sou · H0B328 · 2012-04-19 00:00:00 — Enligt kan de senaste årens kraftiga uppgång av andelen personer som tar ut sin ålderspension bero på den kraftiga konjunkturnedgången 2008 med högre arbets- löshet som följd.2 Andra möjliga förklaringar enligt Pensionsmyn- digheten är balanseringen och de därmed sänkta inkomstpensionerna samt vissa regeländringar inom skattelagstiftningen och sjukför- säkringen. Konjunkturnedgång kan ha påverkat pensionsbeteendet på flera sätt. Fler långtidsarbetslösa kan medföra att fler väljer ett tidigt uttag av ålderspension när ersättningsperioden i arbetslöshets- ersättningen tar slut. I tabell 18.3 visas att majoriteten av de äldre väljer att ta ut ålderspension . tenderar andelen personer som nybeviljas ålderspension inom respektive års- kull att minska . Det en något större andel av männen än kvinnorna som inte tar ut ålderspension . Andel personer som skjuter upp pensionsuttaget till har således ökat . Det är dock fortfarande färre personer som tar sent uttag än tidigt uttag av ålderspension. De flesta som väljer sent uttag skjuter bara upp pensionsuttaget något eller medan antalet nybeviljade ålderspensioner med tidigt uttag är 2 , anslagsuppföljning, . relativt jämnt fördelat . Därför har tidigt uttag större effekt på utgifterna än sent uttag.3 är av respektive årskull ålders- pensionärer, de allra flesta uppbär hel pension. Åtskilliga pensionärer arbetar dock som de har hel pension. Enligt beräkningar genomförda av har allt fler äldre har löneinkomster. T.ex. har andelen 66-åringar med löneinkomst ökat från . Om egenföre- tagare räknas med är andelen 66-åringar med arbetsinkomst 41 pro- cent. Bland 71-åringarna har arbetsinkomst. Det framgår även att äldre hittar ofta nya sammanhang de får lön från, exempelvis ideella föreningar, trossamfund och bostadsrättsför- eningar.4 En stor del av dem som lämnar arbetskraften gör det med hjälp av förtidspension (numera kallad sjukersättning). Nybeviljande av sjukersättningen har dock minskat kraftigt . Av dem som har sjukersättning har även av kvinnorna och av männen ålderspension. I tabell 18.5 redovisas s.k. medelpensioneringsålder där förutom uttag av allmän ålderspension hänsyn också tas till ålder för nybeviljande av sjukersättning. Medelpensioneringsålder är ett mått 4Ds 2011:42, Efter 65 – inte bara pension. på genomsnittlig pensioneringsålder efter det att en justering har gjorts så att måttet inte påverkas av att olika födelseårgångar är olika stora. En persons pensioneringsålder definieras som den ålder då han eller hon får sjukersättning eller påbörjar sitt uttag av ålders- pension och inte hade sjukersättning . Vid beräk- ningen gäller en nedre åldersgräns på 50 år.5 Personer som endast har tjänstepension eller en privat pensionsför- säkring ingår inte i beräkningen som redovisas i tabell 18.5. Från samhällsekonomisk synpunkt är utträdesåldern en viktigare ålder än genomsnittsåldern för uttag av ålderspension. Den som lämnat arbetslivet bidrar inte längre till produktionen i samhället. Tendensen att ålderspension tas ut tidigare motsvaras inte av ett sänkt arbetskraftsdeltagande i åldern 60–. Äldre träder ut från arbetslivet, som nämnts tidigare, på olika vägar. I åldersgruppen 60–har 12–ålderspension, 5 Sjuk- och aktivitetsersättning infördes . ingår i stället förtids- pension/sjukbidrag i måttet. men inte är sysselsatta. Många har lämnat arbetsmark- naden genom sjukersättning, tjänstepension eller avgångsvederlag från arbetsgivaren. Av återstoden är en del arbetslösa. Somliga lever på eget privat sparande eller försörjs av anhöriga. Med hjälp av dessa utträdesvägar lämnar en genomsnittlig för- värvsarbetande arbetsmarknad än . var den genomsnittliga utträdesåldern . Genom SCB:s arbetskraftsundersökningar är det möjligt att beräkna utträdes- åldern bakåt i tiden. var den för män6 och har därmed sjunkit med närmare dess. Då var utträdesåldern således i genomsnitt högre än den allmänna pensionsåldern, som var . Pensionsåldern sänktes 1976 från 67 till , vilket kan betrak- tas som en anpassning till utvecklingen av den faktiska utträdes- åldern. hade den gått ned till för män. Utträdesåldern sjönk därefter med närmare fram . Utträdesåldern kunde ha fortsatt att falla även utan sänkningen av den formella pensionsåldern. Utträdesålderns nedgång var en kontinuerlig process, som sedan fortsatte ända fram 1990-talskrisen. Källa: Bearbetningar av SCB:s arbetskraftsundersökningar. Mer om beräkningsmetoden finns i Pensions - myndighetens skrifter Pensionsåldern (2011) och Arbetslivets längd (2011). 6 Det stöter på begrepps- och beräkningsmässiga svårigheter att för kvinnor ange en ut- trädesålder från arbetsmarknaden för en historisk tid då hemarbete var ett viktigt inslag och förvärvsarbete (i varje fall för gifta kvinnor) ofta hade sidoordnad betydelse. Utträdesåldern anger den ålder då årets 50-åringar i genomsnitt lämnar arbetsmarknaden, förutsatt att de vid högre åldrar får samma arbetskraftsdeltagande som successivt äldre personer hade under . 50-åringarna antas alltså, när de blir t.ex. , ha samma arbetskraftsdeltagande som dagens 65-åringar har. Utträdesåldern innehåller därmed ett slags prognosmoment, eller rättare sagt antagande om ett fortvarighetstillstånd, på liknande sätt som vid de beräkningar av förväntad återstående medellivslängd vid en viss ålder, som redovisas i befolkningsstatistiken. utträdesålder är hög i ett europeiskt per- spektiv, frånsett . Den genomsnittliga utträdesåldern är unge- fär i . I utanför är utträdes- åldern vanligen mer i nivå med den svenska, och i några länder klart högre. Utträdesåldern har stigit något i ett flertal andra länder. 18.3Utträde enligt den ekonomiska statistiken Ett annat sätt att beskriva utträdet från arbetslivet är att undersöka när äldre slutar att försörja sig genom arbete. Utredningen har kart- lagt de ekonomiska utträdesvägarna för personer födda –1941, dvs. personer som har fyllt . I analysen ingår personer som var förvärvsaktiva . Syftet med kartläggningen är att se i vilken ålder som äldre förvärvsaktiva över- går från att ha förvärvsinkomst som huvudsaklig inkomstkälla till att försörja sig huvudsakligen via transfereringsinkomster. Beslutet att permanent lämna arbetsmarknaden är beroende av försörjningsmöjligheten. De allra flesta som lämnar arbetsmarkna- den har inte enbart en inkomstkälla utan en kom- bination av flera inkomster. För att förenkla analysen är det den huvudsakliga inkomstkällan som definierar utträdesvägen.7 En person anses ha lämnat arbetskraften om löneinkomsten understiger ett prisbasbelopp . 7 Den huvudsakliga inkomstkällan är den inkomst som utgör av den samlade inkomsten. I tabell 18.6 redovisas utträdesålder per avtalsområde. En person anses lämna arbetsmarknaden det år som förvärvsinkomsten per- manent är lägre än ett prisbasbelopp. Mer än hälften inom samtliga avtalsområden lämnar arbetsmarknaden långt . Det är framför allt anställda inom offentlig sektor som lämnar arbets- marknaden . Generellt lämnar kvinnor arbets- marknaden tidigare jämfört med män, vilket innebär att nivåerna på de olika utträdesvägarna är högre för kvinnor än för män. Källa: SCB, . Bland tjänstemän som lämnar arbetsmarknaden med annan inkomst- källa än ålderspension är tjänstepensionen den vanligaste utträdes- vägen både bland män och bland kvinnor (se tabell 18.7). Exempel- vis lämnar cirka var femte privatanställd tjänsteman arbetsmarknaden via tjänstepension. En viktig förklaring till tidiga pensionsavgångar är kompletterande avtalsförsäkringar. De skapar ekonomiska förut- sättningar att pensioneras samt en betydligt högre total pension än vad socialförsäkringarna ensamt ger. Det är framförallt anställda inom kommuner och landsting samt privatanställda arbetare som lämnar arbetsmarknaden via sjuk- domsrelaterade ersättningar. av arbetarna och av tjänstemännen lämnar med allmän ålderspension. Källa: SCB, . Arbetslöshetsersättningen som huvudsaklig försörjning finns fram- förallt bland privatanställda arbetare. Andelen äldre som uppbär arbetslöshetsersättning har minskat . Privata pensioner har en mycket liten betydelse som ut- trädesväg, oberoende av avtalsområde och kön. 18.4Utbildningsnivåns betydelse för utträdesåldern De stora årskullarna nådde den ålder då utträdet normalt inleds. Men det inträffade något av en utbild- ningsrevolution , och 40-talsgenerationen har haft mindre fysiskt krävande arbeten jämfört med dem som föddes och tidigare. Högre utbildning innebär i regel också att arbetet är mer intellek- tuellt stimulerande. har beräknat8 att personer födda med olika utbildningsnivåer genomsnittligt lämnade arbetslivet vid följande åldrar: Det ligger inte i utredningens uppdrag att närmare analysera debutåldern och förslå åtgärder som kan påverka den. Arbetslivets längd är emellertid en viktig fråga för utredningen. Arbetslivets längd är naturligtvis beroende av vid vilken ålder arbetslivet börjar. Denna ålder kan definieras på olika sätt. Pensions- myndigheten har beräknat en debutålder, varvid kravet ställs att arbetet ska vara på minst halvtid och att det ska avse även andra månader än då feriearbete är vanligt bland studerande.9 På detta sätt har debutåldern beräknats ha varit cirka , med vissa konjunkturvariationer. Det har alltså inte varit någon mer långsiktig trend uppåt – den stora höjningen av debutåldern från tidigare skedde i samband med den ekonomiska krisen . Beräkningarna över utträdesåldern kan kopplas till motsvarande för inträdesåldern, varvid man får ett ganska robust mått på arbets- livets längd. Arbetslivets längd i enligt denna beräkning är , vilket placerar nära toppen i ,. Det är bara , och som har högre arbetslivslängd. 9Olsson H., Arbetslivets längd – om studier, debutålder och utträdesålder, Pensions- myndigheten, 2011. Långa arbetsliv finner man också i utanför , i , , och . Källa: , . Länderna har ordnats efter stigande arbetslivslängd. Debutåldern har beräknats enligt en förenklad metod, varvid det bl.a. antas att deltidsarbete och arbete upptar lika stor andel av arbetskraftsdeltagandet som i . I övrigt se Arbetslivets längd . En viss ökning har skett i det svenska arbetslivets längd , mest beroende på att utträdesåldern stigit något. Den svenska debutåldern har inte ökat anmärkningsvärt efter 1990- talskrisen och är inte heller speciellt hög i ett internationellt, allra minst europeiskt, perspektiv. Detta hindrar inte att det är ett problem att en allt större del av ungdomarna befinner sig i ett utanförskap som består i att de varken arbetar eller studerar.10 10 Se åter Arbetslivets längd, där referenser till främst utredningar i denna fråga lämnas. 18.6När kommer framtida generationer att lämna arbetslivet? Utträdesåldern ger en bild för vart och ett av de redovisade åren. Det går också att beräkna genomsnittsåldern vid vilken en viss årskull lämnade arbetskraften, den årskullsvisa utträdesåldern. Denna beräkning ställer högre krav på historiskt datamaterial. Vill man beräkna utträdesåldern för exempelvis personer födda behövs data för arbetskraftsdeltagandet (då de var ) och framåt, och man behöver därtill i princip göra antaganden om arbetskraftsdeltagandet , dvs. För yngre personer, t.ex. födda , är det inte möjligt att beräkna årskullsvisa utträdesåldrar, eftersom de bara var . Figur 18.4 visar att den årskullsvisa utträdesåldern har stigit för kullarna födda –1941. Men årskull 1941 har en utträdesålder på knappt , dvs. mer än lägre än den förväntade utträdesåldern, som var 2010. Sistnämnda ålder är den års- kullsvisa utträdesålder som kommer att uppnås i fortvarighets- tillståndet med oförändrade arbetskraftsdeltaganden i olika åldrar . Det gäller alltså årskullen född , som fyllde 2010. Källa: Bearbetningar av SCB:s arbetskraftsundersökningar (). Det är osäkert om utträdesåldern kommer att fortsätta öka för kommande generationer. Under en ganska har förtids- pensioneringarna av relativt unga personer ökat. En del av höjningen i utträdesåldern beror också på att bl.a. tjänste- pensioneringarna har minskat. Det rör sig främst om personer som pensioneras på arbetsgivarnas egen bekostnad eller genom tjänstepension, således utan förtida uttag av ålderspension från det allmänna systemet. Vissa kommunanställda som tidigare hade avtalsenlig pensionsålder på har fått denna höjd till , vilket särskilt för kvinnor är en faktor bakom den höjda utträdes- åldern. Om trenden med höjd utträdesålder kommer att fortsätta behöver detta främst ske genom ytterligare minskning i andelen personer med förtidspensionärer (numera sjukersättning) och genom att fler arbetar bortom , den ålder som alltjämt är väl förankrad i det allmänna medvetandet som pensionsåldern. 19Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre I detta avslutande kapitel sammanfattar utredningen sina bedöm- ningar av förutsättningar och hinder för ett längre arbetsliv för äldre och för en höjning av den faktiska pensionsåldern. Med utgångspunkt från dessa bedömningar redovisas inriktningen av utredningens fortsatta arbete. Det är ganska vanligt att äldre tar ut sin pension, ofta delvis, men fortsätter att arbeta. Finns det då tillräckliga skäl att överväga åtgärder för att höja pensionsåldern? Det kanske kan räcka med åtgärder som bidrar till att öka de äldres sysselsättning och arbetade tid? Huvudmotivet för fortsatta åtgärder för att höja den faktiska pensionsåldern är, som framhållits tidigare, att försöka minska andelen äldre som lämnar arbetslivet . Det finns dock enligt utredningens bedömning både regler och invanda föreställningar (pensioneringsnormer) som kan antas på- verka äldre att gå i pension tidigare än vad man egentligen skulle vilja. När man har gått i pension minskar benägenheten att för- värvsarbeta. Pensionering är vanligen ett tillstånd utan återvändo, även om det finns utvecklingsprojekt i bl.a. om unretirement.1 För att stimulera till ett längre arbetsliv behövs därför åtgärder så att äldre mer flexibelt kan skjuta upp uttaget av pension, såväl allmän som avtalad pension. Det finns också en föreställning, även bland välinformerade, att om man har sparat till en tidig pensionering, genom till 1http:///Temaer/sociale-omraader/sociale-ydelser/pension/arbejde-og- pension/projekt-om-unretirement/Sider/default.aspx. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre tjänstepensioner och privat sparande, finns det inga anledningar för staten att stimulera till att förlänga arbetslivet. I mera begränsad privatekonomisk mening är detta korrekt, särskilt om pensionen är avgiftsbestämd. Från samhällsekonomisk och offentligfinansiell synpunkt är det dock fel. Den som arbetar längre får inte bara en bättre ekonomi som pensionär, hon eller han bidrar också till en högre ekonomisk tillväxt och bättre offentliga finanser. Dessutom förstärks genom detta den finansiella ställningen i det allmänna pensionssystemet. Behövs regeländringar och åtgärder för att öka sysselsättningen bland den äldre arbetskraften, alldenstund som vi kan se positiva trender på en rad områden? Allt fler äldre väljer att arbeta längre. Såväl andelen sysselsatta som antalet arbetade timmar i ålders- gruppen har ökat . Sysselsättnings- graden har ökat mest för arbetare. Antalet äldre som förtidspensioneras med sjukersättning har minskat påtagligt.2 Det finns en tendens att utträdet via tjänstepensioner och avgångspensioner minskar . har en högre sysselsättning bland äldre än flertalet andra länder (se kapitel 10). Som visats i kapitel 6 har dessutom en rad reformer redan genomförts som kan antas stimulera till ett längre arbetsliv för äldre. Pensionsreformen har ett antal regler som kan väntas bidra till ökade drivkrafter att arbeta längre, framför allt en tydligare koppling mellan arbetsinkomst och pen- sion. Jobbskatteavdraget gör det mer lönsamt för äldre att fortsätta att arbeta jämfört med reglerna före reformen, i synnerhet det förhöjda jobbskatteavdraget till personer som fortsätter att arbeta åder. Andra viktiga reformer är nedsatta socialavgifter för äldre arbetstagare, höjningen till av rätten enligt LAS att kvarstå i anställning och reformerade socialförsäkringar. Det är rimligt att anta att reformerna har bidragit till att fler äldre arbetar längre. Även om reformerna är betydelsefulla och flera trender är positiva går emellertid förändringarna ganska långsamt. Ökningen av sysselsättningen bland äldre är blygsam. I procent räknat ser det imponerande ut, men ökningen av exempelvis antalet personer 65- som jobbar är endast 44 000 . Även räknat i antal arbetade timmar är ökningen relativt måttlig. 2 Förtidspension benämns officiellt sjuk- och aktivitetsersättning. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre Trots att vi lever allt längre lämnar allt fler äldre arbetet . Sedan pensionsreformen beslutades har medellivslängden vid ökat . Ändå väljer av alla äldre att gå i pension eller vid just 65. Dessutom har andelen som tar ut pension ökat jämfört med . Det är utredningens bedömning att det trots redan genomförda reformer och en positiv utveckling är det nödvändigt med ytter- ligare åtgärder för att stimulera det växande intresset bland äldre att arbeta längre. 19.2Hälsa, arbetsförmåga och medellivslängd Både i och i den internationella debatten har flera kom- plikationer påtalats med reformer som leder till höjd faktisk pensionsålder. Riskerna beror framför allt på de stora och i vissa fall ökande skillnaderna mellan olika grupper i fråga om hälsa, arbetsförmåga och medellivslängd, som innebär att det finns grupper med sämre förutsättningar för ett längre arbetsliv. Detta berör några av grundpelarna för den svenska välfärdsmodellen och måste tas på allvar. Fördelarna med ett längre arbetsliv måste komma alla till del. Slitsamma och enformiga arbeten finns fortfarande Arbetslivet och arbetsförhållandena har genomgått en stor omvandling under . Fysiskt krävande arbeten i bl.a. industrin med relativt små utbildningskrav ersätts efter hand med fler jobb i servicesektorn och kunskapsbaserade verksamheter som har högre utbildningskrav. Genom den tekniska utvecklingen och ett systematiskt arbetsmiljöarbete minskar fysiskt krävande arbeten exempelvis i råvaru- och tillverkningsindustrin. De strukturella förändringarna i arbetslivet är emellertid inte enhetliga eller entydigt positiva. som antalet fysiskt tunga arbeten minskar kraftigt inom vissa sektorer, som i skogen och gruvindustrin, ökar antalet fysiskt och psykiskt krävande arbeten inom exempelvis välfärdssektorn. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre Genomgången i kapitel 11 visar att det är många personer som upplever sig ha slitsamma och enformiga arbeten. Fysiskt krävande arbeten är fortfarande vanliga och har dessutom ökat bland kvinnor. Delvis nya arbetsmiljöproblem växer i om- fattning, som stress och psykosocial press, som bl.a. följer av ett gap mellan krav och kontroll i arbetet. Fler tar dessutom med jobbet hem och får svårt att koppla av. finns det personer som börjar arbeta mycket tidigt i livet, ofta i fysiskt krävande arbeten. Många är utslitna långt . För åtskilliga människor är arbetet enbart en nödvändighet för försörjningen, inte något som man får en personlig tillfredsställelse av. Enligt SCB:s ULF-undersökning är det fortfarande var femte person som uppger sig ha en instrumentell inställning till arbetet: det enda som betyder något är förtjänsten. Denna andel har inte minskat . Det är nästan fyra gånger vanligare att arbetare har denna uppfattning än högre tjänstemän. Slitsamma och enformiga arbeten som inte medverkar till de anställdas tillfredsställelse kan väntas bidra till tidiga utträden från arbetslivet på olika vägar. Det finns forskningsresultat som kan tyda på att äldre personer med dåliga arbetsförhållanden löper en ökad risk för att lämna arbetslivet genom långtidssjukskrivning och förtidspension. Det är också rimligt att anta de som är utslitna eller inte trivs med sitt arbete har en högre benägenhet att lämna arbetslivet tidigt genom tjänstepensioner, avgångspensioner eller förtida uttag av den allmänna ålderspensionen, även detta i dags- läget inte går att styrka utifrån tillgängliga undersökningar eller statistik. Skillnader i hälsa och medellivslängd Bättre hälsa och ökad medellivslängd har inte kommit alla till del. Stora skillnader i arbetsvillkor bidrar fortfarande till en ojämlik hälsa. Mätningarna av självrapporterad hälsa i SCB:s under- sökningar av levnadsförhållanden () pekar på att skillnaderna i ohälsa mellan olika sociala grupper på det hela taget består.3 pekar utredningens underlag på att förbättringen av de äldres hälsa är ungefär lika stor oavsett vilken 3 Undersökningarna av levnadsförhållanden. Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre utbildningsgrupp man tillhör.4 Hälsoförbättringarna bland äldre har varit störst för gruppen med kort utbildning. I flera länder möter diskussionerna om högre pensionsålder invändningar som bl.a. grundas i att skillnaderna i dödlighet mellan olika sociala grupper har ökat. Dödligheten är en central indikator på hälsans fördelning och förändring. Det finns bland forskarna en ganska bred enighet om att de relativa skillnaderna i dödlighet mellan socioekonomiska grupper har ökat i de industrialiserade länderna. Men det är mer oenighet om de absoluta skillnaderna ökar. Aktuella siffror för visar att räknat har personer med eftergymnasial utbildning längre medellivslängd än personer med enbart förgymnasial utbildning. Skillnaderna i medellivslängd mellan olika utbildningsgrupper har ökat något under 2000-talet.5 var den återstående medel- livslängden vid års ålder för högutbildade män längre än för lågutbildade. hade den skillnaden ökat med . För kvinnor hade skillnaden ökat med . Det finns ingen konsensus om orsakerna till dessa växande skillnader. En viktig förklaring kan vara den mycket kraftiga expansionen av utbildningen som inleddes . Äldre personer som har eftergymnasial utbildning kan antas vara en i flera avseende positivt selekterad grupp. På liknande sätt kan yngre med enbart förgymnasial utbildning vara en negativt selekterad grupp. En hög utbildning kan ge bättre livschanser och bidra till längre liv, men hög medellivslängd kan också orsakas av faktorer som fanns hos individerna före utbildningen. En annan faktor som diskuteras är växande skillnader i livsstil mellan olika grupper i samhället. Det finns exempelvis studier visar betydelsen av rökning och andra livsstilsfaktorer för medel- livslängden olika grupper i samhället (se kapitel 11). Sjukdomar och död har många orsaker, och det finns ganska få yrkesspecifika dödsorsaker. I en kunskapsöversikt från Arbets- miljöverket beräknas att det dör 1 000 personer på grund av arbetsmiljön, varav 500 orsakas av cancer.6 Ca 400 dödsfall i hjärtinfarkt beräknas bero på arbetsmiljöfaktorer som låg kontroll och hög stress, avgaser, passiv rökning, skiftarbete osv. 4 : Finns det hälsomässiga förutsättningar för ett längre arbetsliv - en analys av hälsoutvecklingen i den övre medelåldern, 2012. 5Livslängden i 2001-2010, Livslängdstabeller för riket och länen. 6Arbetsrelaterade dödsorsaker – Kunskapsöversikt, 2010 Förutsättningar och hinder för äldre att arbeta längre Det är metodologiskt svårt att säkerställa sambanden mellan arbetsförhållanden och tidig död, bl.a. på grund av svårigheterna att kontrollera för ärftlighet, selektion och andra skillnader exempelvis i livsstil. Det finns dock goda skäl att anta att skillnaden i medel- livslängd mellan olika grupper delvis kan sammanhänga med arbets- miljöbrister. De faktorer som bidrar till överdödlighet i arbetet är betydligt vanligare i yrken med lägre utbildningskrav och löner. Bestående sociala skillnader i hälsa och växande skillnader i dödlighet som delvis kan antas sammanhänga med arbetslivets villkor fortplantar sig i skillnader i både pensionsnivåer och de sammanlagda pensionerna under livet. När högutbildade lever höjs delningstalet för alla, vilket leder till efter hand sänkta pensioner även för dem med lägre utbildning.