sou · H0B375 · 2012-10-31 00:00:00 — Någon motsvarighet finns, som tidigare nämnts, inte beträffande läkemedel för djur, utan fri prissättning gäller och läkemedlen sub- ventioneras inte av det allmänna. gäller lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel. Lagen gör det möjligt för andra än öppenvårdsapotek att sälja vissa receptfria humanläkemedel. Det är som bedömer vilka läkemedel som får säljas enligt regelverket. Den som vill sälja läkemedlen ska göra en anmä- lan till . Det finns dock ingen motsvarighet beträffande läkemedel för djur. 4.1Tillgänglighet till läkemedel för djur Marknaden för läkemedel för djur är förhållandevis liten. Eftersom den dessutom är uppdelad i två delmarknader avseende lantbruks- djur och sällskapsdjur finns det en utmaning i att få ut läkemedlen till de platser där de behövs. Utredaren ska därför analysera och lämna förslag på hur tillgängligheten till läkemedel för djur kan förbättras. Utredaren ska överväga om det bör inrättas särskilda apotek som endast expedierar läkemedel för djur, här kallade djurapotek. I uppdraget ingår att analysera vilka konsekvenser en sådan föränd- ring skulle kunna få vad gäller tillgänglighet, pris och servicegrad när det gäller läkemedel för djur och för etableringen av apotek samt vilka ekonomiska konsekvenser förändringen skulle kunna få för aktörerna. För det fall utredaren föreslår att det ska kunna inrättas djura- potek ska utredaren analysera och lämna förslag avseende till- ståndsgivning, tillsyn och kontroll, ägande av apotek samt vilka krav som ska gälla för verksamheten. Utredaren ska också lämna förslag på hur risken för förväxling mellan öppenvårdsapotek och djurapotek ska kunna minimeras. I sammanhanget bör det beaktas att den s.k. apotekssymbolen är förbehållen öppenvårdsapotek. Uppdraget avseende tillsyn utvecklas under avsnitt 4.2.5. När det gäller tillståndsgivning ska utredaren analysera om de krav som gäller för att beviljas tillstånd att driva öppenvårds- apotek ska gälla för att få tillstånd att driva djurapotek samt om några ytterligare krav bör uppställas. Utredaren ska dessutom lämna förslag på vilka krav som ska gälla för verksamheten fortsättningsvis. De krav som gäller för öppenvårdapoteken bör uppmärksammas, men även om det bör ställas särskilda krav på verksamheten, t.ex. om det bör krävas far- maceuter med specialistkompetens på djurområdet. Även vilka krav som ska ställas på djurapoteken när det gäller elektroniska system för att få tillgång till och lämna uppgifter till Vidare ska vilka krav som bör ställas på andra tek- niska lösningar såsom receptexpeditionssystem analyseras. Utredaren ska dessutom överväga om djurapotekens verksamhet ska vara begränsad till detaljhandel till konsument eller om även detaljhandel till veterinärer och veterinära inrättningar ska få bedri- vas. En annan fråga som utredaren ska ta ställning till är vem eller vilka som ska få driva djurapotek. Härvid bör uppmärksammas de frågor som behandlas nedan i avsnitt 4.1.3 rörande tillstånd att driva öppenvårdsapotek. Utredaren ska vidare föreslå hur djurapotekens tillhandahållan- deskyldighet avseende veterinärmedicinska läkemedel och läkeme- del för människor ska avgränsas. Härvid bör det uppmärksammas att humanläkemedel under vissa förutsättningar kan förskrivas för djur. Även den försäljning av vissa receptfria humanläkemedel som kan bedrivas på andra försäljningsställen än öppenvårdsapotek enligt lagen (2009:730) om handel med vissa receptfria läkemedel behöver uppmärksammas i sammanhanget. Utredaren ska vidare analysera hur djurapoteken ska bidra till finansieringen av samt hur en avgift ska beräknas och fastställas. 4.1.3Tillstånd att driva öppenvårdsapotek Det finns vissa grupper som inte får beviljas tillstånd att driva öppenvårdsapotek. Enligt 2 kap. 5 § 1–3 lagen (2009:366) om han- del med läkemedel får tillstånd att driva öppenvårdsapotek inte beviljas den som bedriver yrkesmässig tillverkning av läkemedel, innehar godkännande för försäljning av läkemedel eller är behörig att förordna läkemedel. I sammanhanget kan det konstateras att bl.a. veterinärer träffas av bestämmelsen. Utredaren ska analysera om tillgängligheten till läkemedel för djur kan förväntas öka om det görs förändringar beträffande vilka grupper som får driva öppenvårdsapotek. Särskilt bör för- och nackdelar med en etablering av öppenvårdsapotek i nära anslutning till veterinära inrättningar analyseras. Läkemedel till djur ska, enligt föreskrifter om läkemedel och läkemedelsan- vändning (SJVFS 2009:84), användas med återhållsamhet och bara då det finns behov av det. Användningen av antibiotika till djur är vidare låg i jämfört med många andra EU-länder där veteri- närer har rätt att sälja läkemedel. I sammanhanget bör därför sär- skilt analyseras om en ändring av regelverket som medger att t.ex. veterinärer ges rätt att driva apotek riskerar att öka förskrivningen av läkemedel och inverka menligt på gynnsamma läge vad gäller antibiotikaresistens inom veterinärmedicinen. Om utredaren bedömer att förändringar bör göras, ska förslag lämnas. När det gäller bl.a. skyldigheterna att tillhandahålla läkemedel görs det, som sagts, ingen skillnad mellan läkemedel för männi- skor och läkemedel för djur. Det kan konstateras att läkemedel för djur står för en liten del av öppenvårdsapotekens totala försäljning. Utredaren ska kartlägga i vilken utsträckning öppenvårdsapote- ken har läkemedel för djur i lager och därmed kan leverera dessa till kunden . Utredaren ska vidare analysera huruvida förändringar bör göras beträffande reglering av öppenvårdsapotekens lagerhållning eller tillhandahållandeskyldighet avseende läkemedel för djur och vid behov föreslå sådana förändringar. Motsvarande överväganden och eventuella förslag ska lämnas beträffande partihandlarnas leverans- skyldighet gentemot öppenvårdsapoteken. Veterinära inrättningar köper läkemedel till sina verksamheter från öppenvårdsapotek. Öppenvårdsapotekens lagerhållning kan där- med få konsekvenser för tillgängligheten till läkemedel som ska användas i veterinär verksamhet. Utredaren ska analysera om det bör vara möjligt för veterinära inrättningar att förvärva läkemedel som ska användas i verksam- heten direkt från partihandeln. Om utredaren finner att detta bör vara möjligt ska förslag lämnas. När sådana förslag utformas är det angeläget att behovet av farmaceutisk kontroll säkerställs. Det är inte möjligt att köpa vissa receptfria läkemedel för djur på andra platser än öppenvårdsapotek. Utredaren ska analysera om det bör vara möjligt att sälja vissa receptfria läkemedel för djur på andra försäljningsställen än apotek. Häri ingår att analysera vilka läkemedel för djur som skulle kunna vara lämpliga att sälja på andra platser än apotek och i vilken utsträckning detta skulle bidra till att öka tillgängligheten till läke- medel för djur. Om utredaren finner att en sådan reglering är lämplig ska förslag lämnas. Härvid ska det särskilt beaktas vilka kriterier som bör vara avgörande för att ett läkemedel ska få säljas på andra platser än apotek samt huruvida det bör finnas inskränkningar beträffande vilka försäljningsställen som ska få bedriva sådan handel. 4.1.7Tillgången till godkända läkemedel för djur motsvarade försäljningen av läkemedel för djur av apotekens totala försäljning. Att marknaden är för- hållandevis liten kan påverka apotekens lagerhållning av sådana läkemedel och därigenom tillgängligheten till dessa. Hur många godkända djurläkemedel som finns tillgängliga på den svenska marknaden påverkas av i vilken utsträckning de för- skrivs. Av den s.k. kaskadprincipen följer att en veterinär som regel ska förskriva ett läkemedel som är godkänt i för aktuellt tillstånd hos det djurslag som ska behandlas och att läkemedel för människor och läkemedel som förskrivs på licens ska förskrivas endast under vissa förutsättningar. Det är angeläget att bestämmel- serna följs. En sviktande försäljning av djurläkemedel kan föranleda att de dras bort från marknaden, vilket i sin tur medför att veterinä- rer blir hänvisade till att förskriva andra läkemedel än de som ska väljas i första hand. Utredaren ska analysera om kaskadprincipen efterlevs på ett kor- rekt sätt samt hur tillsynen av efterlevnaden av bestämmelserna härom fungerar. Vid behov ska utredaren lämna förslag på hur efterlevnaden kan förbättras och tillsynen förstärkas. Utredaren ska vidare analysera hur licensansökningarna avseende djurläkemedel fördelar sig på olika aktiva substanser. För det fall läkemedel som innehåller vissa substanser står för en särskilt stor andel av ansökningarna om licens ska utredaren analysera skälen till detta och föreslå hur tillgängligheten till godkända djurläkemedel ska kunna öka. Utredaren ska i detta sammanhang överväga om det finns anledning för att utnyttja möjligheten i artikel 7 i och rådets direktiv /82/EG att, när djur- hälsoläget så kräver, tillåta försäljning eller administrering till djur av veterinärmedicinska läkemedel som är godkända för försäljning i en annan EU-medlemsstat. innehåller inga uppgifter om läkemedel för djur. Detta innebär bl.a. att inte har någon lagstadgad skyldighet att föra ett register över elektroniska för- skrivningar för djur samt att hantering av recept för djur inte finan- sieras via den avgift som öppenvårdsapoteken erlägger för bl.a. förandet av receptregistret. har tagit fram ett register över elektroniska recept för djur, som erbjuds till öppenvårdsapoteken mot en avtalad avgift. Utredaren ska lämna förslag på om det bör inrättas ett nationellt receptregister för läkemedel för djur och vilka krav som i övrigt ska ställas på öppenvårdsapoteken när det gäller receptexpeditionssy- stem för läkemedel för djur. Utredaren ska också analysera och lämna förslag på hur öppen- vårdsapotekens recepthantering avseende läkemedel för djur ska bidra till finansieringen av samt hur en avgift ska beräknas och fastställas. 4.2.2Registrering av vissa uppgifter Enligt artikel 66.2 i och rådets direktiv /82/EG av ska var och en som innehar tillstånd att sälja veterinärmedicinska läkemedel vara skyldig att föra utförliga register och notera vissa uppgifter för alla in- och utgående transaktioner. Registren ska hållas tillgängliga för gransk- ning av . Förslag rörande nämnda direktivs genomförande behandlades i slutbetänkande, Handel med läke- medel för djur (SOU 2008:46). Datainspektionen och Läkemedels- verket framförde vissa synpunkter på förslagen i sina remissvar avseende betänkandet. Utredaren ska föreslå hur direktivets bestämmelse kan genomfö- ras i svensk rätt avseende samtliga aktörer som har tillstånd att sälja djurläkemedel. 4.2.3Prissättning av läkemedel för djur Priserna för läkemedel för djur är inte reglerade, utan fri prissätt- ning gäller. Det finns inte heller något krav på att en aktör ska erbjuda läkemedel till samma pris över hela landet. Det finns inget centralt register där t.ex. en veterinär kan jämföra priser när ett preparat ska skrivas ut, utan veterinären är hänvisad till de olika öppenvårdsapoteken för att jämföra priser. Detta kan få konse- kvenser för prispressen på läkemedel för djur. Utredaren ska lämna förslag på hur ökad prispress kan uppnås beträffande läkemedel för djur. Utredaren ska därvid bl.a. analysera och föreslå hur det ska bli möjligt att göra prisjämförelser på läke- medel för djur. 4.2.4Statistik över användningen av läkemedel för djur Regeringen beslutade att ska redovisa användningen av läkemedel till djur under föregående år. Av regeringsbeslutet framgår att verket får begära statistik från för ändamålet. Enligt tidigare gällande verksamhetsavtal med staten var skyldigt att på begä- ran av regeringen, eller av regeringen angiven myndighet, producera och erbjuda analyser av statistik över läkemedelsanvändningens art och omfattning avseende läkemedel för djur. I verksamhetsavtalet hade parterna antecknat att bolagets system, dataprogram, rutiner m.m. skulle medge att statistiken redovisas per djurslag, samt att kostnaden för sådan statistik fick täckas vid prissättning av djurlä- kemedel. ska enligt det ägardirektiv som antogs på bolagsstämma framställa och redovisa nationell läkemedelsstatistik. I lagen om receptregister (1996:1156), som endast omfattar förskrivningar av läkemedel och andra varor för människor, finns bestämmelser om skyldighet för att lämna ut uppgifter ur receptregistret till bl.a. Social- styrelsen och . Utredaren ska ta ställning till hur Apotekens Service AB:s ansvar för statistik över läkemedel för djur ska utformas och hur framta- gandet och tillhandahållandet av statistiken ska finansieras. Om utredaren bedömer att det behövs författningsändringar ska sådana föreslås. tillsynsansvar innebär bl.a. att verket kontrolle- rar öppenvårdsapotekens hantering av läkemedel. Detta ansvar omfattar även läkemedel för djur. Verksamhet inom detaljhandel med läkemedel enligt lagen om handel med läkemedel är att anse som hälso- och sjukvård enligt patientsäkerhetslagen (2010:659). Apotekspersonal som tillverkar eller expedierar läkemedel eller lämnar råd och upplysningar är hälso- och sjukvårdspersonal. Både hälso- och sjukvårdslagen (1982:763) och patientsäkerhetslagen kan tolkas så att de endast gäller vid hälso- och sjukvård av människor. Detta eftersom det i lagarna talas om patienter, avlidna, efterlevande och befolkning. kom i sitt slutbetänkande till den slutsatsen att detta innebär att tillsyn över farma- ceuterna endast gäller då de expedierar läkemedel som är förskrivna för människor. Farmaceuter som expedierar läkemedel avsedda för djur omfattas inte av de bestämmelser som rör djurhälsopersonal enligt lagen (2009:302) om verksamhet inom djurens hälso- och sjukvård och står därmed inte under tillsyn enligt den lagen. Utredaren ska föreslå hur tillsynen avseende farmaceuter som expedierar läkemedel för djur ska bedrivas samt vilka åtgärder som ska kunna vidtas om en farmaceut inte fullgör sina skyldigheter på föreskrivet sätt. Det är viktigt att tillsynen kan bedrivas effektivt. Detaljhandel med läkemedel är inte harmoniserad inom . Medlemsstaterna är därför fria att lagstifta på området, men är skyldiga att beakta de bestämmelser om bl.a. fri rörlighet för varor och tjänster, etableringsfrihet och de särskilda reglerna om förbud mot konkurrenshämmande åtgärder som finns i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF). Beträffande de EU-rättsliga aspekter som berör utredningens arbete hänvisas till propositionen Omreglering av apoteksmark- naden /09:145. I denna finns en översiktlig behandling av de allmänna bestämmelser om som beaktades vid utform- ningen av förslagen till omregleringen, de bedömningar som rege- ringen gjorde avseende vissa horisontella direktiv liksom de EU- rättsliga aspekter som var av betydelse för de separata förslag som lämnades i propositionen. Utredaren ska uppdatera rättsläget inom området från tiden efter avlämnandet av ovan nämnda proposition. Utredarens förslag ska vara utformade så att de är förenliga med unionsrätten. Detta innebär bl.a. att bestämmelserna ska utformas så att genomförande av sekundärrätt inte kan ifrågasättas. Utredaren ska beträffande samtliga förslag redovisa motiverade bedömningar av förslagens förenlighet med , särskilt grundläggande rättsprinciper om varors fria rörlighet och etable- ringsfriheten inom EU. Utredaren ska vidare redovisa bedömningar av om lämnade för- slag utgör tekniska föreskrifter eller föreskrifter om informations- samhällets tjänster i enlighet med direktiv /34/EG av om ett informationsförfarande beträffande tekniska standar- der och föreskrifter (EGT L104, 21.07.1998, Celex 31998L0034) och och rådets direktiv /48/EG av om ändring av direktiv /34/EG om ett informations- förfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L217, 05.08.1989, Celex 398L0048). Utredaren ska även redovisa om förslagen omfattas av och rådets direktiv /123/EG av om tjänster på den inre marknaden (EUT L 376, 27.12.2006 s. 36, Celex 32006L0123) och i så fall motivera förslagen enligt direktiven. Företagens behov av regler som inte ger upphov till onödig admi- nistrativ börda ska beaktas av utredningen. Förslagens konsekvenser ska redovisas enligt vad som anges i 14 och 15 §§ kommittéförordningen (1998:1474). läggas vid att redovisa förslag till finansiering i de delar förslagen innebär ökade kostnader eller minskade intäkter för det allmänna. Utredaren ska i sitt arbete avseende de uppdrag som lämnas sam- råda med , , , , , Stats- kontoret, , , Statens veteri- närmedicinska anstalt, , , Kommuner och Landsting, , , , samt andra berörda myndigheter och organisationer. Uppdraget ska redovisas i de delar som gäller maskinell dosdispensering och de övriga frågor som anges i avsnittet 2.4.3. Den del av uppdraget som avser handel med läkemedel för djur ska redovisas . Tilläggsdirektiv till utredningen om vissa frågor om prissättning, till- gänglighet och marknadsförut- sättningar inom läkemedels- och apoteksområdet (S 2011:07) Regeringen beslutade kommittédirektiv om utredningen om vissa frågor om prissättning, tillgänglighet och marknadsförutsättningar inom läkemedels- och apoteksområdet (dir. 2011:55). Utredaren ska enligt direktiv redovisa sitt uppdrag till regeringen i de delar som gäller maskinell dosdi- spensering och ett antal övriga frågor och i den del som avser handel med läkemedel för djur. Regeringen utvidgar nu utredarens uppdrag. Utredaren ges ett tilläggsuppdrag att göra en översyn av pris- sättningen av originalläkemedel utan generisk konkurrens och vissa övriga frågor. I utredarens uppdrag ingår inte att se över prissätt- ningen av det generiska sortimentet eller föreskrifterna om utbytet av läkemedel i lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. Utredaren ska lämna förslag till en långsiktigt hållbar prismodell för originalläkemedel utan generisk konkurrens som kan möta de växande utmaningarna på läkemedelsområdet. Utredaren ska vidare bl.a. -se över hanteringen och prissättningen av licensläkemedel, extemporeläkemedel och smittskyddsläkemedel, -se över behovet av att definiera vilka läkemedel som kan ingå i läkemedelsförmånerna, -överväga om miljöaspekter bör beaktas vid subventionsbeslut, -komma med förslag på hur en obligatorisk läkemedelsförsäkring ska utformas inom förmånerna samt -se över leverans- och tillhandahållandeskyldigheten när det gäller förordnade läkemedel och varor. Uppdraget ska redovisas . Läkemedel är en del av många människors vardag och tillgången till effektiva läkemedel är en förutsättning för att kunna bedriva modern hälso- och sjukvård och för att hälso- och sjukvårdslagens (1982:763) krav på god vård på lika villkor ska kunna upprätthållas. Snabb medicinsk utveckling har kontinuerligt ökat nyttan av läkemedel för patienten och sjukvården. Samhällets möjligheter att finansiera läkemedel är dock inte obegränsade, vilket understryker vikten av tydliga prioriteringar och av att åstadkomma största möj- liga kostnadseffektivitet. Det råder fri prissättning på läkemedel i . Om ett läkeme- delsbolag vill att deras läkemedel ska ingå i läkemedelsförmånerna och därmed subventioneras av samhället, måste bolaget ansöka om detta hos (). Om TLV beslutar att läkemedlet ska ingå i läkemedelsförmånerna fast- ställer TLV inköps- och försäljningspris för läkemedlet. TLV hette tidigare () och inrät- tades 2002. Lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. styr prissättning och subvention av läkemedel. Grunderna för när ett receptbelagt läkemedel ska ingå i förmånen anges i 15 § lagen (2002:160) om läkemedelsförmåner m.m. Ett receptbelagt läkemedel ska enligt denna bestämmelse omfattas av läkemedelsförmånerna och inköps- och försäljningspris ska fastställas, under förutsättning att 1.kostnaderna för användning av läkemedlet, med beaktande av bestämmelserna i 2 § hälso- och sjukvårdslagen, framstår som rim- liga från medicinska, humanitära och samhällsekonomiska syn- punkter, och 2.det inte finns andra tillgängliga läkemedel eller behandlingsme- toder som enligt en sådan avvägning mellan avsedd effekt och ska- deverkningar som avses i 4 § läkemedelslagen är att bedöma som väsentligt mer ändamålsenliga. Enligt 2 § hälso- och sjukvårdslagen är målet för hälso- och sjuk- vården en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolk- ningen. Vården ska ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet (människovärdesprinci- pen). Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård ska ges företräde till vården (behovs- och solidaritetsprincipen). De beslutskriterier som finns i lagstiftningen om läkemedelsförmånerna har sitt ursprung i de prioriteringsriktlinjer som lades fast 1997 (se prop. 1997/98 Läkemedelsförmåner och läkemedelsförsörjning m.m.). I förarbetena till den senare lagstiftningen (prop. 2001/02:63) anges att mer detaljerad praxis för när ett läkemedel ska subven- tioneras får utvecklas efter hand. TLV fattar således beslut med utgångspunkt från lagen om läke- medelsförmåner samt hälso- och sjukvårdens övergripande mål om en god hälsa och en vård på lika villkor. Myndigheten tar hänsyn till tre grundläggande principer: -behovs- och solidaritetsprincipen, och Kostnaderna för användningen av läkemedlet ska framstå som rim- liga utifrån medicinska, humanitära och samhällsekonomiska per- spektiv och det ska inte finnas andra tillgängliga läkemedel eller behandlingsmetoder som enligt en avvägning mellan avsedd effekt och skadeverkningar kan bedömas som väsentligt mer ändamålsenliga. I samband med omregleringen av apoteksmarknaden fick TLV i uppdrag av regeringen att vidta förberedande åtgärder för att säkra en väl fungerande apoteksmarknad. TLV redovisade den sista delen av uppdraget (S2008/10720/HS). I sin slutrapport identifierade TLV bl.a. utveck- lingsmöjligheter för prissättning av originalläkemedel utan generisk konkurrens. Det första godkända läkemedel som innehåller en viss aktiv substans kallas originalläkemedel. När patenttiden gått ut kan kopior tillverkas, så kallade generiska läkemedel. läkemedlet innehåller samma aktiva substans i samma mängd som originalläkemedlet men säljs under annat namn. Att forska fram nya originalläkemedel innebär kostsamma forskningsinsatser. Investeringarna är också riskfyllda eftersom man inte vet om produkterna når marknaden. Som incitament för läkemedelsbolagen att forska fram nya läkemedel kan läkemedel patentskyddas i syfte att säkra läkemedelsföretagens inkomster för att kunna täcka kostnader för framforskning och utveckling av läkemedel, samt andra utgifter. En tillverkare av generiska läkeme- del har inga kostnader för forskning och utveckling utan bara för tillverkning. En av de åtgärder TLV redovisade var en utvecklad värdebaserad prissättning genom bl.a. effektivare omprövning av subventionsbe- sluten för de läkemedel som redan ingår i läkemedelsförmånerna. Ytterligare en åtgärd var ökad följsamhet till TLV:s subventions- begränsningar för vissa läkemedel vid förskrivning. Åtgärderna uppskattades leda till besparingar om . Enligt TLV:s rapport kan även åtgärder som kompletterar den värdebaserade prissättningen, t.ex. internationell referensprissätt- ning som pristak för läkemedel leda till besparingar på mellan 0,5–vid full effekt. Sedan rapporten presenterades har TLV fortsatt sitt arbete med att vidareutveckla den värdebaserade prissättningen, bland annat genom ett effektivare arbete med omprövning av delar av läkeme- delssortimentet. Detta i kombination med patentutgångar och ett effektivare läkemedelsarbete i landstingen har lett till att kostna- derna för läkemedelsförmånerna inte ökade . De totala läkemedelskostnaderna för samhället ökade dock vilket framför allt drevs av ökade kostnader för rekvisitionsläkemedel (läkemedel som beställs från sjukhusapotek till avdelningar och mottagningar). Regeringen presenterade Nationell läkemedelsstrategi – en förstudie.