sou · H0B317d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Som framgår av avsnitt 10.4.5 ska det dock (i de fall gärningsmannen inte uppfyllde kravet på tillräknelighet)ske en prövning i fråga om särskilda skydds- åtgärder efter det att allmän domstols dom har vunnit laga kraft. Detta innebär att det i det fallet kommer att finnas ett be- slut om särskilda skyddsåtgärder. Dock kommer den som beslutet avser inte att undergå åtgärderna förrän behovet av sluten psykiatrisk tvångsvård har upphört. Chefsöverläkaren ska i det fall det finns ett beslut om särskilda skyddsåtgärder avseende patienten anmäla till åklagaren när den slutna psykiatriska tvångvården ska upphöra. Åklagaren ska därefter ansöka vid allmän förvaltningsdomstol om en prövning i fråga om förlängning av de särskilda skyddsåtgärderna. Också inom ramen för den psykiatriska tvångsvården finns det regler som tillgodoser behovet av skydd mot att den som vårdas på nytt begår gärningar som innefattar angrepp mot människors liv eller hälsa. I denna del hänvisar vi till avsnitt 7.2.4. Beslut om sluten psykiatrisk tvångsvård kan ha fattats redan före brottmålsprocessen beträffande den som ska bli föremål för en pröv- ning i fråga om särskilda skyddsåtgärder. Sådan vård kan också ha beslutats av chefsöverläkaren sedan den läkare som avgav utlåtandet i fråga om den rättspsykiatriska undersökningen om gärningsmannens tillräknelighet har uttalat, att det fanns förutsättningar för psykiatrisk tvångsvård, se avsnitt 9.7.2. Vidare kan beslut om tvångsvård ha fattats då gärningsmannen i samband med brottmåls- processen har varit frihetsberövad eller när den gärningsman som har dömts för brott till fängelse eller sluten ungdomsvård undergår påföljden. När chefsöverläkaren bedömer att den slutna psykiatriska tvångs- vården ska upphöra ska han eller hon anmäla detta till åklagaren i de fall det beträffande patienten finns ett beslut om särskilda skydds- åtgärder. Åklagaren ska därefter vid allmän förvaltningsdomstol ansöka om en prövning i fråga om förlängning av de särskilda skydds- åtgärderna. I samband med en sådan ansökan kan åklagaren också yrka att den som prövningen avser ska omhändertas i avvaktan på domstolens prövning, se vidare avsnitt 10.4.5. 10.4.3.3Permission, särskilda utslussningsåtgärder och vistelse under öppnare former Vi anser att det finns skäl att överväga om det vid permission och särskilda utslussningsåtgärder behövs specialbestämmelser avseende personer beträffande vilka domstolen har förklarat att det ska göras en prövning enligt lagen om särskilda skyddsåtgärder innan veder- börande ska friges från fängelsestraffet eller den slutna ungdoms- vården. I en sådan förklaring har allmän domstol också konstaterat att den dömde har begått brottet under påverkan av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnesförvirring, en svår utvecklings- störning eller ett allvarligt demenstillstånd. Dock finns det i det skedet inget beslut som kan ligga till grund för särskilda skydds- åtgärder. När det gäller särskilda utslussningsåtgärder från ett fängelse- straff ska det genomgående, vid beslut om sådana åtgärder ska beviljas, bedömas om det finns beaktansvärd risk för att den intag- ne kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt missköta sig (se t.ex. 11 kap. 2 § FäL som gäller fri- gång). För att permission ska kunna nekas den som är intagen i krimi- nalvårdsanstalt krävs att det finns en påtaglig risk för nya brott etc. (se 10 kap. 1 § FäL). Den som är undergår sluten ungdomsvård ska under den senare delen av verkställigheten genom konkreta åtgärder förberedas för ett liv i frihet (se 18 a § lagen [1998:603] om verkställighet av sluten ungdomsvård). Under verkställigheten ska den dömde tillåtas att vistas utanför det särskilda ungdomshemmet i den utsträckning som kravet på samhällsskydd medger, om det bedöms lämpligt för att främja hans eller hennes anpassning i samhället eller det finns andra särskilda skäl (se 18 § första stycket lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård). Det ställs i dessa fall alltså inte något krav på att det ska finnas en viss grad av risk för nya brott för att ut- slussningsåtgärder respektive permission ska kunna nekas. Det framstår som rimligt att permission bör kunna nekas i större utsträckning om det i samband med frigivningen från ett fäng- elsestraff eller sluten ungdomsvård ska ske en prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder. Vi föreslår därför att permission ska kunna nekas om det i dessa fall finns en beaktansvärd risk för nya brott. Det innebär att det för den som undergår fängelse i dessa fall ställs ett lägre krav (beaktansvärd i stället för påtaglig) när det gäller risken för nya brott. När det gäller den som undergår sluten ungdomsvård innebär förslaget att det införs en uttrycklig bestämmelse om att permission kan nekas i sådana fall. Permission ska också kunna nekas om det finns en beaktansvärd risk för att den dömde undan- drar sig straffets fullgörande eller på annat sätt allvarligt missköter sig. När det gäller särskilda utslussningsåtgärder från ett fängelse- straff ska det, vid beslut om sådana åtgärder ska beviljas, bedömas om det finns beaktansvärd risk för att den intagne kommer att begå brott. Vi menar att en sådan bedömning i fråga om risken för nya brott bör gälla även för den för vilken det i samband med fri- givningen ska ske en prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder. Regleringen i FäL behöver därför inte ändras i denna del. Vi före- slår däremot att det i lagen om verkställighet av sluten ungdoms- vård ska införas motsvarande begränsning i fråga om utslussnings- åtgärder. Särskilda utslussningsåtgärder ska också kunna nekas om det finns en beaktansvärd risk för att den dömde undandrar sig straffets fullgörande eller på annat sätt allvarligt missköter sig. Av 14 § lagen om verkställighet av sluten ungdomsvård framgår att verkställigheten ska inledas på en låsbar enhet, men att den dömde ska ges möjlighet till vistelse under öppnare former så snart förhållandena medger det. Vi menar att det även i detta samman- hang uttryckligen bör framgå att det ska göras en bedömning i fråga om risken för nya brott när det gäller den för vilken det i samband med frigivningen ska göras en prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder. Vi föreslår att den dömde i dessa fall ska kunna beviljas vistelse under öppnare former endast om det inte finns en beaktansvärd risk för att han eller hon kommer att begå brott, undandra sig straffets fullgörande eller på annat sätt allvarligt missköta sig. Det bör i detta sammanhang också nämnas att det för en intagen som avtjänar fängelse i lägst av säkerhetsskäl ska beslutas om särskilda villkor som är nödvändiga bl.a. när det gäller per- mission enligt 10 kap. 1 och 2 §§ FäL och särskilda utslussnings- åtgärder enligt 11 kap. 1 § samma lag. Beslut om sådana villkor ska fattas om det inte är uppenbart obehövligt. Om det finns särskilda skäl ska särskilda villkor beslutas också för en intagen som har dömts till fängelse i lägst två år.4 10.4.4Ska det kunna bli aktuellt med särskilda skyddsåtgärder för den som ska utvisas på grund av brott? Vårt förslag: Det ska inte ske någon prövning i fråga om sär- skilda skyddsåtgärder inför frigivningen från ett fängelsestraff om allmän domstol i domen, i vilken fängelsestraffet dömdes ut, har beslutat att den dömde ska utvisas ur landet på grund av brottet. Allmän domstol ska dock även i dessa fall förklara att det finns skäl för allmän förvaltningsdomstol att pröva frågan om sådana åtgärder. En prövning i fråga om särskilda skydds- åtgärder ska ske först om det inte beslutas att utlänningen ska tas i förvar i avvaktan på verkställigheten av utvisningsbeslutet eller om ett beslut om förvar ska upphöra utan att utvisnings- beslutet har verkställts. ska anmäla till åklagaren om det inte fattas något beslut om att utlänningen ska tas i för- var eller om beslutet om förvar i närtid kan komma att upphöra utan att beslutet om utvisning har verkställts. Verkställighet av utvisningsbeslutet får ske trots att utlänningen undergår särskilda skyddsåtgärder. Åtgärderna ska upphöra när beslutet om utvisning har verkställts. 10.4.4.1Verkställighet av ett beslut om utvisning av den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning Enligt nuvarande lagstiftning (17 § andra stycket LRV) får verk- ställighet av ett beslut enligt utlänningslagen (2005:716) om avvis- ning eller utvisning beträffande den som genomgår rättspsykiatrisk vård med särskild utskrivningsprövning under vissa förutsättningar 4 Se 1 kap. 7 § FäL. verkställas trots tvångsvården. För att verkställighet ska få ske ska det begäras av den myndighet som ska verkställa utvisningsbeslutet. Vidare krävs det att chefsöverläkaren finner att det inte längre till följd av den psykiska störning som har föranlett beslutet om sär- skild utskrivningsprövning finns risk för att patienten återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag samt att patientens tillstånd tillåter att beslutet verkställs. Tvångsvården upphör i ett sådant fall när beslutet har verkställts. Bestämmelsen i 17 § andra stycket LRV fick sin nuvarande lydelse (se prop. 2006/07:78, Vissa läkemedels- och psykiatrifrågor). Ändringen innebär att det, för att utvisning eller avvisning ska få ske i dessa fall, också krävs att chefsöverläkaren bedömer att det inte längre finns risk för att patienten återfaller i brottslighet som är av allvarligt slag. En invändning mot den tidi- gare ordningen hade varit att det inför verkställigheten av ett utvis- ningsbeslut inte skedde någon prövning som tog hänsyn till sam- hällsskyddet. Det innebar att det på ett tidigt stadium var möjligt att utvisa en person som dömts till rättspsykiatrisk vård utan att någon förbättring, t.ex. när det gäller risken för återfall i brotts- lighet, hade uppnåtts. Det ansågs också kunna uppfattas som stötande av målsägande och andra att det inte gjordes en bedömning av risken för återfall i allvarlig brottslighet inför ett beslut om verk- ställande av utvisning. Denna samhällsskyddsaspekt underströks av den frånvaro av gränskontroll och den ökade rörlighet som råder mellan länder, inte minst inom EU/EES-området (prop. 2006/07:78, s. 44 ff.). 10.4.4.2Utvisning på grund av brott och möjligheten att ta utlänningen i förvar Om ett brott har begåtts av en utlänning kan domstolen i domen på fängelse besluta att han eller hon ska utvisas på grund av brottet. För att ett beslut om utvisning ska få fattas krävs att gärningen är av sådant slag och övriga omständigheter sådana att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fortsatt brottslighet här i landet eller att brottet med hänsyn till den skada, fara eller kränkning som det har inneburit för enskilda eller allmänna in- tressen är så allvarligt att han eller hon inte bör få stanna kvar, se 8 kap. 8 § utlänningslagen (2005:716). Utlänningen får (om han eller hon har fyllt ) tas i förvar om det är fråga om att verkställa ett beslut om utvisning och det på grund av utlänningens personliga förhållanden eller övriga omstän- digheter finns anledning att anta att han eller hon annars kommer att hålla sig undan eller bedriva brottslig verksamhet i , se 10 kap. 1 § andra stycket tredje punkten och tredje stycket utlän- ningslagen. Om ett beslut om utvisning har meddelats får utlän- ningen hållas i förvar , om det inte finns synner- liga skäl för (10 kap. 4 § andra stycket utlännings- lagen). Det är som ansvarar för att beslut om förvar verkställs (10 kap. 18 § utlänningslagen). En utlänning som har ut- visats på grund av brott kan efter beslut av pla- ceras i kriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest (10 kap. 20 § utlänningslagen). Ett utvisningsbeslut får inte verkställas förrän ut- länningen har avtjänat det fängelsestraff som han eller hon har dömts till eller verkställigheten av straffet har flyttats över till ett annat land (12 kap. 9 § utlänningslagen). Det är polismyndigheten som ska verkställa allmän domstols beslut om utvisning på grund av brott (12 kap. 14 § tredje stycket utlänningslagen). Finner polismyndigheten att beslutet om utvisning inte kan verkställas ska myndigheten underrätta som i sådana fall ska ge anvisningar om verkställigheten eller vidta andra åtgärder (12 kap. 17 § första och andra stycket utlännings- lagen). En utlänning kan under de förutsättningar som gäller för att han eller hon ska kunna tas i förvar i stället ställas under uppsikt (10 kap. 6 § utlänningslagen). Uppsikt innebär att utlänningen är skyldig att på vissa tider anmäla sig hos polismyndigheten i orten eller hos . I ett beslut om uppsikt får utlänningen också åläggas att lämna ifrån sig sitt pass eller annan legitimations- handling. 10.4.4.3Ska det vara möjligt att besluta om särskilda skyddsåtgärder om den som har dömts till fängelse ska utvisas på grund av brottet? Som vi har redogjort för i avsnitt 10.4.2 ska särskilda skydds- åtgärder under vissa förutsättningar kunna komma i fråga efter det att gärningsmannen har frigetts från ett fängelsestraff. särskilda skyddsåtgärder ska vara att förhindra att den dömde på nytt begår en allvarlig våldshandling. Ambitionen ska vara att det inte längre, efter det att gärningsmannen har varit föremål för sär- skilda skyddsåtgärder, finns en påtaglig risk för att han eller hon begår nya allvarliga gärningar mot någon annans liv eller hälsa. Frågan är då om det bör vara möjligt att besluta om särskilda skyddsåtgärder i de fall det finns ett beslut om att den som har dömts till fängelse ska utvisas på grund av brottet. En första fråga som man bör ställa sig är om syftet med de särskilda skyddsåtgärderna endast ska vara att förhindra att gärnings- mannen begår ny allvarlig brottslighet i eller om syftet i dessa fall även ska kunna vara att förhindra sådan brottslighet i det land till vilket den dömde ska utvisas. I denna del anser vi att det är rimligt att särskilda skyddsåtgärder som beslutas enligt svensk lag endast ska ta sikte på att förhindra återfall i allvarlig brottslighet här i landet. Tanken bör alltså vara att sådana åtgärder ska syfta till att risken för att personen i fråga på nytt gör sig skyldig till sådan brottslighet inte längre ska vara påtaglig och att det ska vara möjligt för honom eller henne att åter kunna vistas ute i det svenska sam- hället. Särskilda skyddsåtgärder för en utlänning som ska utvisas ur landet skulle inte kunna ske med ett sådant syfte. Enligt vår mening framstår det som tillräckligt att risken för att utlänningen begår nya gärningar hanteras inom ramen för verk- ställigheten av fängelsestraffet. Därefter får behovet av att för- hindra ny brottslighet anses vara tillgodosett genom att den dömde utvisas ur landet. I avvaktan på att beslutet om utvisning ska verk- ställas kan åtgärder med detta syfte tillgripas genom att den dömde tas i förvar. Vi föreslår därför att det inte ska ske någon obliga- torisk prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder inför frigiv- ningen från ett fängelsestraff om allmän domstol i domen, i vilken fängelsestraffet dömdes ut, har beslutat att den dömde ska utvisas ur landet på grund av brottet. För att det ska vara möjligt att senare, om behov av det skulle uppstå på den grunden att utvis- ningsbeslutet inte verkställs, pröva frågan om särskilda skydds- åtgärder bör det dock även i detta fall vara en uppgift för allmän domstol att i domen på fängelse avgöra om det finns skäl för allmän förvaltningsdomstol att pröva frågan om sådana åtgärder. Som vi redan har nämnt kan ett beslut om förvar (i syfte att kunna verkställa ett beslut om utvisning) fattas på den grunden att det kan antas att utlänningen kommer att göra sig skyldig till fort- satt brottslighet här i landet. Också vid bedömningen i frågan, om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder är uppfyllda, ska det finnas en risk för fortsatt brottslighet. I det fallet krävs det att det finns en påtaglig risk för att gärningsmannen begår nya allvarliga gärningar mot någon annans liv eller hälsa. I de fall domstolen i brottmålet har kommit fram till att det finns skäl att pröva om det finns förutsättningar för särskilda skyddsåtgärder bör det därför också vanligtvis (på grund av risken för fortsatt brottslighet) finnas förutsättningar för att ta utlänningen i förvar. Det kan i vissa fall dock vara så att det inte fattas något beslut om att utlänningen ska tas i förvar inför verkställigheten av utvis- ningsbeslutet. Vi menar att frågan om särskilda skyddsåtgärder i det fallet ska kunna tas upp till prövning, om möjligt redan innan utlänningen friges från fängelsestraffet. ska därför ha en skyl- dighet att anmäla till åklagaren om utlänningen efter frigivningen från fängelsestraffet inte ska tas i förvar. Det förhåller sig så att det inte alltid säkert kan sägas om ett beslut om utvisning går att verkställa eller inte. Det är inte heller ovanligt att det kan ta mycket att verkställa ett utvisnings- beslut. Eftersom det finns begränsningar i fråga om hur länge en person får hållas i förvar enligt utlänningslagen kan ett sådant be- slut därför komma att upphävas utan att utvisningsbeslutet har kunnat verkställas. I de fall det rör sig om en person som skulle kunna bli föremål för särskilda skyddsåtgärder kan det framstå som stötande att i den situationen inte kunna ta upp frågan om särskilda skyddsåtgärder till prövning innan utlänningen lämnar förvaret. Vi föreslår därför att en prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder ska ske även i det fallet. ska ha en skyldighet att anmäla till åklagaren att beslutet om förvar kommer att upphävas utan att utvisningsbeslutet har kunnat verkställas. 10.4.4.4De särskilda skyddsåtgärderna ska upphöra om utvisningsbeslutet kan verkställas Med den ordning vi föreslår kan en utlänning bli föremål för sär- skilda skyddsåtgärder även om det finns ett beslut om att han eller hon ska utvisas ur landet på grund av brott. Om det senare blir möjligt att verkställa utvisningsbeslutet bör detta kunna ske även om utlänningen undergår särskilda skyddsåtgärder, eftersom det då är relevant med åtgärder som syftar till att förhindra återfall i allvarlig brottslighet här i landet. Vi föreslår därför att de särskilda skyddsåtgärderna ska upphöra när beslutet om utvisning har verkställts. 10.4.5Det rättsliga förfarandet vid prövningen av frågan om särskilda skyddsåtgärder Vårt förslag: Beslut om särskilda skyddsåtgärder ska fattas av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av åklagare. Dom- stolen ska i beslutet ange om de särskilda skyddsåtgärderna ska genomföras i sluten form eller i öppen form. Beträffande den som har begått en otillåten gärning som har riktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsa, men som inte uppfyller kravet på tillräknelighet, får särskilda skyddsåtgärder beslutas endast om allmän domstol genom en dom, som har vunnit laga kraft, har fastställt att gärningsmannen har begått gärningen och att denna var otillåten. Allmän domstol ska, efter yrkande av åklagaren, kunna be- sluta att gärningsmannen ska omhändertas i avvaktan på att domen vinner laga kraft, dvs. fram till dess allmän förvaltnings- domstol kan inleda sin prövning i fråga om särskilda skydds- åtgärder. Ett sådant beslut om omhändertagande får dock inte fattas om det framgår att gärningsmannen inte uppfyller förut- sättningarna för särskilda skyddsåtgärder. Den omhändertagne ska placeras i en särskild skyddsenhet. Beträffande den som ska friges från ett fängelsestraff eller från sluten ungdomsvård får särskilda skyddsåtgärder beslutas av allmän förvaltningsdomstol endast om allmän domstol i domen, genom vilken gärningsmannen dömdes till någon av dessa på- följder, har beslutat att en prövning i fråga om särskilda skydds- åtgärder ska ske. Allmän domstol ska i en sådan dom uttala sig i frågan, om den som döms har begått brottet under påverkan av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnesförvirring, en svår utvecklingsstörning eller ett allvarligt demenstillstånd. Kriminalvården respektive SiS ska i en anmälan till åklagaren ange den dömde ska friges från fängelse- straffet respektive från sluten ungdomsvård. Vid sin prövning ska förvaltningsdomstolen utgå från vad den allmänna domstolen har funnit utrett beträffande gärningen. Chefsöverläkaren ska anmäla till åklagaren när det bedöms att sluten psykiatrisk tvångsvård kan komma att upphöra i när- tid för en patient som ska bli föremål för en ny prövning i fråga om särskilda skyddsåtgärder. Allmän förvaltningsdomstol ska kunna besluta att den som är föremål för en prövning avseende särskilda skyddsåtgärder, i avvaktan på domstolens prövning, ska omhändertas efter det att den psykiatriska tvångsvården har upphört. Ett sådant beslut får dock inte fattas om det är uppenbart att det inte finns ett behov av ett omhändertagande. Allmän förvaltningsdomstol ska också kunna besluta att en gärningsman, som ska undergå särskilda skyddsåtgärder i sluten form, ska vara omhändertagen i avvaktan på att han eller hon kan överföras till en särskild skyddsenhet. Allmän förvaltningsdomstol ska ge åklagaren tillfälle att yttra sig i mål som rör förlängning eller upphörande av särskilda skyddsåtgärder, mål som rör övergång av särskilda skydds- åtgärder från sluten till öppen form och mål som rör permission eller delegation av möjligheten att besluta om permission. I dessa typer av mål ska åklagaren även ha rätt att överklaga be- sluten. Åklagaren ska dessutom ha rätt att överklaga beslut om att särskilda skyddsåtgärder inte ska inledas och allmän förvalt- ningsdomstols beslut i fråga om omhändertagande. Beslut ska få överklagas om åklagaren före beslutet har anmält till rätten att beslutet kan komma att överklagas. Offentligt biträde ska i mål hos allmän förvaltningsdomstol förordnas för den som de särskilda skyddsåtgärderna avser, om det inte är uppenbart att det saknas behov av ett biträde. Vår bedömning: Kriminalvården respektive SiS bör senast en månad i förväg till åklagaren anmäla tidpunkten då den dömde ska friges. 10.4.5.1Prövning av frågan om särskilda skyddsåtgärder i två olika fall Vi har i avsnitt 10.4.2 föreslagit att särskilda skyddsåtgärder ska kunna beslutas i två olika situationer. Den ena situationen avser de fall då en gärningsman har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på tillräknelighet inte är uppfyllt. Det andra fallet är då en gärningsman, som har begått brottet under påverkan av en allvarlig psykisk störning, en svår utvecklingsstör- ning, ett allvarligt demenstillstånd eller en tillfällig sinnesförvirring, men som har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård ska fri- ges från fängelsestraffet eller den slutna ungdomsvården. Frågan är hur det rättsliga förfarandet vid prövningen av frågan om särskilda skyddsåtgärder bör se ut i dessa två olika fall. Vi behandlar först frågan om prövningen av särskilda skyddsåtgärder i det fall då gär- ningsmannen har begått en otillåten gärning som till följd av otill- räknelighet inte utgör brott. 10.4.5.2Ska allmän domstol eller allmän förvaltningsdomstol pröva frågan om särskilda skyddsåtgärder i otillräknelighetsfallen? För att särskilda skyddsåtgärder ska kunna komma i fråga krävs det att gärningsmannen har begått en straffrättsligt otillåten gärning eller ett brott. Gärningen ska ha riktat sig mot eller medfört fara för någon annans liv eller hälsa. Frågan, huruvida någon har begått en gärning av detta slag avgörs av allmän domstol i en brottmåls- process. Om rätten finner att gärningsmannen har begått en otillåten gärning men inte uppfyller kravet på tillräknelighet och därmed inte ska dömas för brott ska han eller hon frikännas. Vi föreslår, som vi har redogjort för, att särskilda skydds- åtgärder ska vara fristående från det straffrättsliga systemet. Syftet med sådana åtgärder ska vara att förhindra att gärningsmannen på nytt begår våldsgärningar av allvarligt slag. Prövningen avser därför frågan, om det finns en påtaglig risk för detta.