sou · GZB38 · 2012-01-01 00:00:00 — Genom att skolformen i det fortsatta föreslås bli poäng- och kursindelad (se vidare avsnitt 4.2.4) läggs grunden för att i den individuella studieplanen (se vidare avsnitt 4.3) besluta om anpassad studiegång för den elev som inte har för- utsättningar att klara undervisningen inom alla kurser på de natio- nella programmen, men som kan göra det i en rimlig omfattning. Det ska också vara möjligt att kombinera utbildningen på ett natio- nellt program med att läsa vissa ämnesområden på träningspro- grammet, eller vice versa. Möjlighet att läsa kurser i gymnasieskolan De formella förutsättningarna för samverkan mellan skolformerna är redan goda. gäller att en elev som går på ett nationellt eller specialutformat program i gymnasiesärskolan får läsa kurser enligt Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur gymnasieskolans kursplaner i karaktärsämnen som har en yrkes- inriktat eller estetisk profil, om rektorn bedömer att eleven kan klara av det13. Med den nya skollagen (2010:800) utvidgas denna möjlighet till att få läsa kurser enligt gymnasieskolans ämnesplaner, fortfarande under förutsättning att rektorn bedömer att eleven kan klara av detta14. Detta innebär att det kommer att bli möjligt för elever i gymnasiesärskolan att läsa alla typer av kurser i gymnasie- skolan. Möjligheten att få läsa alla typer av ämnen i gymnasieskolan är värdefull för elever från gymnasiesärskolan, t.ex. för elever med ojämn begåvningsprofil som trots att de tillhör gymnasiesärskolans mål- grupp ändå kan klara vissa ämnen i gymnasieskolan. För kärn- ämnena löses det genom att elever utnyttjar möjligheten att pröva för att få betyg. Om en elev kan nå målen i flera ämnen och kurser i gymnasieskolan finns dock anledning att ifrågasätta om eleven tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan. Att elever med autism och autismliknande tillstånd som inte har en utvecklings- störning inte längre kommer att tillhöra gymnasiesär- skolans målgrupp kommer troligen begränsa antalet elever för vilka det blir aktuellt att läsa gymnasiegemensamma ämnen. Undervisningen av elever från gymnasiesärskolan som följer gym- nasieskolans ämnesplaner ger tillfälle till samverkan mellan skol- formerna. Att en elev får läsa kurser enligt gymnasieskolans ämnes- planer innebär emellertid inte med automatik att eleven läser dessa kurser i gymnasieskolan. Det är en möjlighet, en annan är att elever får stöd för att klara kursen inom gymnasiesärskolan. Det ställer i så fall krav på ämneskompetens. Hur undervisningen organiseras är dock en fråga som måste lösas lokalt med hänsyn till både de lokala och den enskilde elevens förutsättningar. Samverkan kan ske på elev- nivå, så att eleven läser vissa kurser i gymnasieskolan, eller på skol- nivå, kring skolans lärarresurs. Programstrukturen får inte förhindra inkludering Det finns enstaka exempel på inkluderande modeller där en grupp elever som är inskrivna i gymnasiesärskolan går i en klass i gymnasieskolan. Det mest uppmärksammade gäller utbildningen på estetiskt program i . I detta exempel går i 135 kap. 2 a § förordning (1994:741) om gymnasiesärskolan. 1419 kap. 5 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur varje årskurs 4–5 elever inskrivna i gymnasiesärskolan i samma klass som ett tjugotal elever i gymnasieskolan. I och med att gym- nasiesärskoleeleverna har fler timmar undervisning än gymnasieeleverna kan de få stöd av specialpedagog att förbereda och efterarbeta lektionerna. De kan också få separat undervisning i kärnämnena. Det ingår också att läromedel och skrivningar anpas- sas. Det är angeläget att den framtida gymnasiesärskolans program- struktur inte i onödan försvårar denna typ av mer inkluderande modeller för undervisningen av elever som tillhör målgruppen för gymnasiesärskolan. Samstämmigheten på inriktningsnivå, där ett trettiotal av de totalt sextio inriktningar som finns i den nya gym- nasieskolan har anpassats till gymnasiesärskolan, ger goda möjlig- heter att etablera inkluderande modeller. En total överensstämmel- se kan dock aldrig uppnås. Då hade vi inte två olika skolformer. Liksom kommer gymnasiesärskoleelever i sådana inklu- derande modeller möta kurser för vilka det inte finns ämnesplaner i gymnasiesärskolan. I sådana fall kan gymnasiesärskoleeleverna an- tingen undantas från just denna kurs eller kan en lokalt initierad ämnesplan utarbetas samt prövas och eventuellt godkännas av Skol- verket. Successivt kommer det på detta sätt visa sig vilka ytterligare kurser i gymnasieskolan som det finns behov att anpassa för elever i gymnasiesärskolan, utöver de som redan ingår i gymnasiesärskolan. Förslag: I gymnasiesärskolan ska det finnas ett träningsprogram för elever som inte kan följa undervisningen på ett nationellt program. Programmet ska ersätta dagens individuella program. Programmet ska även fortsatt kunna stimulera eleven att senare gå över till ett nationellt program. En elev som har gått på träningsprogrammet ska i så fall ha möjlighet att läsa på ett nationellt program. Indelningen i yrkesträning och verksamhetsträning ska tas bort, liksom begreppen yrkesträning och verksamhetsträning. Det gäller även formuleringen om att möta elevens speciella utbildningsbehov. Gymnasiesärskolans träningsprogram ska bestå av ämnes- områdena Estetisk verksamhet, Hem- och konsumentkunskap, Idrott och hälsa, Natur och miljö, Individ och samhälle samt Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Språk och kommunikation. Ämnesområdena ska följa upp inne- hållet i de kursplaner som används i grundsärskolans inriktning träningsskola. Ämnesplanerna för ämnesområdena inom träningsprogram- met ska ha två kravnivåer – en nivå för grundläggande kunskaper och en nivå för fördjupade kunskaper. Utredningens uppdrag har bland annat varit att kartlägga och uti- från såväl pedagogiska, sociala som ekonomiska aspekter göra en bedömning av om yrkesträning och verksamhetsträning inom det individuella programmet i gymnasiesärskolan svarar mot berörda elevgruppers behov och eventuellt lämna förslag till förändringar. Forskarnas studier och utredningens egna resultat och iakttagel- ser pekar på att de personella och ekonomiska resurserna i gym- nasiesärskolans individuella program motsvarar behoven. Det är tillfredsställande att konstatera att de elever som har de allra största behoven är prioriterade. Forskarna konstaterar dock att det i andra avseenden återstår mycket arbete och krävs åtgärder på olika nivåer i systemet. Trots att det finns resurser för denna elev- grupp är lokalerna inte alltid anpassade efter elevernas behov. kan detta ha att göra med att det individuella pro- grammets elever inte så sällan tvingas byta lokaler vid omstruk- tureringar av skolan, då det är lättast att flytta en liten verksamhet. Framför allt verksamhetsträningens elever tenderar dessutom att placeras i lokaler skilt från den skola de tillhör. Detta leder till att ambitioner om samverkan inom gymnasiesärskolan respektive mel- lan gymnasiesärskolan och gymnasieskolan försvåras. Enligt forskarnas bedömningar finns även en tendens att elev- erna på det individuella programmet inte i tillräcklig grad utmanas i sin kunskapsmässiga utveckling. Ett annat utvecklingsområde gäller behovet av kompetensutveckling för såväl elevassistenter, lärare, andra pedagoger och skolledare som för ansvariga tjänstemän och politiker. Det bör påpekas att de olika studier som genomförts av forskare vid tre universitet och högskolor är intervjustudier genomförda på ett begränsat antal skolor. Det handlar således inte om statistiskt säkerställda data. Där de olika studiernas iakttagelser sammanfaller trots att de besökt olika skolor och intervjuat olika målgrupper bör ändå slutsatser kunna dras med dessa som stöd. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Utvecklingen av andelen elever på det individuella programmet (se avsnitt 3.2) är ytterligare en viktig utgångspunkt vid utformningen av den framtida utbildningen för de elever som inte kan följa utbildningen på gymnasiesärskolans nationella program. Till följd av att andelen elever av en årskull som går i gymnasiesärskolan har ökat så mycket totalt under de senaste femton–tjugo åren har också andelen elever på det individuella programmet minskat drastiskt, från drygt hälften av eleverna till /10. De nytillkomna eleverna har ju i första hand tagits emot på de nationella programmen. Det har emellertid även skett en överströmning av elever till det individuella programmet, som har ökat från till av en årskull, vilket innebär en femtioprocentig ökning. Förklaringen är troligen att den redan stora spridningen i elevernas förutsättningar på de nationella programmen blivit ännu större. Flertalet elever som gått i den obligatoriska särskolans tränings- skola tas emot på gymnasiesärskolans individuella program. Där tas även emot elever från grundsärskolan. Konsekvensen är att andelen elever av en årskull i träningsskolan är lägre än andelen på gymnasie- särskolans individuella program, jämfört . Med den begränsning av målgruppen för gymnasiesärskolan som den nya skollagen innebär, där autism och autismliknande till- stånd endast kommer att utgöra grund för placering i gymnasie- särskolan om det också föreligger en utvecklingsstörning, bör den stora spridningen av elevernas förutsättningar på de nationella pro- grammen minska något. Utredningens förslag innebär dessutom att utbildningen på de nationella programmen i gymnasiesärskolan ska kunna anpassas individuellt i högre grad än . Sammantaget inne- bär detta att förutsättningarna bör öka för elever i gränsytan mellan dagens nationella och individuella program att följa utbildningen på nationella program. Gymnasiesärskolans individuella program kan rymma en varierande verksamhet. Enligt den nya skollagen (2010:800) ska ett individuellt program ge eleven yrkesträning eller verksamhetsträning eller på annat sätt möta elevens speciella utbildningsbehov15. 15 19 kap. 6 § skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur grammet kan även stimulera eleven och ge kunskap för att eleven senare ska gå kunna över till ett nationellt program i gymnasie- särskolan. Detta innebär i sak ingen förändring i förhållande till dagens inriktning av det individuella programmet. Spännvidden i vad som avses framgår av program- häfte med kursplaner och kommentarer16. Enligt dessa ska en led- stjärna för utbildningen på det individuella programmet vara att lära för livet. Ett berikat vuxenliv, inte skolframgång, är enligt verket det yttersta målet för programmets ämnen. konstateras att det individuella programmet är möjligheternas program och att begränsningarna är få. Det är t.ex. möjligt att läsa yrkeskurserna på nationellt program och kärnämneskurserna inom det individuella programmets ram. Den absoluta merparten av eleverna på det individuella program- met återfinns antingen på programmets yrkesträning eller dess verksamhetsträning. Det är ovanligt att elever tas emot på det individuella programmet specifikt i syfte att senare gå över till nationellt program i gymnasiesärskolan. Även om det inte är van- ligt förekommer det dock att elever går över till ett nationellt pro- gram, som en konsekvens av en fortlöpande uppföljning av elevens kunskapsutveckling i förhållande till målen för utbildningen. Det förekommer också att elever tas emot på det individuella programmet för att möta speciella behov hos eleven. Orsakerna är väldigt varierande. I vissa fall handlar det om elever som behöver kombinera ämnen från ett nationellt program i gymnasiesärskolan med det individuella programmets kursplaner i främst kärnämnena. Det finns också exempel på att elever som är mottagna i gym- nasiesärskolan och läser vissa ämnen på gymnasieskolan är mot- tagna på det individuella programmet med stöd av formuleringen om att möta speciella behov hos eleven. Det är dock inte förenligt med bestämmelserna, då det endast är elever på de nationella pro- grammen i gymnasiesärskolan som har möjlighet att läsa ämnen enligt gymnasieskolans kursplaner17. I de fall det ändå sker handlar det troligen om elever med autism eller autismliknande tillstånd som inte kommer att tas emot i gymnasiesärskolan i samma utsträckning som . Det är önskvärt att öka tydligheten om programmets inriktning. Jag föreslår därför att det framtida träningsprogrammet ska ta emot 1719 kap. 5 § skollagen (2010:800); t.o.m. tillämpas 5 kap. 2 a § förordning (1994:741) om gymnasiesärskolan. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur elever som inte kan följa undervisningen på ett nationellt program. I gruppen elever som på grund av utvecklingsstörning inte kan följa undervisningen på ett nationellt program finns, som på de natio- nella programmen, elever med ytterligare funktionsnedsättningar. Dessa kan tillsammans med utvecklingsstörningen innebära en sammansatt komplexitet som ställer krav på särskilda pedagogiska anpassningar av undervisningen. Långt ifrån alla elever med fler- funktionsnedsättning ingår emellertid i målgruppen för träningspro- grammet. En elev i gymnasiesärskolan som utöver utvecklingsstör- ning har exempelvis ett rörelsehinder eller en dyslexi ska precis som en elev i gymnasieskolan få stöd för att gå på ett nationellt program, om eleven i övrigt har förutsättningar att följa undervis- ningen där. Den framtida gymnasiesärskolan ska erbjuda en sådan flexibili- tet att en elev antingen ska kunna vara mottagen på träningspro- grammet och läsa kurser på nationellt program eller vara mottagen på ett nationellt program och läsa vissa ämnesområden på tränings- programmet. Detta måste avgöras från fall till fall och utgå från var eleven har merparten av sin utbildning. Denna typ av individuellt formade utbildningar ska framgå i elevens individuella studieplan (se vidare avsnitt 4.3). En elev som mottagits på träningspro- grammet ska ha möjlighet att byta till nationellt program om det visar sig att eleven har förutsättningar för det. Utbildningen bör därför liksom kunna syfta till att stimulera elever som har för- utsättningar för detta att gå över till nationellt program. Det ska framgå av bestämmelserna att en elev som har gått på tränings- programmet måste ha möjlighet att läsa på ett nationellt program. Formuleringen om att möta speciella behov hos eleven bör däre- mot tas bort ur bestämmelserna. Den nya gymnasiesärskolan ska vara så flexibel och ge så stora möjligheter till individuella anpass- ningar av utbildningen att bestämmelsen inte behövs. Vissa elever som med nuvarande bestämmelser tas emot på gymnasiesärskolans individuella program bör enligt min uppfattning i den framtida gymnasiesärskolan höra hemma på något av de nationella program- men. Den kursindelade gymnasiesärskolan som föreslås ska göra det möjligt att på de nationella programmen möta elever med mycket varierande förutsättningar. Det ska också vara möjligt att inom en individuell studieplan läsa ämnen enligt gymnasieskolans ämnesplaner. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Indelningen i yrkesträning och verksamhetsträning tas bort För elever med utvecklingsstörning präglas skolsystemet av olika gränser. Den mellan gymnasieskolan och gymnasiesärskolan har stor betydelse eftersom mottagandet av en elev i gymnasiesärskolan som inte tillhör målgruppen kan få livslånga konsekvenser. Gränser inom gymnasiesärskolan och till och med inom det individuella programmet inom dagens gymnasiesärskola fyller däremot inte samma funktion, särskilt inte när dessa gränser av många uppfattas som otydliga och otidsenliga. Tvärtom förhindrar de den flexibili- tet som eftersträvas. Jag föreslår därför att indelningen i yrkes- träning och verksamhetsträning tas bort ur regelverket. Det gäller följaktligen också begreppen yrkesträning och verksamhetsträning. Skillnaden mellan yrkesträning och verksamhetsträning är i formell mening att utbildningen på yrkesträningen består av ämnen som ska betygsättas medan utbildningen på verksamhetsträningen består av ämnesområden som inte betygsätts. Vissa anser också att gränsen kan dras genom att yrkesträningen riktar sig till elever med måttlig utvecklingsstörning och verksamhetsträningen till dem med grav utvecklingsstörning. I praktiken har det emellertid visat sig att gränsen mellan yrkes- träningen och verksamhetsträning i många fall är svår att dra. Det framgår av forskarnas studier och från utredningens skolbesök. Vi har vid våra besök mött exempel både på skolor där gränsdrag- ningen uppfattas som självklar och sådana där den uppfattas som otydlig och näst intill omöjlig. Det är inte ovanligt att skolorna ser ett behov av att kunna kombinera yrkesträningen och verksamhets- träningen. I den nya skollagen (2010:800) finns också en särskild bestämmelse som innebär att rektorn, med hänsyn till elevens för- utsättningar, ska få besluta att en elev ska få läsa en kombination av ämnen och verksamhetsområden inom yrkesträningen och verk- samhetsträningen18. I praktiken sker detta , fast då med stöd i bestämmelsen om att möta speciella behov hos eleven. Utredningen har också konstaterat att yrkesträningen har påtag- ligt olika karaktär i olika skolor. I vissa skolor svarar den i viss mån mot att i reell mening vara en yrkesträning. Utbildningen har i dessa fall tydliga kopplingar till nationella yrkesprogram. före- kommer också viss praktik. I andra skolor befinner sig yrkes- träningen och verksamhetsträningen nära varandra, både vad gäller 18 19 kap. 7 § andra stycket skollagen (2010:800). Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur vilka elever som mottagits och vad gäller den verksamhet som be- drivs. I stort sett samtliga källor menar att begreppen yrkesträning och verksamhetsträning saknar relevans. Det gäller särskilt för yrkes- träningen. I stort sett alla elever på yrkesträningen förbereds i praktiken inte för ett framtida yrkesliv. Begreppet yrkesträning upp- fattas därför som en form av falsk marknadsföring. Vilken verk- samhet verksamhetsträning syftar på är mycket oklart. Den framtida gymnasiesärskolans träningsprogram föreslås bestå av ämnesområden, på motsvarande sätt som för dagens verksam- hetsträning och för grundsärskolans inriktning träningsskola. Det markerar den föreslagna inriktningen och avgränsningen av tränings- programmet, dvs. att erbjuda en anpassad utbildning för elever som inte ens med en anpassad studiegång kan följa utbildningen på ett nationellt program. Elever som har förutsättningar för det ska dock kunna läsa ämnen från de nationella programmen. I och med att de nationella programmen föreslås bli kursindelade med en möjlighet till progression bör i dessa fall kurserna på lägsta nivån vara lämpliga. Variationen mellan olika elevers förutsättningar kommer att vara stor även inom det framtida träningsprogrammet. har redovisat19 att man avser att fastställa två nivåer för kunskapskraven i den framtida grundsärskolans inriktning träningsskola. Jag föreslår att även ämnesplanerna för ämnesområdena inom träningsprogrammet ska ha två kravnivåer – en nivå för grundläggande kunskaper och en nivå för fördjupade kunskaper. Grundläggande kunskaper ska ange den nivå som alla elever förväntas uppnå medan fördjupade kunskaper ska ange nivån för de elever som kan komma längre i sin kunskapsutveckling. Skälen till detta är att bättre kunna möta varje elevs behov av utmaningar i lärandet och att möta spridningen i elevgruppen. De ämnesområden som föreslås för gymnasiesärskolans tränings- program är Estetisk verksamhet, Hem- och konsumentkunskap, Idrott och hälsa, Natur och miljö, Individ och samhälle samt Språk och kommunikation. Ämnesområdena ska följa upp innehållet i de kursplaner som används i grundsärskolans inriktning träningsskola. 19 Nya kursplaner och kunskapskrav för obligatoriska särskolan, Redovisning av regeringsupp- drag, , (dnr U2009/312/S), sid.5. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur I det följande redogörs för ett tänkt huvudsakligt innehåll för de olika ämnesområdena. För alla ämnesområdena gäller att undervis- ningen ska anpassas till varje elevs förutsättningar. Innehållet i ämnesområdena bör fastställas av . Ämnesområdet Estetisk verksamhet ska bland annat utveckla förmåga och kunskaper i att använda olika estetiska uttrycksformer som bild, dans, hantverk, musik eller teater. Ämnesområdet Hem- och konsumentkunskap ska bland annat ge kunskaper och färdigheter som eleven behöver för sitt boende. I ämnesområdet ingår kunskaper i matlagning, skötsel av bostaden, tvätt och hygien. I ämnesområdet ska kunskaper i matematik an- knyta till elevens framtida vuxenliv. Ämnesområdet Idrott och hälsa ska bland annat ge kunskaper och färdigheter som utvecklar elevernas kroppsuppfattning, moto- rik, kondition och styrka. I ämnesområdet ingår också att väcka intresse för olika frilufts- och motionsaktiviteter som kan bidra till att ta egna initiativ . Ämnesområdet Natur och miljö ska bland annat ge kunskaper som baseras på naturvetenskap och teknik. Kunskaper om växter, djur och det ekologiska samspelet i naturen samt miljö- och energi- frågor har en central roll inom ämnesområdet. Ämnesområdet Individ och samhälle ska bland annat ge kunska- per som ger förutsättningar att aktivt delta i samhällslivet samt utveckla förmågan att påverka den egna livssituationen. I ämnes- området ingår kunskaper om historiska händelser och geografiska begrepp. Kunskaper om och färdigheter i att använda samhällets tjänster och service ska också ingå i ämnesområdet. Ämnesområdet Språk och kommunikation ska bland annat ge kunskaper som fördjupar elevens förmåga att kommunicera och sam- spela med andra i så många sammanhang som möjligt. I under- visningen ska eleven ges möjligheter att uppleva och utveckla för- ståelse för olika texter och därigenom öka sin förmåga att använda ord, begrepp och symboler. I ämnesområdet ingår att eleven ges kunskaper i den engelska som ungdomar möter i olika samman- hang. För elever med ett annat modersmål ska utbildningen inom ämnesområdet bidra till att ord- och begreppsförståelse utvecklas både på svenska och på modersmålet. Kunskaper och färdigheter i att använda kommunikativa hjälpmedel ska ges inom ämnesområdet. Den framtida gymnasiesärskolan – syfte och struktur Varför benämningen träningsprogram? Programmet föreslås få benämningen träningsprogram. Det tydlig- gör kopplingen till den framtida grundsärskolans inriktning tränings- skola. Det innebär inte att det måste finnas en absolut överens- stämmelse mellan målgruppen för träningsskolan och träningspro- grammet. Benämningen träningsprogram gör det dock tydligare att det finns utbildning på träningsnivå i såväl grundsärskolan, gymnasie- särskolan som inom den särskilda utbildningen för vuxna (om sär- vux, se vidare kapitel 9). Att behålla benämningen individuellt program har övervägts. Det svarar på ett sätt väl mot grundtankarna bakom det tänkta pro- grammet, där utbildningen i genuin mening ska anpassas efter varje elevs förutsättningar och behov. Den starkaste invändningen mot benämningen individuellt program är att även utbildningen på de nationella programmen i hög grad ska vara individuellt anpassade. I den framtida gymnasieskolan ersätts det individuella program- met med fem introduktionsprogram20. Inriktningen och utform- ningen av dessa har inte någon direkt motsvarighet i gymnasie- särskolan, varför benämningen inte är ett bra alternativ för utbild- ningen i gymnasiesärskolan. Förslag: Den garanterade undervisningstiden i gymnasiesärsko- lan ska fortsatt vara fördelade . Det ska gälla för såväl nationella program som träningsprogram. En poängplan om 3 000 gymnasiesärskolepoäng ska ersätta timplanen för gymnasiesärskolans nationella program. Poäng- planen ska ange en omfattning av kursernas kunskapsinnehåll i poäng. Ett ämne ska kunna bestå av flera kurser där betyg sätts efter avslutad kurs. De ska förtydligas i bestämmelserna att kommunen har möj- lighet att erbjuda inom gymnasiesärskolan.