sou · GZB302 · 2012-01-01 00:00:00 — Vidare ska allmänheten informeras om bl.a. ansökan och om var ytterligare information finns tillgänglig (artikel 6). Resultaten av samråden med myndigheter och all- mänhet ska, liksom miljökonsekvensbeskrivningen, beaktas vid tillståndsgivningen (artikel 8). När beslut har fattats i tillståndsfrågan ska allmänheten informeras om detta samt ges tillgång till innehållet i beslutet (artikel 9). Det är förbjudet att, om verksamheten eller åtgärden i bilagan till förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälso- skydd har beteckningen A eller B, utan tillstånd anlägga eller driva miljöfarlig verksamhet, släppa ut avloppsvatten eller släppa ut eller lägga upp fast avfall eller andra fasta ämnen. Det gäller även vid ändring av verksamheten. Tillstånd krävs dock inte om ändringen är mindre och inte innebär att en olägenhet av betydelse för människors hälsa eller miljön kan uppkomma (9 kap. 6 § miljö- balken och 5 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd). I samband med genomförandet av IED-direktivet kommer troligen bestämmelser om prövning och vad som är tillstånds- och anmälningspliktigt i bilagan brytas ut ur förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd och läggas i en helt ny förordning om miljöprövning. Hänvisningarna nedan kan således bli inaktuella och reglerna återfinns istället i den nya förordningen. Vilka krav som gäller för att anläggning för djurhållning, som har beteckningen B i bilagan, ska vara tillståndspliktig framgår av uppställningen nedan. Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning EU-krav (verksamhetskod 1.10) Anläggning för djurhållning med 1.mer än 40 000 platser för fjäderfän, 2.mer än 2 000 platser för slaktsvin som är tyngre än och avsedda för produktion (som slaktsvin räknas även obetäckta gyltor), 3.mer än 750 platser för suggor (som suggor räknas även betäckta gyltor) eller 4.så många platser för fjäderfän, slaktsvin eller suggor att platserna tillsammans motsvarar mer än 200 djurenheter definierade som i 1.20 (se avsnitt 3.3.2). Det har dock diskuterats om punkten fyra följer av IPPC-/IED- direktiven eller om det är ett svenskt krav, se nedan i avsnitt 3.7.4. EU-kraven är desamma som kraven för tillståndsplikt för fjäderfä och svin i Helsingforskonventionen. Krav som inte har sin grund i (verksamhetskod 1.11) Anläggning med stadigvarande djurhållning av med mer än 400 djurenheter, dock inte inhägnad. Med en djurenhet avses 1.en mjölkko (som mjölkko räknas även sinko), 2.sex kalvar som är en månad eller äldre (med kalvar avses nötkreatur , kalvar yngre än en månad räknas till moderdjuret), 3.tre övriga nöt, eller äldre, 4.en häst, inklusive föl , eller 5.tio minkhonor för avel, inklusive valpar och avelshannar. Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning Kravet på tillståndsplikt för nötkreatur är desamma som i Helsingforskonventionen. En verksamhet kan ha tillstånd även om den inte är till- ståndspliktig. Det gäller frivilliga tillstånd, förelagda tillstånd och befintliga tillstånd för verksamheter som inte längre omfattas av tillståndsplikt. En del krav och bestämmelser i är kopplade till tillståndsplikten och omfattar således inte dessa verk- samheter. har i sitt betänkande Bättre miljö – minskade utsläpp (SOU 2011:86) konstaterat att det finns många oklarheter för sådana tillstånd och föreslagit vissa föränd- ringar av reglerna för bl.a. ändring av verksamhet och upphävande av tillstånd. Till följd av utredningens förslag har vissa ändringar gjorts avseende detta (prop. 2012/13:35, bet. 2012/13:MJU5 och rskr. 2012/13:101). Verksamhetsutövaren kan frivilligt ansöka om tillstånd (9 kap. 6 b § tredje stycket ). Verksamhetsutövare kan vilja ha tillstånd eftersom det ger en trygghet, främst när det gäller lokaliserings- och olägenhetsfrågor. Vidare kräver en del kredit- givare ett tillstånd som säkerhet för framtiden. Kommunen kan också förelägga verksamhetsutövaren att ansöka om tillstånd om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande olägenheter för människors hälsa och miljön. (9 kap. 6 a § andra stycket och 26 a § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd). Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning Det finns även befintliga tillstånd som lever kvar efter det att verk- samheten upphört att vara tillståndspliktig. Ändringarna i tillstånds- och anmälningsplikten innebar att en del verksamheter som var tillståndspliktiga istället blev anmälningspliktiga. Se mer om ändringarna i avsnitt 3.7.4 nedan. Anläggningar för djurhållning tillståndsprövas hos (9 kap. 8 § och 6 § förordningen om miljöfarlig verk- samhet och hälsoskydd). En särskild delegation inom , miljöprövnings- delegationen, prövar ärenden om tillstånd till anläggning för djurhållning. finns miljöprövnings- delegationer vid tolv länsstyrelser (16 § förordningen [2007:825] med länsstyrelseinstruktion). Delegationen ska bestå av det antal ordförande och miljö- sakkunniga som behövs för verksamheten. De utses av regeringen för en bestämd tid efter anmälan av landshövdingen. Delegationen ansvarar för att de ärenden som ska prövas blir tillräckligt beredda. i det län där det finns en delegation ska se till att beredningen av ärenden utförs av någon som är anställd på läns- styrelsen eller som har anlitat efter överenskommelse med en annan länsstyrelse. (18–22 §§ förordningen [2011:1237] om miljöprövningsdelegationer) Tillståndsförfarandet inleds med en samrådsprocess. Tillstånds- pliktig djurhållning antas alltid medföra en betydande miljö- påverkan och samråd ska därför ske med dem som är särskilt berörda (, tillsynsmyndigheten, de enskilda som kan antas bli särskilt berörda)och en utökad krets (övriga statliga myndigheter, de kommuner, den allmänhet och de organisationer som kan antas bli berörda). Samråd med en utökad krets ska även ske vid förelagda tillstånd. Vid frivilliga tillstånd får Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning under samrådet pröva om åtgärden ska antas medföra en betydande miljöpåverkan eller inte. (6 kap. 4-5 §§ samt 3 § och bilaga 2 till förordningen om miljökonsekvensbeskrivningar.) Samrådet ska genomföras och i behövlig omfattning. Samrådet ska avse verksamhetens lokalisering, omfattning, utform- ning och miljöpåverkan samt miljökonsekvensbeskrivningens innehåll och utformning. Före samrådet ska uppgifter om detta lämnas till , tillsynsmyndighet och de enskilda som särskilt berörs. (6 kap. 4 § ) ska under samrådet verka för att miljökonsekvens- beskrivningen får den inriktning och omfattning som behövs för tillståndsprövningen(6 kap. 5 § ). Det är i det län där verksamheten bedrivs eller avses att bedrivas som håller i samrådet. Ärendet kommer till miljöprövningsdelegationen först i samband med ansökan. En miljökonsekvensbeskrivning ska ingå i en ansökan om tillstånd till en anläggning för djurhållning (6 kap. 1 och 3 § förordningen [1998:905] om miljökonsekvensbeskrivningar). Syftet med miljökonsekvensbeskrivningen är, enligt 6 kap. 3 § , att identifiera och beskriva de direkta och indirekta effekter som den planerade verksamheten eller åtgärden kan medföra på människor, djur, växter, mark, vatten, luft, klimat, landskap och kulturmiljö, hushållningen med mark, vatten och den fysiska miljön i övrigt, och annan hushållning med material, råvaror och energi. En miljökonsekvensbeskrivning ska, i den utsträckning det behövs med hänsyn till verksamhetens eller åtgärdens art och omfattning, innehålla de uppgifter som behövs för att uppfylla syftet med en miljökonsekvensbeskrivning. Det finns vissa uppgifter som alltid ska finnas med om verk- samheten innebär en betydande miljöpåverkan och omfattas av kravet på samråd med en utökad krets, nämligen: Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning 1.en beskrivning av verksamheten eller åtgärden med uppgifter om lokalisering, utformning och omfattning, 2.en beskrivning av de åtgärder som planeras för att skadliga verkningar ska undvikas, minskas eller avhjälpas och hur det ska undvikas att verksamheten eller åtgärden medverkar till att en miljökvalitetsnorm enligt 5 kap. inte följs, 3.de uppgifter som krävs för att påvisa och bedöma den huvud- sakliga inverkan på människors hälsa, miljön och hushållningen med mark och vatten samt andra resurser som verksamheten eller åtgärden kan antas medföra, 4.en redovisning av alternativa platser, om sådana är möjliga, samt alternativa utformningar tillsammans med dels en motivering varför ett visst alternativ har valts, dels en beskrivning av konsekvenserna av att verksamheten eller åtgärden inte kommer till stånd, och 5.en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som anges ovan(6 kap. 7 § ). När en miljökonsekvensbeskrivning har upprättats ska den kungöras tillsammans med tillståndsansökan (6 kap. 8 § ). Arbetet med att ta fram en miljökonsekvensbeskrivning bekostas av den som gjort ansökan om tillstånd (6 kap. 10 § ). ska genom ett särskilt beslut eller i samband med avgörandet av ärendet ta ställning till om miljökonsekvensbeskrivningen uppfyller kraven (6 kap. 9 § ). Efter att miljökonsekvensbeskrivningen har upprättats lämnas den tillsammans med ansökan om tillstånd till miljöprövningsdelega- tionen. En ansökan om tillstånd ska vara skriftlig och innehålla: 1.ritningar och tekniska beskrivningar med uppgifter om för- hållandena på platsen, produktionsmängd eller annan liknande uppgift samt användningen av råvaror, andra insatsvaror och ämnen liksom energianvändning, Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning 2.uppgifter om utsläppskällor, art och mängd av förutsebara utsläpp samt förslag till de åtgärder som kan behövas dels för att förebygga uppkomsten av avfall, dels för förberedelse för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning av det avfall som anläggningen ger upphov till, 3.en miljökonsekvensbeskrivning när det krävs enligt 6 kap., vilket det gör för tillståndspliktig djurhållning, och uppgift om det samråd som skett, 4.förslag till skyddsåtgärder eller andra försiktighetsmått samt de övriga uppgifter som behövs för att bedöma hur de allmänna hänsynsreglerna i 2 kap. följs, 5.förslag till övervakning och kontroll av verksamheten, 6.i fråga om tillstånd att anlägga, driva eller ändra en verksamhet, en säkerhetsrapport i de fall det finns skyldighet att upprätta en sådan enligt lagen (1999:381) om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga kemikalieolyckor, 7.en statusrapport när det krävs enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av 10 kap. 21 § första stycket 5, och 8.en icke-teknisk sammanfattning av de uppgifter som anges ovan(19 kap. 5 § 1 och 22 kap 1 § ). När en ansökan bedöms vara fullständig ska genom kungörelse i ortstidning eller på annat lämpligt sätt bereda den som kan beröras av verksamheten tillfälle att yttra sig (19 kap. 4 § 1 och 6 kap. 8 § ). ska utse en aktförvarare, som oftast är kom- munkansliet i den aktuella kommunen, och sända exemplar av handlingarna till denne (19 kap. 5 § 3 och 22 kap 3 § ). ska även samråda med de statliga och kommunala myndigheter som har väsentliga intressen att bevaka i saken. Ett sammanträde med den som saken angår och besiktning på platsen ska också hållas om det behövs för utredningen i ärendet (19 kap. 4 § 2 och 3 ). i det län där verksamheten bedrivs eller avses att bedrivas ska ges tillfälle att yttra sig innan miljöprövningsdelegationen beslutar i ett ärende (25 § förord- ningen [2011:1237] om miljöprövningsdelegationer). Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning Tillståndsprövningen och utformning av villkor Vid prövningen av ärendet ska i huvudsak följande bestämmelser i beaktas: balkens mål och syfte (1 kap. 1 §), de allmänna hänsynsreglerna och val av plats (2 kap. 1-7 §§), de grundläggande hushållningsbestämmelserna (3 kap.), de särskilda hushållningsbestämmelserna (4 kap.), säkerställande av att miljökvalitetsnormer uppfylls (5 kap. 3 §), innehållet i miljökonsekvensbeskrivningen och resultatet av samråd och yttranden (6 kap. 9 §), följdföretag (16 kap. 7 §), stoppregeln (2 kap. 9 § ), och om det förekommer vissa förorenande ämnen, såsom kväve- oxider och andra kväveföringar samt organiska fosforföreningar (11 a § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälso- skydd). ska vid prövningen ta ställning till vilka skydds- åtgärder och vilka begränsningar i verksamheten som behövs från miljösynpunkt och som är skäliga att kräva (2 kap. 3 och 7 §§ ). Försiktighetsmåtten anges som villkor i tillstånds- beslutet (16 kap. 2 § ). har i NJA 2010 s. 516 sammanfattat vad som gäller vid utformning av villkor. Utgångspunkten är att villkoren ska anpassas till den särskilda verksamhet som tillståndet avser. Behovet av villkor och deras närmare innehåll ska således bedömas utifrån den särskilda verksamhetens påverkan på människors hälsa och på miljön. Detta behöver inte hindra att förhållandevis standardiserade villkor ställs för verksamheter av ett visst slag, men villkorsfrågan måste alltid prövas utifrån de effekter som en Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning verksamhet får i just den omgivning som är aktuell. Vidare har villkoren olika funktioner och de kan vara ett sätt att föra över allmänt hållna föreskrifter till preciserade krav på en viss verksamhetsutövare. Mer detaljerade föreskrifter bör normalt inte upprepas, men de kan behöva kompletteras i något avseende. Till detta kommer att villkoren kan täcka in frågor som inte tas upp i föreskrifter men där en reglering av verksamheten framstår som befogad. Utformningen ska ske så att det tydligt framgår för verksamhetsutövaren vad villkoret innebär och hur det avgränsats och så att det kan konstateras om en överträdelse har skett och läggas till grund för sanktioner. (Se även prop. 1997/98:45, del 1 s. 523 f. och del 2 s. 204, NJA 2006 s. 310, MÖD 2009:2 och 2009:9, m.fl., – En kommentar, suppl. 10, , s. Ett tillstånd får även förenas med skyldighet att utföra och bekosta särskilda undersökningar av det område som påverkas av verksamheten, särskilda åtgärder att bevara sådant område och särskilda åtgärder att kompensera det intrång i allmänna intressen som verksamheten medför. Vid bedömningen av om sådana villkor ska meddelas har det betydelse hur allvarligt intrång som verk- samheten medför samt vilken nytta som åtgärden medför (16 kap. 9 § och prop. 1997/98:45, del 2, s. 209). När ansökan är fullständig och alla berörda har fått yttra sig i målet ska miljöprövningsdelegationen fatta beslut i ärendet. Beslutet kan innebära att ett tillstånd meddelas i enlighet med ansökan, att tillstånd förenas med villkor eller att ansökan avslås. Ett beslut om tillstånd ska i förekommande fall innehålla 1.den tid som tillståndet ska gälla, 2.verksamhetens ändamål, läge, omfattning, säkerhet och tekniska utformning i övrigt, 3.tillsyn, besiktning och kontroll såsom utsläppskontroll med angivande av mätmetod, mätfrekvens och utvärderingsmetod, 4.skyldighet att betala avgifter, Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning 5.de villkor om utsläpp, begränsningsvärden och bästa möjliga teknik som behövs för att anpassa tillämpningen av sådana föreskrifter om försiktighetsmått som har meddelats med stöd av denna balk, om föreskrifterna medger eller förutsätter en sådan anpassning eller annars behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan på grund av föroreningar, 6.de villkor som behövs avseende hantering av kemiska produkter iverksamheten om hanteringen kan medföra olägenheter för den yttre miljön, 7.de villkor som behövs om avfallshantering, återvinning och återanvändning, om hanteringen, återvinningen eller återanvänd- ningen kan medföra olägenheter för den yttre miljön, 1.de villkor som behövs med avseende på hushållningen med mark, vatten och andra naturresurser, 2.de villkor som behövs med avseende på avhjälpande av miljö- skada och ställande av säkerhet, och 3.de villkor som behövs för att förebygga allvarliga kemikalie- olyckor och begränsa följderna av dem för människors hälsa och miljön. Miljöprövningsdelegationen får överlåta åt tillsynsmyndigheten att besluta villkor av mindre betydelse (19 kap. 5 § 9 och 22 kap. 25 § ). Uppräkningen ovan är inte uttömmande eller minimikrav, utan den är främst att se som en minneslista för vad som kan vara lämpligt att reglera i beslutet (prop. 1997/98:45, del 2 s. 246). Den sökande eller annan part ska underrättas om innehållet i beslutet och om hur det kan överklagas om det går någon emot (21 § förvaltningslagen [1986:223]). Beslutet ska även kungöras (6 kap. 8 § ). Det är förbjudet att utan anmälan anlägga eller driva miljöfarlig verksamhet som i bilagan till förordningen (1998:899) om miljö- farlig verksamhet och hälsoskydd har beteckningen C. Det är även förbjudet att utan anmälan ändra sådan verksamhet om ändringen Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning är av betydelse för störningssynpunkt. Slutligen är det även för- bjudet att utan anmälan ändra tillståndspliktig verksamhet (A- eller B-verksamhet) om ändringen är en s.k. mindre ändring (9 kap. 6 § och 21 § förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd). I samband med genomförandet av IED-direktivet kommer troligen bestämmelser om prövning och vad som är tillstånds- och anmälningspliktigt i bilagan brytas ut ur förordningen om miljö- farlig verksamhet och hälsoskydd och läggas i en helt ny förord- ning om miljöprövning. Hänvisningarna nedan kan således bli inaktuella och reglerna återfinns istället i den nya förordningen. I det följande anges när en anläggning för djurhållning, som har beteckningen C i bilagan, är anmälningspliktig. Krav som inte har sin grund i (verksamhetskod 1.20) Anläggning med stadigvarande djurhållning med mer än 100 djurenheter, dock inte inhägnad. Med en djurenhet avses 1.en mjölkko (som mjölkko räknas även sinko), 2.sex kalvar som är en månad eller äldre (med kalvar avses nötkreatur , kalvar yngre än en månad räknas till moderdjuret), 3.tre övriga nöt, eller äldre, 4.tre suggor, inklusive smågrisar upp till tolv veckors ålder (betäckta gyltor räknas som suggor), 5.tio slaktsvin eller avelsgaltar, eller äldre (som slaktsvin räknas även obetäckta gyltor), 6.en häst, inklusive föl , 7.tio minkhonor för avel, inklusive valpar och avelshannar, 9.etthundra värphöns, eller äldre (kycklingmödrar räknas som värphöns), 10.tvåhundra unghöns upp till sexton veckors ålder, 12.etthundra kalkoner, gäss eller ankor, inklusive kycklingar och ungar upp till en veckas ålder, 13.femton strutsfåglar av arterna struts, emu eller nandu, inklusive kycklingar upp till en veckas ålder, Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning 14.tio får eller getter, eller äldre, eller 15.fyrtio lamm eller killingar . För andra djurarter motsvaras en djurenhet av det antal djur som har en årlig sammanlagd utsöndring motsvarande kväve eller fosfor i färsk träck eller urin. Vid beräkningen av antalet djur ska väljas det alternativ av kväve eller fosfor som ger det lägsta antalet djur. Anmälningsplikt enligt denna beskrivning gäller inte 2.om verksamheten är tillståndspliktig enligt 1.10 eller 1.11. Kravet på anmälningsplikt överensstämmer med Helsingfors- konventionen. Kommunen, dvs. den kommunala nämnden inom miljö- och hälso- skyddsområdet, handlägger anmälan om anläggning för djur- hållning. När det gäller mindre ändring av tillståndspliktig A- eller B-verksamhet handläggs dock anmälan av (9 kap. 8 § och 22 § förordningen [1998:899] om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd). En anmälan ska vara skriftlig och göras innan verk- samheten påbörjas eller åtgärden vidtas (22 § nämnda förordning). En anmälan ska innehålla de uppgifter, ritningar och tekniska beskrivningar som behövs för att tillsynsmyndigheten ska kunna bedöma den miljöfarliga verksamheten eller åtgärdens art, omfattning och miljöeffekter. I den utsträckning som behövs i det enskilda fallet ska en anmälan också innehålla en miljökon- sekvensbeskrivning enligt 6 kap. (22 och 25 §§ nämnda förordning). Se ovan i avsnitt 3.3.1 angående vilka krav som ställs på en miljökonsekvensbeskrivning. När anmälan har kommit in ska den kommunala nämnden sända ett exemplar av anmälningshandlingarna till (25 § nämnda förordning). De statliga och kommunala myndigheter samt organisationer och enskilda som kan ha ett särskilt intresse i saken ska på lämpligt sätt och i skälig omfattning beredas tillfälle att yttra sig (26 § nämnda förordning). Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning Eftersom anläggning för djurhållning i bilagan till förordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd har angetts med EU- /337-2 ska den kommunala nämnden pröva om verksamheten behöver tillståndsprövas. Vid den prövningen ska nämnden beakta de kriterier som anges i bilaga 2 till förordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar. Dessa kriterier är: projektets karaktäristiska egenskaper, projektets lokalisering, och de möjliga effekternas karaktäristiska egenskaper. Om nämnden finner att verksamheten ska antas medföra en betydande miljö- påverkan, ska den förelägga verksamhetsutövaren att ansöka om tillstånd. (26 a § nämnda förordning.) Samråd ska då ske med den vidare kretsen i 6 kap. 4 § och miljökonsekvensbeskriv- ningen ska uppfylla kraven på innehåll i 6 kap. 7 § andra stycket , se ovan. När ett anmälningsärende är tillräckligt utrett, ska nämnden meddela föreläggande om försiktighetsmått eller förbud om det behövs, eller förelägga verksamhetsutövaren att ansöka om till- stånd. Om sådana åtgärder inte beslutas ska nämnden underrätta den som har gjort anmälan om att ärendet inte föranleder någon åtgärd från nämndens sida (27 § nämnda förordning). Det innebär dock inte något skydd för verksamhetsutövaren mot att kom- munen kan komma att vidta åtgärder eller att enskilda kan föra talan om försiktighetsmått eller förbud (26 kap. 9 § och 32 kap. 12 § ). Anmälan i sig medför således ingen egentlig rättslig miljöprövning av verksamheten. Ärendet leder inte till ett beslut som ger verksamhetsutövaren trygghet på samma sätt som ett tillståndsbeslut. Den svenska miljörätten, 2:a upplagan, s. Verksamheten får påbörjas tidigast efter det att anmälan har gjorts om inte kommunen bestämmer något annat (9 kap. 6 c § ). Tillsynen ska säkerställa syftet med Tillsynen ska säkerställa syftet med och föreskrifter som har meddelats med stöd av balken. ska på eget initiativ eller efter anmälan i nödvändig utsträckning kon- trollera efterlevnaden av samt föreskrifter, domar och Generella föreskrifter kompletteras av individuell prövning andra beslut som har meddelats med stöd av balken samt vidta de åtgärder som behövs för att åstadkomma rättelse. Tillsynsmyndig- heten ska dessutom, genom rådgivning, information och liknande verksamhet, skapa förutsättningar för att balkens ändamål ska kunna tillgodoses. ska fortlöpande bedöma om villkoren i ett tillstånd till miljöfarlig verksamhet är tillräckliga. Om tillsynsmyndigheten finner att de inte är tillräckliga ska myndigheten på eget initiativ ansöka om prövning av villkoren eller ta upp frågan om att ändra eller upphäva dem. (26 kap. 1-2 §§ ) En tillsynsmyndighet får meddela de förelägganden och förbud som behövs i ett enskilt fall. Beslut om förelägganden eller förbud får förenas med vite. Har tillsynsmyndigheten meddelat ett före- läggande eller ett förbud och det inte följs, ska kronofogde- myndigheten efter ansökan av tillsynsmyndigheten verkställa dess beslut. får även besluta att rättelse ska vidtas på den felandes bekostnad. (26 kap. 9, 14, 17-18 §§ ) Verksamhetsutövarens egenkontroll och miljörapport Den som bedriver verksamhet ska fortlöpande planera och kontrollera verksamheten för att motverka eller förebygga skada eller olägenheter för människors hälsa eller miljön. Verksamhets- utövaren ska också genom egna undersökningar eller på annat sätt hålla sig underrättad om verksamhetens eller åtgärdens påverkan på miljön.