sou · H0B359 · 2012-09-11 00:00:00 — att lagens bestämmelser om att tv-sändningar i viss utsträckning ska göras tillgängliga för personer med funktionsnedsättning även ska gälla för tv-sändningar genom tråd. medger 3 kap. 1 § YGL att det i lag meddelas sådana föreskrifter. I propositionen framhålls det värde som finns i att etersändningar och trådsändningar behandlas lika när det gäller vilka krav som kan ställas på programföretagen. Enligt vår mening bör ändringar av YGL utredas i syfte att möj- liggöra en samlad reglering i lag av hela verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst. Ett alternativ som vi har övervägt är att enbart överföra regleringen av förhandsprövningen till lag, främst mot bakgrund av att regleringens plats i anslagsvillkoren starkt ifråga- satts. Vi menar dock att det är rimligt att en sådan överföring sker först om de ändringar i YGL som vi förespråkar genomförs och det därmed ges tydligt utrymme i grundlagen för lagstiftning. Bland de ändringar som bör utredas ingår också den begräns- ning som 7 kap. 4 § YGL innebär för vilka uppgifter som kan läggas på och tv när det gäller gransk- ningen av programföretagens public service-redovisningar. Myndigheten för radio och tv:s bedömning är att det nuvarande täckningskravet i marknätet bör vara oförändrat under kommande tillståndsperiod. Enligt myndigheten bör däremot inför den tillståndsperiod som därefter följer göras en utredning av frågan om täckningskravet och hur frekvensutrymmet för mark- sänd tv ska användas för att uppnå största möjliga samhällsnytta och den mest effektiva spektrumanvändningen (se vidare avsnitt 11.11 där vi föreslår att regeringen bör fatta ett övergripande beslut om den nationella radiospektrumanvändningen). Vidare görs preli- minärt bedömningen att om täckningskravet sänks finns behov av att se över regleringen av vidaresändningsplikten. Regleringen av vidaresändningsplikten i radio- och tv-lagen vilar på ett av de undantag från etableringsfriheten för radio- och tv-sänd- ningar genom tråd som anges i 3 kap. 1 § YGL. Frågorna om täck- ningskravet och vidaresändningsplikten är sammankopplade med frågan om regleringen av verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst på ett sådant sätt att de, enligt vår mening, bör utredas i ett sammanhang. Regleringen av programföretagens verksamhet har överlämnat sitt slutbetänkande, En översyn av tryck- och yttrandefriheten (SOU 2012:55). Enligt direktiven har kommittén bl.a. haft att överväga frågan om man bör behålla en teknikberoende grundlagsreglering av tryck- och yttrandefriheten samt analysera om andra distri- butionsformer för yttranden till allmänheten, utöver de tradition- ella medierna, kan behöva skyddas av de tryck- och yttrandefrihets- rättsliga principerna. Om kommittén skulle bedöma att det inte är möjligt att hitta en ny teknikoberoende regleringsmodell som ger ett tillräckligt starkt skydd för yttrandefriheten, har den haft i upp- drag att, inom ramen för nuvarande ordning, göra en allmän över- syn av TF och YGL (dir. 2003:58, dir. 2007:76 och dir. 2008:42). I kommitténs delbetänkande, Ny yttrandefrihetsgrundlag? presenterar tre modeller (SOU 2010:68 s. 64), redogör kommittén för olika problem med dagens reglering i YGL på grund av teknikutvecklingen, bl.a. de skillnader som finns för tv och radio mellan kanaler och program som sänds i etern och via satellit å den ena sidan och kanaler och program som sänds i tråd å den andra. Skälet till dessa skillnader är främst att frekvens- utrymmet är begränsat i etern men inte i tråd. Eftersom tv och radio över internet sänds omväxlande i tråd och på annat sätt har den skillnad som lagen gör mellan de olika kategorierna dock kommit att luckras upp. Kommittén ger också som exempel på förete- elser som kan behöva tas om hand av lagstiftaren – med åtföljande krav på ändringar i grundlagarna – de allt mindre skillnaderna mellan traditionell tv å ena sidan och internet-tv, webb-tv och mobil-tv å den andra, telefoner m.m. som är både tekniska upptagningar och uppspelningsanordningar med nedladdningsmöjligheter samt s.k. strömmande media (s. 73). I betänkandet presenteras tre olika modeller för en ny yttrande- frihetsgrundlag: Ansvarsmodellen, Verksamhetsmodellen och Ändamålsmodellen. Modellerna kan alla ses som teknikneutrala, eftersom de inte favoriserar en viss teknik eller fordrar någon sådan för att grundlagsskydd ska uppnås. I sitt slutbetänkande har kommittén i stället valt att ställa ett fjärde alternativ mot dagens reglering. Enligt detta förslag till en ny, samlad yttrandefrihetsgrundlag (NYGL) är grundlagen auto- matiskt tillämplig på massmedier som ges ut av massmedieföretag. Ambitionen har varit att göra regleringen av yttrandefriheten så Regleringen av programföretagens verksamhet teknikoberoende som möjligt. Kommittén har emellertid i sitt arbete funnit att användningen av begreppen massmedier och mass- medieföretag medför större oklarhet beträffande lagens tillämp- ningsområde än det nuvarande systemet. Efter att även ha behandlat bl.a. betydelse för vägvalet mellan TF/YGL och NYGL, har kommittén kommit fram till slutsatsen att yttrande- friheten bäst stärks och utvecklas genom att TF och YGL förbättras och förtydligas. Kommitténs ordförande reserverar sig emellertid till förmån för införandet av NYGL. De materiella ändringar i YGL som förslås av kommittén kommer enligt vår bedömning inte att innebära någon skillnad i förhållande till vad som gäller vad avser det utrymme som finns för reglering av verksamheten radio och tv i allmänhetens tjänst. Förslag: Vad som avses med försöksverksamhet tydliggörs i anslagsvillkoren. Anmälan till förhandsprövning ska inte göras beträffande verksamhet som pågår , om tjänsten är begränsad geografiskt eller i fråga om publik eller om avsikten med tjänsten är att få erfarenheter av och kunskaper om en ny teknik eller innovativ tjänst. Som framgår av tidigare avsnitt omfattar den innehållsrelaterade delen av dagens reglering av programföretagens uppdrag inte det utbud som tillgängliggörs på internet. Enligt vår bedömning med- ger inte YGL någon ändring i detta avseende. I kapitel 5 bedömde vi att programföretagen själva, bör avgöra var programutbudet ska tillgängliggöras baserat på publikens efter- frågan och tillgång till olika distributionsformer och utrustning för att tillgodogöra sig utbudet. Enligt Europeiska kommissionens meddelande 2009 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmänhetens tjänst (EUT C 257, 27.10.2009, s. 1–14) ska public service-företag få använda de möjligheter som den tek- niska utvecklingen erbjuder för att uppfylla sitt uppdrag om det inte får oproportionerliga effekter på marknaden som inte är nöd- vändiga för att fullgöra uppdraget. Mot den bakgrunden är det viktigt att den införda ordningen med förhandsprövning blir väl fungerande. Regleringen av programföretagens verksamhet Enligt anslagsvillkoren ska nya programtjänster eller andra tjänster av större betydelse som lanserats redovisas oav- sett om de anmälts eller inte. Enligt villkoren ska hur lång försöks- tid som planerats för de tjänster som lanserats på försök anges. har i yttrande över förslaget till förhands- prövningen bl.a. framfört att det av konkurrensskäl är nödvändigt att försöksverksamhetens omfattning begränsas, såväl tids- som publikmässigt (KKV, PM till kommittén med sammanställning av ställningstaganden kring tv-området, ). Enligt meddelandet från Europeiska kommissionen om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på radio och tv i allmän- hetens tjänst ska riktlinjerna för förfarandet med förhandsbe- dömning av väsentligt nya tjänster inte hindra public service- företag från att prova innovativa nya tjänster, t.ex. i form av pilot- projekt, i begränsad omfattning, t.ex. och för en del av publiken och i syfte att samla information om den planerade tjänstens genomförbarhet och mervärde, förutsatt att en sådan test- fas inte kan jämställas med införandet av en fullt utvecklad väsent- lig ny audiovisuell tjänst. Den begränsning som ligger i begreppen pilotprojekt och för- söksverksamhet bör enligt vår mening komma tydligare till uttryck i anslagsvillkoren. Vi föreslår att en anmälan till förhandsprövning inte ska behöva göras beträffande verksamhet som pågår , om tjänsten är begränsad geografiskt eller i fråga om publik eller om avsikten med tjänsten är att få erfarenheter av och kunskaper om en ny teknik eller en innovativ tjänst. Enligt anslagsvillkoren ska sidoverksamheter till programföre- tagens sändningsverksamhet bära sina egna kostnader och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra före- tag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Sidoverksamheter ska inte ges en sådan omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan riskera att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst. Enligt anslagsvillkoren ska verksamhet med sändningar som görs tillgängliga utanför bära sina egna kostnader. Regleringen av programföretagens verksamhet SVT:s sidoverksamhet kan beskrivas i tre huvudkategorier enligt följande. Vid produktion av program tillförsäkrar sig SVT rättig- heter att vidareförsälja visningsrätter av program som uppmärk- sammas internationellt. Exempel på detta kan vara dokumentärer med SVT som huvudproducent. Det förekommer också att pro- gramformat säljs. Även genom direktförsäljning av DVD till biblio- tek och uthyrningsföretag erhåller SVT intäkter. Detta sker genom ett nyttjande av rättigheter som SVT förvärvat vid en produktion. SVT ser vidareförsäljning av visningsrätter och DVD:er som en naturlig del av verksamheten och ett sätt att få ytterligare spridning på programmen, ofta efter efterfrågan från publiken. Den strateg- iska inriktningen är därför att denna kategori även fortsatt ska vara en bärande del av sidoverksamheten. I Public service-utredningen betänkande (SOU 1008:64 s. 143 f.) anges att på har över 400 artiklar med och musik och mer än 180 artiklar såsom spel, leksaker, kläder och textilier till försäljning. SVT:s butik i i och webbutiken har lagts ned. Vid nedläggningen hade webbutiken fortsatt över 400 artiklar med och musik. Däremot fanns inget utbud av leksaker och spel eller böcker. För övriga kategorier såsom kläder och textil och musik-CD fanns endast några få produkter. Samma antal artiklar kommer fortsatt att säljas via varuhus, videobutiker och andra webbutiker. SVT har studiolokaler, produktionsteknik och personal som i mån av utrymme i den egna produktionsplaneringen vidaresäljs till andra producenter av tv. En stor del av den totala uthyrningen är SVT-produktioner som görs av externa producenter. Sidoverksam- heten med försäljning av produkter ses som varumärkesvård och möjliggör för SVT att styra, begränsa och kontrollera exploater- ingen av SVT-förknippade varumärken. Verksamheten inom denna kategori anges vara ytterst begränsad med inriktningen att den fortsatt ska vara det. genomförde SVT en intern utredning som resulterade i skärpta riktlinjer och förtydligade beslutsprocesser gällande sido- verksamheten inom bolaget. tillsattes också en styrgrupp som har rådgivningsansvar avseende SVT:s försäljning. Gruppens arbete syftar till att säkerställa att verksamheten bedrivs i en omfattning och av en sådan karaktär att den inte riskerar att Regleringen av programföretagens verksamhet skada SVT:s varumärke. I styrgruppen ingår kommunikations- direktören, chefsjuristen och chefen för programsekretariatet. SVT redovisar totalt i intäkter av sidoverksamhet. Intäkterna av sidoverksamheten var 2010 84 mil- joner kronor, , och . Ytterligare ett område som definieras som sidoverksamhet är de intäkter som erhålls genom försäljning av abonnemang för mottag- ning av SVT World utanför . 9.5.2SVT World och det svensk-finska utbytet I anslagsvillkoren anges att SVT får bedriva sändningar via satellit med syfte att nå allmänheten i , och övriga världen. Sändningar riktade till ska kunna tas emot av allmänheten utan villkor om särskild betalning utöver erlagd radio- och tv- avgift. Till den del sändningar görs tillgängliga utanför ska verksamheten bära sina egna kostnader. De svenska tv-sändningarna till har sin bakgrund i en överenskommelse som slöts 1988 mellan den svenske utbildnings- ministern och den finske trafikministern . Sändningar av finländska program i hade inletts efter en överenskommelse mellan dåvarande statsministrar (prop. 1985/86:54). Det svensk- finska tv-utbytet bedrivs i enlighet med en princip om ömse- sidighet. skjuter till medel för att tillhandahålla en svensk programkanal till , för distribution i marknätet av en finsk programkanal i samt för övriga kostnader i samband med utsändning av den finska programkanalen i . svarar för motsvarande kostnader för utsändningen av en svensk pro- gramkanal i och för överföringen av en finsk programkanal till . Den svenska delen av utbytet finansieras genom ett statsanslag som fördelas mellan SVT – för överföringen av en svensk kanal till – och – för distribution av en finsk kanal inom och övriga kostnader i samband med denna. Anslaget uppgår 2012 till , varav till SVT och till . SVT:s sändningar till sker via satellit. Genom satellitdistributionen har förutsättningar skapats för att Regleringen av programföretagens verksamhet erbjuda kanalen även till andra områden. ryms verksam- heten i SVT World som också sänds till övriga , , och . överförs kanalen även till Nord- via iptv. Samtliga sändningar via satellit sänds krypterade. SVT World sänder dygnet runt, huvudsakligen svenskproducerade program från SVT:s samtliga kanaler och UR. Den del av SVT World som avser sändningar utanför betraktas av SVT som sidoverksamhet. I public service-redovis- ningen redovisar i intäkter från cirka 6 000 abonnemang för mottagning utanför . Upp- gifter om kostnader redovisas varken här, i årsredovisningen eller i budgetunderlaget. Enligt uppgifter från SVT uppgår utgifterna för den del av SVT World som ingår i sidoverksamheten till . Det rör sig om exempelvis rättighetskostnader, distributionskostnader och ersättning till kundtjänsten som upp- handlats. Regeringen beslutar om villkor för det statliga bidraget till SVT för överföring av en kanal till , dvs. den del av SVT World som avser sändningar till . SVT ska före redovisa hur uppdraget utförts och hur medlen använts. Av SVT:s public service-redovisning framgår att SVT betraktar sänd- ningarna till som ett särskilt uppdrag och inte som en del av sidoverksamheten. I SVT:s budgetunderlag redovisas intäkterna från statsanslaget men inte abonnemangsintäkterna. , 2010 och 2011 redovisade SVT ett överskott från sänd- ningarna till , vilket enligt uppgift från SVT har använts till den övriga programproduktionen. har verksamheten gett ett underskott, och då har SVT skjutit till medel från annan verk- samhet. Regeringen förtydligade i villkoren att medlen ute- slutande ska användas enligt uppdraget. En konsekvens av redovisningsformerna är att det är svårt att få en överblick av den totala verksamheten, däribland verksamhetens totala intäkter. Exempelvis redovisas inte utgifter för SVT World sammanställt, även om delar av kostnaderna, exempelvis för distri- bution, kan utläsas. För att man ska få en överblick behöver public service-redovisningen, budgetunderlaget och årsredovisningen noga studeras. Regleringen av programföretagens verksamhet SR:s sidoverksamhet består av följande delar. I i hyrs musikstudior ut, både för repetitioner och för inspel- ningar. hyrs ut dels för konserter, dels för konferenser och andra typer av evenemang. Privatpersoner kan köpa så kallade unika kopior av radioprogram. Dessa kopior levereras på CD och innehåller inget upphovsrättsskyddat material. SR licensi- erar även ut inspelningar till externa aktörer som på olika sätt använder materialet i kommersiellt syfte. Det kan röra sig om musikinspelningar för utgivning på CD, radioföljetonger för utgiv- ning som ljudböcker, klipp för filmproduktioner, inslag i tv-pro- gram eller en del av en teateruppsättning. I den så kallade Radiobutiken har skett försäljning av marknads- föringsprodukter/reklamartiklar, till exempel väskor, tröjor med tryck, pennor, Radioapan och andra artiklar som kopplats sam- man med ett visst radioprogram. Därefter sker försäljning av ett begränsat urval produkter i samband med vissa speciella arrangemang. Så som anges i anslagsvillkoren redovisas i SR:s årsredovisning en särskild resultat- och balansräkning för sidoverksamheten. Dessutom beskrivs sidoverksamheten i public service-redovis- ningen. Den sammanlagda intäkten som redovisades 2010 uppgår till . Intäkterna fördelar sig enligt följande: uthyrning av studior i Berwaldhallen, , uthyr- ning av studior i , , programförsälj- ningen, och försäljning via Radiobutiken, . Som jämförelse kan nämnas att intäkterna har uppgått till . UR har enligt företagets anslagsvillkor möjligheter att bedriva sido- verksamhet om denna bär sina egna kostnader. Sidoverksamheten inom UR omfattar 2005–2011 enbart försäljning av tekniska tjänster, exempelvis uthyrning av tv-studios. Intäkterna uppgick till 2007, 2008, 2009 och 2010. Genom en hög egen Regleringen av programföretagens verksamhet beläggning av företagets tekniska resurser i kombination med en för låg lönsamhet har möjligheterna till extern försäljning minskat4 och den externa verksamheten har därför numera helt avvecklats. Förslag: Vad som avses med sidoverksamheter beskrivs över- gripande i anslagsvillkoren för , SVT och UR som exploater- ingen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsänd- ning, uthyrning av studior, produktionsteknik, personal, kostymer och rekvisita samt försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och tv-program eller sändningsverksamheten. För SVT läggs därutöver till försäljning av abonnemang för mottagning av kanalen SVT World utanför . I dagens reglering saknas en beskrivning av vad som utgör sido- verksamheter. Det anges att programföretagens sidoverksamheter inte ska finansieras med radio- och tv-avgiften, utan bära sina egna kostnader. Radio- och tv-verksamhet i allmänhetens tjänst och verksamhet som är direkt knuten till den ska finansieras med en radio- och tv-avgift (1 § lagen [1989:41]om finansiering av radio och TV i allmänhetens tjänst). I programföretagens anslagsvillkor beträffande ekonomiska förutsättningar anges att medlen ska användas för företagens kärnverksamhet, dvs. att producera och sända radio- och tv-program till allmänheten. Vidare anges att medlen i förekommande fall också ska användas till kompletterande verksam- het, dvs. verksamhet som syftar till att utveckla och stödja kärn- verksamheten och förbättra möjligheterna för allmänheten att till- godogöra sig denna. Sidoverksamheter definieras på det här sättet negativt. De yttre ramarna för verksamhetens anges genom anslags- villkoren om att sidoverksamheter ska bedrivas på ett konkurrens- neutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster och inte ges en omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan riskera att inkräkta på kärnverksamheten eller skada förtroendet för radio och tv i allmänhetens tjänst. 4 Ett visst utbyte av tekniska tjänster, främst mellan UR och SVT, finns fr.o.m. UR:s flytt 2010 till radio- och tv-husområdet på . Regleringen av programföretagens verksamhet Vad som ingår i programföretagens sidoverksamheter framgår av kartläggningen i tidigare avsnitt. Övergripande skulle en del av sidoverksamheten kunna beskrivas som exploateringen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning. Det kan röra sig om såväl förfoganden över upp- hovsrätt enligt 1 och 4–6 §§ lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, som till upphovsrätten närstående rättigheter enligt 48 § i denna lag. SVT:s försäljning av visnings- rätter till program, programformat, och musik är av detta slag, liksom SR:s försäljning av unika kopior av radioprogram och licensiering av musikinspelningar, radioföljetonger och arkiv- klipp. Exempel på förfoganden av det senare slaget som inte nämnts i beskrivningen skulle vara de överlåtelser av rättigheter till offentligt framförande som SVT kan ta betalt för. En andra del skulle omfatta uthyrning av studior, produktions- teknik, personal, kostymer och rekvisita. En tredje del skulle avse SVT:s och SR:s försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och tv-program eller sänd- ningsverksamheten som sådan. För SVT skulle det därutöver finnas ytterligare en verksamhet, nämligen den sändningsverksamhet genom vilken radio- och tv- program i kanalen SVT World tillgängliggörs utomlands, med undantag för den del av verksamheten som avser sändningarna till som finansieras genom särskilt statsanslag. Det finns svårigheter att dra absoluta gränser mellan verksamhet som finansieras med avgiftsmedel och sidoverksamheter. Enligt SVT kan t.ex. en upplåtelse av visningsrätt, varumärkeslicens eller olika typer av merchandising5 beroende på när i tiden det sker vara verksamhet som finansieras av radio- och tv-avgiftsmedel eller sidoverksamhet. När t.ex. upplåtelsen sker inom ramen för en sam- produktion som en förutsättning för finansiering av programpro- duktionen är det inte fråga om sidoverksamhet. En försäljning genom SVT Försäljning av eller framtagna spel som bygger på programinnehåll utgör däremot sidoverksamhet. För- foganden över rätter knutna till programinnehåll eller utsändning kan ligga inom ramen för finansieringen och ses då som en del av programproduktionen. Sponsring ses på samma sätt som en del av finansieringen av programproduktionen. Även vid extern utlägg- 5 Säljfrämjande åtgärder i handelsledet vidtagna av leverantörer och detaljister var för sig eller tillsammans (varuföring). Regleringen av programföretagens verksamhet ning ges tredje part möjlighet till exploatering i samband med pro- gramproduktionen. Det går mot den bakgrunden inte att definiera sidoverksamheter som all verksamhet som omfattar förfoganden över rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning. Enligt vår mening bör i anslagsvillkoren dock övergripande kunna beskrivas vad som avses med programbolagens sidoverk- samheter. De senaste ändringarna av anslagsvillkoren avser kravet på att sidoverksamheter inte ska ges en sådan omfattning eller vara av sådan karaktär att de kan skada förtroendet för radio och tv i all- mänhetens tjänst samt att det till programföretagens årliga redovis- ningar ska fogas en redovisning av eventuella sidoverksamheter. Public service-utredningen uppmärksammade särskilt omfatt- ningen av SVT:s försäljning av produkter över internet (SOU 2008:64 s. 143 f.). Som framgår av kartläggningen av sidoverksam- heter har utbudet av produkter förändrats något och består till största del av . Även med den här förändringen finns det enligt vår mening skäl att öka öppenheten när det gäller pro- gramföretagens sidoverksamheter. Vi föreslår en reglering i anslagsvillkoren enligt följande. Sido- verksamheter till SVT:s/SR:s/UR:s sändningsverksamhet ska bära sina egna kostnader och i övrigt bedrivas på ett konkurrensneutralt sätt i förhållande till andra företag som tillhandahåller motsvarande tjänster. Sidoverksamheter inkluderar bl.a. exploateringen av vissa rättigheter knutna till programinnehåll och utsändning, uthyrning av studior, produktionsteknik, personal, kostymer och rekvisita, samt försäljning av produkter för marknadsföring av enskilda radio- och tv- program eller sändningsverksamheten. För SVT kan därutöver läggas till försäljning av abonnemang för mottagning av kanalen SVT World utanför . Nuvarande skrivningar om hur sidoverksamheter ska redovisas bör flyttas till anslagsvillkoren om redovisning och revision. Regleringen av programföretagens verksamhet 9.6.1Stiftelsens roll och arbetssätt SR, SVT och UR ägs av en statlig stiftelse, .