sou · GZB34 · 2012-01-01 00:00:00 — Rådets direktiv /672/EEG av om det ömsesidiga erkännandet av båtförarcertifikat för transport av gods och passagerare på inre vattenvägar publicerades i Europeiska unionens tidning (L 373). Rådets direktiv /50/EG av om harmonisering av villkoren för att erhålla nationella förarbevis för gods eller personbefordran på gemenskapens inre vattenvägar publicerades i Europeiska unionens tidning (L 235). Nedan följer en redogörelse av respektive direktivs syfte och innehåll. 11.1Rådets direktiv /672/EEG av om det ömsesidiga erkännandet av båtförarcertifikat för transport av gods och passagerare på inre vattenvägar Syftet med direktivet är att en medlemsstats båtförarcertifikat för transport av gods och passagerare på inre vattenvägar ska erkännas av övriga medlemsstater. Båtförarcertifikat för navigering på , som utfärdas i överensstämmelse med den reviderade konventionen om sjöfarten på , ska som huvudregel gälla för alla vattenvägar inom gemenskapen. Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis Nationella båtförarcertifikat delas in i två grupper, A och B. A gäller båtförarcertifikat för vattenvägar av havskaraktär och B för andra inre vattenvägar i gemenskapen (, Lek och Waal är undantagna). I bilaga 1 till direktivet anges vilka båtförarcertifikat som är giltiga i respektive medlemsstat för dels vattenvägar av havskaraktär, dels andra inre vattenvägar i gemenskapen. En förteckning över vattenvägar av havskaraktär i respektive medlemsstat finns i bilaga 2 till direktivet. Enligt bilaga 1 har anmält bevis om behörighet som skeppare och A, styrman och A och som sjökapten till såväl grupp A som B. Vidare har och , , , , kanal och Sotenkanalen angivits som inre vattenvägar av havskaraktär i direktivets mening (bilaga 2). Båtförarcertifikat som är giltiga och som är upptagna i grupp A i bilaga 1 ska erkännas av alla medlemsstater som giltiga för navigering på de inre vattenvägar av havskaraktär som är upptagna i bilaga 2, som om de själva hade utfärdat ifrågavarande båtförarcertifikat. På samma sätt ska medlemsstaterna ömsesidigt erkänna de båtförarcertifikat som är giltiga och som är upptagna i grupp B i bilaga 1 som giltiga för navigering på deras inre vattenvägar, bortsett från dem för vilka behörighetsbeviset för navigering erfordras eller sådana som är upptagna i bilaga 2, som om de själva hade utfärdat ifrågavarande båtförarcertifikat. Direktivet hindrar inte att en medlemsstat kräver ytterligare kunskaper för båtförare som framför fartyg med farlig last eller ställer krav om minimiålder. Vidare får en medlemsstat, efter visst samråd, för navigering på vattenvägar som inte är av havskaraktär kräva att båtförare från andra medlemsstater ska uppfylla villkor rörande kännedom om lokala förhållanden som motsvarar de kunskaper som krävs av statens egna båtförare. Sistnämnda villkor är även tillämpligt för innehavare av båtförarcertifikat för navigering på (art 2 jämfört med art 3.5). När en medlemsstat antar bestämmelserna i direktivet ska de innehålla en hänvisning till direktivet eller åtföljas av en hänvisning till direktivet vid offentlig- görandet. Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis 11.2Rådets direktiv /50/EG av om harmonisering av villkoren för att erhålla nationella förarbevis för gods – eller personbefordran på gemenskapens inre vattenvägar Direktivet avser att skapa enhetliga gemenskapsregler för utfärdande av båtförarcertifikat för att förebygga eventuella sned- vridningar av konkurrensen. De gemensamma bestämmelserna syftar främst till att öka sjösäkerheten och skyddet för människo- liv. Direktivet är tillämpligt på varje befälhavare på fartyg för inre vatten. Med befälhavare avses den person som har nödvändig förmåga och nödvändiga kvalifikationer för att ansvara för framförandet av ett fartyg på medlemsstaternas vattenvägar. Från tillämpningsområdet undantas befälhavare på fartyg för godstransport vars längd understiger och befälhavare på fartyg för persontransport, som inte transporterar fler än tolv personer (exklusive besättningen). De nationella båtförarcertifikat som ömsesidigt erkänns genom direktiv /672/EEG som utfärdats månader efter ikraftträdandet av detta direktiv förblir giltiga och behöver inte bytas ut. Möjlighet för en medlemsstat att lämna dispens från tillämpningen av direktivet till befälhavare över fartyg som enbart använder inre vattenvägar vilka inte är förbundna med annan medlemsstats inlandsvattenvägar finns i artikel 3.2. Samråd med kommissionen krävs och medlemsstaten får utfärda nationella certifikat för vilka andra krav än de som uppställs i direktivet gäller. Giltigheten av ett sådant nationellt certifikat ska begränsas till nämnda vattenvägar. har lämnat dispens från tillämpningen av direktivet (EUK97/642/RS). Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis Certifikaten ska utfärdas av behörig myndighet i medlemsstaten som ska använda en gemenskapsförlaga som finns i bilaga 1 till direktivet. I direktivet görs samma uppdelning i grupperna A och B som i direktivet 91/672. Vidare fastställs minimikrav om minimiålder, fysisk och psykisk förmåga, yrkeserfarenhet och yrkesmässiga kunskaper, som en sökande måste uppfylla för att få ett certifikat för inre vattenvägar. Krav om särskilda intyg ställs vid framförande av ett fartyg med radar eller ett fartyg för persontransport. Certifikat som utfärdats av medlemsstaterna och som uppfyller de minimikrav som följer av direktivet ska erkännas ömsesidigt. Ett certifikat för navigering på ska gälla för alla vattenvägar inom gemenskapen. Dock kan en medlemsstat begära att fartygsbefälhavaren uppfyller vissa kompletterande krav på kännedom om lokala förhållanden för att få navigera på vattenvägar som inte är av havskaraktär. När en medlemsstat antar bestäm- melserna i direktivet ska de innehålla en hänvisning till direktivet eller åtföljas av en hänvisning till direktivet vid offentliggörandet. 11.3Gällande reglering i svensk rätt Någon direkt motsvarighet till båtförarcertifikat saknas i svensk rätt. Det är närmast att jämföras med våra regler om behörigheter för fartygsbefäl som har en annan benämning än de som framgår av bilaga 1 till direktiv /672/EEG. Varje besättningsman som tjänstgör i en däcksbefattning måste enligt STCW- konventionen (Standards of Training, Certification and Watch- ) inneha en giltig behörighet som visar att han är behörig för sin befattning. För att inneha en befattning ombord räcker det oftast inte med att bara inneha en behörighet som visar att man är behörig som däcks- eller maskinpersonal. Beroende på fartygstyp, vilken last fartyget har och vilken livräddningsutrustning som finns ombord ställs också krav på specialbehörigheter och innehav av certifikat. Av fartygssäkerhetslagen följer att ett fartyg ska vara bemannat på ett betryggande sätt. För varje passagerarfartyg och för varje annat fartyg med bruttodräktighet av minst 20 som transporterar gods eller passagerare fastställer Transportstyrelsen en säkerhets- Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis besättning, dvs. det minsta antal besättningsmän i olika befattningar som kan anses vara betryggande från sjösäkerhets- synpunkt i den fart som fartyget avses att användas i. Behörigheten är således bestämmande för i vilken befattning en person kan mönstra. Ett certifikat ger information om personen är utbildad och godkänd att ansvara för en särskild funktion ombord. antog och den har utgjort grunden för i stort sett all utbildning som bedrivs för sjömän. STCW- konventionen har införlivats i svensk rätt genom förordningen (2007:237) om behörigheter för sjöpersonal och Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om utbildning och behörigheter för sjöpersonal (TSFS 2010:20). ingår som bilaga till och rådets direktiv /106/EG av om minimikrav på utbildning för sjöfolk. Direktivet är dock endast tillämpligt på havsgående fartyg. Fartyg som används uteslutande på inlandsfarvatten omfattas inte. I tillämpas dock förordningen om behörigheter för sjöpersonal och Transport- styrelsens föreskrifter och allmänna råd om utbildning och behörigheter för sjöpersonal på samtliga farvatten. 11.3.2Förordningen (2007:237) om behörigheter för sjöpersonal (behörighetsförordningen) Förordningen gäller behörigheter, certifikat och övriga intyg för sjöpersonal. Av första kapitlets allmänna bestämmelser följer bl.a. att Transportstyrelsen prövar om behörighetsvillkoren är uppfyllda samt utfärdar efter skriftlig ansökan behörighetsbevis och certifikat. Vidare finns i 5–7 §§ bestämmelser om erkännande av utländska behörighetsbevis. Av kapitel 2 följer vilka krav som ställs för att få en behörighet. Vidare anges vilka behörigheter för fartygsbefäl som finns (sjökapten, fartygsbefäl klass II till VIII, matros och lättmatros) samt vilka behörigheter för maskinbefäl som finns (sjöingenjör, maskinbefäl klass II till VIII, motorman, eldare och fartygselektriker). I kapitel 3 och 4 finns bestämmelser om specialbehörigheter och certifikat. I Transportstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om utbildning och behörigheter för sjöpersonal finns bl.a. bestämmelser om däcks- och maskin- behörigheter samt tabeller över vilken rätt till tjänstgöring i viss Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis befattning en behörighet ger beroende på fartområde och vilken bruttodräktighet ett fartyg har. 11.4Jämförelse mellan minimikrav för att erhålla båtförarcertifikat enligt direktiv /50/EG jämfört med motsvarande krav enligt nu gällande svenska regler Direktiv /50/EG är tillämpligt på befälhavare på fartyg på inre vatten. För att tjänstgöra i befattning som befälhavare i inre fart1 krävs enligt nu gällande svenska regler lägst behörighet som fartygsbefäl klass VII vid bruttodräktighet om 20–70, fartygsbefäl klass VI vid bruttodräktighet om 71–500 och fartygsbefäl klass III vid bruttodräktighet om 501 och däröver (4 kap 6 § TSFS 2010:20). Härutöver finns bestämmelser om behörigheter som inte vilar på bestämmelser. Innehav av fartygsbefäl klass VIII medför rätt att tjänstgöra som befälhavare i inre fart vid bruttodräktighet om 20–70 (TSFS 2010:20 4 kap 6 §). Fartygsbefäl klass VII inre fart ger rätt att tjänstgöra i befattning som befälhavare i inre fart vid bruttodräktighet mellan 20–70 och fartygsbefäl klass VI inre fart ger rätt att tjänstgöra i befattning som befälhavare i inre fart vid bruttodräktighet mellan 71 och 500 (7 kap. 7 § TSFS 2010:20)2. Skillnaden mellan inre farts behörig- heterna och de ovan nämnda är kraven på yrkespraktikens längd och inom vilket fartområde den ska fullgöras (se avsnitt 11.4.4). Nedan följer en jämförelse mellan direktivets krav och angivna behörigheter. För att erhålla ett certifikat enligt direktivet måste den sökande vara . Medlemsstaterna behåller dock möjligheten att utfärda båtförarcertifikat från och med . 1Fart i trafik inom och utanför kusterna, dock högst en nautisk mil från en hamn eller annan plats där fartyget kan finna skydd, samt fart i och nationell fart i . Som inre fart anses också fart i fartområde D, såsom detta definieras i fartygssäkerhetsförordningen (2003:438), (1 kap 3 § förordningen om behörigheter för sjöpersonal). 2Av 1 kap 11 § behörighetsförordningen följer att Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om särskilda behörigheter för fartyg som enbart används i inre fart. Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis godkännande av ett certifikat ur grupp A eller B som har utfärdats av en annan medlemsstat kan göras till föremål för samma villkor om minimiålder som i den staten ställs för att utfärda ett certifikat ur samma grupp (art 5). För att få en behörighet som fartygsbefäl klass III och VI krävs att sökanden uppnått en ålder . För att få en behörighet som fartygsbefäl klass VII och VIII krävs att sökanden uppnått en ålder (4 kap. 1 § TSFS 2010:20). För att få en behörighet som fartygsbefäl klass VI inre fart och fartygsbefäl klass VII inre fart krävs att sökanden uppnått en ålder om 20 respektive . De svenska bestämmelserna om ålderskrav är förenliga med vad som föreskrivs i direktivet. 11.4.2Krav på fysisk och psykisk förmåga Den sökande ska enligt direktivet styrka sin fysiska och psykiska förmåga genom att godkännas i en undersökning som utförs av en läkare som godkänns av den behöriga myndigheten. Under- sökningen ska särskilt avse kontroll av den sökandes syn- och hörselskärpa, färgseende, motorik i armar och ben och hans neuropsykiatriska och vaskulära tillstånd (art 6.1). En innehavare av certifikat som har uppnått ska inom de tre följande månaderna och därefter genomgå en sådan undersökning som avses i punkt 1. Den behöriga myndigheten ska genom en anteckning på certifikatet intyga att den sökande uppfyllt denna förpliktelse (artikel 6.2). Vid ansökan om svensk behörighet ska en vidimerad kopia av läkarintyg som inte är äldre än och som visar att de krav på syn- och hörselförmåga som föreskrivs i Transportstyrelsens föreskrifter (TSFS 2009:3) om läkarintyg för sjöfolk är uppfyllda ges in(2 kap. 3 § punkten 1 TSFS 2010:20). Sjömän3 ska vidare genomgå regelbundna läkarundersökningar. För sjömän på fartyg som uteslutande används i inre fart får läkarundersökningen begränsas till syn- och hörselförmåga (18 § mönstringslagen (1983:929)). 3 Med avses sådan arbetstagare som är anställd för fartygsarbete och som han tjänstgör ombord har befattning på fartyget (3 § sjömanslagen (1973:282) jämfört med 3 § mönstringslagen (1983:929). Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis Kraven på vad som ska ingå i en läkarundersökning för att få ett certifikat enligt direktivet synes vara något mer omfattande än motsvarande svenska regler för att erhålla behörighet. 11.4.3Krav på yrkesmässiga kunskaper Av artikel 8 i direktivet följer att den sökande ska klara en examen avseende sina yrkesmässiga kunskaper. Denna examen ska åtminstone omfatta de allmänna ämnen som anges i avdelning A i bilaga II (navigering, manövrering och framförande av fartyg, fartygs konstruktion och stabilitet, fartygs maskiner, lastning och lossning, styrning under särskilda förhållanden). En medlemsstat kan, efter samråd med kommissionen, begära att fartygs- befälhavaren uppfyller vissa kompletterande krav på kännedom om lokala förhållanden för att få navigera på vissa andra vattenvägar än vattenvägar med havskaraktär och att befälhavare för fartyg för persontransport, vad gäller vissa begränsade transportsträckor, ska ha grundligare yrkesmässiga kunskaper om särskilda bestämmelser om passagerarnas säkerhet, särskilt såvitt avser olycksfall, eldsvåda och skeppsbrott. För att få behörighet som fartygsbefäl klass VIII ska sökanden ha fullgjort godkänd utbildning () som minst uppfyller de krav som anges i bilaga 16 (navigation, radar, miljö- och fartygsteknik, brandskydd, hälso- och sjukvård, personlig säkerhet, passagerarsäkerhet, nödåtgärder, rättskunskap) till TSFS 2010:20 för att godkännas av Transportstyrelsen (2 kap. 10 § behörighets- förordningen och 10 kap. 9§ TSFS 2010:20). För att få behörighet som fartygsbefäl klass VII och VI ska sökanden ha fullgjort godkänd utbildning som minst uppfyller de krav som anges i STCW-koden, sektion A-II/3, och som har godkänts av Transportstyrelsen (2 kap 8–9 §§ behörighets- förordningen och 10 kap 7–8 §§ TSFS 2010:20). Den teoretiska utbildningen motsvarar 40 högskolepoäng och innefattar bl.a. arbetslagstiftning, hälso- och sjukvård, överlevnadsteknik och räddningsutrustning, brandskydd, skeppsteknik, maritim engelska, övervakning av lasthanteringsoperationer, farligt gods, navigation, sjövägsregler, radar, manövrering, navigeringsinstrument, fartygs maskineri och bryggtjänst4. Samma krav på teori uppställs för att få 4 Enligt kursplan från Linnéuniversitet i gällande fr.o.m. . Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis behörigheterna fartygsbefäl klass VII inre fart och fartygsbefäl klass VI inre fart (7 kap. 2–3 §§ och 10 kap 13 § TSFS 2010:20). För att få behörighet som fartygsbefäl klass III ska sökanden ha fullgjort godkänd utbildning som minst uppfyller de krav som anges i STCW-koden, sektion A-II/2 och som har godkänts av Transportstyrelsen (2 kap. 5 § behörighetsförordningen och 10 kap. 3 § TSFS 2010:20). Det är samma krav på teoretisk utbildning som krävs för en sjökapten (jfr 10 kap 1 § TSFS 2010:20), dvs. en högskoleutbildning motsvarande 180 poäng5. Direktivet anger endast vilka ämnen som innefattas i de yrkes- mässiga kraven. Några bestämmelser om hur lång utbildningen ska vara eller vilken kvalitet den ska ha är, enligt de kontakter utredningen haft med de holländska myndigheterna, upp till varje medlemsstat att bestämma. 11.4.4Krav på praktisk yrkeserfarenhet Enligt direktivet ska den sökande ha yrkeserfarenhet som besättningsman på ett fartyg för navigering på inre vatten. Yrkeserfarenheten ska intygas av den behöriga myndigheten i medlemsstaten genom en anteckning i en personlig tjänstejournal. Minsta tid för godtagbar yrkeserfarenhet kan reduceras till lägst om den sökande innehar ett av den behöriga myndigheten godkänt intyg om särskild utbildning för navigering på inre vatten, där provtjänstgöring i framförande av fartyg ingår, om den sökande dessutom har styrkt yrkeserfarenhet från fartyg på yttre vatten som besättningsman (för att erhålla reducering till måste den sökande dock kunna visa erfarenhet av sjöfart på yttre vatten) eller om den sökande avlagt en praktisk examen avseende framförande av fartyg (krav på yrkeserfarenhet kan i detta fall minskas till lägst och certifikatet ska då endast gälla för fartyg med liknande sjöegenskaper som fartyget som användes vid det praktiska provet) (art 7). För att få behörighet fartygsbefäl klass VIII ska sökanden ha fullgjort a)minst 36 månaders däckstjänstgöring varav på handelsfartyg, b)minst 24 månaders däckstjänst- varav på fartyg i yrkesmässig trafik i inre fart eller c)minst 24 månaders däckspraktik på den fartygstyp 5 Enligt utbildningsplan från Linnéuniversitetet gällande fr.o.m. . Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis behörigheten avser och inför fartygsinspektör ha avlagt godkänt prov i fartygets säkra handhavande. Däckstjänstgöring enligt a) eller b) ska vara fullgjord på ett fartyg med bruttodräktighet om minst 20. Transportstyrelsen får, om däckstjänstgöringen eller däckspraktik fullgjorts enligt b) eller c), begränsa behörigheten till att avse ett viss fartyg, fartområde, fartygsstorlek eller antal passagerare (2 kap. 10 § behörighetsförordningen). För att få behörighet som fartygsbefäl klass VII krävs att sökanden fullgjort minst 36 månaders däckstjänstgöring varav på handelsfartyg som gått i närfart eller mer vidsträckt fart. För den som har fullgjort minst sex månaders styrd praktik får den sammanlagda tjänstgöringen minskas (2 kap. 9 § behörighetsförordningen). För att få behörighet som fartygsbefäl klass VI krävs att sökanden, efter att ha fått behörighet av lägst klass VII, ska ha tjänstgjort till sjöss som fartygsbefäl på handelsfartyg med en bruttodräktighet om minst 50 (2 kap. 8 § behörighets- förordningen). För att få behörighet som fartygsbefäl klass VII inre fart ska sökanden ha fullgjort minst 24 månaders däckstjänstgöring varav på handelsfartyg i inre fart, eller ha fullgjort minst 18 månaders däckstjänstgöring på handelsfartyg varav som matros inre fart (7 kap. 3 § TSFS 2010:20) För att få behörighet som fartygsbefäl klass VI inre fart ska sökanden efter erhållande av behörighet som fartygsbefäl klass VII inre fart eller lägst fartygsbefäl klass VII ha tjänstgjort som fartygsbefäl på handelsfartyg i inre fart med en bruttodräktighet om minst 20 (7 kap. 2 § TSFS 2010:20). För att få behörighet som fartygsbefäl klass III ska sökanden efter att ha fått behörighet av lägst klass V6 ha tjänstgjort till sjöss som fartygsbefäl på handelsfartyg med brutto- dräktighet om minst 500 i närfart eller mer vidsträckt fart (2 kap. 5 § behörighetsförordningen). Direktivet kräver som huvudregel yrkeserfarenhet . För att i erhålla en behörighet som ger rätt att inneha befattning 6 För att få behörighet som fartygsbefäl klass V ska sökanden ha fullgjort minst 36 månaders däckstjänstgöring. Av tjänstgöringstiden ska ha fullgjorts på handelsfartyg med en bruttodräktighet om minst 500 i närfart eller mer vidsträckt fart varav på fartyg med bruttodräktighet om minst 3000 i Europafart eller mer vidsträckt fart (2 kap. 7 behörighetsförordningen). Däckstjänstgöring för erhållande av behörighet som fartygsbefäl klass V får ersättas av en handledd utbildning om denna är genomförd och dokumenterad enligt vad som följer av 10 kap. 6 § TSFS 2010:20. Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis som befälhavare i inre fart på ett fartyg med bruttodräktighet 20– 70 krävs minst 18 månaders yrkeserfarenhet (jfr fartygsbefäl klass VII inre fart)och på ett fartyg med bruttodräktighet om 71–500 . Tidsmässigt ställs således något lägre krav i de svenska bestämmelserna jämfört med direktivet. När det gäller framförande av fartyg med en bruttodräktighet om 501 och över, krävs som framgår ovan, behörighet som fartygsbefäl klass III för att ha rätt att tjänstgöra som befälhavare på ett fartyg av sådan storlek i inre fart. Härvid krävs yrkeserfarenhet dels för att erhålla behörigheten fartygsbefäl klass V, dels för att erhålla behörigheten fartygsbefäl klass III, dvs. En del ska ha fullgjorts på fartyg med bruttodräktighet om minst 3 000 i Europafart eller mer vidsträckt fart. De svenska bestämmelserna ställer således i huvudsak lägre eller likvärdiga krav när det gäller yrkeserfarenhet för en befälhavare som framför ett fartyg med en bruttodräktighet mellan 70–500 i inre fart. När det däremot gäller framförande av fartyg med en bruttodräktighet om 501 och däröver är de svenska kraven vad gäller såväl praktiktidens längd samt i vilken fart den ska ha fullgjorts väsentligen högre ställda än vad som följer enligt direktivet. För att få tillstånd att framföra ett fartyg med radar ska enligt direktivet befälhavaren inneha ett särskilt intyg utfärdat av den behöriga myndigheten som styrker att han har klarat examen avseende sina yrkesmässiga kunskaper i de ämnen som avses i avdelning B i bilaga II (teoretiska radarkunskaper, praktisk radar- användning, användning av rotationshastighetsmätare, kunskaper om CEVNI-bestämmelser7 gällande radarnavigering). Den behöriga myndigheten ska genom en anmärkning på certifikatet intyga sökandens lämplighet att framföra ett radarfartyg. Examens- bevis som är utfärdade enligt förordningen om utfärdande av certifikat för framförande av fartyg med radar på ska godkännas av medlemsstaterna (artikel 9). 7 European Code for Inland Waterways (CEVNI) som initierats av UNECE innefattar bl.a. bestämmelser om signalerings- och märkningssystem på fartyg och vattenvägar, förtöjningsregler och förhindrande av förorening av vatten. Erkännande av båtförarcertifikat och harmonisering av villkoren för förarbevis Yrkesmässiga kunskaper om radar ingår som en del i utbildningarna till de behörigheter som nämnts ovan. För att få tillstånd att framföra ett fartyg för persontransport på medlemsstaternas inre vattenvägar ska antingen fartygsbefälhavaren eller annan besättningsmedlem inneha ett särskilt intyg utfärdat av den behöriga myndigheten om att han avlagt examen avseende sina yrkesmässiga kunskaper i de ämnen som anges i avdelning C i bilaga II till direktivet (grundkunskaper om tekniska föreskrifter rörande passagerarfartygens stabilitet, första hjälpen vid olycksfall, förebyggande brandåtgärder, användning av räddningsverktyg, åtgärder för allmänt passagerarskydd, kunskaper om säkerhets- föreskrifter).