sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en investeringsfond eller i ett så- dant fondföretag som avses i 1 kap. 7 eller 9 § lagen (2004:46) om investeringsfonder ska lämnas av förvaltare, om andelarna är förvaltarregistrerade. Om en andel i ett fondföretag inte är förvaltarregistrerad, ska kontrolluppgift lämnas av ett värdepappersinstitut i det fall detta medverkar vid avyttringen. Kontrolluppgift om annan av- yttring än inlösen av andelar i en investeringsfond eller i en special- fond ska lämnas av förvaltare, om andelarna är förvaltarregi- strerade. Om en andel i en utländsk investeringsfond eller i en ut- ländsk specialfond inte är för- valtarregistrerad, ska kontroll- uppgift lämnas av ett värdepap- persinstitut i det fall detta med- verkar vid avyttringen. I detta kapitel finns bestämmelser om skyldighet att lämna kon- trolluppgift om -överlåtelse av privatbostadsrätt och andelar i vissa bostadsföre- tag (2 och 3 §§), -upplåtelse av privatbostad eller bostad som innehas med hyres- rätt (4 §), -samfällighet (5 och 6 §§), -räntebidrag (7 §), -pensionsförsäkringar och pensionssparkonton (8 och 9 §§), -avskattning av pensionsförsäkring (10 §), -tjänstepensionsavtal (11 §), -underlag för avkastningsskatt på livförsäkringar (12 §), -skattereduktion för förmån av hushållsarbete (13 §), -elcertifikat (14 §), -utsläppsrätter, utsläppsminskningsenheter och certifierade ut- släppsminskningar (15 §), -schablonintäkt vid innehav av ett investeringssparkonto (16 §), - schablonintäkt vid innehav - schablonintäkt vid innehav av andelar i investeringsfonder av andelar i investeringsfonder 138 Senaste lydelse 2011:1289. 1. sådana fondbolag som av- ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 lagen (2004:46) om investe- ringsfonder eller av ett förvar- ingsinstitut, om förvaltningen av investeringsfonden har över- gått till institutet,2. AIF-förvaltare som förval- tar eller marknadsför andelar i specialfonder i med stöd av 3 kap. 1 §, 4 kap. 1–3 §§ eller 5 kap.2–5 §§ lagen (2013:0000) om förvaltare av alternativa investeringsfonder, eller av ett förvaringsinstitut om förvalt- ningen av specialfonden har över- gått till institutet,3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 6 § lagen om investeringsfonder, och4. fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. och fondföretag (17–21 §§), och och specialfonder (17–21 §§), och – gåva (22 §). av andelar i en investeringsfond av andelar i en investeringsfond eller i ett sådant fondföretag som eller i en specialfond. driver verksamhet i enligt 1 kap. 7 eller 9 § lagen (2004:46) 19 §140 Kontrolluppgift ska lämnas av 1. sådana fondbolag som av- ses i 1 kap. 1 § första stycket 7 lagen (2004:46) om investe- ringsfonder eller av ett förvar- ingsinstitut, om förvaltningen av investeringsfonden eller fond- företaget har övergått till insti- tutet, 2. värdepappersbolag och kredit- institut som förvaltar specialfonder enligt 1 kap. 5 § lagen om inve- steringsfonder, 3. förvaltningsbolag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 6 eller 8 § lagen om investe- ringsfonder, och 4. fondföretag som driver verksamhet i enligt 1 kap. 139Senaste lydelse 2011:1289. 140Senaste lydelse 2011:1289. 7 eller 9 § lagen om investe- 7 § lagen om investeringsfonder. Om ett förvaltningsbolag, ett eller ett fondföretag har slutit fondföretag eller en utländsk AIF- avtal med ett värdepappersinsti- förvaltare har slutit avtal med ett tut om att ombesörja försäljning värdepappersinstitut om att om- och inlösen av andelar, ska kon- besörja försäljning och inlösen trolluppgiften i stället lämnas av av andelar, ska kontrolluppgiften i stället lämnas av värdepappers- Om en andel är förvaltarregistrerad ska i stället förvaltaren lämna Utländska företag som driver Utländska företag som driver rörelse, fondverksamhet, rörelse, fondverksamhet, finan- verksamhet eller verksamhet som att inrätta en filial eller mot- AIF-förvaltare i utan att svarande etablering i landet, ska inrätta en filial eller motsvarande innan verksamheten inleds ge in etablering i landet, ska innan en skriftlig förbindelse till Finans- verksamheten inleds ge in en inspektionen om att lämna kon- skriftlig förbindelse till Finans- trolluppgifter i enlighet med be- inspektionen om att lämna kon- stämmelserna i denna lag. trolluppgifter i enlighet med be- stämmelserna i denna lag. Skyldigheten att lämna en sådan förbindelse gäller inte ett ut- ländskt företag som hör hemma i en stat inom Europeiska ekono- miska samarbetsområdet (EES) och som på grund av bestämmelser i den staten är förhindrat att lämna kontrolluppgifter. Skyldigheten gäller inte heller försäkringsgivare inom EES som bara meddelar pensionsförsäkring enligt 58 kap. inkomstskattelagen (1999:1229). Uppgifter om anskaffningsutgift Uppgifter om anskaffningsutgift för andelar i investeringsfonder för andelar i investeringsfonder Fondbolag och förvaltnings- bolag som ska föra eller låta föra ett register över andelsinne- havare i en investeringsfond ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffnings- utgiften för de andelar i en investeringsfond som tillhör en andelsägare och som har regi- strerats på förvaltaren i stället för andelsägaren. Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i inve- steringsfonden flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget eller förvaltningsbolaget upp- gifter om den genomsnittliga anskaffningsutgiften för de an- delar som flyttas. Första och andra styckena gäller inte andelar i en investe- ringsfond efter det att andelarna har förtecknats på ett investe- Fondbolag, förvaltningsbolag och AIF-förvaltare som ska föra eller låta föra ett register över andelsinnehavare i en investe- ringsfond eller i en specialfond ska, då en förvaltare ska föras in i registret enligt 4 kap. 12 § lagen (2004:46) om investeringsfonder, lämna förvaltaren uppgifter om den genomsnittliga anskaffnings- utgiften för de andelar i en inve- steringsfond eller i en special- fond som tillhör en andelsägare och som har registrerats på för- valtaren i stället för andels- ägaren. Vid byte av en förvaltare eller om förvaltaren inte längre ska vara införd i ett register, ska den förvaltare som andelarna i inve- steringsfonden eller special- fonden flyttas från lämna den nya förvaltaren, fondbolaget, förvalt- ningsbolaget eller AIF-förval- taren uppgifter om den genom- snittliga anskaffningsutgiften för de andelar som flyttas. Första och andra styckena gäl- ler inte andelar i en investerings- fond eller i en specialfond efter det att andelarna har förtecknats på 141 Senaste lydelse 2011:1289. Denna lag träder i kraft . lag om ändring i lagen (2011:1268) om investeringssparkonto Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (2011:1268) om investe- ringssparkonto att 6, 13 och 22 §§ ska ha följande lydelse. 6 § Med investeringstillgångar avses 1.finansiella instrument som är upptagna till handel på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekono- miska samarbetsområdet, 2.finansiella instrument som handlas på en handelsplattform, eller 3. andelar i en investerings- fond. 3. andelar i en investerings- fond eller en specialfond. Investeringstillgångar får överföras till ett investeringssparkonto från någon annan än kontoinnehavaren bara om tillgångarna över- förs till kontot i samband med kontoinnehavarens förvärv av till- gångarna och om förvärvet har skett 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplattform, på så sätt att nya fond- 2. på så sätt att nya fond- andelar utfärdats om förvärvet avser andelar i en investerings- fond eller en specialfond, 3.från den som har emitterat tillgångarna om förvärvet grundades på tillgångar som vid förvärvet förvarades på kontot, 4.från investeringsföretaget som vid förvärvet förde investerings- sparkontot, 5.från övertagande bolag om tillgångarna avsåg ersättning till aktieägarna vid en fusion eller delning av aktiebolag och om till- gångarna förvärvades på grund av aktier som vid förvärvet förvarades på kontot, 6.från köpande företag om förvärvet var ett led i ett förfarande om andelsbyte och om tillgångarna förvärvades på grund av andelar som vid förvärvet förvarades på kontot, 2. på så sätt att fondandelarna löses in i fonden, om överför- ingen avser andelar i en investe- ringsfond eller en specialfond, 7.från en annan kontoinnehavare om tillgångarna vid förvärvet förvarades på dennes investeringssparkonto, eller 8.genom utdelning på tillgångar som vid förvärvet förvarades på investeringssparkontot. Investeringstillgångar som har förvärvats på grund av konto- främmande tillgångar som avses i 7 § eller kontofrämmande till- gångar som förvaras på ett investeringssparkonto med stöd av 18 § får inte överföras till kontot. Finansiella instrument får överföras till någon annan än konto- innehavaren om kontoinnehavaren har överlåtit tillgångarna genom försäljning, byte eller liknande överlåtelse av tillgångarna 1. på en reglerad marknad eller en motsvarande marknad utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller en handelsplatt- form, 2. på så sätt att fondandelarna löses in i fonden, om överför- ingen avser andelar i en investe- ringsfond, 3.till den som har emitterat tillgångarna, 4.till investeringsföretaget som vid överlåtelsen förde investe- ringssparkontot, 5.till budgivaren om överlåtelsen var ett led i ett offentligt upp- köpserbjudande, 6.till köpande företag om överlåtelsen var ett led i ett för- farande om andelsbyte, 7.till majoritetsaktieägaren i ett bolag om överlåtelsen var ett led i ett förfarande om inlösen av minoritetsaktier i samma bolag, eller 8.till en annan kontoinnehavare om tillgångarna förs över till för- värvarens investeringssparkonto. Kontofrämmande tillgångar får inte överföras från ett investe- ringssparkonto med tillämpning av första stycket 8. Denna lag träder i kraft . 1.1Utredningens uppdrag och arbete Utredningens huvuduppgift har varit att analysera och ta fram för- slag till de förändringar som behövs i svensk rätt för att genomföra och rådets direktiv /61/EU av om förvaltare av alternativa investeringsfonder samt om ändring av direktiv /41/EG och 2009/65/EG och förordning- arna (EG) nr 1060/2009 och (EU) nr 1095/20101 (AIFM-direktivet). Vidare har i uppdraget ingått bl.a. att se över regleringen av de kon- traktuella fonder (specialfonder) som inte är värdepappersfonder även i de avseenden som inte omfattas av AIFM-direktivet samt be- lysa hur förslagen inverkar på skattekontrollen.2 Utredningen har haft något mindre än på sig att slutföra uppdraget. Tiden har ägnats åt att analysera, motivera och ta fram de relativt omfattande författningsförslag som behövs för att genom- föra AIFM-direktivet. Arbetet har bedrivits i samråd med utred- ningens sakkunniga, bl.a. har hållits ett flertal sammanträden där utredningens överväganden och förslag har diskuterats. Däremellan har sekretariatet haft fortlöpande kontakter med de sakkunniga. Möten har även hållits med företrädare för (), Fastighetsägarna och (). AIFM-direktivet har tagits fram genom förhandlingar mellan medlemsstaterna i Europeiska Unionen (EU). Liksom andra EU-direktiv är det i många delar kompromisser mellan olika medlemsstaters och önskemål. Direktivet innehåller som en konsekvens av detta lösningar och begrepp som ibland kan vara svårtolkade och ibland kan te sig i viss mån främmande för svensk rättstradition. Det antagna direktivet har dock varit utgångspunkten 1EUT L 174, 01.07.2011, s. 1 (Celex 32011L0061). Direktivet har fogats till betänkandet som bilaga 2. 2Kommittédirektiven (Dir. 2011:77) i dess helhet finns fogade till betänkandet som bilaga 1. och satt ramarna för utredningens uppdrag och arbete. Vid tolk- ningen och beskrivningen av artiklarna i direktivet kommer kom- missionens delegerade akter att få stor betydelse. Kommissionen har getts rätt att specificera och klargöra flera av direktivets bestämmel- ser i delegerade akter. Under utredningsarbetet har några sådana akter ännu inte antagits. Av de förslag som utredningen har tagit del av framgår emellertid att ambitionen verkar vara att de delegerade akterna till stor del ska bestå av förordningar utfärdade av kommis- sionen. Sådana förordningar är direkt tillämpliga i medlemsstaterna utan att något särskilt genomförande krävs, se även avsnitt 2.2. Innehållet i förordningsförslagen ger hjälp för förståelsen av artiklarna i AIFM-direktivet och utredningen har i viss mån använt dem som tolkningshjälp. Förordningsförslagen är dock just förslag som kan komma att ändras. pågår alltså arbetet med att närmare specificera och komplettera reglerna i direktivet. Detta medför, i kombination med att nivå II-reglerna förefaller antas i form av förordningar, att det är vanskligt att nationellt och i detta skede göra uttolkningar av vissa centrala artiklar och begrepp i direktivet. Att genomföra AIFM-direktivet kräver en förändring av dagens reglering av specialfonder. Regler om specialfonder finns i lagen (2004:46) om investeringsfonder (LIF) och har till AIFM-direk- tivets genomförande varit en rent nationell angelägenhet. AIFM- direktivet reglerar huvudsakligen förvaltarna av alternativa investe- ringsfonder, men påverkar utformningen av den nationella regle- ringen av fonderna i sig. Som framgår av avsnitt 3.3 har utredningen valt att renodla lagstiftningen på så sätt att LIF i fortsättningen ska reglera enbart de fonder och förvaltare som omfattas av UCITS- direktivet medan den nya lagen som genomför AIFM-direktivet ska innehålla bestämmelserna om samtliga alternativa investerings- fonder, inklusive specialfonderna, och regleringen av förvaltarna av dessa fonder. Detta påverkar också terminologin. Det kommer med den lösning som utredningen föreslår inte att finnas något behov av ett samlingsbegrepp för värdepappersfonder och specialfonder eller andra AIF-fonder. En lösning skulle kunna vara att utmönstra det nuvarande samlingsbegreppet investeringsfonder från lagstiftningen. Förkortningen AIF-fonder står dock för alternativa investerings- fonder och enligt AIFM-direktivets definition är de alternativa i för- hållande till just de harmoniserade fonder som vi kallar värde- pappersfonder (eller UCITS-fonder). Enligt utredningens mening är det därför mer konsekvent att värdepappersfonder i stället benämns investeringsfonder. På kort sikt kan det innebära en viss förvirring att låta ett begrepp som investeringsfonder leva kvar i en mer in- skränkt betydelse. På lång sikt innebär det dock en mer logisk lösning. Se vidare i avsnitten 3.3 och 7.3. 2.1Direktivet om förvaltare av alternativa investeringsfonder och rådets direktiv /61/EU om förvaltare av alternativa investeringsfonder (AIFM-direktivet) reglerar juridiska personer vars normala verksamhet består i förvaltning av en eller flera alternativa investeringsfonder. I den svenska översättningen av direktivet benämns förvaltarna AIF-förvaltare och fonderna AIF- fonder. AIF-fonder definieras i direktivet som företag för kollek- tiva investeringar, inbegripet dess delfonder, som tar emot kapital från ett antal investerare för att investera det i enlighet med en fastställd investeringspolicy till förmån för dessa investerare, och som inte omfattas av direktiv /65/EG om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investe- ringar i överlåtbara värdepapper (UCITS-direktivet). AIFM-direktivet är tillämpligt på alla AIF-förvaltare oavsett de förvaltade AIF-fondernas struktur och rättsliga form. Direktivet reglerar förvaltarna men endast i begränsad utsträckning fonderna, vilka kan vara bildade på kontrakträttslig eller associationsrättslig grund, genom trustlagstiftning, eller på annat sätt. Av de företag för kollektiva investeringar som förekommer på den svenska mark- naden träffas vissa nationellt reglerade investeringsfonder (special- fonder) av definitionen av AIF-fond i AIFM-direktivet. Andra fonder som förekommer i och som omfattas av direktivets definition är dock inte särskilt reglerade. Det rör sig främst om olika typer av slutna fonder1, såsom riskkapitalfonder, fastighets- fonder och infrastrukturfonder. Det finns således inte något svenskt regelverk som omfattar alla de former av förvaltare som regleras i AIFM-direktivet. 1 Begreppet sluten fond används här för att beteckna en fond med en begränsad mängd kapital och som generellt sett inte är öppen för inlösen under fondens livstid. I betänkandet lämnas förslag till hur AIFM-direktivet ska genom- föras i nationell rätt. I betänkandet lämnas även förslag till reglering av AIF-fonder i vissa avseenden som inte omfattas av AIFM-direk- tivet. I AIFM-direktivet finns ett antal bestämmelser som ger kommis- sionen i uppdrag att anta s.k. genomförandeåtgärder med närmare detaljer kring direktivets rambestämmelser.2 Genomförandeåtgärderna till AIFM-direktivet antas på nivå två i enlighet med den s.k. Lamfalussymodellen3 som syftar till att effektivisera lagstiftningsförfarandet inom EU och tillämpas för lag- stiftningen på det finansiella området. Lamfalussymodellen delar in lagstiftningsförfarandet i fyra nivåer där nivå ett utgörs av ram- bestämmelser som antas enligt den normala ordningen för lagstift- ningen inom EU, med direktiv eller förordningar som föreslås av kommissionen och antas av rådet och . På nivå två antar kommissionen genomförandeåtgärder som preciserar och närmare anger detaljerna för lagstiftningen på nivå ett. Kommis- sionen kan anta genomförandeåtgärder som direktiv eller som för- ordning. Förfarandet på nivå två har förändrats i samband med antagandet av Lissabonfördraget och beskrivs närmare nedan. Nivå tre utgörs av gemensamma riktlinjer och rekommendationer. Slutligen ansvarar kommissionen på nivå fyra för att säkerställa att medlemsstaterna genomför lagstiftningen på ett likartat sätt. Genom antagandet av Lissabonfördraget har som nämnts förfarandet för kommissionens genomförandeåtgärder på nivå två ändrats. Den nya ordningen gör skillnad på delegerade akter och genomförandeakter.4 Enligt artikel 57 i AIFM-direktivet har Europa- parlamentet eller rådet rätt att när som helst återkalla kommis- sionens bemyndigande att anta delegerade akter. och rådet har också enligt artikel 58 rätt att invända mot de dele- gerade akter som antagits av kommissionen efter antagandet. kan på eller rådets initiativ förlängas . 2Delegerade akter ska antas enligt artiklarna 3, 4, 9, 12, 14–25, 34–37, 40, 42, 53, 67 och 68 i AIFM-direktivet. 3Se bl.a. prop. 2006/07:115 s. 242 f. 4Delegerade akter och genomförandeakter regleras i artikel 290 respektive 291 i Lissabon- fördraget. akter gäller enligt artikel 59 i AIFM-direktivet att de ska beredas i den (Com- mittee, ESC), som är en kommitté under kommissionen med repre- sentanter från medlemsstaterna. Genomförandeakter och delegerade akter kallas i vissa fall tek- niska standarder. I de fallen har (Europeiska Värdepappers- och marknadsmyndigheten5) getts i uppdrag att ta fram förslag till genomförandeåtgärder i enlighet med artiklarna 10–14 i den s.k. Esma-förordningen.6 har ersatt den tidigare s.k. nivå tre- kommittén CESR (Committee of Regulators). Esmas förslag till tekniska standarder antas av kommissionen, antingen som delegerade akter eller genomförandeakter i enlighet med det förfarande som beskrivits ovan. Esma-förordningen ger även rätt att utfärda riktlinjer och rekommendationer till dels behöriga myndigheter, dels finansiella företag, dvs. sådana åtgärder på nivå tre som beskrivits ovan. Även detta är en uppgift som övertagit från CESR. Som angetts i inledningskapitlet har några genomförandeåtgär- der från kommissionen avseende AIFM-direktivet ännu inte an- tagits. Som utgångspunkt för utredningens arbete har därför ett ut- kast till genomförandeförordning tagits i beaktande. 2.3Skäl till reglering av fonder och fondsparande Huvudskälet bakom reglering på finansmarknadsområdet är som regel antingen samhällets behov av att skydda stabiliteten i det finan- siella systemet, och på så sätt undvika systemrisker, eller konsu- mentskydd. Det främsta exemplet på det förstnämnda är de kapital- täckningsregler som säkerställer att kapitalstyrkan i banker och värdepappersbolag står i paritet med de risker som verksamheten medför, och som därigenom förhindrar spridningen av förluster i det finansiella systemet. På försäkringsområdet har behovet av ett gott konsumentskydd traditionellt sett varit det vägledande motivet för reglering med hänsyn till att konsekvenserna för den enskilde kan bli allvarliga om inte försäkringsbolagen kan fullgöra sina åtag- anden. 5En: Authority. 6Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 av om inrättande av en europeisk tillsynsmyndighet (Europeiska Värdepappers- och marknads- myndigheten), om ändring av beslut nr 716/2009/EG om upphävande av kommissionens beslut /77/EG. Konsumentskyddet har även utpekats som det avgörande motivet bakom den svenska regleringen av fondsparandet.7 Fondsparandet har som regel stor privatekonomisk betydelse för den enskilde spararen. är fondprodukterna ofta komplexa och resul- tatet av fondförvaltningen svårt att utvärdera. Den kollektiva spar- formen gör dessutom att det finns ett behov av reglering av fond- andelsägarnas och fondbolagets inbördes rättigheter så att vissa investerare inte gynnas på bekostnad av andra och så att fond- bolaget handlar i fondandelsägarnas bästa intresse. Frågan om i vilken utsträckning fonder och fondsparande kan ge upphov till systemrisker och därför bör regleras även från en sådan utgångspunkt, har behandlats i tidigare lagstiftningsärenden.8 Då konstaterades bl.a. att fondsparandet har liten påverkan på betal- ningssystemet och kreditgivningen och att fondsparandet därigenom inte påverkar de systemrisker som är motiv till reglering av den finansiella sektorns funktion att hantera betalningar och leverera krediter. Fondbolagen bedömdes inte heller ha självförstärkande kopplingar till vare sig varandra eller till andra aktörer i det finan- siella systemet. Med hänsyn till att tillgångarna i den förvaltade fonden hålls separerade från fondbolagets tillgångar så får finan- siella svårigheter i ett fondbolag dessutom inte några konsekvenser för investerarnas möjlighet att få ut sina tillgångar. Vidare konsta- terades att tidigare exempel på fonder som påverkat det finansiella systemets funktion främst berodde på brister i portföljförvaltning och kreditgivning, faktorer som bättre regleras i andra sammanhang än i fondlagstiftningen. Fondsparandet i sig bedömdes slutligen inte heller kunna förstärka ett förlopp med snabbt fallande tillgångspriser på de finansiella marknaderna. Slutsatsen var därför att konsument- skyddet är det avgörande motivet för att reglera fondsparandet. Efter finanskrisen konstaterade det och kommis- sionen att alla relevanta aktörer på finansmarknadsområdet bör omfattas av lämplig reglering och tillsyn. Detta överensstämde även med de slutsatser som det globala G20-möte som hölls kom fram till. I kommissionens konsekvensanalys inför fram- tagandet av förslaget till AIFM-direktivet utpekas AIF-förvaltarna 7Se exempelvis prop. 2002/03:150, s. 125 f. 8Se SOU 2002:56 s. 240 f. samt prop. 2002/03:150 s. 126 f. visserligen inte som någon orsak till finanskrisen. 9 Kommissionen menade dock att krisen tydliggjort den roll som AIF-förvaltarna spelar på finansmarknaden. Kommissionen pekade även på en rad risker som AIF-förvaltares verksamhet innebär för placerare och motparter samt för stabiliteten och effektiviteten på finansmark- naderna. Dessa risker kan sammanfattas i nedanstående tabell. Tabell 1 Översikt över de centrala riskområdena10 Direktexponering av systemrelevanta banker (som (system-) risker, framför tillhandahåller hävstångseffekter) till AIF-sektorn allt i samband med