sou · H0B312 · 2012-05-30 00:00:00 — Om den egendom som den eller de misstänkta transaktionerna avser finns hos verksamhetsutövaren ska detta särskilt anges, liksom i förekommande fall tillgängliga uppgifter om mottagaren av transaktionen och om vilka tillgångar kunden har hos verksamhetsutövaren. En verksamhetsutövare ska avstå från att utföra transaktioner som den misstänker eller har skälig grund att misstänka utgör ett led i penningtvätt eller finansiering av terrorism. Om det inte är möjligt att låta bli att utföra en misstänkt transaktion, eller om den vidare utredningen annars skulle kunna försvåras, får transaktioner utföras och uppgifter lämnas i efterhand. På begäran av ska verksamhetsutövaren eller den som yrkesmässigt driver lotteri- och spelverksamhet utan dröjsmål lämna alla uppgifter som behövs för en utredning om penningtvätt eller finansiering av terrorism. När uppgifter har lämnats enligt andra stycket, ska även andra fysiska eller juridiska personer som avses i 1 kap. 2–4 §§ lämna de uppgifter för utredningen om penningtvätt eller finansiering av terrorism som myndig- heten begär. Bestämmelser om uppgiftsskyldighet finns även i 14 a § kasinolagen (1999:355). I denna paragraf har ett tillägg gjorts i andra stycket. Ändringen innebär att viss ytterligare information ska lämnas till Rikspolis- styrelsen. När den egendom som den eller de misstänkta trans- aktionerna avser eller har avsett finns hos verksamhetsutövaren när rapporteringen sker ska verksamhetsutövare särskilt ange detta i rapporten. Så kan vara fallet t.ex. om den misstänkta transaktionen utgjorts av en insättning som redan har genomförts av kunden eller om verksamhetsutövaren har avstått från att utföra en begärd transaktion. De pengar eller annan egendom som varit föremål för den utförda eller begärda transaktionen kan i sådana fall ofta finnas kvar inom verksamhetsutövarens kontroll. Med att egendomen finns hos verksamhetsutövaren avses att egendomen finns under verksamhetsutövarens kontroll. Det avses dock inte att egendomen har övergått i verksamhetsutövarens ägo. Det är i stället situationer då verksamhetsutövaren innehar egen- domen för kundens räkning som avses. Som exempel kan nämnas att en kund har pengar på ett bankkonto hos en bank, att en klient har deponerat en summa pengar på ett klientmedelskonto hos en advokat eller fastighetsmäklare eller att en kund har en aktiedepå hos exempelvis en bank eller liknande. Som vi har angett i allmänmotiveringen, avsnitt 7.8.5 får rege- ringen med stöd av bemyndigandet i 8 kap. 1 § 8 penningtvätts- lagen meddela de ytterligare föreskrifter som behövs för att rappor- teringen till ska ske på ett snabbt och effektivt sätt. 8 § Om det finns skäl att misstänka att egendom som finns hos en verk- samhetsutövare är föremål för penningtvätt eller avsedd för finansiering av terrorism får besluta att egendomen eller ett motsvarande värde tills vidare inte får flyttas eller disponeras på annat sätt (dispositionsförbud). Sådant beslut får meddelas endast om det skäligen kan befaras att egen- domen annars kommer att undanskaffas och skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som den innebär. Om förutsättningarna enligt första och andra styckena är uppfyllda får fatta beslut om dispositionsförbud även på begäran av en utländsk finansunderrättelseenhet. Av bestämmelserna i denna paragraf framgår förutsättningarna för att meddela dispositionsförbud. Frågan har behandlats i av- snitt 7.8.4. Ett beslut om dispositionsförbud får enligt första stycket fattas, om det finns skäl att misstänka att egendom som finns hos en verk- samhetsutövare är föremål för penningtvätt eller avsedd för finansi- ering av terrorism. Det anges inte någon särskild misstankegrad i lagtexten. Med hänsyn till att åtgärden är avsedd att tillämpas i tiden före det att förvar och kvarstad kan beslutas, är det inte nöd- vändigt att misstanken kan riktas mot någon särskilt utpekad person. I stället bör det normalt vara tillräckligt att misstanken kan knytas till den egendom som ska bli föremål för ett beslut om disposi- tionsförbud. Den information som ligger till grund för misstanken kan ha inkommit till genom en rapport från en verksamhetsutövare eller på annat sätt. Det kan t.ex. vara fråga om överskottsinformation som framkommit vid en annan utredning, uppgifter från underrättelseverksamhet eller uppgifter som lämnats från en enskild utan att detta är tillräckligt för att inleda en för- undersökning. En misstanke kan också uppstå på grundval av rap- porter om misstänkta transaktioner från flera olika verksamhets- utövare som sammantaget avslöjar ett misstänkt transaktionsmönster. Det är som ska fatta beslut om dispositions- förbud. Av 10 § framgår att beslutet ska underställas åklagarens prövning. Hos är det Finanspolisen som ansvarar för mottagandet av rapporterna om misstänkta transaktioner. Det bör därför även vara Finanspolisen som har ansvaret för beslut om dispositionsförbud. Vilken tjänste- man som har behörighet att fatta beslutet får avgöras med ledning av instruktionen för och andra interna regler. Förutom förutsättningarna i första stycket måste även de förut- sättningar som anges i andra stycket vara uppfyllda för att ett beslut om dispositionsförbud ska få meddelas. En första förutsättning är att det skäligen kan befaras att den berörda egendomen kommer att undanskaffas, om inte dispositionsförbud meddelas. Kravet på att det ska finnas en risk för att egendomen i fråga undanskaffas stäm- mer överens med det krav som ska vara uppfyllt för att kvarstad ska få beslutas. Dessutom måste en proportionalitetsbedömning göras. Det inne- bär att innan ett beslut om dispositionsförbud fattas måste det göras en avvägning mellan behovet av åtgärden och de enskilda intressen som påverkas av beslutet. Vid denna bedömning bör t.ex. beaktas graden av misstanke, hur stor risken är för att egendomen annars undanskaffas och hur stort belopp transaktionen avsett. Ett beslut om dispositionsförbud innebär att den egendom som det avser inte får flyttas eller disponeras på annat sätt, vare sig av kunden eller av annan som kan vara behörig att förfoga över den, t.ex. en fullmaktshavare. Av beslutet ska uttryckligen framgå vad förbudet innebär, vilken egendom det avser och när förbudet upphör att gälla. I tredje stycket anges att ett beslut om dispositionsförbud får meddelas även på begäran av en utländsk finansunderrättelseenhet. De förutsättningar som gäller enligt första och andra styckena måste vara uppfyllda även i sådana fall. 9 § När en verksamhetsutövare har lämnat uppgifter enligt 1 § till Riks- polisstyrelsen efter att ha avstått från att genomföra en begärd transaktion som avser egendom som finns hos verksamhetsutövaren, får den egendom som den begärda transaktionen avsåg, eller dess värde, inte disponeras av kunden från det att anmälan gjordes (automatisk dispo- sitionsspärr). Vad som sagts gäller inte om dessför- innan förklarar att beslut enligt 8 § inte kommer att meddelas. I denna paragraf föreskrivs att egendom i vissa fall automatiskt be- läggs med en dispositionsspärr. Det gäller när en verksamhets- utövare avstår från att genomföra en transaktion som en kund har begärt. Frågan har behandlats i avsnitt 7.8.6.4. Den spärr mot att disponera egendom som föreskrivs i denna paragraf gäller automatiskt när en verksamhetsutövare lämnar en rapport om en misstänkt transaktion efter att ha bestämt sig för att inte genomföra en transaktion på grund av att det finns misstanke om eller skälig grund för misstanke om att en transaktion utgör ett led i penningtvätt eller terrorismfinansiering. Verksamhetsutövaren ska alltså inte fatta beslut om dispositionsspärr utan gör på samma sätt som en bedömning av om transaktionen bör genomföras eller inte. Det ska framhållas att verksamhetsutövaren inte ska göra någon annan bedömning än den som görs redan enligt gällande regler. Om verksamhetsutövaren då anser att den bör avstå från att utföra transaktionen, och de medel som avses med den begärda transaktionen redan finns hos verksamhetsutövaren, inträder auto- matiskt ett förbud för kunden att disponera medlen under högst , en automatisk dispositionsspärr. Spärren löper från det att rapporten har lämnats till (Finanspolisen) och . För att spärren ska bestå därefter måste emellertid ett formellt beslut om dispositionsförbud fattas, annars är kunden fri att disponera egendomen sedan de förflutit. Likaså måste ett särskilt beslut fattas om ett dispositions- förbud ska gälla i andra fall än när verksamhetsutövaren har avstått från att genomföra en begärd transaktion, t.ex. i de fall då trans- aktionen redan är genomförd när rapportering sker. Den automatiska dispositionsspärren gäller som ovan nämnts i från det att verksamhetsutövaren skickar uppgifter om transaktionen till (Finanspolisen). Mot denna bakgrund är det viktigt att verksamhetsutövaren lämnar uppgifter i omedelbar anslutning till att besked lämnas till kunden om att trans- aktionen inte kan genomföras. I dessa fall bör kontakt dessutom tas per telefon för att säkerställa att informationen genast tas emot av en befattningshavare hos . Den automatiska dispositionsspärren kan upphöra tidigare än . Förutsättningen för detta är att Rikspolisstyrel- sen (Finanspolisen) meddelar att den inte anser att det finns skäl för att besluta om dispositionsförbud med anledning av rapporten om den misstänkta transaktion som avståtts. Verksamhetsutövaren får då lov att utföra åtgärder med egendomen i fråga utan hinder av att fyratimmarsfristen inte har löpt ut. Sedan en automatisk dispositionsspärr har upphört att gälla (antingen eller sedan fyratimmarsfristen har löpt ut) är det upp till verksamhetsutövaren att avgöra om och i så fall vilka åtgär- der som kan vidtas med egendomen. Eftersom de interna regler som verksamhetsutövare har att följa ofta är strängare än penning- tvättslagens regler, kan det inträffa att en verksamhetsutövare fort- farande kommer att vägra att utföra en begärd transaktion, trots att förklarat att dispositionsförbud inte kommer att beslutas. Om verksamhetsutövaren, sedan det kommit en ny be- gäran från kunden om att genomföra transaktionen, på nytt avstår, behöver någon ny rapport till (Finanspolisen) inte lämnas. Någon ny automatisk dispositionsspärr inträder inte då. En kund kan naturligtvis i stället vilja förfoga över egendomen på annat sätt när dispositionsspärren har upphört. För att kunna tillmötesgå en sådan begäran – eller för att göra det möjligt för kunden att på egen hand disponera över egendomen (t.ex. genom elektroniska tjänster som verksamhetsutövaren tillhandahåller) krävs det normalt att verksamhetsutövaren bevakar vad som händer sedan en automatisk dispositionsspärr har inträtt. Om en automatisk dispositionsspärr inträder än före ordinarie kontorstids slut, krävs det således att verksamhetsutövaren har beredskap och antingen kan vidmakthålla spärren (om Rikspolis- styrelsen genom Finanspolisen fattar beslut om dispositionsförbud) eller släppa den (om genom Finanspolisen med- delar att så kan ske eller om fyratimmarsfristen löper till ända). 10 § Ett beslut om dispositionsförbud ska anmälas till åklagare som skyndsamt ska pröva om skälen för åtgärden består. Åkla- garens beslut får inte överklagas. Finns det inte längre skäl för åtgärden ska den hävas. En sådan åtgärd får aldrig bestå längre än från be- slut. Verksamhetsutövaren ska underrättas om att en åtgärd har beslutats eller hävts. Den vars egendom blivit föremål för ett beslut om dispositionsförbud ska underrättas om beslutet när det kan antas att syftet med beslutad eller förutsedd åtgärd inte motverkas och den framtida utredningen inte skadas om uppgiften röjs. Beslut om underrättelse meddelas av åklagare. En under- rättelse behöver inte lämnas, om den med hänsyn till omständigheterna uppenbart är utan betydelse. Av första stycket framgår att ett beslut om dispositionsförbud måste underställas åklagarens prövning. Ärendet ska anmälas till åklagare . Med hänsyn till att varaktigheten av ett beslut endast är måste anmälan ske så snart det är möjligt. Normalt torde en sådan anmälan kunna göras direkt efter det att ett beslut har meddelats. Den utredning som tagits fram hos Finans- polisen bör följa med anmälan, liksom naturligtvis en kopia av be- slutet, som bör ha avfattats skriftligt. Åklagaren bör ha tillgång till samma beslutsunderlag som har haft. Därefter ska åklagaren skyndsamt pröva om det finns skäl för att låta för- budet bestå. Anser åklagaren att det inte finns tillräckliga skäl ska beslutet hävas. Finns däremot sådana skäl ska åklagaren besluta att förbudet ska bestå. Åklagarens beslut får inte överklagas. Däremot får Riksåklagaren, överåklagare och vice överåklagare i enlighet med den allmänna regleringen i 7 kap. 5 § ompröva lägre åklagares beslut. Enligt andra stycket kan ett tidigare ställningstagande när som helst omprövas. När det finns anledning till det, t.ex. därför att någon ny omständighet som har betydelse för bedömningen kom- mer fram, ska åklagaren häva förbudet. Om Finanspolisen vid den fortsatta utredningen efter att ett beslut om dispositionsförbud har fastställts av åklagaren, får fram sådana uppgifter som innebär att det inte längre finns anledning att misstänka penningtvätt eller finansiering av terrorism, måste uppgifterna naturligtvis förmedlas vidare till åklagaren som då får göra en ny bedömning. Ett beslut om dispositionsförbud får aldrig bestå längre än i . Tiden ska beräknas från tidpunkten för beslut. I beslutet ska ange dag och tidpunkt för när beslutet senast kommer att upphöra att gälla. Som arbetsdagar räknas inte , eller andra allmänna helgdagar, , eller nyårsafton. Om ett beslut fattas ska således anges att dispositionsförbudet gäller längst till , se vidare avsnitt 7.8.8. När den angivna tiden har löpt ut upphör dispositionsförbudet att gälla automatiskt. Det betyder att egen- domen som varit föremål för förbudet får disponeras, såvida den inte har tagits i beslag eller förvar eller belagts med kvarstad. Att egendomen får disponeras betyder emellertid inte med säkerhet att verksamhetsutövaren kommer att medverka till transaktioner med egendomen. Av tredje stycket framgår att den verksamhetsutövare som inne- har egendomen för den enskildes räkning måste under- rättas om ett beslut om dispositionsförbud eller ett beslut om att ett dispositionsförbud ska hävas. I fjärde stycket anges att den som har fått sin egendom belagd med dispositionsförbud ska underrättas om åtgärden. Det får dock ske först när det kan antas att syftet med den beslutade eller före- stående åtgärden inte motverkas och den framtida utredningen inte skadas om uppgiften röjs. Det är åklagaren som ska besluta om när upplysning om beslutet om dispositionsförbud ska lämnas. får en intresseavvägning göras mellan å ena sidan risken för att nyttan med åtgärden går om intet eller den fortsatta utred- ningen störs och å den andra den enskildes intresse av att få infor- mation om beslutet för att kunna vidta åtgärder för att begränsa eventuell skada som beslutet kan medföra för honom eller henne. Om en underrättelse med hänsyn till omständigheterna uppenbart skulle vara utan betydelse behöver den inte lämnas. Detta undantag bör tillämpas med försiktighet. Utgångspunkten är således att underrättelse ska ske. Det kan dock finnas situationer då det är uppenbart att en underrättelse är obehövlig, såsom när det framgår att den berörde redan på annat sätt fått kännedom om disposi- tionsförbudet eller då förbudet gällt och risken för att den berörde lidit någon skada därför är mycket liten. Frågan har berörts i avsnitt 7.8.9. (endast källor vi hänvisar till) , , Från tanke till gärning. Förberedelse och stämpling till brott, 2007, citeras , , Internationell straffrätt, 2011, citeras , samt och , Kriminalrättens grunder, 2010 , samt , , , , Per , , , , . En kommentar, Zeteos internetupplaga , och , Brotten i näringsverksamhet, 2 uppl. , Per , Ett problem med avseende på hemlig avlyssning, SvJT 1982 s. 654 , , Häleribrottet, 1969 , Per, Straffrätt och territorium. Studier i internationell straffrätt, 1976 Fitger, , , Zeteos internetupplaga , samt , och , Åtgärder mot penningtvätt m.m. – En praktisk vägledning och kommentar, 2010 Jareborg, , Förmögenhetsbrotten, 1975, citeras Jareborg I Jareborg, , Brotten, andra häftet, 2 uppl. 1986, citeras Jareborg II Jareborg, , Allmän kriminalrätt, 2001, citeras Jareborg III Jareborg, och , Brotten mot person och förmögenhetsbrotten, 2010 Jareborg, och , Straffrättens påföljdslära. Påle, , Villkor för utlämning, 2003 Strahl, , Svensk rättspraxis. Straffrätt 1944–1947, SvJT 1949 s. , Dag, Tanke och gärning – om skuldprincipens roll vid häleribrott, ur Skuld och ansvar. Straffrättsliga studier tillägnade , 1985 , , Penningtvätt. Ett urvattnat begrepp?, 1998 Proposition 1968:79 med förslag till lag om ändring i m.m. Proposition 1972:98 med förslag till lag om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, m.m. Proposition 1975:104 med förslag till ny bokföringslag m.m. Proposition 1979/80:66 med förslag till lag om ändring i (häleri m.m.) Proposition 1982/83:141 om ändringar i narkotikastrafflagen (1968:64) Proposition 1984/85:90 om kontroll av rådgivare, m.m. Proposition 1985/86:23 om ändring i m.m. (företagsbot) Proposition 1986/87:112 Anhållande och häktning Proposition 1987/88:120 om ändring i m.m. (straffmätning och påföljdsval m.m.) Proposition 1990/91:127 om tillträde till FNs narkotikabrotts- konvention, m.m. Proposition 1992/93:141 om ändring i m.m. Proposition 1992/93:207 om åtgärder mot penningtvätt Proposition 1995/96:49 tillträde till förverkandekonvention Proposition 1997/98:181 Ökade möjligheter att ingripa mot vissa mc-klubbar, m.m. Proposition 1998/99:19 Ändringar i lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt, m.m. Proposition 1998/99:32 EU-bedrägerier och korruption Proposition 1999/2000:61 Internationell rättslig hjälp i brottmål Proposition 1999/2000:124 En ny smugglingslag m.m. Proposition 2000/01:58 antagande av rambeslut om penningtvätt m.m. Proposition 2000/01:85 Förberedelse till brott m.m. Proposition 2000/01:105 Förbud mot juridiskt eller ekonomiskt biträde i vissa fall Proposition 2000/01:133 Tillträde till andra tilläggsprotokollet till bedrägerikonventionen Proposition 2002/03:139 Reformerade regler för bank- och finansieringsrörelse Proposition 2002/03:146 tillträde till konvention mot gränsöverskridande organiserad brottslighet Proposition 2003/04:156 Skärpta regler mot penningtvätt Proposition 2004/05:55 antagande av rambeslut om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på beslut om förverkande Proposition 2004/05:135 Utökade möjligheter att förverka utbyte av och hjälpmedel vid brott m.m. Proposition 2004/05:144 Internationell rättslig hjälp i brottmål: Tillträde till m.m. Proposition 2005/06:59 Företagsbot Proposition 2005/06:178 Hemlig rumsavlyssning Proposition 2005/06:209 Straffrättsliga regler mot förorening från fartyg Proposition 2006/07:133 Ytterligare rättssäkerhetsgarantier vid användandet av hemliga tvångsmedel, m.m. Proposition 2007/08:68 Förverkande av utbyte av brottslig verksamhet Proposition 2008/09:70 Genomförande av tredje penningtvätts- direktivet Proposition 2009/10:147 Skärpta straff för allvarliga våldsbrott m.m. Proposition 2009/10:152 Förstärkt straffrättsligt skydd mot människohandel Proposition 2010/11:76 Genomförande av rådets rambeslut om kampen mot organiserad brottslighet Proposition 2010/11:165 Skatteförfarandet SOU 1938:44 Processlagberedningens förslag till rättegångsbalk, II Motiv m.m. SOU 1983:50 Översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbrott utom gäldenärsbrott, betänkande av SOU 1992:61 Ett reformerat åklagarväsende, Betänkande av -90 SOU 1996:185 Straffansvarets gränser, betänkande av SOU 1997:36 Bekämpande av penningtvätt, betänkande av SOU 1999:147 Effektivare förverkandelagstiftning, betänkande av SOU 2007:23 Genomförande av tredje penningtvättsdirektivet, betänkande av Utredningen om åtgärder mot penningtvätt och terrorismfinansiering SOU 2008:41 Människohandel och barnäktenskap – ett förstärkt straffrättsligt skydd, betänkande av Utredningen om människohandel m.m. SOU 2009:58 Skatteförfarandet, slutbetänkande av Skatteförfarande- utredningen SOU 2010:71 Sexualbrottslagstiftningen – utvärdering och reformförslag, betänkande av SOU 2010:103 Särskilda spaningsmetoder, slutbetänkande av Promemorior i departementsserien (Ds) Ds 1990:53 tillträde till Ds 1997:51 Internationella ekobrott Ds 2006:17 Utvidgat förverkande m.m. Ds 2008:38 Nationell mobilisering mot den grova organiserade brottsligheten Ds 2008:87 En ny Luganokonvention Ds 2011:46 Internationell delgivning Dir. 1995:132 Utredning om skärpt bekämpning av penningtvätt Dir. 2011:31 Användningen av straffrätt Dir. 2011:28 Internationell straffverkställighet: genomförande av EU-rambeslut och översyn av internationella verkställighetslagen internationella överenskommelser (SÖ) Nytt juridiskt arkiv, avd. II NJA II 1942 s. 406 NJA II 1948 s. 192 NJA II 1968 s. 729 Rättsfall från (Nytt juridiskt arkiv, avd. I) NJA 1944 s. 631 NJA 1984 s. 564 NJA 1985 s. 796 NJA 1991 s. 217 NJA 1993 s. 137 NJA 1995 s. 405 NJA 1995 s. 505 NJA 2003 s. 390 NJA 2005 s. 833 NJA 2006 s. 103 NJA 2010 s. 374 Dom , mot , ansökan 14939/03 Dom , mot , ansökan 13079/03 Dom , Tsonyo Tsonev mot , ansökan 2376/03 Rapportering och hantering av misstänkta transaktioner Europeiska kommissionens rapport om genomförandet av rådets beslut av om en samarbetsordning för medlemsstaternas finansunderrättelseenheter avseende utbyte av information (2000/642/RIF), KOM(2007) 827 slutlig Europeiska kommissionens rapport (2010) 429 slutlig Europeiska kommissionens meddelande om skyddet av EU:s finansiella intressen genom straffrättsliga bestämmelser och administrativa utredningar, KOM(2011) 293 slutlig Explanatory Report to on Laundering, Search, Seizure and Confiscation of the Proceeds from Crime and on the Financing of Terrorism (CETS No.198) (förklarande rapporten till förverkandekonvention) Fars 11 om medlemmarnas tillämpning av lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism () FATF 3ème Rapport dÉvaluation Mutuelle , Juin 2005 FATF Third Mutual Evaluation Report Kingdom of , 22 2006 FATF Rapport dévaluation mutuelle , 25 février 2011 FATF Third Mutual Evaluation Report , 13 October 2006 FATF Mutual Evaluation Report The , 25 February 2011 FATF Third Mutual Evaluation Report , 10 2005 FATF Third Mutual Evaluation Report The and the Northern , 29 2007 FATF Mutual Evaluation Report , 19 February 2010 Finanspolisens årsrapport , Rapport 2011:4 Finska lagutskottets betänkande LaUB 31/2010 rd Finsk proposition RP 53/2002 rd: Regeringens proposition till med förslag till ändring av vissa av strafflagens bestämmelser om ekonomiska brott och av vissa lagar som har samband med dem Finsk proposition RP 25/2008 rd: Regeringens proposition till med förslag till lag om förhindrande och utredning av penningtvätt och av finansiering av terrorism samt om ändring av vissa lagar som har samband med den Finsk proposition RP 138/11 rd: Regeringens proposition till med förslag till lag om ändring av 32 kap. 11 och 12 § i strafflagen Directorate for Financial and Enterprise Affairs, Report on the application of the Convention on Combating Bribery of Foreign Public Officials in International Business Transactions and the 2009 revised Recommendation on Combating Bribery in International Business Transactions, Remissyttrande av , dnr Fi2007/2472 , Förstärkt tillsyn över advokater – en fråga om kvalitet och förtroende, liksom oberoende och självreglering, , Vägledande regler om god advokatsed, reviderad , Vägledning för advokater och advokat- byråer beträffande lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism. Penningtvättslagstiftningen i ett advokatperspektiv, version 2