sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — 2 § om immateriella anläggningstillgångar, 3 § om anskaffningsvärde för anläggningstillgångar, 4 § om avskrivning av anläggningstillgångar, 5 § om nedskrivning av anläggningstillgångar, 6–8 §§ om uppskrivning av anläggningstillgångar, 9 § första–fjärde styckena om värdering av omsättnings- tillgångar, 10 § om värdering av pågående arbeten, 11 § om varulagrets anskaffningsvärde, 12 § om redovisning till bestämd mängd och fast värde, 13 § om omräkning av fordringar och skulder i utländsk valuta, 13 a § om redovisning enligt kapitalandelsmetoden, 14 § om egna aktier, 14 a–14 d §§ om värdering av finansiella instrument, 6 Senaste lydelse 2006:877. 14 e § om värdering av säkrade poster, samt 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån. 14 e § om värdering av säkrade poster, 15 § om periodisering av vissa belopp vid upptagande av lån, samt 16 § om omräkning av förlags- insatser. Utöver det som följer av 1 § ska följande uppgifter lämnas om eget kapital och avsättningar: inte får dela ut vinst ska som inte får dela ut vinst ska som bundet eget kapital tas upp Aktie- bundet eget kapital tas upp Aktie- kapital, Garantikapital, Överkurs- fond, Konsolideringsfond, Kapi- talandelsfond, Fond för verkligt fond, Kapitalandelsfond, värde och vinst eller förlust för för verkligt värde och vinst eller förlust för räkenskapsåret. skapsåret tas därvid upp som lust för räkenskapsåret tas där- vid upp som avdragspost. får dela ut vinst ska eget kapital får dela ut vinst ska eget kapital delas upp i bundet eget kapital delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eller och fritt eget kapital eller eget kapital ska tas upp Aktie- eget kapital ska tas upp Aktie- kapital, delägarinsatser, medlems- insatser, Förlagsinsatser, Uppskrivningsfond, Reservfond, Kapitalandelsfond och Fond för Kapitalandelsfond och Fond för kapital eller ansamlad förlust ska kapital eller ansamlad förlust ska tas upp fria fonder, var för sig, tas upp fria fonder, var för sig, samt vinst eller förlust för räken- samt vinst eller förlust för räken- 7 Senaste lydelse 2010:2058. därvid upp som avdragsposter. därvid upp som avdragsposter. ska eget kapital delas upp i bundet ska eget kapital delas upp i bundet eget kapital och fritt eget kapital eget kapital och fritt eget kapital bundet eget kapital ska tas upp bundet eget kapital ska tas upp Aktiekapital, Garantikapital, Verk- fond, Reservfond och Kapital- fritt eget kapital eller ansamlad kapital eller ansamlad förlust ska förlust ska tas upp fria fonder, tas upp fria fonder, var för sig, var för sig, balanserad vinst eller förlust samt vinst eller förlust samt vinst eller förlust för räken- förlust och förlust för räken- skapsåret tas därvid upp som därvid upp som avdragsposter. 4.Om avsättningen för kvardröjande risker i posten Ej intjänade och kvardröjande risker (DD.1) uppgår till väsentligt belopp, ska beloppet anges. 5.Om garanterad återbäring i posten Livförsäkringsavsättning (DD.2) uppgår till väsentligt belopp, ska beloppet anges. 6.Om avvecklingsresultat uppgår till väsentligt belopp ska det anges i en not med fördelning på kategori av skada och belopp. Med avvecklingsresultat avses skillnaden mellan å ena sidan avsätt- ningen för oreglerade skador från föregående år vid räkenskapsårets ingång, efter avdrag för under räkenskapsåret gjorda utbetalningar av ersättningar för skador från föregående år, och å andra sidan avsättningen för oreglerade skador från föregående år vid räken- skapsårets slut. 7.Villkorad återbäring (EE.1) ska delas upp på avsättningar för vilka försäkringstagaren direkt respektive indirekt bär risk. Skadeförsäkringsföretag och livförsäkringsföretag som får dela ut vinst ska lämna närmare upplysningar om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn Skadeförsäkringsföretag och livförsäkringsföretag som får dela ut vinst ska lämna närmare upplysningar om det belopp av fritt eget kapital som inte kan anses utdelningsbart med hänsyn till bestämmelserna i 4 kap. 1 § till bestämmelserna i 4 kap. 1 § (2005:551) och om de förhåll- anden som motiverar bedöm- om ekonomiska föreningar och om lämna upplysning om belopp som inte får dela ut vinst ska lämna inte får användas för vinstutdelning upplysning om belopp som inte eller förlusttäckning enligt bolags- ordning eller stadgar. enligt bolagsordning eller stadgar. insatser i annan valuta än redo- annan valuta än redovisnings- valutan, ska räknas om enligt enligt växelkursen på balans- växelkursen på balansdagen. omräknade beloppet och mot- beloppet och motsvarande belopp svarande belopp vid räkenskaps- vid räkenskapsårets ingång ska – i ömsesidiga livförsäkrings- ringsbolag och ömsesidiga liv- bolag som inte får dela ut vinst försäkringsbolag som får dela ut inte får dela ut vinst föras mot som får dela ut vinst, föras mot föreningar som får dela ut vinst ska lämna upplysningar om hur hanteringen av vinster och fonder i ordningen eller stadgarna. Med beaktande av det som föreskrivs i andra stycket ska följande bestämmelser i 6 kap. årsredovisningslagen (1995:1554) tillämpas: 1 § första–fjärde styckena om förvaltningsberättelsens innehåll, 2 § om förslag till dispositioner 2 § om förslag till dispositioner av vinst eller förlust m.m. och av vinst eller förlust m.m., 2 a § om vissa upplysningar i 2 a § om vissa upplysningar i bolag vars aktier är upptagna till bolag vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad eller en motsvarande marknad 3 § första stycket om upplys- ningar om medlemsantal m.m. för Det som sägs i 6 kap. 1 § andra stycket 6–8 årsredovisningslagen om upplysningar om kvotvärde ska dock i stället avse nominellt belopp. Försäkringsaktiebolag, vars aktier är upptagna till handel på en reglerad marknad i , ska även tillämpa 6 kap. 1 a § årsredovisningslagen om förvaltningsberättelsens innehåll. Vid tillämpningen av nämnda paragraf ska det som sägs om riktlinjer av det slag som avses i 8 kap. 51 § aktiebolagslagen (2005:551) i stället avse riktlinjer av det slag som avses i 8 kap. 9 § försäkrings- rörelselagen (1982:713). Försäkringsaktiebolag, vars aktier, teckningsoptioner eller skulde- brev är upptagna till handel på en reglerad marknad, ska även tillämpa 6 kap. 6–9 §§ årsredovisningslagen om bolagsstyrnings- rapport. 8 Senaste lydelse 2000:75. Livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst ska i resultat- analysen lämna information om företagets principer för 1. beräkningen och fördel- ningen av företagets och olika för- säkringars överskott enligt FRL, 2. förvaltningen av tillgångar som motsvarar företagets och, i förekommande fall olika för- säkringars överskott enligt 1, 3. hur principerna förhåller sig till hanteringen av vinster och fonder i årsredovisningen, samt 4. under räkenskapsåret och efter dess slut beslutade ändringar av principerna enligt 1–3, Företaget ska även lämna en samlad redogörelse för den faktiska hanteringen av olika försäkring- ars överskott under räkenskaps- året. För koncernredovisningen gäller i tillämpliga delar 1. de allmänna bestämmelserna om årsredovisningen i 2 kap. 2 §, med undantag för hänvisningarna till 2 kap. 1–3 §§ årsredovisnings- lagen (1995:1554), 2. bestämmelserna om balansräkning och resultaträkning i 3 kap., med det tillägget att vad som avsatts till kapitalandelsfonden ska tas upp i koncernbalansräkningen som bundet eget kapital under Andra fonder (AA.V), 3.bestämmelserna om värderingsregler i 4 kap., 4.bestämmelserna om tilläggsupplysningar i 5 kap., med undan- tag för 2 § 5 och hänvisningarna till 5 kap. 8, 9 och 26 §§ års- redovisningslagen, samt 9 Senaste lydelse 2010:1526. 5. bestämmelserna om upplys- 5. bestämmelserna om upplys- ningarna i förvaltningsberättelsen i ningarna i förvaltningsberättelsen i 6 kap. 1 § första stycket och 2 §, med undantag för hänvisningen och 2, med undantag för hän- till 6 kap. 2 § årsredovisnings- – 3 §, när det gäller hänvis- till 6 kap. 3 § Trots vad som följer av första stycket 5 kap. 20 § tredje stycket tredje meningen och 5 kap. 22 § andra stycket tredje meningen årsredovisningslagen utelämnas i fråga om dotterföretag. Vid tillämpningen av dessa bestämmelser ska dock de lämnade uppgifterna innefatta även löner och andra förmåner från koncernföretag. Företag som avses i 1 § och som omfattas av artikel 4 i och rådets förordning (EG) nr 1606/2002 av om tillämpning av internationella redovisnings- standarder ska tillämpa enbart följande bestämmelser i detta kapitel: 1.1 § om skyldighet att upprätta koncernredovisning, 2.2 § vad gäller hänvisningarna till a)7 kap. 2 § och 3 a §§ årsredovisningslagen (1995:1554) om när koncernredovisning inte behöver upprättas, b)7 kap. 4 § första stycket 4 samma lag om förvaltnings- berättelse, c)7 kap. 12 § första stycket samma lag om enhetliga värderings- principer, d)7 kap. 31 § andra och tredje styckena samma lag om kon- cernens system för intern kontroll och riskhantering, 3 § 1, 2 och 4 såvitt avser hänvisningen till 7 kap.12 § första stycket årsredovisningslagen, med särskilda regler om när koncern- redovisning inte behöver upprättas, 4 § vad gäller hänvisningarna till a)2 kap. 2 § denna lag, i den del paragrafen hänvisar till års- redovisningslagens bestämmelser i 2 kap. 5 § om språk och form samt 2 kap. 7 § om undertecknande, 10 Senaste lydelse 2010:2058. b)5 kap. 1 § denna lag, i den del paragrafen hänvisar till följande bestämmelser i 5 kap. årsredovisningslagen: – 12 § om lån till ledande befattningshavare, – 18 § om medelantalet anställda under räkenskapsåret, – 18 b § om könsfördelningen bland ledande befattningshavare, – 20 § första stycket 1 och andra och tredje styckena samt 21 § om löner, ersättningar och sociala kostnader, – 22 § om pensioner och liknande förmåner, – 23 § om tidigare styrelse och verkställande direktör, – 24 § om suppleanter och vice verkställande direktör, samt – 25 § om avtal om avgångsvederlag, c)5 kap. 2 § 3 denna lag med särskilda regler om tilläggs- upplysningar, d)5 kap. 3 § 4 denna lag om villkorad återbäring, e)5 kap. 4 § 1–4 och 6–8 denna lag om eget kapital och avsätt- ningar, f)6 kap. 1 § denna lag, i den del paragrafen hänvisar till 6 kap. 1 § första–tredje styckena års- redovisningslagen om förvalt- ningsberättelsens innehåll, samt g)6 kap. 2 § denna lag om särskilda upplysningar i förvalt- ningsberättelsen. f)6 kap. 1 § denna lag, i den del paragrafen hänvisar till 6 kap. 1 § första–tredje styckena års- redovisningslagen om förvalt- ningsberättelsens innehåll, g)6 kap. 2 § denna lag om särskilda upplysningar i förvalt- ningsberättelsen, samt h)6 kap. 3 § denna lag, när 6 kap. 3 § Denna lag träder ikraft och ska tillämpas för räkenskapsår som påbörjas efter . Försäkringsföretagens grundläggande uppgifter är att tillhandahålla försäkringsskydd genom att samla och utjämna privatpersoners och företags försäkringsrisker (särskilt inom skadeförsäkring) samt att stärka privatpersoner och företagares framtida ekonomiska välfärd (särskilt inom livförsäkring). Förenklat avser skadeförsäkring försäkringsskydd för ekonomiska skador hänförliga till egendom eller vållande, medan livförsäkring avser ekonomiskt skydd hän- förligt till den försäkrades liv. Därigenom bidrar utbetalningar från livförsäkringar till försäkringstagarens eller annan förmånstagares försörjning vid pensionering, sjukdom eller dödsfall. Det är därför vanligt att inbetalda från livförsäkringar förvaltas av för- säkringsföretaget , ibland över ett halvt sekel. Förvalt- ningen behöver ske på ett sätt som tillgodoser såväl intresset av en hög avkastning som att utlovade garantier och ingångna avtal kan fullgöras. Det är alltid försäkringsföretag som äger tillgångarna i vilka inbetalda livförsäkringspremier placeras. Det har historiskt sett också varit försäkringsgivaren som valt i vilka tillgångar som premierna ska placeras och hur dessa tillgångar ska förvaltas. har dock försäkringstagaren fått tillgång till försäkringsprodukter med större möjligheter att välja placeringar i försäkringen. Det skedde först inom ramen för fondförsäkringar, där försäkringstagaren får välja placeringar bland av försäkringsbolaget erbjudna investerings- fonder. har också utvecklats s.k. depåförsäkringar, där försäkringstagaren kan välja att premierna placeras även i andra slag av tillgångar. Ett sparande i en livförsäkring har vissa likheter med andra former av långsiktigt sparande där medel överlämnas till annans förvaltning, t.ex. en bank eller annan extern kapitalförvaltare. då görs investeringarna i syfte att förbättra framtida välfärd. Vid direktsparande i andelar i en investeringsfond är också förvalt- ningen av tillgångarna i fonden kollektiv på ett sätt som påminner om kapitalförvaltningen i ett livförsäkringsbolag, även om kundernas tillgångar i ett fondbolag, till skillnad från i försäkrings- bolagen, genom ett förvaringsinstitut hålls helt åtskilda från fond- bolaget. I båda fallen begränsar lag eller avtal och interna regler vilka investeringar som är tillåtna att göra. Utfallet från en livförsäkring är beroende av om driftskostnaderna under förvaltningen blir större eller lägre än beräknat. Detta gäller i regel, men inte alltid, inom ömsesidigt verkande livförsäkringsbolag där det inte finns någon aktieägare som bär risken för vinster och förluster hänförliga till förändringar i driftskostnader. Även i vinstutdelande livförsäkringsföretag, och även i andra typer av långsiktig kapitalförvaltning som erbjuds av andra typer av förvaltare, kan dock förvaltaren genom avtal ha förbehållit sig rätten att justera avgiftsuttaget om vissa slag av specificerade kostnadsökningar inträffar. Således sker t.ex. inlösen och utdelning av andelar i en investeringsfond efter avdrag för specificerade kostnader. Kännetecknande för livförsäkringssparande jämfört med annat långsiktigt sparande är att storleken på förmånerna ofta är bero- ende av försäkringsrisker i ett kollektiv av försäkrade. Beroendet avser framför allt risken för att de övriga försäkrade i kollektivet avlider senare eller tidigare än beräknat. är förmånerna också beroende av andra förhållanden i ett mer eller mindre föränderligt kollektiv. Det kan gälla en kollektiv utjämning av avkastning från en gemensamt förvaltad förmögenhetsmassa eller motsvarande utjämning av driftskostnader. Livförsäkringssparandets beroende av förändringar i akturiella och andra kollektiva förhållanden avseende övriga försäkringstagare är det som typiskt sett skiljer det från andra slag av långsiktigt sparande hos en extern kapital- förvaltare. Den största skillnaden är emellertid möjligheten att genom försäkringar köpa ett försäkringsskydd för risken att leva . Beroendet av andras förhållanden kan vara mer eller mindre långtgående beroende på villkoren för livförsäkringen. Således kan livförsäkringsföretag avtala med försäkringstagarna om att de ska bära vissa aktuariella risker. Det finns exempelvis gruppför- säkringar där utfallande förmåner är beroende av t.ex. dödlighet eller andra aktuariella förhållanden i en på förhand bestämd grupp, t.ex. en viss yrkesgrupp. En annan skillnad mellan vissa former av livförsäkring och annat långsiktigt sparande gäller de bristande möjligheterna att och vid behov utnyttja värdet av en livförsäkring för annat ändamål genom överlåtelse eller inlösen. Det är mycket säll- synt att det finns en andrahandsmarknad för försäkringar och åter- köpsmöjligheterna kan vara begränsade genom lag eller avtal. Så gäller för pensionsförsäkring där pensionen inte får börja utbetalas , även om man kan få tillstånd till förtida uttag om det finns särskilda skäl. Även andra skatterättsliga begränsningar finns för återköp och överföring av pensionsförsäkringar. Annat långsiktigt sparande, i t.ex. andelar i investeringsfonder eller s.k. strukturerade sparandeprodukter, kan däremot normalt överlåtas eller lösas in , även om det kan finnas begränsningar för hur snabbt det kan ske. Å andra sidan finns det kapital- försäkringar där ett återköp kan ske minst lika snabbt som vid annat sparande. Den frivilliga och senare lagstadgade flytträtten som infördes i början respektive mitten av har minskat skillnaderna ytterligare. finns också möjligheter till indi- viduellt pensionssparande (IPS) med motsvarande restriktioner för överlåtelse och inlösen som vid en pensionsförsäkring. Pensions- spararen i IPS kan flytta pensionssparavtalet till ett annat pensions- sparinstitut. infördes ett nytt ålderspensionssystem i . Det nya pensionssystemet – den allmänna pensionen – består av inkomstpension, garantipension och premiepension. För många kompletteras den allmänna pensionen med tjänstepension och privat pensionssparande (se avsnitt 2.6.3–2.6.5). Inkomstpensionen är avgiftsbaserad på så sätt att alla pensions- avgifter ger pensionsrätt. Hela livsinkomsten ligger till grund för den framtida pensionen. Systemet är till största delen ett fördel- ningssystem, dvs. ett försäkringssystem där de inbetalda avgifterna betalar samma års utbetalningar. Syftet med garantipensionen är att ge en grundtrygghet till den som aldrig haft några inkomster eller som har haft mycket låga sådana. Genom garantipensionen ersätts även de som hade ett särskilt grundavdrag för pensionärer vid den dåvarande skatteberäkningen. Garantipensionens storlek räknas av till viss del mot annan pension från ålderspensionssystemet. den räknas också av mot vissa andra pensionsinkomster, t.ex. änkepension. Däremot sker inte någon avräkning mot tjänstepensioner eller privata pensioner. Premiepensionen är en del av pensionen som var och en själv får placera i fonder. Den inbetalda avgiften – som utgör av löner och andra skattepliktiga ersättningar – fonderas. Den enskilde kan själv välja kapitalförvaltare bland en stor mängd fonder. Drygt hälften av spararna har gjort aktiva val inom systemet. För den som har avstått från att välja fonder placeras medlen i premiesparfonden som förvaltas av Sjunde AP-fonden. Ett flertal förändringar av reglerna genomfördes . Sjunde AP-fonden administrerar nu flera olika sparalternativ. Utöver generations- fonder finns även placeringsalternativ med olika riskprofil. När premiepensionen tas ut väljer man mellan traditionell liv- försäkring och fondförsäkring. 2.3.1Försäkringsaktiebolag, ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar Såväl livförsäkringsverksamhet som skadeförsäkringsverksamhet kan bedrivas i ett försäkringsaktiebolag respektive i ett ömsesidigt försäkringsbolag eller en försäkringsförening. Den associations- rättsliga regleringen för dessa företag har moderniseras genom den nya försäkringsrörelselagen (2010:2043, FRL) som trädde i kraft . Regleringen har för försäkringsaktiebolag i högre grad än tidigare anpassats till reglerna för aktiebolag i allmänhet. För ömsesidiga försäkringsbolag och understödsföreningar har den anpassats till regleringen för ekonomiska föreningar i allmänhet.1 Ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar regleras trots detta som två skilda associationsformer i FRL. Den nya för- säkringsrörelselagen innebär även en anpassning av den närings- rättsliga regleringen för understödsföreningar till vad som gäller för försäkringsbolag. En understödsförening blir en försäkringsförening när den beviljats koncession enligt kan även nybildas enligt den nya lagen. Försäkringsföretag indelas i livförsäkringsföretag och skadeför- säkringsföretag beroende på vilken slag av verksamhet som före- taget bedriver. avses företag som uteslut- ande eller så gott som uteslutande bedriver en verksamhet som hänförs till livförsäkring enligt FRL. Dessa regler har sin bakgrund i EG:s försäkringsdirektiv. För livförsäkringsföretag och skadeförsäkringsföretag gäller i många delar olika rörelseregler, t.ex. om beräkning av försäkrings- tekniska avsättningar och kapitalkrav, eftersom verksamheterna i regel skiljer sig åt med hänsyn till åtagandenas karaktär. Liv- och skadeverksamhet får som princip inte heller bedrivas i en och samma 1För en närmare beskrivning av huvuddragen i lagstiftningen för aktiebolag och ekonomiska föreningar i allmänhet samt den nya försäkringsföretagsregleringen, se prop. 2009/10:246 En ny försäkringsrörelselag. 2En understödsförening får fortsätta enlig tidigare regler till utgången av . Om inte föreningen då får koncession enligt FRL och därmed blir en försäkringsförening måste föreningen avvecklas. juridiska person, men sådana bolag kan ingå i samma företagsgrupp som ibland leds av ett gemensamt holdingföretag. Såväl försäkringsaktiebolag som ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar kan mot angiven bakgrund uppdelas ytter- ligare i livförsäkringsaktiebolag respektive skadeförsäkringsaktiebolag, ömsesidiga livförsäkringsbolag respektive ömsesidiga skadeförsäk- ringsbolag samt livförsäkringsföreningar respektive skadeförsäkrings- föreningar. 2.3.3Traditionella livförsäkringsbolag och fondförsäkringsbolag Så sent som genom försäkringsrörelselag (1982:713) infördes ett generellt förbud mot vinstutdelning till ägarna av liv- försäkringsaktiebolag. var vinstutdelning tillåten. I praktiken förekom endast ett vinstutdelande livför- säkringsaktiebolag, som åren före lagändringen dessutom hade avstått från att dela ut vinst till aktieägarna. infördes en speciallagstiftning som innebar att vissa livförsäkringsaktiebolag var vinstutdelande och kunde dela ut vinst till ägarna. Det var bolag med koncession enbart för fond- försäkring och viss tilläggsförsäkring (fondförsäkringsbolag). Till fondförsäkring hänfördes livförsäkringar, som i regel hade litet risk- innehåll, där premierna placerades i värdepappersfonder som för- säkringstagaren valt och där försäkringstagaren står den finansiella risken. Övriga livförsäkringsbolag brukade allmänt betecknas som traditionella livförsäkringsföretag. Genom försäkringsrörelsereform (prop. 1998/99:87) återinfördes möjligheten till vinstutdelning i all livförsäkrings- verksamhet. Ett livförsäkringsbolag skulle få dela ut vinst men endast om detta framgick av bolagsordningen (se 12 kap. 2 § FRL). upphävdes speciallagstiftningen för fondför- säkringsbolag och det blev möjlig att meddela fondförsäkringar även i livförsäkringsaktiebolag och ömsesidiga livförsäkringsbolag som inte får dela ut vinst. Sådana företag förekommer i praktiken som utvecklingen medfört nya varianter av försäkrings- produkter. Dessa produkter kan likna såväl fondförsäkring, genom att försäkringstagare bär en finansiell risk och kan välja placeringar, som traditionell försäkring, genom att försäkringen innehåller en nominell eller real garanti. och traditionella livförsäkringsföretag är därför inte lika relevant , även om det fortfarande förekommer att försäkringsföretag begränsar sin verksamhet till enbart fondförsäkring eller mer tradi- tionell försäkring. 2.3.4Icke-vinstutdelande och vinstutdelande livförsäkringsföretag Som en följd av lagändringarna reform uppkom mer ren- odlat två skilda kategorier av livförsäkringsbolag; dels livför- säkringsbolag som inte får dela ut vinst, dels livförsäkringsbolag som får dela ut vinst. Avgörande för indelningen var om företaget kunde dela ut vinst enligt bolagsordningen. Såväl för- säkringsaktiebolag som ömsesidiga försäkringsbolag kunde vara av det ena eller andra slaget. En viktig skillnad var dock att i försäkrings- aktiebolag sker vinstutdelningen mer diskretionärt till (aktie)ägarna på grund av lag. I ömsesidiga försäkringsbolag gällde dock vinstutdel- ningsreglerna endast för den form av värdeöverföringar till externa intressenter som var tillåtna i dessa bolag, dvs. avkastning i form av ränta på tillskjutet riskkapital i form av så kallat garantikapital. Storleken på räntan och garantikapitalet bestämdes i avtal mellan bolaget och den externa finansiären (garanten). I FRL omfattas försäkringsföreningar i huvudsak av samma ordning som ömsesidiga försäkringsbolag.