sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — ning på gymnasial nivå och aktivt verka för att de vuxna i kommunen som är behöriga deltar i sådan utbildning.12 En vuxen med utvecklingsstörning är enligt skollagen behörig till särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå det år han eller hon fyller , och han eller hon är bosatt i landet, saknar sådana kunskaper som utbild- ningen syftar att ge, har förutsättningar att tillgodogöra sig utbild- ningen, och i övrigt uppfyller föreskrivna villkor. Behörig är också den som är yngre än som anges ovan men har slutfört sin utbild- ning i gymnasiesärskolan eller likvärdig utbildning samt uppfyller övriga behörighetsvillkor.13 Behörighetskraven innebär att villkoren för behörighet begrän- sas i förhållande till dagens regler. Detta i analogi med vad som också kommer att gälla för den kommunala vuxenutbildningen. Enligt nuvarande bestämmelser räcker det t.ex. om den sökande saknar eller har brister i sina kunskaper, enligt nya skollagen ska hon eller han sakna kunskaper. Regeringen konstaterar i proposi- tionen att formuleringen har brister har tolkats mycket olika av olika kommuner. I texten om vuxenutbildning betonar regeringen att en sökande som saknar godkänt betyg i en specifik kurs är behörig att ansöka. Om de sökande har betyg i kursen ska denne normalt sett inte antas. I avsnittet om särskild utbildning för vuxna understryks att en sökande som förvärvat kunskaper i den aktuella kursen i t.ex. gymnasiesärskolan, dvs. fått betyget E eller Godkänt, inte ska kunna gå om en kurs med hänvisning till att han eller hon saknar kunskaperna. Utbildningen ska enligt regeringen ge människor möjlighet att tillgodogöra sig ny kunskap, inte att vidmakthålla kunskaper de en gång förvärvat genom utbildning. Enligt propositionens avsnitt om vuxenutbildning, som texten om särskild utbildning för vuxna hänvisar till, kan i specifika fall göras undantag från kravet på att den sökande ska sakna godkänt betyg. Det gäller t.ex. om huvudmannen bedömer att det finns så stora skillnader mellan den aktuella ämnesplanen i ämnet och den kursplan eller ämnesplan som gällde när den sökande följde kursen, om den sökande är äldre och inte har använt kunskapen från gymnasiestudierna eller om den sökande på grund av sjukdom eller en skada har förlorat tidigare erhållen kunskap. 1221 kap. 13-14 §§ skollagen (2010:800). 1321 kap. 16 § skollagen (2010:800). Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Den nya skollagen innehåller även bestämmelser om individuella studieplaner, betygssättning och validering. Inom särskild utbild- ning för vuxna ska det vara möjligt att, utöver vad som gäller , få kunskaper dokumenterade i ett intyg om den person som slut- fört en kurs vill ha sina kunskaper dokumenterade på annat sätt än genom betyg. Det ska också vara möjligt att få sina kunskaper och sin kompetens validerade.14 Omfattningen av gymnasial särvux är begränsad. Av statistik framgår att det fanns knappt 4 900 elever i hela särvux , vilket är en minskning med en procent jämfört med året innan. har dock antalet ele- ver ökat . Knappt 1 400 elever läste på gymnasial nivå i särvux. Det är inte ovanligt att elever läser kurser på flera olika nivåer inom särvux. Jämför man med antalet studerande inom komvux är inte antalet studerande inom särvux lågt, snarare ligger det på samma nivå. Detta gäller om man tar hänsyn till att det är en begränsad andel av befolkningen som har en utvecklingsstörning. Frågan är dock om inte behovet av vuxenutbildning är avsevärt större bland vuxna med utvecklingsstörning än för övriga i befolkningen. Detta då en stor andel av de vuxna med utvecklingsstörning saknar arbete eller annan sysselsättning och att möjligheterna att hitta andra utbild- ningsvägar är begränsade. Enligt statistik anordnades utbildning inom särvux i 215 av landets kommuner . Av dessa erbjöd 135 kom- muner utbildning på gymnasial nivå. Att omfattningen av gymna- sial särvux är begränsad framgår av att av dessa 135 kommuner hade fyra elever eller färre på gymnasial nivå. hade färre än tio elever, färre än 20 elever och färre än 40 elever. De återstående tre kommunerna hade verksamheter med 64, 70 respektive 134 elever. Dessutom är undervisningsgrupperna i särvux små, i genomsnitt tre elever per grupp. Även undervisningstiden är begränsad, i ge- nomsnitt . Antalet elevtimmar varie- rar dock mycket mellan kommunerna, från knappt ända 14 21 kap. 8 § 17-24 §§ skollagen (2010:800). Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Elever på gymnasial särvux läser något fler timmar än snittet. I syfte att vidga kunskapen om särvux har utredningen tillfrågat alla kommuner med särvux om deras utbildning (se vidare bilaga 4). Enkäten som besvarades av av kommunerna visade på att de flesta anordnar kurser i svenska, matematik och engelska. Ämnen som samhällskunskap och datorkunskap är också vanliga. En del av de kurser som angetts i enkätsvaren har dock visat sig vara kurser på grundläggande nivå och inte på gymnasial nivå. Ett flertal kommuner anger att de inte har några lokalt beslutade kurser. Behovet av att kunna anordna delkurser inom gymnasial särvux anses stort och förekommer, trots att det formellt inte är möjligt enligt bestämmelserna för den gymnasiala nivån. De studerandes efterfrågan har enligt de svarande i mycket hög grad styrt vilka kurser kommunen anordnar. De utbildningsbehov som tillgodosetts hos de studerande är främst personlig utveckling och upprätthållande av kunskaper. Många av de som svarat ser ett behov av en mer yrkesinriktad utbildning, något som är möjligt att erbjuda redan med nuvarande bestämmelser. Arbetsplatsförlagd utbildning förekommer i ringa omfattning. Inte heller sker samverkan mellan arbetsliv och särvux i någon större omfattning. Det förekommer däremot samverkan med gymnasiesärskolan främst genom information till avgångsele- ver från gymnasiesärskolan. Efter att eleverna lämnat gymnasial särvux är enligt de svarande daglig verksamhet elevernas vanligaste sysselsättning. Vissa elever får dock en lönebidragsanställning eller deltar i arbetspraktik. Det är enligt uppgiftslämnarna också vanligt att man efter särvux saknar sysselsättning eller är arbetslös. Ett fåtal har arbete på den öppna arbetsmarknaden. Skolinspektionens bild av utbildningen inom särvux grundar sig på ett begränsat antal inspektionsrapporter. Enligt Skolinspektionen pekar dock dessa på att kommunerna i högre grad behöver kart- lägga utbildningsbehoven hos vuxna med utvecklingsstörning, fokusera på kunskaper och erbjuda ett större utbud av utbildningar. Genom utbildningen behöver nya kunskaper utmanas hos de studerande, snarare än att gamla kunskaper vidmakthålls. Den systematiska uppföljningen och utvärderingen brister i många kommuner. Det gäller bland annat utvärderingen av elevernas kun- Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå skapsutveckling utifrån kursplanernas krav. I vissa kommuner sätts inga betyg och inte heller skrivs intyg om den utbildning eleven deltagit i. En annan bild av särvux ges av de sju kommuner som ingått i utredningens referensgrupp och som är inte valda för att ge en genomsnittlig bild av hur det ser ut, utan för att ge utredningen olika infallsvinklar på verksamheten. Även bland dessa varierar vad som ligger till grund för kommu- nens beslut om vilka utbildningar som erbjuds inom gymnasial särvux. I en kommun får särvux sitt uppdrag av . Uppdraget preciseras utifrån en tidigare utvärdering och handlar om att verka för ökad mångfald, nå fler studerande med lindrig utvecklingsstörning och genomföra yrkesinriktad utbildning på motsvarande gymnasiesärskolenivå. I andra kommuner förs en dialog med utbildningsanordnarna som i sin tur har en dialog med bl.a. daglig verksamhet om vilka behov arbetstagare och arbetshandledare har. I ytterligare en annan kom- mun är det den verksamhetsansvarige som själv försöker fånga olika intresseområden i samband med att man informerar om särvux. Enligt gruppen har kommunerna olika sätt att verka för att vuxna med utvecklingsstörning ska delta i utbildning inom särvux. Det kan ske genom att information sprids på hemsidor, genom informationsfoldrar, på nätverksträffar och genom personliga besök. För tre av kommunerna redovisas att det finns ett nära samarbete med Arbetsförmedlingen och . Det görs i praktiken ingen skillnad i kommunernas uppsökande arbete mellan grundläggande särvux och gymnasial särvux, trots att kraven på kommunerna är högre för den grundläggande nivån genom att man där ska aktivt verka för att vuxna med utvecklings- störning ska delta i utbildningen. Grundinställningen är att de som behöver utbildning ska beredas plats i utbildningen oberoende av nivå. Flera kommuner uppger dock att de har ett större utbud av kurser på grundläggande nivå. I och med den nya skollagen ska kommunerna aktivt verka även inom gymnasial särvux. Detta innebär enligt representanterna i referensgruppen att kursutbudet behöver utökas på gymnasial nivå, och då främst inom något yrkesområde. Utbildningen inom särvux ska svara mot efterfrågan och behov. Hur bedömningen av denna efterfrågan och behov görs varierar. Den sökandes nätverk har stor betydelse när den enskildes Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå utbildningsbehov ska kartläggas. Även om behoven ofta uttrycks av den vuxne själv har personal på arbetsplatser och i boenden stor betydelse. I någon kommun finns ett samarbete med arbetslivs- konsulenter som samverkar och stödjer individen. Kommunens insatser med information och uppsökande arbete dokumenteras i kommunens kvalitetsredovisning eller genom de intresseanmälningar och besöksanteckningar som gjorts. Någon kommun rapporterar endast antalet studerande och genomförda kurser till förvaltningsnivån i kommunen. 9.4Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå De överväganden som i det följande görs och de förslag som lämnas för särskild utbildning för vuxna handlar både om kon- sekvenser av de förslagna ändringarna för gymnasiesärskolan och om mer särvuxspecifika frågor. En central utgångspunkt för mina bedömningar och förslag är att personer med utvecklingsstörning liksom andra ska ha möjlighet till fortsatt lärande och utveckling även efter gymnasiesärskolan. Här har gymnasial särvux en roll vid sidan om exempelvis folkhögskolan och kursverksamheten. Behovet av att bygga ut den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå är stort. Många vuxna med utvecklingsstörning har inte tillgång till fortsatt lärande och utveckling motsvarande den som finns för övriga i befolkningen. Kunskaper som det var för tidigt att tillägna sig i gymnasiesärskolan kan vara möjliga att tillängliggöra sig under studier i vuxen ålder. Elevernas motivation för att studera kan också förändras . Som vuxen kan det bli tydligt att en viss yrkeskurs kan vara avgörande för möjligheten att få ett arbete. Att särvux i de flesta fall har ett alltför begränsat utbildnings- utbud beror inte på att bestämmelserna i skollagen på något sätt förhindrar kommunerna att erbjuda en mer varierad utbildning med större bredd. Övervägandena och förslagen i det följande syftar därför främst till att tydliggöra möjligheterna och stimulera förutsättningarna att möta de olika utbildningsbehov som finns hos vuxna med utvecklingsstörning. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå 9.4.1Ökad flexibilitet och breddat utbildningsinnehåll Förslag: Det ska framgå av en bestämmelse att det inom den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå ska få före- komma alla ämnen som finns i gymnasiesärskolan med undantag för idrott och hälsa samt specialidrott. Vidare ska det framgå att det får förekomma ett gymnasiesärskolearbete. Bestämmelsen om att programmålen för gymnasiesärskolans nationella program gäller för gymnasial särvux ska utgå på mot- svarande sätt som skett inom komvux. För att öka flexibiliteten i utbildningen ska utöver de ämnen och kurser som finns inom gymnasiesärskolan också få före- komma kurser med syfte att ge vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den utbildning som ges i gymnasie- särskolan, t.ex. i form av orienteringskurser. I likhet med det som gäller för vuxenutbildning ska det finnas ämnesplaner och kunskapskrav på gymnasial nivå. Gymnasial särvux ska inte breddas till att också omfatta utbildning på träningsnivå, dvs. motsvarande yrkesträning och verksamhetsträning i dagens gymnasiesärskola. Det ska i stället göras tydligt att utbildningen inom grundläggande särvux på trä- ningsnivå under vissa omständigheter ska kunna vara tillgänglig även för elever som har tidigare skolbakgrund. I vissa fall gäller detta som en rättighet, i andra handlar det om att kommunen ska ha möjlighet att erbjuda utbildningen. Bedömning: Det ska vara möjligt för en elev att fullfölja sina studier från gymnasiesärskolan i den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Detta kräver dock ingen ändring av bestämmelserna i den nya skollagen (2010:800). Det är angeläget att gymnasial särvux i högre grad än erbjuder yrkesinriktad utbildning. Det som karaktäriserar utbildningen för vuxna är utbildningsfor- mens stora flexibilitet. Det är exempelvis fullt möjligt för en elev att läsa vissa kurser i komvux och andra i särvux. Det är också möjligt att kombinera kurser inom olika delar av särvux. Individens behov och förutsättningar är avgörande. Ändå finns det hinder eller trögheter i systemet som behöver överbryggas. Utbildningen på gymnasial nivå inom den särskilda utbildningen för vuxna ska enligt den nya skollagen (2010:800) syfta till att ge Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå vuxna kunskaper på en nivå som motsvarar den som utbildningen på nationella eller specialutformade program i gymnasiesärskolan ska ge15. Detta är en öppnare formulering än den som gäller där den utbildning som ska anordnas ska motsvara den på natio- nellt eller specialutformat program16. Enligt min uppfattning är det viktigt att utbildningen inom den särskilda utbildningen för vuxna (särvux) har den flexibilitet som krävs för att svara mot de olika behov som vuxna med utvecklingsstörning kan ha. De ämnen, kurser och ämnesplaner som kommer att gälla för de nationella programmen inom gymnasiesärskolan blir centrala som utgångspunkt även för den framtida utbildningen på gymnasial nivå inom särvux. De nationella programmen inom gymnasiesärskolan kommer att ha en stor bredd och i många ämnen innehålla kurser på olika nivåer. Att kurserna görs tillgängliga för utbildningen på gymnasial nivå inom särvux är angeläget med tanke på de elever som önskar fullfölja en påbörjad gymnasiesärskoleutbildning, och har förutsättningar för detta. För utbildningen på gymnasial nivå ska det finnas ämnesplaner med kunskapskrav. Med den nya gymnasiesärskola som föreslås ökar tydligheten om vad en elev har klarat av under sina studier i ungdomsskolan och vad som kan återstå för att eleven ska ha nått målen för utbildningen. Den ökade tydligheten följer av att gymnasiesär- skolan föreslås bli poäng- och kursindelad, att det förslås ett examensdokument av vilket det ska framgå om eleven har nått examensmålen samt av de kunskapskrav som kommer att utvecklas i förhållande till den nya betygsskalan. Det krävs ingen ändring av bestämmelserna i den nya skollagen för att det ska vara möjligt för en elev att fullfölja sina studier från gymnasiesärskolan inom gymnasial särvux. Det täcks av bestämmelserna om att en vuxen med utvecklingsstörning som saknar sådana kunskaper som utbild- ningen syftar till att ge, och i övrigt uppfyller behörighetsvillkoren, är behörig17. Detta under förutsättning att utbildningen inom gym- nasial särvux har möjlighet att erbjuda de ämnen och kurser som finns i gymnasiesärskolan. Jag föreslår att det i förordningen om särskild utbildning för vuxna förs in en bestämmelse om att det inom särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå ska få förekomma alla ämnen som finns i gymnasiesärskolan med undantag för idrott och hälsa samt 1521 kap. 4 § skollagen (2010). 1612 kap. 1 a § andra stycket skollagen (1985:1100). 1721 kap. 16 § skollagen (2010:800). Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå Det ska vidare framgå att det ska få förekomma ett gymnasiesärskolearbete. Motsvarande bestämmelse finns redan i förordningen med bestämmelser om den kommunala vuxenut- bildningen. I dagens förordning (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda framgår däremot endast att det ska finnas kursplaner samt att dessa ska fastställas av eller, om de är lokala, av styrelsen för utbildningen18. I dagens förordning finns en bestämmelse om att pro- grammålen för gymnasiesärskolans nationella program gäller för gymnasial särvux. Jag föreslår att denna bestämmelse ska utgå på motsvarande sätt som skett för komvux. Även om det under vissa omständigheter ska vara möjligt för elever från gymnasiesärskolan att fullfölja en redan påbörjad utbildning inom särvux är det inte rimligt att den gymnasiala utbildningen inom särvux ska utgå ifrån och styras av gymnasiesärskolans programmål. Utbildning inom gymnasial särvux ska vara likvärdig men ska inte behöva vara identisk med den utbildning ungdomar får i gymnasiesärskolan. Vuxna efterfrågar sällan hela program eftersom yrkeslivets krav och den enskildes behov varierar. Utbildningen för varje elev ska i stället framgå av elevens individuella studieplan19. Jag föreslår vidare att det i förordningen om särskild utbildning för vuxna förs in en bestämmelse av vilken det ska framgå att det utöver de ämnen och kurser som finns inom gymnasiesärskolan också ska få förekomma kurser med syfte att ge vuxna kunskaper och färdigheter på en nivå som motsvarar den utbildning som ges i gymnasiesärskolan. Motsvarande bestämmelse finns redan för den gymnasiala vuxenutbildningen. Ett exempel på ett sådant breddat utbildningsinnehåll är de orienteringskurser som finns inom kom- vux20 och som jag föreslår ska kunna finnas även inom särvux. Vuxna som inte studerat kan ha behov av att inom särvux ram få stöd att identifiera sina utbildningsbehov och få en uppfattning om vad det innebär att studera. En annan breddning av utbildningen kan vara att erbjuda yrkes- kurser inom den särskilda utbildningen för vuxna på gymnasial nivå. Det är möjligt men inte vanligt . Det finns dock en strävan i vissa kommuner att introducera yrkeskurser. Det sker dock än så länge i mycket begränsad omfattning, vilket kan bero på 181 kap. 4 § förordningen (1992:736) om vuxenutbildning för utvecklingsstörda. 1921 kap. 8 § skollagen (2010:800). 202 kap. 6 § förordningen (2202:1012) om vuxenutbildning. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå att omfattningen av gymnasial särvux över huvud taget är begränsad i de flesta fall. Har man bara en eller ett par anställda är hindren för att erbjuda ett breddat utbildningsutbud påtagliga och utbildningen handlar om främst svenska, engelska och matematik. För att öka möjligheterna för vuxna med utvecklingsstörning att kunna etablera sig i arbetslivet är det emellertid angeläget att den särskilda vuxenutbildningen på gymnasial nivå i högre grad än erbjuder just yrkesinriktad utbildning. Eleven ska kunna slutföra studier som påbörjats inom gymnasiesärskolan. Det ska också vara möjligt att läsa enstaka yrkeskurser. Det kan t.ex. handla om att det visat sig att det för ett visst arbete krävs ett truckkort. Vikten av att stimulera färdigheter och förmågor som lägger grunden för entreprenörskap bör vidare lyftas fram inom särskild utbildning för vuxna. Här handlar entreprenörskap om ett entre- prenöriellt förhållningssätt, som innebär att undervisningen ska stimulera elevers nyfikenhet, självförtroende, förmåga att fatta beslut och omsätta sina idéer i handling. Detta kan i sin tur leda till kunskaper i att starta eget företag och får en direkt anknytning till ekonomi och yrkesliv. Praktisk erfarenhet av entreprenörskap kan erbjudas i nära samverkan med arbetslivet inom olika yrkeskurser. En fråga är om gymnasial särvux ska kunna erbjuda andra yrkes- kurser än de som ges på gymnasiesärskolans nationella program. Utredningen har inte mött någon uttalad efterfrågan när det gäller yrkeskurser utöver dem som finns inom gymnasiesärskolan. Sam- tidigt har vi fått exempel på att personer med utvecklingsstörning har fått en högst individuellt anpassad utbildning för att klara sina uppgifter på en arbetsplats eller inom en daglig verksamhet. Jag menar att det är viktigt att det inte finns några hinder för att inom gymnasial särvux utforma yrkeskurser särskilt anpassade till enskildas eller gruppers behov. I vissa yrkesinriktade ämnen kan det också finnas behov av anpassade ämnesplaner som svarar mot den vuxne elevens behov och erfarenheter. Det finns också exempel på att kurser sätts samman till utbild- ningspaket som skiljer sig från de nationella programmen i gym- nasiesärskolan. Detta för att koncentrera utbildningsinsatsen på att förbereda eleverna för arbete i en viss miljö, t.ex. butik eller hund- dagis, ytterligare ett exempel på hur det är möjligt att skapa flexibla och lokalt eller individuellt anpassade lösningar inom särvux. Frågan som direktiven väcker om att bredda gymnasial särvux till att också omfatta yrkesträning och verksamhetsträning handlar Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå som jag ser det mer om tillgång till utbildningen än om att utbild- ningen ska ges en ny inriktning. Den särskilda utbildningen för vuxna består av utbildning på grundläggande nivå som enligt nya skollagen ska ge kunskaper som motsvarar den som utbildningen i grundsärskolan ska ge och utbildning på gymnasial nivå som syftar till att ge utbildning på en nivå som motsvarar den som utbild- ningen på ett nationellt eller specialutformat program i gymnasie- särskolan ska ge. Inom utbildningen på grundläggande nivå erbjuds utbildning som motsvarar grundsärskolans utbildning på tränings- nivå. Jag kan inte se att det finns någon anledning att bredda utbild- ningen på gymnasial nivå till att också omfatta motsvarande yrkesträning och verksamhetsträning. Detta då utbildning på trä- ningsnivå redan finns inom grundläggande särvux. En utbildning motsvarande träningsskolan inom gymnasial särvux skulle inte till- föra något annat utbildningsinnehåll. Det handlar om en mycket individuellt anpassad utbildning inom ämnesområden som kommu- nikation och verklighetsuppfattning. Frågan om breddning handlar här i stället om tillgång till utbild- ningen. Det behöver göras tydligt att utbildningen inom särvux på träningsnivå under vissa omständigheter kan vara tillgänglig även för elever som har tidigare skolbakgrund, i vissa fall som en rättig- het, i andra handlar det om att kommunen ska ha möjlighet att erbjuda utbildningen. Enligt den nya skollagen har en vuxen med utvecklingsstörning rätt att delta i utbildning på grundläggande nivå om han eller hon saknar sådana kunskaper som utbildningen i grundsärskolan syftar till att ge och har förutsättningarna att tillgodogöra sig utbildning- en. De vuxna som med stöd av detta har rätt till utbildning mot- svarande träningsskolan är i första hand de som saknar utbildnings- bakgrund på grund av att de är nyanlända i , som på grund av sjukdom inte har kunnat delta i den utbildning som erbjudits eller som har en förvärvad hjärnskada. Jag menar dock att det finns situationer när en vuxen som har genomgått både träningsskola i den obligatoriska skolan och gym- nasiesärskolans framtida träningsprogram har rätt till utbildning på träningsnivå inom särvux. Det gäller exempelvis om det finns nya kommunikativa strategier och nya hjälpmedel för kommunikation. Att kunna kommunicera är av central betydelse för alla människor. Inom detta område har den tekniska utvecklingen och metod- utvecklingen gått starkt framåt under de senaste 10–15 åren. Särskild utbildning för vuxna på gymnasial nivå kan innebära att studierna kan handla om att tillgodogöra sig helt ny kunskap i alternativ kommunikation och metoder för kognitivt stöd, trots att man har tidigare skolbakgrund.