sou · H0B365 · 2012-09-27 00:00:00 — Längre intervall mellan de egentliga överläggningarna skulle också kunna möjlig- göra mer omfattande dialog även i andra frågor som rör de litterära upphovsmännen. De förslag vi lämnat ovan till ändringar i förord- ningen för syftar till att möjliggöra dessa reformer. Vår bedömning är att parterna bör sluta en ny överenskommelse med den innebörd som angetts ovan. Av den bör bl.a. framgå att ny ställning ska tas till biblioteksersättningens nivå t.ex. och att ersättningen däremellan ska räknas upp automatiskt enligt 9 Detta förhållande kan inte ändras med mindre än att upphovsrättslagen förändras och upphovsmännen tillerkänns mer långtgående rättigheter än . En sådan förändring ingår inte i vårt uppdrag att överväga. modellen för pris- och löneomräkning i staten.10 Denna modell innefattar ett effektivitets- och produktivitetskrav vilket gör det rimligt att med jämna intervall överväga om ersättningsnivån bör höjas på detta område även om allt annat skulle vara lika (dvs. nyttjandet vid biblioteken). Med de föreslagna förändringarna, där överläggningar om frågan sker mer sällan, tror vi också att det finns bättre förutsättningar för regeringen att besluta om faktiska omprioriteringar för det fall det skulle anses motiverat. Ersättning till inläsare av litterära ljudböcker Utöver biblioteksersättningen till författare, översättare m.fl. utgår även en ersättning till kompositörer och musiker för utlåning av musikfonogram på bibliotek. Sedan antalet utlån vid folkbiblioteken av ljudböcker vuxit (se kapitel 4), har frågan åter väckts om en ersättningsordning för utövande konstnärer (främst skådespelare) som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker.11 De utövande konstnärerna är den enda konstnärsgrupp som står utanför ersättningssystemet som det ser ut . Regeringen angav också i budgetpropositionen att det finns skäl att pröva förutsättningarna för en ersättningsordning för utövande konst- närer som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker. Inom har det sedan även gjorts en studie kring hur en sådan ordning skulle kunna administreras. Vår bedömning är att det är motiverat att fortsätta undersöka möjligheterna att införa en ersättningsordning för utövande konstnärer som medverkar som inläsare av litterära ljudböcker. I arbetet bör dock effekterna av den pågående övergången till digital distribution av ljudböcker särskilt beaktas och hur det påverkar mängden ersättningsgrundande lån. /1994 introduceras det s.k. ramanslagssystemet som finansieringsform i statsförvaltningen. I och med det fick myndigheterna befogenheter att inom en given kostnadsram själva bestämma hur tillgängliga medel skulle disponeras mellan kostnader för löner, lokaler och övriga förvaltningskostnader. En viktig byggsten i ramanslagsmodellen är den så kallade pris- och löneomräkningen (PLO) som syftar till att myndigheterna kompen- seras för prisförändringar som de åläggs ett effektivitets- och produktivitetskrav. 11I denna fråga har en skrivelse från inkommit till utredningen (Ku2011:04/2012/1). 14.4Omprioriteringar inom litteratur- och tidskriftsstödet Förslag: Mot bakgrund av en samlad bedömning av resurs- behovet bör medel omprioriteras från större mottagare av utgivningsstöd till andra ändamål. För att uppnå syftet är förslaget att det i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kulturtidskrifter och läsfrämjande insatser tas in en bestämmelse som innebär att ett företag eller en koncern av företag för utgivning av litteratur sammantaget får beviljas statsbidrag motsvarande högst 23 prisbasbelopp . Av de medel som frigörs genom denna förändring bör användas för att höja bidragsnivåerna per titel. Som visats i kapitel 8 och 9 fördelas det statliga utgivningsstödet till ett stort antal mottagare , allt från de största förlagen till små egenutgivare. En fråga som infinner sig är hur man ska se på nyttan av stöd i efterhand. litteraturutredning karaktär- iserade efterhandsstödet som förlustutjämning och framhöll att det kan innebära både en belöning för och en stimulans till kvalitets- utgivning. Enligt vår bedömning är det tydligt att det haft denna effekt. Det finns flera exempel på mindre förlag som kan ha en kvalitativ utgivningslinje med hjälp av dessa medel. Genom att alla förlag kan söka kan det också förutsättas ha goda dynamiska effekter på hela utgivningen. Möjligheten att få utgivningsstöd kan vägas in i utgivningsbesluten och uppmuntrar på så vis till ambitiös utgivning oavsett om den enskilda titeln sedan erhåller stöd eller ej. Viktiga mottagare finns både bland stora och små förlag. Som vi ser det är det en styrka med stödordningen att den fokuserar starkt på kvalitet och låter alla typer av utgivare konkurrera om medlen på samma premisser.12 Att överge kvalitetsprincipen och ta hänsyn till det enskilda projektets stödbehov tror vi vore olyckligt då det för in ett svårhanterligt bedömningsmoment som skulle komplicera stödordningen väsentligt. har vi kunnat konstatera att utgivningsstödets reala värde sjunkit . Vidare har nya angelägna ändamål tillkommit med den digitala utvecklingen. Det bör i denna situation ifrågasättas om den mest effektiva använd- 12 För detta argument se , En kulturutredning: Pengar, konst och politik (, 2010), s. 131–135. ningen av de resurser som står till förfogande är att, som , fördela stora sammantagna belopp till vissa större stödmottagare som vanligen också har en stark ställning på marknaden. Mot bakgrund av de relativt begränsade resurser som står till förfogande föreslår vi istället att ett tak tillämpas för hur mycket stöd som kan fördelas till en enskild mottagare (en regel som för övrigt fanns med också i det ursprungliga förslaget ).13 Förslaget är att det i det i förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur m.m., tas in en bestämmelse som innebär att ett företag eller en koncern av företag för utgivning av litteratur sammantaget får beviljas statsbidrag motsvarande högst 23 prisbasbelopp . Det ska framhållas att hänsyn med en sådan regel inte behöver tas till mottagarens ekonomiska situation i bedöm- ningen av enskilda ansökningar och att de dynamiska effekter som beskrivits ovan fortfarande kan få genomslag. Det kan uppskattas att förslaget bör frigöra som kan omfördelas till andra ändamål, detta under förutsättning att mottagarna inte blir väsentligt mer diversifierade än vad som varit fallet . För att kompensera för pris- utvecklingen i samhället är det motiverat att använda en del av dessa medel för att justera upp stödet per titel. Detta kan göras antingen genom att den s.k. arkersättningen höjs, eller genom att distributionsstödet utökas. Detta är enligt vår mening en viktig åtgärd för att stärka de små och medelstora förlag för vilka utgivningsstödet är mycket viktigt och som står för en stor del av den kvalificerade utgivningen. Förslaget är att använder i detta syfte. Vidare bör stödet till förlagens digitalisering av backlist och för utgivning av kultur- tidskrifter kunna vidareutvecklas genom denna omprioritering (se nedan). Med det tak som vi föreslår bör även kunna avskaffa den övre gränsen för hur stor förstaupplaga en titel får ha tryckts i. Med taket finns det andra spärrar mot en alltför sned fördelning av stödet. Denna förändring skulle underlätta hanteringen och göra att problem med att förstaupplagan blir ett alltmer relativt begrepp 13 Förslaget liknar också i grova drag vad som gäller enligt den s.k. de minimis-regel som tillämpas för t.ex. läsfrämjandebidraget. För närmare detaljer se Kommissionens förordning (EG) nr 1998/2006 av om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget om stöd av mindre betydelse, Europeiska unionens officiella tidning, L 379/5. (bl.a. genom ökade möjligheter att göra snabba tilltryck) kan undvikas. Utökat stöd till backlistdigitalisering Förslag: Det stöd till digitalisering av förlagens backlist som införts på prov bör fortsätta och vidareutvecklas genom att omprioriteras för ändamålet inom anslag 3:1. Den miljon som avsatts tillfälligtvis för detta stöd bör också under kommande användas för ändamålet. Bidraget bör göras om till ett renodlat efterhandsstöd. Vår bedömning är också att en viktig utveckling sker vad gäller s.k. utökade e-böcker och att sådana bör kunna komma i fråga för stöd inom ramen för planerad utgivning. Den tilltagande digitaliseringen av litteraturen och bokmarknaden innebär en rad utmaningar för ett litet språkområde som det svenska. Som framhållits ovan är det av stor betydelse att svenska aktörer kan möta konkurrensen från de billiga engelskspråkiga utgåvor som i allt högre utsträckning blir tillgängliga för svenska konsumenter via nya digitala distributionskanaler. För utvecklingen av den svenska e-boksmarknaden är det också viktigt att det skapas ett litteraturutbud som är tillräckligt stort och intressant för att enskilda konsumenter ska vilja investera i t.ex. läsplattor. Med andra ord finns det flera skäl att stödja utgivningen av kvalitetslitteratur i elektronisk form. De nya titlarna ges regel- mässigt ut av förlagen även som e-böcker. Vad gäller äldre titlar (förlagens backlist) behövs dock incitament för att framför allt mindre aktörer ska ta den kostnad som en retroaktiv digitalisering innebär. Inte minst gäller detta publikationer som är relativt sett dyrare att ge ut elektroniskt, t.ex. serier och bildverk. Ett stöd till utgivning av äldre titlar bidrar också till skapandet av den långa svans som är viktig för att det digitala utbudet ska vara attraktivt. Försöksverksamheten med stöd till utgivning av förlagens backlisttitlar, som på utredningens förslag införts , har fallit väl ut. Ett antal viktiga utgivningsprojekt har kunnat stödjas inom ramen för försöksverksamheten. Det finns dock behov av att utöka stödets omfattning för att främja utbudet av e-böcker på svenska, både vad gäller svenska original och översättningar till Därför föreslås att omprioriteras från utgivningsstödet för detta ändamål. Omprioriteringen möjlig- görs genom det tak som föreslås. Den miljon som avsatts tillfälligt- vis för detta stöd bör också under kommande användas för ändamålet. I sammanhanget bör bidraget också göras om till ett renodlat efterhandsstöd för att det ska få de positiva incitaments- effekter som gäller för andra delar av utgivningsstödet (jfr ovan). Det bör även framhållas att mycket av den intressanta utveck- lingen vad gäller litteratur i elektronisk form sker i form av s.k. utökade e-böcker som innefattar uppläsningar, musik, länkar och kommentarer (se kapitel 7). Dessa är mer att likna vid multimediala produktioner, motsvarande t.ex. dataspel, och utgivningen kan behöva en annan typ av stöd än traditionella e-böcker eftersom kostnaderna är högre. Utvecklingen har inte kommit så långt i vad gäller denna typ av böcker, åtminstone inte vad gäller vuxenlitteraturen. Ett skäl till det är förmodligen att produktions- kostnaderna är höga i förhållande till möjligheterna att få intäkter på den marknad som det svenska språkområdet utgör. Om projekt som det finns skäl att stödja lanseras, gör vi dock bedömningen att frågan bör kunna behandlas inom ramen för det stöd till planerad utgivning som fördelar. Förslag: Förslaget är att tillförs stödet till utgivning av kulturtidskrifter för att ge tidskrifterna bättre förutsättningar och möjligheter att ersätta medarbetarna. I förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur, kultur- tidskrifter och läsfrämjande insatser bör det tas in en bestäm- melse som innebär att krav på ersättning till medarbetarna får ställas vid bidrag till utgivning av kulturtidskrifter. Vår bedömning är också att det är fortsatt viktigt att prioriterar insatser som syftar till att öka kulturtid- skrifternas spridning och synlighet inom ramen för utvecklings- stödet. Nuvarande principer för stöd till elektroniska tidskrifter bedöms vara rimliga men den snabba tekniska utvecklingen gör att de löpande bör ses över så att de inte blir styrande för hur aktörerna väljer att publicera sig. Som påpekats i kapitel 10 har många kulturtidskrifter relativt begränsade möjligheter att ersätta medarbetarna. Det ideella arbete som många tidskrifter bygger på har naturligtvis många goda sidor, men är det rimligt att kulturjournalister och kritiker i högre utsträckning kan få ersättning för medverkan även i dessa tidskrifter. Trots att det finns ett antal kulturtidskrifter som kan fungera mer på marknadens villkor, är flertalet i hög utsträckning beroende av det utgivningsstöd som fördelar. Som visats i kapitel 11 har detta i viss mån urholkats av kostnads- utvecklingen . För att ge de kulturtidskrifter som får produktionsstöd bättre förutsättningar och möjligheter att ersätta medarbetarna föreslår vi att de generella stödnivåerna höjs. Förslaget är att används för ändamålet genom den omprioritering inom utgivningsstödet till litteratur som föreslås. I samband med reformen bör införa krav på ersättning till medarbetarna för tidskrifter som får stöd över en viss nivå, förslagsvis . Detta bör enligt vår bedömning kunna bidra till en ökad professionalisering av dessa tidskrifter som är till gagn för området i stort. är det viktigt att kravet inte gäller generellt då det finns ett antal mindre, helt ideella tidskriftsprojekt, som också måste kunna komma i fråga för stöd fast på delvis andra grunder. I förordningen (2010:1058) om statsbidrag till litteratur m.m. bör det tas in en bestämmelse som innebär att krav på ersättning till medarbetarna får ställas vid bidrag till utgivning av kulturtidskrifter. Det är enligt vår bedömning viktigt att inom ramen för utvecklingsstödet också fortsätter att satsa på gemensamma projekt som gör kulturtidskrifterna mer synliga. I den digitala miljön uppstår nya möjligheter att nå ut, och förhoppningsvis nya förutsättningar för mångfald. Både näthandeln med fysiska exemplar och de nya möjligheterna till heldigital distribution kan om inte annat komma att utgöra ett nytt viktigt skyltfönster för många mindre tidskrifter. Ett annat skäl att vara närvarande i t.ex. nätbokhandeln är att många bibliotek numera gör sina inköp denna väg. Även här bör initiativ som kan komma flera kulturtidskrifter till del kunna stödjas. De investeringar i tekniskt utvecklingsarbete som krävs är ofta svåra att bära för enskilda tidskrifter. En viktig utvecklingstendens är att det i ökande grad före- kommer kvalificerad kulturbevakning och viktig samhällsdebatt även på bloggar och hemsidor. Detta kan komplettera kultur- tidskrifterna på de områden de är starka och framöver kan det även förväntas att gränserna mellan tidskrifter och annan digital publi- cering i än högre grad kommer att lösas upp. En viktig framtids- fråga är hur staten i denna situation bäst kan stödja kvalificerad innehållsproduktion, fördjupning, debatt och diskussion utan att förutsätta ett visst format. I det nuvarande stödet till nättidskrifter finns som villkor bl.a. att den sökande inte är en enskild person och att webbsidan löpan- de uppdateras på ett sätt som motsvarar minst fyra tryckta nummer . Vidare ingår i kvalitetsbedömningen att texterna ska vara resultatet av ett tydligt redaktionellt arbete. Med andra ord utesluts en hel del – i sig kanske högkvalitativa – webbsidor som är mer av forumkaraktär, drivs av enskilda eller har mer oregelbunden publi- ceringsfrekvens. Vår bedömning är att det är rimligt att nätpub- licering som är ett resultat av redaktionellt arbete prioriteras för statligt stöd. Dels eftersom det kräver andra ekonomiska resurser, och dels då det för högre kvalitet och större kontinuitet. Om själva tidskriftsbegreppet även framöver bör användas i detta sammanhang är däremot en fråga som kan diskuteras. bör löpande följa utvecklingen av nätpubliceringen för att se om stödet till nättidskrifter behöver förändras så att det träffar rätt. 14.5Internationellt utbyte på litteraturområdet Vi föreslår en fortsatt satsning på det internationella utbytet inom litteraturområdet. Det är viktigt för att stärka den konstnärliga utvecklingen men också för litteraturexporten och den svenska litteraturens spridning i utlandet. Vidare har det internationella litteraturutbytet stor betydelse för demokratisk utveckling och yttrandefrihet i många delar av världen. I det följande lämnar vi förslag som rör flera delar av de statliga insatserna på området. Kulturpolitiska insatser för att främja svensk litteratur i utlandet Förslag: Statens kulturråds insatser för att främja svensk litteratur i utlandet bör vidareutvecklas genom ett breddat översättningsstöd och ett förstärkt arbete med exempelvis seminarier för översättare av svensk litteratur. Vi föreslår att det nuvarande stödet för översättning kompletteras med ett pro- duktionsstöd för utgåvor som är särskilt kostsamma att fram- ställa. Vi föreslår därför att det införs en ny punkt i 4 § förord- ningen (2007:1435) om statsbidrag till internationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet, som innebär att stöd kan ges till förlag eller teatrar för produktionskostnader vid särskilt kostnadskrävande utgivning av svensk litteratur eller svensk dramatik. Satsningarna bör finansieras genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan och användas för ändamålet. Vidare bör av de medel regeringen tillfälligtvis anslagit för litteratur användas för dessa satsningar. Statens kulturråds arbete för att främja svensk litteratur i utlandet och de bidrag som fördelas för översättning av svensk litteratur och litterära evenemang är viktiga för spridning av svensk litteratur i utlandet. Även de egeninitierade insatserna bestående av översättar- seminarier, deltagande vid bokmässor och information om svensk kvalitetslitteratur är viktiga delar i arbetet. Det kan dock konsta- teras att i t.ex. ett nordiskt perspektiv är insatser på området resursmässigt relativt små. Det finns också ett antal konkreta områden som behöver vidareutvecklas. För det första finns det ett antal litteraturkategorier som inte stöds aktivt inom ramen för översättningsstödet , till exempel den svenska kvalitetsproduktionen av serier, grafiska romaner och bildverk. Ett skäl till att dessa litterära genrer är svagt företrädda bland ansökningarna kan vara att den stora kostnaden för utgivning är tryck snarare än översättningen. I praktiken ansöker de flesta utländska förlag om översättningsstöd för svensk skönlitteratur. Färre ansökningar gäller stöd för utgivning av svensk barn- och ungdomslitteratur eller facklitteratur. Det kan vara kostsamt för ett förlag att producera en bilderbok eller konstbok och vissa typer av facklitteratur kan vara tidskrävande och därför dyr att publicera. För att stimulera en ökad utgivning av svenska titlar utomlands även inom de litteraturkategorier där kostnaden huvudsakligen kan hänföras till den tekniska framställningen av boken föreslår vi att det införs ett produktionsstöd. Vi föreslår därför att det införs en ny punkt i 4 § i förordningen (2007:1435) om statsbidrag till inter- nationellt utbyte och samarbete på litteraturområdet, som innebär att stöd kan ges till förlag eller teatrar för produktionskostnader vid särskilt kostnadskrävande utgivning av svensk litteratur eller svensk dramatik. Inom egeninitierade verksamhet ser vi möjligheter till att arbeta mer proaktivt mot särskilt intressanta marknader. Ett sådant arbete kräver en fördjupad omvärldsanalys och ett mer utvecklingsinriktat och strategiskt arbete på området. Särskilt över- sättarseminarier har varit ett betydelsefullt sätt att stimulera redan verksamma översättare och översättarstuderande att fördjupa sina kunskaper och få ytterligare motivation och viktiga kontakter. Vi anser att tillsammans med därför bör vidareutveckla arbetet med översättarseminarier i såväl utlandet som i . Mot bakgrund av Svenska institutets Sverige- främjande uppdrag bör de två myndigheterna ha intresse av att samfinansiera dessa satsningar. Det finns även möjligheter till ett fördjupat och tydligare organiserat samarbete samt ett ökat informationsutbyte inom det internationella litteraturutbytet mellan berörda myndigheter inom olika politikområden. Det gäller , , de utsända kulturråden, utrikesrepresentationen och i viss mån även Sida. Dessa aktörer genomför inom respektive politikområde egna insatser på området som ofta skulle kunna bli mer effektiva om de genomfördes koordinerat. Sådana initiativ bör kunna tas av myndigheterna själva utifrån de gemensamma intressen som finns på detta område. De satsningar vi föreslår bör finansieras genom de ompriori- teringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan (se s. 409). bör användas för ändamålet. Vidare bör av de medel regeringen tillfälligtvis anslagit för litteratur användas för dessa satsningar. Internationellt utbyte för litterära upphovsmän Förslag: bör få i uppdrag att, i samråd med och , med t.ex. Iaspis och Internationella dansprogrammet som utgångspunkt föreslå hur ett internationellt utbytesprogram inom litteraturområdet kan utformas. För uppdraget bör avsättas genom de omprioriteringar inom anslag 3:1 som beskrivits ovan. En ökad internationalisering av det svenska litteraturlivet är betyd- elsefullt av ett flertal skäl. Samarbeten och kontakter mellan litteraturaktörer i och i övriga världen samt mobilitet för konstnärliga utövare är grundläggande för förnyelse och utveck- ling. Residens med programverksamhet har internationellt visat sig vara ett effektivt sätt att stärka det internationella utbytet på litteraturområdet. En sådan verksamhet bidrar till att stärka författarnas och översättarnas konstnärliga utveckling och lyfta fram litteraturen som konstform. Det ger även ökade möjligheter för litterära upphovsmän att utveckla kontakter och skapa nätverk, vilket har betydelse för ökad internationell spridning av litteratur. Det finns inget strukturerat internationellt program för internationellt utbyte på litteraturområdet i . Staten stödjer däremot genom bidragsgivning författar- och översättarcentrum som bedriver en viktig verksamhet. De litterära upphovsmän som vistas på centret är dock till övervägande del svenska och i övrigt främst från de nordiska länderna eller från länder kring . Upphovsmän från andra delar av världen får endast i enstaka fall möjlighet till residens- vistelse på centret eftersom verksamheten är inriktad mot Östersjösamarbetet. Många andra länder erbjuder möjligheter till residensvistelse för utländska författare och översättare inom olika typer av Writer in Residence-program.14 har endast mycket begränsade möjligheter att göra detsamma. Svenska statliga internationella kulturutbytesprogram har utarbetats inom de flesta konstområden, men ännu inte inom litteraturen. 14 Intressanta exempel i är bl.a. i , des Traducteurs Littéraires med Assises de la traduction littéraire i , Writers Center i Norwich, Literarisches Colloquium i och Vertalershuis i . Långsiktighet och stabilitet i det internationella utbytet är grundläggande och vår bedömning är att det finns motiv för ett statligt program för residensverksamhet med tydlig konstnärlig och internationell profil i . Ett internationellt program på litteraturområdet bör även syfta till att utveckla litterära upphovs- mäns kontakter med institutioner, förläggare och agenter samt med kollegor och publik och därigenom bidra till konstnärlig för- djupning och förbättrade arbets- och inkomstmöjligheter. Verksamheten bör vara öppen för författare, översättare och kulturjournalister från hela världen och hög konstnärlig kvalitet och nyskapande vara grundläggande i arbetet. En internationell residensverksamhet skulle även kunna vara plats för t.ex. över- sättarseminarium och erbjuda gästbostäder för översättare av svensk litteratur samt svenska och utländska författare. Publik programverksamhet med exempelvis seminarier och samtal bör inrymmas i verksamheten. är den myndighet som har i uppdrag att utveckla konstnärers möjligheter till internationellt utbyte.