sou · H0B384 · 2012-12-18 00:00:00 — 6 § Har någon tillstånd av en myndighet att driva näring inom ett särskilt reglerat näringsområde och meddelas han eller hon närings- förbud eller tillfälligt näringsförbud, ska domstolen i fall som avses i 4 § sända en kopia av domen eller beslutet till den tillstånds- givande myndigheten. I fråga om när sådan underrättelse ska ske gäller 5 §. 7 § förs med hjälp av automatiserad be- handling och används för 1.samordna registrering av och information av meddelade näringsförbud och tillfälliga näringsförbud, 2.framställning för intyg och registerutdrag, 3.framställning av bevis om meddelade näringsförbud och till- fälliga näringsförbud samt bevis om frihet från näringsförbud, och 4.underrättelser enligt 12 §. är personuppgiftsansvarigt enligt personuppgifts- lagen (1998:204) för behandling av personuppgifter i närings- förbudsregistret. ska se till att det inte uppkommer otillbörligt in- trång i de registrerades personliga integritet eller risker från säker- hetssynpunkt. För dessa syften får verket i enskilda fall ställa upp särskilda villkor för behandlingen av personuppgifter. 8 § När ett näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud har med- delats, ska kungöra detta i en tidning som verket ger ut. meddelar närmare föreskrifter om sådan kun- görelse. 9 § ska innehålla uppgift om 1.fullständigt namn, personnummer eller, om sådant saknas, födelsedatum, och postadress beträffande person som fått närings- förbud eller tillfälligt näringsförbud, 2.huruvida näringsförbudet är tillfälligt, 3.den tid näringsförbudet avser, 4.huruvida näringsförbudet har ändrats eller upphävts, 5.undantag och villkor i samband med undantaget samt om undantaget återkallats, och 6.vilken domstol som har beslutat om näringsförbud eller till- fälligt näringsförbud samt målnummer. 10 § Uppgifter om näringsförbud och tillfälligt näringsförbud ska avlägsnas ur näringsförbudsregistret efter det att tiden för näringsförbudet har löpt ut eller uppgift har kommit in om att förbudet av annat skäl har upphört att gälla. 11 § meddelar närmare föreskrift om hur utdrag ska lämnas ur näringsförbudsregistret. 12 § Underrättelser om de uppgifter som förs in i näringsförbuds- registret och om de ändringar som görs i registret ska fortlöpande sändas till och . 13 § Om den som i tjänsten hanterar utdrag ur näringsförbuds- registret finner anledning att anta att dess innehåll är oriktigt, ska han genast anmäla det till . 14 § ska lämna behövliga utdrag ur registret till rätts- statistiken enligt de anvisningar som meddelar i samråd med . 15 § De uppgifter som finns i näringsförbudsregistret ska vara offentliga. I fråga om personuppgifter ska näringsförbudsregistret ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter för 1. verksamhet som staten ansvarar för enligt lag eller annan för- fattning och –som avser sådan näringsverksamhet för vilken införing sker –som avser fullgörande av underrättelseskyldighet, eller – som för att kunna utföras förutsätter tillgång till informa- tion som finns i registret, 2. allmän eller enskild verksamhet där den information som in- går in näringsförbudsregistret utgör underlag för prövningar eller beslut. Personnummer och andra identitetsnummer i registret får be- handlas för de ändamål som anges i första stycket. 16 § får för de ändamål som anges i 15 § och i den ut- sträckning det är förenligt med bestämmelsen i 33 § personupp- giftslagen (1998:204) medge direktåtkomst till näringsförbuds- registret. Annan än myndighet får dock inte medges direktåtkomst till personuppgifter om lagöverträdelser som innefattar brott, domar i brottmål, straffprocessuella tvångsmedel eller administrativa fri- hetsberövanden, om inte undantag från förbudet att behandla så- dana uppgifter har meddelats med stöd av 21 § personuppgiftslagen (1998:204). 17 § Bestämmelserna i personuppgiftslagen (1998:204) om rättelse eller skadestånd gäller vid behandling av personuppgifter enligt denna förordning. 18 § Att beslut om rättelse och avslag på ansökan om information enligt 26 § personuppgiftslagen (1998:204) får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol följer av 22 a § förvaltningslagen (1986:223). 19 § ska genomföra tillsynen över med- delade näringsförbud med respekt för den personliga integriteten och på ett sådant sätt att tillsynen inte väcker onödig upp- märksamhet eller annars orsakar den som har näringsförbud eller annan enskild större besvär än nödvändigt. 20 § Kallelse till samtal ska sändas med posten eller ske på annat lämpligt sätt. När vite eller annan påföljd föreläggs, ska kallelsen vara skriftlig och delges. 21 § Ett föreläggande om vite enligt 44 eller 47 § lagen (2014:000) om näringsförbud ska vara skriftligt. Föreläggandet ska delges. 22 § En begäran om uppgift enligt 47 § lagen om (2014:000) om näringsförbud som riktar sig till ett kreditinstitut får inte avse upp- gifter som vid tiden för begäran är äldre än . 23 § ska på ett lämpligt sätt dokumentera de uppgifter som hämtas in i samband med tillsynen. 24 § Beslut som fattas av ska antecknas på lämpligt sätt. 25 § ska anmäla till åklagaren om det finns skäl att misstänka att ett näringsförbud överträds eller har överträtts eller att den som har fått undantag från ett sådant förbud enligt 36 § lagen (2014:000) om näringsförbud bryter mot sina skyldigheter i den verksamhet som avses med undantaget, eller mot vad rätten har bestämt i samband med att den beviljade undantag. 26 § och ska särskilt upp- märksamma när det kan finnas skäl att meddela näringsförbud enligt 6 § lagen (2014:000) om näringsförbud och anmäla detta till åklagaren. 1.Denna förordning träder i kraft . 2.Genom förordningen upphävs förordningen (1986:441) om underrättelser angående näringsförbud m.m. förordning om ändring i förordningen (2007:1117) om instruktion för 3 § ska fullgöra de uppgifter som följer av 1.konkurrenslagen (2008:579), 2.18 kap. 1 § lagen (2007:1091 om offentlig upphandling, 18 kap. 1 § lagen (2007:1092) om upphandling inom områdena vatten, energi, transporter och posttjänster och 18 kap. 1 § lagen (2011:1029) om upphandling på försvars- och säkerhetsområdet, 3.lagen (2014:000) om näringsförbud, 4.lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m., 5.10 kap. 7 § lagen (2008:962) om valfrihetssystem, och 6.konkurrensförordningen (2008:604). 9 § ska underrätta och innan verket väcker talan om eller ansöker om näringsförbud enligt 17 § lagen (2014:000) om näringsförbud. Denna förordning träder i kraft . Regeringen tillkallade genom beslut en särskild utredare med uppdrag att se över vissa frågor i anslutning till lagen (1986:436) om näringsförbud och tillsynen av denna. Syftet med översynen är enligt utredningsdirektiven att stärka och modernisera delar av lagstiftningen. Vidare ska utredaren utreda hur effektiviteten vid tillsynen enligt lagen kan förbättras. Direktiven (dir. 2011:120) återges i sin helhet i bilaga 1. Utredningen har antagit namnet Utredningen om vissa frågor om näringsförbud. Under utredningen har det genomförts sex expertmöten vid vilka de frågor som har ingått i utredningen har behandlats. Vidare har det genomförts studiebesök hos specialverk- ställighetsteam, som ansvarar för tillsynen av meddelade närings- förbud. Utredningen har även träffat företrädare för och . och har getts tillfälle att lämna synpunkter. Slutligen har det inhämtats information från , och . Utredningens arbete har bedrivits i nära samråd med berörda experter. När det gäller de förslag som har utarbetats är utredaren och experterna ense. Betänkandet har därför avfattats i vi-form. Det kan tilläggas att vi under utredningsarbetet har fått del av flera ytterligare förslag med anknytning till lagen om näringsför- bud. Dessa behandlas dock inte i detta betänkande, eftersom vi har bedömt att de inte omfattas av våra direktiv. 2Näringsförbud – en allmän beskrivning 2.1.1Grundläggande krav för näringsförbud Enligt lagen (1986:436) om näringsförbud kan en domstol meddela en enskild näringsidkare näringsförbud, om han eller hon har gjort sig skyldig till vissa i lagen närmare angivna oegentligheter. Med enskild näringsidkare jämställs i detta sammanhang bl.a. vissa i lagen närmare angivna företrädare för juridiska personer. Bestämmelserna om näringsförbud har tillkommit för att för- hindra att personer som har åsidosatt sina skyldigheter i en närings- verksamhet fortsätter att missbruka näringsfriheten. De oegentlig- heter som enligt lagstiftaren är så allvarliga att de kan ligga till grund för ett beslut om näringsförbud är när någon 1.har gjort sig skyldig till brottslighet, som inte är ringa, 2.i avsevärd omfattning har underlåtit att betala skatt m.m., 3.i samband med eller före konkurs har agerat grovt otillbörligt mot näringsverksamhetens borgenärer, eller 4.har överträtt konkurrensbestämmelserna i 2 kap. 1 § konkurrens- lagen (2008:579) eller artikel 101 i EUF-fördraget på visst sätt. Förutom att den aktuella personen ska ha gjort sig skyldig till någon av de angivna oegentligheterna krävs det, för att närings- förbud ska kunna meddelas, att han eller hon grovt har åsidosatt vad som har ålegat honom eller henne i näringsverksamheten och att näringsförbud är påkallat från allmän synpunkt. Vid bedömningen av om näringsförbud är påkallat från allmän synpunkt ska det särskilt beaktas om Näringsförbud - en allmän beskrivning 1.åsidosättandet har varit systematiskt eller syftat till betydande , 2.det har medfört eller varit ägnat att medföra betydande skada, eller 3.personen har dömts för brott i näringsverksamhet. Vid överträdelse av konkurrensbestämmelserna ska det även sär- skilt beaktas om förfarandet har varit ägnat att allvarligt hindra, be- gränsa eller snedvrida konkurrensen. Har en näringsidkare gjort sig skyldig till brott för vilket det lägsta föreskrivna straffet är fängelse , ska näringsförbud anses påkallat från allmän syn- punkt, om det inte finns särskilda skäl. 2.1.2Vem som kan föra talan om näringsförbud Näringsförbud kan meddelas på yrkande av åklagare. Ett yrkande om näringsförbud med anledning av överträdelser av konkurrens- lagens eller EUF-fördragets bestämmelser kan dock endast fram- ställas av . Om yrkandet om näringsförbud är föranlett av en konkurs eller av underlåtenhet att betala tull, skatt eller avgift enligt skatteförfarandelagen, får talan föras av Krono- fogdemyndigheten, under förutsättning att åklagaren har förklarat sig avstå från att föra talan. 2.1.3Innebörden av ett meddelat näringsförbud Ett näringsförbud ska meddelas för , lägst tre och högst . Den som har näringsförbud är för- hindrad att driva näringsverksamhet. Vidare innebär förbudet bl.a. att personen inte får inneha vissa i lagen närmare angivna roller i juridiska personer. Han eller hon får inte heller vara anställd eller ta emot återkommande uppdrag i en näringsverksamhet som drivs av en närstående eller i den näringsverksamhet där han eller hon har åsidosatt sina skyldigheter. Näringsförbud - en allmän beskrivning 2.1.4Tillsynen över meddelade näringsförbud Tillsynen över att näringsförbud och tillfälliga näringsförbud efter- levs utövas av . Myndigheten har som rutin att inleda tillsynen med att kalla till ett inledande samtal. In- för det inledande samtalet görs en grundutredning, som består bl.a. i ett antal registerkontroller. Utredningen och det inledande sam- talet syftar bl.a. till att ge möjlighet att bedöma risken för att den som har näringsförbud bryter mot för- budet. Efter det inledande samtalet genomförs årliga kontroller genom registerslagningar och kontakter med den som har närings- förbud. En person med näringsförbud har ingen skyldighet att medverka i tillsynsarbetet och i så måtto bygger tillsynen helt på frivillighet. har emellertid vid tillsynen rätt att få bi- träde av polis som därmed kan hjälpa till med bl.a. spaning. Vid misstanke om att ett näringsförbud överträds ska Kronofogde- myndigheten göra en anmälan om förhållandet till åklagaren. För en mer utförlig beskrivning av tillsyns- verksamhet, se avsnitt 8. Den som överträder ett näringsförbud ska dömas till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . Möjligheten att meddela näringsförbud har funnits i . meddelades i genomsnitt 40 näringsförbud . skärptes reglerna i syfte att öka antalet näringsförbud med anledning av brott. Antalet närings- förbud har därefter ökat i tiden och (år- en 2008–2011) har i genomsnitt 250 nya förbud meddelats . Näringsförbud - en allmän beskrivning SOU 2012:84 *Uppgift saknas . Källor: SOU 1997:123, Rapport om näringsförbudens efterlevnad (2004:2) och . 2.2.2Uppgifter om antalet pågående näringsförbud Uppgifter om näringsförbud registreras hos i närings- förbudsregistret.1 –1996 var antalet pågående näringsförbud vid utgången av i genomsnitt 170. I tiden därefter har antalet pågående förbud ökat kraftigt. Vid utgången av fanns 1 050 näringsförbud registrerade hos . En förklaring till ökningen är dels den tidigare omnämnda skärpningen i fråga om näringsförbud med anledning av brott, dels att den längsta tiden som näringsförbud kan meddelas för har förlängts från fem till . 1 Registret beskrivs närmare i avsnitt 7. SOU 2012:84 Näringsförbud - en allmän beskrivning Källor: SOU 1997:123, Rapport om näringsförbudens efterlevnad (2004:2) och . Uppgifter om pågående näringsförbud fanns det 1 047 beslut om näringsförbud registrerade i näringsförbudsregistret. Av dessa beslut var 958 slutliga dvs. med- delade genom lagakraftvunna domar eller slutliga beslut. Totalt fanns det tillfälliga beslut registrerade i 627 fall.2 I 33 fall har dom- stolen beslutat att näringsförbudet ska gälla först , för att möjliggöra en avveckling av näringsverksamheten. I sex fall har personer som har meddelats näringsförbud beviljats vissa undantag från näringsförbudet. I 18 fall har ett näringsförbud förlängts med anledning av att förbudet har överträtts. I merparten av fallen () har förbudstiden varit . 58 personer har fått en förbudstid . Följande samman- ställning visar hur meddelade förbud fördelar sig med utgångs- punkt i förbudstidens längd. 2 De 627 fallen innefattar såväl ännu löpande beslut om tillfälligt näringsförbud som beslut om tillfälligt näringsförbud som senare har följts av ett slutligt beslut om näringsförbud. Näringsförbud - en allmän beskrivning SOU 2012:84 I fråga om den geografiska spridningen är drygt hälften (51,) av dem som har näringsförbud bosatta i någon av de tre storstads- regionerna. har en utländsk adress och saknar fast postadress. Andelen kvinnor är . Uppgifter från visar att av de personer som har näringsförbud även förekommer med skulder i myndighetens register. SOU 2012:84 Näringsförbud - en allmän beskrivning Skuldsättning m.m. för person som har näringsförbud >1 000 000 kr 2.2.3Antalet anmälda överträdelser av näringsförbud Antalet anmälda överträdelser av näringsförbud har –2010 legat på en relativt stabil nivå med ett snitt om 40 an- mälda överträdelser . Även antalet uppklarade brott3 har legat på en ganska jämn nivå med ett snitt om 25 uppklarade brott . Följande sammanställning visar antalet anmälda överträdelser och uppklarade brott samt uppklarningsprocenten4 – 2010. 3Med termen uppklarade brott avses såväl personuppklarade som tekniskt uppklarade. Med personuppklarade brott avses fall där en person har bundits till brottet genom att åtal har väckts, strafföreläggande utfärdats eller åtalsunderlåtelse meddelats. Med tekniskt upp- klarade brott avses fall där brott inte kan styrkas eller att den misstänkte inte är straffmyndig (se Brottsförebyggandet rådets [Brå] rapport 2011:11 s. 75). Antalet uppklarade brott visar således inte hur många personer som slutligen lagförs för en viss typ av brottslighet. 4Med termen uppklarningsprocent redovisas antalet brott som klarats upp i procent av antalet anmälda brott under (se Brå:s rapport 2011:11 s. 75). Näringsförbud - en allmän beskrivning SOU 2012:84 Antalet anmälda överträdelser m.m. Även i finns en lag om näringsförbud (13.12.1985/1059). Enligt 1 § lagen om näringsförbud kan näringsförbud meddelas i syfte att förhindra att otillbörlig och skadlig rörelse drivs samt för att bevara förtroendet för näringsverksamheten. Näringsförbud får meddelas dels enskilda näringsidkare, dels ett antal i lagen närmare angivna företrädare för juridiska personer. Utformningen av den finländska lagen visar stora likheter med den svenska motsvarigheten. Således får enligt den finländska lagen näringsförbud meddelas den som i en näringsverksamhet har gjort sig skyldig till brottsligt förfarande som inte kan anses ringa. Vi- dare kan näringsförbud meddelas den som vid drivandet av en rör- else väsentligen har åsidosatt de lagstadgade skyldigheter som följer med drivandet av verksamheten. För att näringsförbud ska kunna meddelas krävs dessutom att verksamheten vid en helhetsbe- dömning anses skadlig för borgenärer, avtalsparter, den offentliga ekonomin eller en sund och fungerande ekonomisk konkurrens. Ett näringsförbud innebär hinder att driva rörelse, vara styrelse- medlem i aktiebolag m.m. Näringsförbud meddelas av minst tre och högst . Den som bryter mot förbudet döms till böter eller fängelse upp till . Näringsförbud - en allmän beskrivning Uppgifter om meddelade näringsförbud registreras hos Rätts- registercentralen. Syftet med registret är att tillgodose offentlig- heten när det gäller näringsförbud samt efterlevnaden och kontroll- en av förbuden. Var och en har rätt att få uppgifter om gällande näringsförbud i registret. Uppgifterna gallras efter det att förbudet upphört. Sekretess gäller i fråga om uppgifter om närings- förbud som inte längre gäller, men uppgifter får lämnas ut bl.a. till polisen för förundersökning av brott mot näringsförbud och till åklagare för drivande av åtal. Tillsynen av meddelade näringsförbud Tillsynen över näringsförbud utövas i av polisen. Vid till- synen gäller vad som föreskrivs i polislagen (872/2011) om polis- undersökning. Det innebär att var och en som möjligen kan lämna uppgifter som behövs för undersökningen är skyldig att på kallelse inställa sig hos polisen. Om en person utan godtagbar orsak inte hörsammar en kallelse, kan han eller hon hämtas till förhöret. När ett näringsförbud har trätt i kraft, ska polisen upprätta en redogörelse för hurdan rörelse den som har meddelats närings- förbud drev innan förbudet meddelades och vilka åtgärder som per- sonen har vidtagit med anledning av förbudet. Den som har näringsförbud är skyldig att lämna de upplysningar som behövs för redogörelsen. Vidare är han eller hon under förbudets giltighetstid skyldig att på begäran av polisen lämna en redogörelse för sin in- komst och uppgift om sin arbetsplats. Skatte-, tull-, utsöknings- och lönegarantimyndigheterna, konkursombudsmannen, myndig- heter som beviljar understöd och förmåner av offentliga medel samt myndigheter som sköter tillstånds- och tillsynsuppgifter hän- förliga till näringsverksamhet ska i sin verksamhet uppmärksamma efterlevnaden av näringsförbud. Vid tillsynen försöker polisen i ett inledande skede skapa sig en bild av den som har fått näringsförbud. Det sker dels genom in- hämtande av uppgifter från banker och diverse myndigheter, dels genom ett förhör med personen ifråga. Efter den inledande kontakten sker minst en årlig kontroll av den som har näringsförbud. Möjlighet finns även till mer intensiv övervakning, vilket innebär att personen med näringsförbud kallas till ytterligare förhör. Vidare har polisen möjlighet att genomföra arbetsplatsbesök och ytterligare registerkontroller. Näringsförbud - en allmän beskrivning I finns inte någon möjlighet att meddela näringsförbud. I stället tillämpas ett system som innebär att personer under vissa förutsättningar kan försättas i s.k. konkurskarantän. Bestämmelserna om detta – vilka återfinns i loven om gjelds- forhandling og konkurs (LOV-1984-06-08-58, konkursloven) – har som syfte att förhindra s.k. konkursgengångare. En person kan för- sättas i konkurskarantän i ett konkursärende om han eller hon på skälig grund kan misstänkas för en straffbar handling i samband med konkursen eller den verksamhet som har blivit insolvent. Vidare kan beslutas om konkurskarantän om det kan antas att per- sonen på grund av oförsvarlig affärsverksamhet är olämplig att bilda ett nytt bolag eller att vara styrelsemedlem eller att ansvara för den dagliga ledningen i ett bolag. För att en person ska kunna försättas i konkurskarantän krävs att det är rimligt. Vid den bedömningen ska hänsyn tas till arten av de förhållanden som har legat till grund för karantänen, den roll som personen har haft i konkursen och den verkan som ett event- uellt beslut om karantän skulle få för honom eller henne. Ett beslut om konkurskarantän innebär att personen från konkursens inledande är förhindrad att starta aktiebolag m.m. och att åta sig uppdrag eller faktiskt verka som styrelseleda- mot, suppleant eller verkställande direktör i en juridisk person. Den som bryter mot ett beslut om konkurskarantän kan straffas med böter eller fängelse . Förutom konkurskarantän kan en person, som visar sig vara olämplig att driva en näringsverksamhet hindras från detta genom ett s.k. rettighetstap. Rettighetstap är en straffpåföljd som innebär att en person som har begått en brottslig handling fråntas rätten att inneha sådan ställning eller utöva sådan verksamhet eller aktivitet som han genom den brottsliga handlingen har visat sig olämplig för. För att en sådan åtgärd ska komma i fråga krävs att det är påkallat från allmän hänsyn. Den som har blivit fråntagen rätten att utöva en viss verksamhet får inte heller företräda sådan verksamhet åt annan. Ett rettighetstap gäller dock högst eller, om det finns särskilda skäl, (se 56 § loven om straff [LOV-2005-05-20-28]). Näringsförbud - en allmän beskrivning I dansk rätt kan en person drabbas av s.k. rettighedsfrakendelse. Enligt straffeloven (nr 1235 från ) kan sålunda en person under vissa förhållanden dels nekas eller fråntas rätten att utöva verksamhet som kräver en myndighets godkännande, dels fråntas rätten att utöva annan verksamhet (rettighetsfrakendelse). Detta förutsätter dock att han eller hon har begått brott och det på grund av brottet föreligger en närliggande fara för missbruk av en ställning eller en näring. Frågan om rettighedsfrakendelse hanteras på två olika sätt. En tillståndsmyndighet kan neka en person tillstånd som krävs för en viss verksamhet. Ett sådant beslut kan överklagas till domstol. Vidare kan en domstol pröva en sådan fråga i samband med att en person döms för brott. En sådan rettighedsfrakendelse gäller från ett till . Om någon utövar verksamhet i strid med ett beslut om rettighedsfrakendelse kan han eller hon dömas till böter eller upp till sex månaders fängelse. Den danska konkurslagen innehåller inte några bestämmelser om konkurskarantän. Däremot finns en rad bestämmelser som gör att en person som är försatt i konkurs är förhindrad att ikläda sig vissa roller. lämnade emellertid ett betänkande (betænkning nr 1525) som innehåller förslag om att det i ska införas ett system med konkurskarantän. Den föreslagna regleringen uppvisar stora likheter med motsvarande norska bestämmelser. Enligt utredningsdirektiven ska utredaren utreda förutsättningarna för att utvidga tillämpningsområdet för lagen (1986:436) om närings- förbud till att uttryckligen omfatta företrädare för utländska filialer, stiftelser och ideella föreningar. I direktiven konstateras att eko- nomisk brottslighet förekommer även i andra associationsformer än de som uttryckligen anges i 4 § nämnda lag och att det därmed kan ifrågasättas om inte företrädare för utländska filialer, stiftelser och ideella föreningar också bör kunna meddelas näringsförbud. En ordning där näringsformens associationsrättsliga hemvist har betydelse för frågan om huruvida näringsförbud kan meddelas risk- erar, enligt direktiven, syftet med näringsförbudsinstitutet, näm- ligen att förhindra att oseriösa näringsidkare bedriver näringsverk- samhet på marknaden.