa en tidshorisont som de färdas i tillsammans (2011, s. 324). Människor med läsbegär, vare sig de bor i eller , menar 2 Se Peurell (2004) för en genomgång av och diskussion kring denna typ av studier. Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv att lästiden inte uppstår automatiskt, utan att man gör sig tid att läsa. Tid är alltså också något som är involverat i konsumtionspraktiken. Nyckeln till förändringar av vårt konsumtionsbeteende finner vi i utvecklingen av olika praktiker, menar sociologen (2005, s. 140). Med andra ord kan en kulturpolitisk reform såsom t.ex. momssänkningen leda till fler köp av böcker, men om vi vill förstå förändringar i läsningen och läskulturen, så behöver vi studera den som en praktik. Det är svårt att tala om bokläsning som ett universellt och enhetligt konsumtionsfenomen. Enligt läskunnighetsforskaren (1993, s. 271) är universell läsning en myt och enda sättet att komma bort från myten är att samla olika läspraktiker som i ett gigantiskt, ständigt expanderande arkiv. Denna gärning skulle innebära en etisk hållning eftersom våra samtida och västerländska läspraktiker inte längre skulle utgöra ett slags allmängiltigt mått eller standard. Enligt en italiensk intervjustudie föredrar de flesta att läsa hemma; framförallt i eget rum i de fall de har ett. Några läser helst i sängen, andra i fåtöljen. Många nämner tågresan som favorit, nästan lika vanligt som fåtöljen därhemma. Av totalt åttio intervjupersoner ville tolv läsa vid ett skrivbord och bara fyra på bibliotek. Få personer ville läsa utomhus. (1995, s. 362) kommenterar studien och förfasar sig över läspraktikerna; han menar att bristen på innovation är slående. Det är förhållandevis vanligt att konsumenter inte får erkännande för sin påhittighet. Detta trots att konsumtionen kretsar kring att söka sig egna vägar runt givna regler (De Certeau, 1988). Frågan är om inte Petrucci underskattar läsarnas påhittighet vad gäller just läspraktiker. Utomhusläsning förekommer exempelvis enligt läsarna på många platser: ute i gröngräset, i solstolen, på stranden eller bakom svartvinbärsbuskarna i trädgården. Läsning sker också i offentliga miljöer. Liksom i Rauds tavla in sker smygläsning ute i bokhandlar, men även på bussen eller spårvagnen, i matkön, i väntrummet till tandläkaren och på Systembolaget. Närmare hemmet nämns flera andra platser än i den italienska studien: i en skrivkoja, i en skrubb, på den mjuka mattan i vardagsrummet, i soffan, vid matbordet, vid spisen under matlagningen, i bad- Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv rummet, i badkaret och till och med på toaletten. Just toalettläsning har sin kulturella och historiska grund i de förtroliga samtalen på de kollektiva utedassen och läsningen har vuxit i takt med utgivningen av populära tidskrifter samt att hemmen utrustats med privata vattenklosetter (2011, s. Tyvärr är det svårt att få fram berättelser kring denna typ av läspraktik i enkäter eller intervjuer; det kom faktiskt bara fram i måleriövningarna samt i frågelistorna där bland annat en man berättar att han läst hela roman bibliotek på sitt utedass. När det gäller sängläsning har psykologen (1988, s. 250) beskrivit den närmast beroendeframkallande njutningen. Det är ett slags destillerad förnöjsamhet: att ha tid för sig själv, koppla bort från vardagens bekymmer och bestyr och slappna av. Många läsare har svårt att somna utan att läsa först. Sängläsning är dock inte bara en praktik för den enskilda individen (2011, s. 352). Socialt läsande sker också i sängen, även efter då egna rum blev mer vanligt förekommande. Flera par läser högt för varandra eller lyssnar på ljudböcker tillsammans. Sängläsningen är ofta förknippad med njutningsinslag såsom tända ljus och musik i högtalarna, gärna med en kopp kaffe och filt över knäna. Ett par nämner katten som ligger och sover tätt intill. Dessa artefakter (och husdjur) är inte alls slumpmässiga eller godtyckliga utan hör intimt samman med förkroppsligandet av konsumtionspraktiken. Liksom alla olika fordon där bokläsningen äger rum så är sängar, bord, stolar, fåtöljer, parasoller, täcken och filtar, lampor, etc. också en del av läspraktiken. Läsarna nämner också ett slags läshörna med ett speciellt bokstöd och ett särskilt förstoringsglas fäst vid bordet. När kroppen vissnar med åldern introduceras nya artefakter i konsumtionspraktiken och förändrar läsningen av böcker. Alla dessa materiella objekt är långt ifrån tysta bifigurer för att tala med (1993, s. 54); de är också medskapare och deltagande aktörer i ett sammansatt nätverk. Våra vanliga vetenskapliga metoder är dock inte rustade att lyfta fram dem; det behövs nya grepp. I en måleriövning kom det fram att en kvinna som är medlem i en bokcirkel inte alls läser i sängen så mycket som hon själv trott; hennes läsning är mer förknippad med en stor, lite hård och guldfärgad kudde som hon släpar med sig var hon än läser, till och med ut i parken, där hon gärna läser under ett särskilt träd. Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv Många människor berättar att de läst böcker som barn, men att de fallit ur sin läspraktik. Sociologerna (1973) framhåller att de flesta som slutar läsa gör det i samband med att de avslutat sin skolgång eller utbildning. Läsningen har upphört att vara en nödvändighet och många ser det kanske inte längre som en möjlighet. Människor kan lockas att börja läsa igen genom sin familj, till exempel när barnen kommer. Det finns berättelser om hur föräldrar börjat läsa igen, inspirerade av sina läsande tonåringar. Det är alltså inte bara fråga om en enkelriktad läsrelation som domineras av föräldrarna, vilket vanligen framhålls utifrån reguljära kulturvanestudier, utan inspirationen kan även färdas i andra riktningen. Läsande kvinnor toppar vanligen läsvanestudierna, men i praktiken ägnar de sig inte bara åt sitt eget nöje, utan förser ofta sina äkta män med böcker. På så vis kan samlevnad vara en nystart för läsvanorna och särskilt för män. Det har också hänt att läsningen fått en skjuts vid flytten till första egna hemmet – kanske finns det en ny bokhylla som skall fyllas på. I andra fall sker nytändningen genom yrkeslivet, t.ex. i arbetet som barnflicka eller under långa och lugna journätter i vården. Eller i samband med vidareutbildning, särskilt om den förmedlar flera läsarter och andra förhållningssätt till litteraturen . Det är tydligt att förändringar i läsningen hänger samman med avgörande händelser och skiften i människors liv. Något som framkommit tydligt är att de vana läsarna inte bara ägnar sig åt en enda typ av läspraktik utan flera. Skillnaden är slående jämfört med mindre vana läsare. Här kan det vara svårt att veta om det är mer läsning som driver människor att läsa i olika situationer, eller om det är situationerna som skapar möjligheter att läsa mer. Kanske är det en rörelse i båda riktningar. (2005, s. 144) menar att för individen är det viktigt hur de olika ögonblicken av konsumtion bildar ett slags sammansatt kartbild. Utifrån detta synsätt präglar läsningen en genomgripande och nära nog sammanhängande del av de inbitna bokläsarnas vardagsliv. Det finns enligt (1988) ett slags logik i varje konsumtionspraktik, en logik som får konsumtionens yttre villkor och inre dynamik att samspela. I bokläsning som konsumtion kan flera slags logiker identifieras och några av dessa är de geometriska, Bokläsning i överflödssamhället – ett konsumtionsperspektiv redovisande och erosiva logikerna, som alla har bäring på människors läspraktiker (2011). Att göra något innebär att hantera olika slags objekt; praktiker är alltså olika göranden med saker (Reckwitz 2002). Det handlar dock inte bara om en enkel kalkyl: människa + bok = läsning. Läsningen kretsar kring bokens egenart, både i rollen som unik titel med ett specifikt innehåll och som en mångfaldigad produkt. Bokläsningen är enligt kulturekonomer en kumulativ upplevelse (2004), som utökas stegvis (2000, s. 38) och som skiljer sig från annan konsumtion eftersom den inte följer en traditionell konkurrensmodell utan präglas av ett slags ackumuleringens logik (Wennes 2002). Med andra ord, ju mer man läser desto mer vill man läsa. Med fler texter på höjden kommer läsaren efterhand att söka läsa även på bredden. Jag läser , men kraven växer ju ändå ju mer text man konsumerar, skriver en kvinna född i sitt frågelistsvar skickat från en mindre ort på landsbygden (2011, s. 347). Författaren (1999, s. 26) menar att läsningen rentav är geometrisk till sin natur: Varje ny läsning bygger på vad läsaren har läst tidigare. Tolkningsutrymmet vidgas således med varje läst bok. Hos vana läsare väcker mängden av tillgängliga böcker läsbegäret ännu mer.