sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Paragrafen innebär att dagens regler om upphörande och överlåtelse av förvaltningen gäller oförändrade för specialfonder. De bestäm- melser som paragrafen hänvisar till gäller både AIF-förvaltaren och . 13 kap. Särskilt om prövningen av ägares lämplighet Specialfonder har tidigare kunnat förvaltas endast av fondbolag och värdepappersbolag, vilka är underkastade regler om ägarprövning enligt LIF och lagen om värdepappersmarknaden. För att bibehålla det investerarskydd som dessa regler innebär och utvidga detta till andra AIF-fonder som marknadsförs till icke-professionella inve- sterare har bestämmelser motsvarande 11 kap. LIF tagits in i den nya lagen, se avsnitt 5.3. Bestämmelserna saknar motsvarighet i AIFM-direktivet. 1 § Bestämmelserna i 2–12 §§ gäller för andra AIF-förvaltare än fondbolag som förvaltar AIF-fonder som ska marknadsföras till icke- professionella investerare. Syftet med bestämmelserna i 2–12 §§ är att bibehålla det investe- rarskydd som reglerna om ägarprövning innebär avseende special- fonder samt att detta även ska gälla andra AIF-fonder som mark- nadsförs till icke-professionella investerare. Reglerna gäller således endast AIF-förvaltare som förvaltar sådana AIF-fonder. Fondbolag kan få tillstånd att vara AIF-förvaltare. När det gäller ägande av fondbolag ska dock reglerna i 11 kap. LIF tillämpas i stället. 2 § Om ett direkt eller indirekt förvärv av aktier eller ägarandelar i en AIF-förvaltare skulle medföra att förvärvarens sammanlagda innehav utgör ett kvalificerat innehav, krävs tillstånd av Finans- inspektionen för förvärvet. Detsamma gäller ett förvärv som inne- bär att ett kvalificerat innehav ökas 1.så att det uppgår till eller överstiger 20, av aktiekapitalet eller röstetalet för samtliga aktier eller motsvarande, eller 2.så att AIF-förvaltaren blir dotterbolag. Tillstånd enligt första stycket ska inhämtas före förvärvet. An- sökan om tillstånd ska göras skriftligen. Om förvärvet har gjorts genom bodelning, arv, testamente, bolagsskifte eller på annat liknande sätt, krävs i stället tillstånd för att förvärvaren ska få behålla aktierna. Förvärvaren ska då ansöka om tillstånd efter för- värvet. ska från det att en full- ständig ansökan kom in till inspektionen skicka en bekräftelse till förvärvaren om att ansökan har tagits emot. Paragrafen motsvarar 11 kap. 1 § LIF med den skillnaden att även förvärv av andra ägarandelar än aktier omfattas. Till skillnad från vad som gäller för fondbolag behöver en AIF-förvaltare inte vara ett aktiebolag. Med begreppet ägarandel i paragrafen avses andelar i handelsbolag, ekonomiska föreningar och andra som också skulle kunna vara AIF-förvaltare. 3 § Tillstånd ska ges till förvärv som avses i 2 §, om förvärvaren bedöms lämplig att utöva ett väsentligt inflytande över ledningen av en AIF-förvaltare och det kan antas att det tilltänkta förvärvet är ekonomiskt sunt. Hänsyn ska tas till förvärvarens sannolika påver- kan på verksamheten i AIF-förvaltaren. Vid bedömningen enligt första stycket ska förvärvarens anseende och kapitalstyrka beaktas. Det ska också beaktas om 1. den som till följd av förvärvet kommer att ingå i styrelsen eller ledningen för en AIF-förvaltare eller vara verkställande direk- tör eller motsvarande i detta företag eller vara ersättare för någon av dem, har tillräcklig insikt och erfarenhet för att delta i ledningen av en AIF-förvaltare och även i övrigt är lämplig för en sådan upp- gift, 2.det finns skäl att anta att förvärvaren kommer att motverka att AIF-förvaltarens verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med denna lag och andra författningar som reglerar bolagets verk- samhet, och 3.det finns skäl att anta att förvärvet har samband med eller kan öka risken för a)penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om förvärvaren är ett blandat finansiellt holdingföretag, ska det vid bedömningen av förvärvarens anseende särskilt beaktas om dess ledning uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finan- siella konglomerat. Om förvärvet skulle leda till nära förbindelser mellan AIF-för- valtaren och någon annan, ska tillstånd ges bara om förbindelserna inte hindrar en effektiv tillsyn av bolaget. Paragrafen motsvarar 11 kap. 3 § LIF. 4 § beslut i en fråga om tillstånd till förvärv som avses i 2 § ska meddelas från det att den bekräftelse som avses i 2 § tredje stycket skickades (bedömnings- perioden). Om begär kompletterande uppgif- ter, får bedömningsperioden förlängas. ska anses ha beviljat tillstånd till förvärvet, om inspektionen inte inom bedömningsperioden har meddelat be- slut i fråga om ansökan. Om beviljar tillstånd till ett förvärv, får in- spektionen besluta inom vilken förvärvet ska genom- föras. Inspektionen får besluta att förlänga tiden. Paragrafen motsvarar 11 kap. 3 a § LIF. 5 § Den som har beslutat att avyttra ett kvalificerat innehav eller en så stor del av ett kvalificerat innehav att innehavet därigenom kommer att understiga någon av de i 2 § första stycket angivna gränserna, ska skriftligen underrätta om detta. Paragrafen motsvarar 11 kap. 4 § LIF. 6 § När en AIF-förvaltare får kännedom om ett förvärv eller en avyttring av aktier eller ägarandelar i företaget som kräver tillstånd enligt 2 § eller underrättelse enligt 5 §, ska bolaget anmäla förvärvet eller avyttringen till . När en AIF-förvaltare i andra fall får kännedom om att det har nära förbindelser med någon annan, ska förvaltaren anmäla det till . En AIF-förvaltare ska till anmäla namnen på de ägare som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar i företaget samt storleken på innehaven. Paragrafen motsvarar 11 kap. 5 § LIF med den skillnaden att även andra ägarandelar än aktier omfattas, se kommentaren till 1 §. 7 § Om en juridisk person har ett kvalificerat innehav i en AIF-för- valtare, ska den juridiska personen anmäla ändringar av vilka som ingår i dess ledning till . Paragrafen motsvarar 11 kap. 6 § LIF. 8 § får besluta att ägaren till ett kvalificerat inne- hav av aktier eller ägarandelar vid stämman eller motsvarande inte får företräda fler aktier än som motsvarar ett innehav som inte är kvalificerat om 1.ägaren motverkar eller kan antas komma att motverka att AIF-förvaltarens verksamhet drivs på ett sätt som är förenligt med kraven i denna lag och andra författningar som reglerar förvaltarens verksamhet, 2.ägaren i väsentlig utsträckning har åsidosatt sina skyldigheter inäringsverksamhet eller i andra ekonomiska angelägenheter eller gjort sig skyldig till allvarlig brottslighet, 3.ägaren är ett blandat finansiellt holdingföretag och dess led- ning inte uppfyller de krav som ställs på ledningen i ett sådant före- tag enligt 5 kap. 16 § lagen (2006:531) om särskild tillsyn över finansiella konglomerat, eller 4.det finns skäl att anta att innehavet har samband med eller kan öka risken för a)penningtvätt enligt 1 kap. 5 § 6 lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism, eller b)brott enligt 2 § 2, 3 § eller 4 § lagen (2002:444) om straff för finansiering av särskilt allvarlig brottslighet i vissa fall, såvitt avser brott enligt 2 § lagen (2003:148) om straff för terroristbrott. Om den som har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägar- andelar inte har ansökt om tillstånd till ett förvärv som avses i 2 §, får besluta att innehavaren vid stämman inte får företräda aktierna till den del de omfattas av ett krav på tillstånd. Om någon i strid mot ett beslut av har ett kvalificerat innehav av aktier eller ägarandelar, får innehavaren inte företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande till den del innehavet står i strid mot beslutet. Paragrafen motsvarar 11 kap. 7 § LIF med den skillnaden att även andelar i andra associationsformer än aktiebolag omfattas. Inskränk- ningarna när det gäller rätten att företräda aktier vid en stämma gäller på motsvarande sätt i andra beslutande organ för sådana före- tag. 9 § får förelägga en ägare som avses i 8 § första stycket att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att inne- havet därefter inte är kvalificerat. En ägare som avses i 8 § andra eller tredje stycket får föreläggas att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att innehavet inte står i strid mot inspektionens be- slut. Paragrafen motsvarar 11 kap. 8 § LIF med den skillnaden att även andelar i andra företag än aktiebolag omfattas. 10 § Aktier eller andelar som omfattas av ett förbud enligt 8 § eller föreläggande enligt 9 § ska inte räknas med när det krävs samtycke av ägare till en viss del av aktierna eller andelarna i AIF-förvaltaren för att ett beslut ska bli giltigt eller en befogenhet ska få utövas. Detta gäller dock inte om en förvaltare har förordnats enligt 11 §. Paragrafen motsvarar 11 kap. 9 § LIF med den skillnaden att även andra andelar än aktier omfattas. 11 § Om det finns särskilda skäl, får ansöka om att tingsrätten förordnar en lämplig person att som förvaltare före- träda sådana aktier eller andelar som enligt 8 § inte får företrädas av ägaren. En sådan ansökan prövas av tingsrätten i den ort där ägaren har sin hemvist. Om ägaren inte har hemvist i prövas an- sökan av . En förvaltare har rätt till skälig ersättning för arbete och utlägg. Ersättningen ska betalas av ägaren till aktierna eller andelarna och ska på begäran förskotteras av AIF-förvaltaren. Om den betal- ningsskyldige inte godtar förvaltarens anspråk, fastställs ersättningen av tingsrätten. Paragrafen motsvarar 11 kap. 10 § LIF. 12 § Om en AIF-förvaltare har nära förbindelser med någon annan och detta hindrar en effektiv tillsyn av AIF-förvaltaren, får Finans- inspektionen förelägga innehavare av aktier eller andelar som med- för att förbindelserna är nära att avyttra så stor del av aktierna eller andelarna att så är fallet. får även besluta att den eller de som omfattas av ett föreläggande enligt första stycket inte får företräda aktierna eller andelarna vid stämman eller motsvarande. I så fall ska bestäm- melserna i 11 § tillämpas. Paragrafen motsvarar 11 kap. 11 § LIF med den skillnaden att även andra andelar än aktier omfattas och även beslutsforum som mot- svarar aktiebolags stämma. Bestämmelserna om tillsyn och den behöriga myndighetens be- fogenheter i AIFM-direktivet motsvarar i stor utsträckning tillsyns- bestämmelserna i och MiFID. Bestämmelserna i har genomförts i svensk rätt, huvudsakligen genom 10 kap. I den föreslagna lagen om AIF-förvaltare har 14 kap. utformats med 10 kap. LIF som förebild och kommenteras endast översiktligt här och främst när bestämmelserna avviker från LIF. Bestämmelserna har behandlats i kapitel 14 (Tillsyn och sank- tioner m.m.). Tillsynen och dess omfattning 1 § har tillsyn över AIF-förvaltare med till- stånd enligt 3 eller 5 kap. och förvaringsinstitut som driver verk- samhet efter tillstånd av eller motsvarande be- hörig myndighet utomlands. För svenska AIF-förvaltare och om- fattar tillsynen att verksamheten drivs enligt denna lag, andra för- fattningar som reglerar företagets verksamhet, fondbestämmelserna, företagets bolagsordning, stadgar eller reglemente och interna in- struktioner som har sin grund i en författning som reglerar före- tagets verksamhet. För AIF-förvaltare och förvaringsinstitut som driver verksam- het från filial i eller marknadsför eller förvaltar AIF-fonder i omfattar tillsynen att företaget följer de lagar och andra författningar som gäller för företagets verksamhet i samt, när en specialfond förvaltas enligt 5 kap. 2 §, det som anges i fond- bestämmelserna. Paragrafen har utformats med 10 kap. 1 § LIF som förebild. Inspek- tionen har enligt första stycket tillsyn över de företag som bedriver verksamhet med stöd av tillstånd av . Det kan förekomma förvaringsinstitut vars verksamhet inte bedrivs under något sådant tillstånd, se 9 kap. 7 §. Tillsynen över dessa förvarings- institut – t.ex. advokater och revisorer - regleras inte i denna lag. I andra och tredje styckena anges vad tillsynen omfattar. Paragrafen genomför artikel 45.1 och 45.2. 2 § En AIF-förvaltare ska regelbundet informera om 1.de marknader på vilka förvaltaren är medlem eller bedriver aktiv handel, 2.de instrument som förvaltaren huvudsakligen handlar med, och 3.varje AIF-fonds huvudsakliga exponeringar och riskkoncen- trationer. AIF-förvaltaren ska för varje EES-baserad AIF-fond som för- valtas och för varje AIF-fond som marknadsförs inom EES infor- mera om 1.andelen illikvida tillgångar i fonden, 2.förändringar i fondens likviditetshantering, 3.fondens riskprofil och riskhanteringssystem, 4.de huvudsakliga kategorier av tillgångar som fonden har inve- steringar i, och 5.resultatet av genomförda stresstester. Paragrafen innehåller bestämmelser om vilken information som en AIF-förvaltare regelbundet ska rapportera till . Bestämmelsen i första stycket omfattar en AIF-förvaltares hela verk- samhet, oavsett var AIF-fonderna är etablerade och marknadsförs. I punkterna 1 och 2 anges att generell information om de instru- ment som AIF-förvaltaren handlar med och de marknader på vilka AIF-förvaltaren agerar ska rapporteras till . Enligt punkten 3 ska dessutom uppgifter om exponeringar och riskkon- centrationer lämnas på fondnivå. Rapporteringskraven i andra stycket omfattar AIF-fonder som är etablerade eller marknadsförs inom EES. För varje sådan fond ska en AIF-förvaltare rapportera den information om risk och likviditet som anges punkterna 1–5. Närmare bestämmelser om innehållet och frekvensen av rappor- teringen finns i kommissionens förslag till genomförandeförord- ning. Paragrafen genomför artikel 24.1 och 24.2. 3 § På begäran av ska en AIF-förvaltare till inspektionen lämna 1.en, vid utgången av varje kvartal, uppdaterad förteckning över de AIF-fonder som förvaltaren förvaltar, och 2.årsberättelser för dels de EES-baserade AIF-fonder som för- valtaren förvaltar, dels de AIF-fonder som förvaltaren marknadsför inom EES. AIF-förvaltare som förvaltar specialfonder ska i stället för första stycket 2 tillämpa 4 §. I första stycket anges vilken information som en AIF-förvaltare är skyldig att lämna till på begäran. Enligt andra stycket ska AIF-förvaltare som förvaltar special- fonder, i stället för att ge in årsberättelser på begäran från Finans- inspektionen, i fråga om sådana fonder tillämpa bestämmelsen i 4 § som innebär att årsberättelser ska ges in till så snart den färdigställts. Paragrafen genomför artikel 24.3. 4 § En AIF-förvaltare som förvaltar en specialfond ska för en sådan fond ge in informationsbroschyr och årsberättelse samt, i förekom- mande fall, faktablad och halvårsredogörelse till så snart de färdigställts. Bestämmelsen motsvarar 4 kap. 21 § LIF och har behandlats i av- snitt 11.4.2. 5 § En AIF-förvaltare som förvaltar AIF-fonder som i betydande grad använder finansiell hävstång ska för varje sådan AIF-fond regelbundet informera om den samlade nivån på finansiell hävstång och den finansiella hävstångens sammansätt- ning. Informationen ska innehålla uppgift om AIF-fondens fem mest betydande långivare och om de belopp som lånats från dessa. Första stycket ska även tillämpas av icke EES-baserade AIF- förvaltare med tillstånd enligt 5 kap. 9 §, att i marknadsföra AIF-fonder som i betydande grad använder finansiell hävstång. I bestämmelsen anges vilken information som regelbundet ska läm- nas till i fråga om AIF-fonder som i betydande grad använder finansiell hävstång. Paragrafen genomför artikel 24.4, i AIFM-direktivet. Närmare bestämmelser om bedömningen av vad det innebär att i betydande grad använda finansiell hävstång finns i kommissionens förslag till genomförandeförordning. Rapporteringskravet i första stycket omfattar svenska AIF-för- valtare som förvaltar AIF-fonder som i betydande grad använder finansiell hävstång, oavsett om dessa fonder marknadsförs i eller inte. Enligt andra stycket omfattas även icke EES-baserade AIF-förvaltare som med stöd av 5 kap. 8 § i marknadsför AIF-fonder som i betydande grad använder finansiell hävstång. Enligt 8 kap. 5 § ska det för varje AIF-fond fastställas en högsta nivå för finansiell hävstång. I kommissionens förslag till genom- förandeförordning finns närmare bestämmelser om hur den finan- siella hävstången ska mätas och beräknas, se vidare kommentaren till 8 kap. 5 §. Information om den finansiella hävstångens samman- sättning innebär att information ska lämnas om källorna till häv- stångseffekten, som exempelvis kan vara innehav av finansiella derivat eller lån av kontanter och värdepapper. I artikel 24.4 i AIFM-direktivet anges att informationen ska göras tillgänglig. Av kommissionens förslag till genomförandeförordning framgår dock att informationen ska lämnas med samma frekvens som viss övrig information (informationen enligt 2 § ovan). Det är så- ledes snarare fråga om att regelbundet lämna viss information än att hålla den tillgänglig. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 11.4.1. 6 § Om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet får begära att en AIF-förvaltare lämnar ytter- ligare information till . ska i så fall informera Europeiska värdepappers- och marknadsmyndig- heten. Bestämmelsen innebär att har rätt att begära in ytterligare information från en AIF-förvaltare, om det behövs för att övervaka risker i det finansiella systemet. ska i så fall informera . Paragrafen genomför artikel 24.5 första stycket. 7 § Om värderingen utförs av en extern värderare ska AIF-för- valtaren underrätta . Om förutsättningarna enligt 8 kap. 12 § andra stycket inte är uppfyllda får ålägga förvaltaren att utse en annan värderare. Utförs värderingsfunktionen av AIF-förvaltaren internt får Finans- inspektionen besluta att förvaltarens värderingar ska kontrolleras av en utomstående värderare eller, om det är lämpligt, en revisor. Enligt paragrafens första stycke ska underrättas om AIF-förvaltaren utser en extern värderare. ska då pröva om den externa värderaren och uppdragsavtalet mot- svarar de krav som anges i 8 kap. 12 § andra stycket. Om Finans- inspektionen finner att så inte är fallet får inspektionen ålägga AIF- förvaltaren att utse en annan värderare. Enligt andra stycket får besluta att en AIF- förvaltare ska låta de värderingar som gjorts internt granskas av annan utomstående värderare eller en revisor. får besluta att så ska ske tillsvidare, under en särskilt angiven period eller vid ett enstaka tillfälle. Paragrafen genomför artikel 19.7 och 19.9. 8 § AIF-förvaltare ska lämna upplysningar om sin verksamhet och därmed sammanhängande omständigheter enligt föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag. AIF-förvaltare och förvaringsinstitut ska, utöver det som anges i första stycket, lämna de upplysningar som in- spektionen begär. Bestämmelsen, som har utformats med 10 kap. 2 § LIF som före- bild, saknar motsvarighet i AIFM-direktivet. Merparten av den regelbundna rapportering som åvilar en AIF-förvaltare följer direkt av 2–5 §§ som genomför artikel 24 i direktivet. Frekvensen och om- fattningen av denna rapportering regleras i kommissionens förslag till genomförandeförordning och har inte rätt att utfärda ytterligare föreskrifter på de områden som täcks av för- ordningen. När det gäller specialfonder har den som förvaltar så- dana omfattats av rapporteringskraven i 20 kap. FFFS 2008:11. Dessa krav skiljer sig i flera avseenden från rapporteringskraven i 2–5 §§. För att även i fortsättningen ska kunna begära in samma uppgifter avseende specialfonder som marknads- förs till icke-professionella investerare behövs regeln i första stycket. Det kan också bli aktuellt med ytterligare föreskrifter avseende andra AIF-fonder som marknadsförs till icke-professionella inve- sterare. I andra stycket regleras informationslämnande av mer till- fällig natur. 9 § För övervakningen av att bestämmelserna i denna lag, kom- missionens förordning (EU) nr XXX/201X av den X X XXX och föreskrifter meddelade med stöd av lagen följs, får Finansinspek- tionen begära att 1.en fysisk eller juridisk person tillhandahåller uppgifter, hand- lingar eller annat, och 2.den som förväntas kunna lämna upplysningar i saken kommer till förhör på tid och plats som inspektionen bestämmer. Första stycket gäller inte i den utsträckning uppgiftslämnandet skulle strida mot den i lag reglerade tystnadsplikten för advokater. får förelägga den som inte följer en begäran enligt första stycket att fullgöra sin skyldighet. Paragrafen genomför artikel 46.2.a, b, d och h och har utformats med 10 kap. 3 § LIF som förebild. 10 § får, när det är nödvändigt, genomföra en undersökning hos 1.en AIF-förvaltare som driver verksamhet i , samt får även genomföra en undersökning hos ett företag som har fått i uppdrag av en AIF-förvaltare som driver verksamhet i att utföra visst arbete eller vissa funktioner, om det behövs för tillsynen av AIF-förvaltaren. Paragrafen genomför artikel 46.2.c i AIFM-direktivet och har ut- formats med 10 kap. 4 § LIF som förebild. Samarbete mellan behöriga myndigheter m.m. 11 § ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med andra behöriga myndigheter, Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten samt Europeiska system- risknämnden, i den utsträckning som följer av och rådets direktiv /61/EU. Paragrafen genomför de artiklar i AIFM-direktivet som anger att information ska utbytas mellan behöriga myndigheter, samt mellan en behörig myndighet och samt ESRB och har utformats med 10 kap. 5 § LIF som förebild. 12 § ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en behörig myndighet i ett annat land inom EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myndigheten ska kunna utöva sin tillsyn enligt och rådets direktiv /61/EU. Den utländska myndigheten får närvara vid kontroll som utförs av inspektionen. Paragrafen genomför artiklarna 50 och 54 och har utformats med 10 kap. 6 § LIF som förebild. 13 § ska inom ramen för sin befogenhet, efter begäran från en tillsynsmyndighet i ett land utanför EES, lämna eller kontrollera information som behövs för att den utländska myn- digheten ska kunna utöva sin tillsyn. Detta gäller dock bara i den utsträckning det följer av ett avtal om samarbete som Finansin- spektionen, med stöd av regeringens bemyndigande, har ingått med den utländska myndigheten. Om en begäran avser rättslig hjälp i brottmål, gäller i stället lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Paragrafen motsvarar i sak 10 kap. 6 a § LIF. 14 § får hänskjuta frågor som rör ett för- farande av en annan behörig myndighet inom EES till Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten för tvistlösning i de fall som framgår av artiklarna 21.6, 42.1, 45.10, 50.4 och 55 i Europa- parlamentets och rådets direktiv /61/EU. AIFM-direktivet ger i flera fall de behöriga myndigheterna, vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika länder, en möjlighet att hänskjuta frågan till . Detta gäller t.ex. vid oenighet om huruvida ett förvaringsinstitut från tredje land uppfyller kraven i direktivet (artikel 21.6 andra stycket) och när en behörig myndig- het i ett land anser att åtgärder vidtagna mot en AIF-förvaltare varit felaktiga eller otillräckliga (artikel 45.10). Vid ett sådant hän- skjutande ska hantera frågan enligt artikel 19 i Esmaförord- ningen.16 Förfarandet enligt artikel 19 i Esmaförordningen innebär i korthet att i första hand agerar som medlare och försöker få myndigheterna att enas om ett beslut inom en av beslutad tidsfrist, artikel 19.2. Om myndigheterna inte kommer överens inom tidsfristen kan fatta ett för de berörda myndigheterna bindande beslut i frågan, artikel 19.3. Om en behörig myndighet inte följer Esmas beslut kan fatta beslut som är bindande även för berört företag, artikel 19.4.