sou · GZB356d2 · 2012-01-01 00:00:00 — 2008/09:170, s. 77) att det inledda arbetet med att se över kriterierna för att bedöma djupinformationens militära värde borde fortsätta och fullföljas. Bakgrunden till regeringens bedömning var Försvarsmaktens redovisning av uppdraget om en översyn av kriterierna för bedömning av vattendjupinformationens militära 17 Säkerhetsskyddslagen (1996:627) och säkerhetsskyddsförordningen (1996:633). värde.18 I arbetet skulle Försvarsmakten väga in frågor om förändrade hot och om andra samhällsområdens behov av djupinformation. Försvarsmakten konstaterade i redovisningen att betydande delar av den svenska kusten har en unik geografi som även fyller en viktig funktion för det militära försvaret. Djupinformationen inom vissa geografiska områden bedöms fortsatt som skyddsvärd. Om all djupinformation över det svenska sjöterritoriet släpptes fri, skulle enligt Försvarsmakten stora operativa och taktiska negativa följder uppstå. Försvarsmakten identifierade två slags områden, där högupplösta djupinformation inte kan skyddas och därmed kan släppas fri, dvs. göras tillgänglig för andra: Det ena fallet är allmänna farleder, där det enligt Försvarsmakten är svårt att upptäcka och förhindra att djupinformation samlas in. Det andra är strandnära bottnar ned . Inom detta djupintervall är det möjligt att med hjälp av öppen information, t.ex. kommersiellt tillgänglig satellitinformation, analysera fram djupinformation. Förutom dessa allmänna fall identifierade Försvarsmakten ytterligare ett antal områden inom vilka den högupplösta djupinformationen kunde släppas fri. Resultatet av översynen var att den högupplösta djupinformationen kunde släppas fri för ungefär halva det svenska sjöterritoriet. Regeringen drar i propositionen slutsatsen av Försvarsmaktens redovisning om djupinformation att en betydande del av den sekretessbelagda djupinformationen bör kunna bli tillgänglig. Regeringen delade Försvarsmaktens uppfattning att djupinformationen avseende vissa områden även fortsättningsvis måste vara sekretessbelagd. Att djupdata delvis är sekretessbelagd hindrar i och för sig inte att HaV, liksom andra berörda myndigheter, kan ta del av den. Förutsättningen är att de uppfyller de krav som ställs på säkerhetsskyddet. Den planeringsprocess som utredningen föreslår i sitt huvudbetänkande (SOU 2010:91) bygger på att havsplanerna ska tas fram tillsammans med alla berörda och intresserade, även våra grann- 18 Försvarsmakten , beteckning 18 100:82312. Arbetet ska således bygga på öppenhet och delaktighet, inte minst vad gäller beslutsunderlagen. Detta ska enligt förslaget regleras i en särskild lag om havsplanering. Internationellt regleras kraven på öppenhet i SEA-direktivet (Strategic Environment Assessment, strategisk miljöbedömning, 2001/42/EG) och SEA-protokollet till Esbokonventionen om miljökonsekvensbeskrivningar i gränsöverskridande sammanhang (se huvudbetänkandet, s. 158, 292 och 304). Århuskonventionen innehåller bestämmelser om allmänhetens deltagande i utarbetande av planer och program. I svensk rätt finns bestämmelser om miljöbedömningar i , där SEA-direktivet har införlivats. Det kan, enligt utredningens bedömning, inte uteslutas att det faktum att viss landskapsinformation om territorialhavet är belagd med strikt sekretess, kan komma i konflikt med kraven på öppenhet. Visserligen är det sannolikt oftast fråga om i vilken upplösning som olika kartunderlag redovisas, men ställningstaganden kan komma att bero på kunskaper som är sekretessbelagda. Exempelvis kan vissa arters utbredning ange djupförhållandena i ett havsområde där djupinformationen inte är öppen. Kartor som anger var dessa arter finns kan således bli sekretessbelagda. Det kan också handla om att öppna data läggs samman på ett sådant sätt att resultatet kan behöva sekretessbeläggas. 6.6Kostnader och andra konsekvenser Förslagen i detta betänkande kompletterar och i vissa fall utvecklar dem som läggs i huvudbetänkandet. Syftet är att förbättra förutsättningarna för att införa havsplanering i . Förslagen ska underlätta och förstärka planeringsprocessen. Vi kan därför i huvudsak hänvisa till analysen i huvudbetänkandet. Här tar vi främst upp de statsfinansiella följderna av förslagen i detta betänkande och diskuterar finansieringsfrågorna. Vissa positiva följder för berörda företag framhålls också. I huvudsak anser utredningen att förslagen, i den mån inget annat anges nedan, bör finansieras av havs- och vattenmiljöanslaget i enlighet med vad regeringen anger i budgetpropositionen för (anslag 1:12 Åtgärder för havs- och vattenmiljö, prop. 2010/11:1, utgiftsområde 20, s. 63). HaV som beställare och samordnare Förslagen syftar till att ge inriktningen för den verksamhet som ska bedrivas. De bör således rymmas inom givna ramar. Bättre kunskaper om det landskapet Förslagen i detta avsnitt har flera olika syften, varav ett är att ge underlag för havsplanering. Ökad samordning inom sjömätning Utredningen föreslår att resurser tillförs för att utvidga samordningsansvar inom sjömätning. Behovet för att samordna och insamlingen av sjögeografisk information bedöms till i varaktig finansiering. Förslaget förväntas innebära effektiviseringar och besparingar inom andra berörda myndigheter av skäl som utvecklas närmare i avsnittet. Nationellt program för sjömätning föreslås få i uppdrag att tillsammans med övriga berörda myndigheter ta fram ett långsiktigt nationellt program för sjömätning som omfattar områden som ännu inte är mätta med moderna metoder. Vilka kostnader som ett sådant program kommer att innebära måste utredas ytterligare. Kostnaden beror inte minst på vilken ambitionsnivå som väljs. Vilka årliga resurser som krävs beror också självfallet på när man anser att programmet bör vara genomfört. Ett sjömätningsprogram skulle fylla en rad behov, varav havsplanering är ett. Finansieringen bör därför fördelas mellan flera områden. Utredningen har därför inte underlag att lägga förslag . Regeringen tog dock redan i havspolitiska propositionen (prop. 2008/09, s. 71) ställning för att fortsatt kartlägga det landskapet och som omfattar djupförhållanden och havsbottnarnas geologi, varför utredningens förslag endast syftar till att konkreti- sera hur den fortsatta kartläggningen kan genomföras. Regeringen hänvisade till det då nya havsmiljöanslaget, numera nämnda anslag för havs- och vattenmiljö (1:12 inom uo 20). För att genomföra uppdraget föreslår utredningen att tilldelas nya anslagsmedel om för bland annat metodutveckling. Ytterligare resurser bör vidare enligt utredningens förslag tillföras de maringeologiska undersökningarna hos SGU, för att bättre utnyttja befintliga resurser. Den uppskattade kostnaden är , vilket bör tillföras SGU:s anslag. Effektivare tillståndsprocess för sjömätning Data från alla sjömätningar samlas i den nationella djupdatabasen Utredningen bedömer inte att förslaget ger upphov till kostnader som ger ytterligare finansieringsbehov. Enklare hantering av tillstånd som rör sjömätningar Förslaget i detta betänkande bygger på tidigare förslag med gediget utredningsunderlag från myndigheterna. Vi kan därför hänvisa till den tidigare beredningsprocessen. Utredningen bedömer inte att förslagen ger upphov till ytterligare finansieringsbehov hos myndigheterna. Vidare bedöms förslagen underlätta och förenkla för berörda företag. Inriktning för att tillhandahålla kunskapsunderlag Förslagen i detta avsnitt handlar om inriktningen för att försörja havsplaneringen med kunskapsunderlag. Således innebär de inte att ytterligare kostnader uppstår, utan syftar snarare till att göra arbetet effektivare och att förenkla för berörda aktörer. Tjänstebaserat kunskapsutbyte via Internet Geodatasamarbetet bedrivs enligt en befintlig nationell strategi som leds av Lantmäterier och som är under uppbyggnad. Den ska enligt förslaget utgöra basen för att försörja havsplaneringen med data och information. En utvecklad portal för havsplanering Förslaget bör rymmas inom de ekonomiska ramar som HaV tilldelas för att förvalta havsplaneringen. Beskriva ekosystemen, naturvärden samt värdefulla och sårbara områden HaV ska enligt utredningens förslag ges i uppdrag att i samarbete med kustlänsstyrelserna och utveckla ett nationellt system för att bedöma de ekosystemens naturvärden. Det kräver ytterligare utredning, innan det går att bedöma vilka kostnader som kan förväntas uppstå. Programmet ska först tas fram och sedan genomföras. Ett viktigt bidrag kommer från insatserna för bättre djupdata och maringeologiska kunskaper. Även här kan vi hänvisa till regeringens ställningstagande i havspolitiska propositionen (prop. 2008/09, s. 71) om att kartlägga det landskapet. I detta ingår även att ta fram heltäckande underlag om utbredningen för livsmiljöer och arter. Regeringen hänvisade som sagt till havsmiljöanslaget. Program för havsrelaterade samhällsanalyser Regeringen föreslås ge HaV i uppdrag att, tillsammans med och i samarbete med SCB och andra berörda, utveckla ett program för att försörja havsplaneringen med havsrelaterade samhällsdata och analyser. Kostnaderna för ett sådant program kan endast bedömas efter ytterligare utredning. Kostnaderna för att ta fram programmet bör enligt utredningen täckas inom befintliga ramar. Utredningen föreslår att berörda myndigheter i samråd med HaV inom sina ansvarsområden ska ta fram och bearbeta relevant information för att tillhandahålla underlag för havsplaneringen. Utredningen bedömer att kunskapsunderlagen för hushållningen med mark- och vattenområden och för riksintressen enligt , liksom för miljömålen i anpassad form kan användas för havsplaneringens behov. Det är således i hög grad fråga om befintliga myndighetsuppgifter, även om deras kunskapsunderlag kommer att behöva bearbetas för att passa som planeringsunderlag till havsplaneringen. Vidare konstaterar utredningen att risker kopplade till verksamheter och anspråk är en viktig aspekt i sammanhanget som inte har tagits om hand tillräckligt. MSB ska därför enligt förslaget få i uppdrag att, i samråd med andra berörda myndigheter, ta fram risk- och sårbarhetsanalyser av berörda verksamheter och anspråk som underlag för havsplaneringen. I huvudbetänkandet (SOU 2010:91, s. 347) tar utredningen ställning för att arbetet med att ta fram underlag hos de berörda myndigheterna i första hand ska finansieras inom ramen för befintliga anslag. Vid behov är det rimligt att medelstillskott finansieras inom respektive utgiftsområde. Dessa förslag utvecklar och kompletterar dem som lades i huvudbetänkandet. Utredningen förutsätter att de föreslagna uppdragen genomförs inom ramen för myndigheternas befintliga finansiering. Hantera följder av sekretessen för landskapsinformation Även detta uppdrag bör genomföras inom ramen för myndigheternas ordinarie verksamhet. Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:1742) om skydd för landskapsinformation Paragrafen, som är ny, innebär att den som har fått tillstånd för sjömätning också ska redovisa resultaten av mätningarna till , så att dessa kan införas i den nationella djupdatabasen. Syftet med regleringen är att tillgodose det allmännas intresse av att resultatet av genomförda sjömätningar kan användas för att förbättra informationsutgivningen och därmed sjösäkerheten. ska vidare få förena tillståndet med villkor för att tillförsäkra att undersökningen uppfyller rimliga kvalitetskrav. Den statliga sjömätningen utförs enligt vedertagen standard och sjömätning som utförs av andra aktörer bör, i förhållande till syftena med undersökningen, uppfylla motsvarande standard för att säkerställa resultatets kvalitet och användbarhet. Med kvalitet avses tillförlitlighet för de data som lämnas in, inte omfattning eller detaljeringsgrad för undersökningen. Paragrafens tredje stycke anger att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om redovisningens innehåll och utformning. Genom detta bemyndigande öppnas bl.a. en möjlighet att ställa sådana krav på rådata att denna kan nyttjas av den nationella djupdatabasen. De föreslagna bestämmelserna bygger på skyldigheten att lämna in mätdata enligt 14 kap. 3 § minerallagen (1991:45). Syftet med den bestämmelsen är att alla geologiska mätdata från undersökningar görs tillgängliga, inte endast de som lämnas in i samband med en efterföljande ansökan. Förslaget till förordning om ändring i förordningen (1993:1745) om skydd för landskapsinformation Ändringen innebär att prövar frågor om tillstånd för sjömätning för andra än Försvarsmakten, eller geologiska undersökning. Försvarsmakten ska lämna de upplysningar om en sjömätning kan antas medföra skada för totalförsvar, som verket behöver för att kunna avgöra saken, se vidare avsnitt 6.3.3 i detta betänkande. I paragrafens tredje stycke anges att får meddela närmare föreskrifter om innehåll och utformning i redovisningar enligt lagens 3 a §. Första stycket ändras så att även Havs- och vattenmyndigheten samt får inrätta databaser med landskapsinformation. Denna ändring motiveras av att myndigheten ska ansvara för fysisk planering av havet enligt den föreslagna lagen om havsplanering. ska bistå i det arbetet, bland annat med regionala planeringsunderlag. Det andra stycket ändras så att frågor om tillstånd för databaser som innehåller uppgifter om sjömätning ska prövas av . Syftet är att en och samma myndighet ska hantera alla tillståndsärenden som rör sjömätning. För att verket ska kunna avgöra om ett tillstånd för att upprätta en sådan databas kan antas medföra skada för totalförsvar, ska Försvarsmakten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt berörd länsstyrelse lämna de upplysningar som behövs. Se även utredningens förslag i avsnitt 6.3.3. Ändringen är en följd av att 5 § första och andra stycket ska ändras. Ändringen innebär att Försvarsmakten, Myndigheten för samhällsskydd och beredskap samt berörd länsstyrelse ska lämna upplysningar för att bedöma om risken för skada för totalförsvar även till , när det är verket som prövar frågor tillstånd för att inrätta databaser. Ändringen innebär också att de länsstyrelser som berörs av ett ärende om databaser ska lämna upplysningar till Lantmäteriet och . Se även avsnitt 6.3.3. Ändringen görs för att bestämmelsen ska överensstämma med förordningens 7 §, dvs. att såväl Myndigheten för samhällsskydd och beredskap som berörd länsstyrelse ska lämna upplysningar för att bedöma risken för skada för civila totalförsvar. En övergångsbestämmelse behövs när den nya tillståndsordningen ska införas. Bestämmelsen innebär att ansökningar om tillstånd som ännu inte har avgjorts, när ändringarna i 2, 5 och 6 §§ träder i kraft, ska lämnas över för avgörande till den nya tillståndsmyndigheten . Förslaget till förordning om ändring i offentlighets- och sekretessförordning (2009:641) Bilagan, punkt 52 Bilagan gäller sekretess enligt 9 § förordningen, som avser statliga myndigheters verksamhet, som bland annat består i utredning, planering och tillståndsgivning, med avseende på näringslivet, för uppgifter om enskildas affärs- eller driftförhållanden, uppfinningar eller forskningsresultat. Om det kan antas att den enskilde lider skada om uppgifterna röjs, gäller sekretess i högst om inte annat anges i bilagan till förordningen. Sekretessen enligt för ingivna undersökningsresultat enligt den föreslagna 3 a § lagen om skydd för landskapsinformation föreslås gälla i motsvarande omfattning som gäller för undersökningsresultat som ges in enligt 14 kap. 3 § minerallagen (1991:45), nämligen högst . Sådana uppgifter kan dock även täckas av annan sekretess. I synnerhet gäller det viss landskapsinformation som skyddas av sekretess enligt 15 kap. 2 § offentlighets- och sekretesslagen. För sådana uppgifter i allmänna handlingar gäller sekretessen i högst . Skulle det vara fallet, fortsätter självfallet den sekretessen att gälla oaktat denna bestämmelse. Havsplanering i svenska vatten En särskild utredare ska lämna förslag till hur en reformerad fysisk planering av merparten av det svenska territorialhavet och den svenska ekonomiska zonen kan utformas och föreslå nödvändiga författningsändringar. Syftet med att införa en ökad samhällelig styrning av dessa havsområden är att med ekosystemansatsen som grund bevara och restaurera de ekosystemen som havsbaserade verksamheter fortsatt ska kunna utvecklas. Uppdraget ska redovisas . Fysisk planering av havsområden Baserat på propositionen En sammanhållen svensk havspolitik (prop. 2008/09:170, bet. 2008/09:MJU29, rskr. 2008/09:299) är den av fastställda inriktningen för den svenska havspolitiken att havets och kustområdenas resurser ska nyttjas hållbart så att ekosystemen bevaras och restaureras som havsanknutna näringar kan utvecklas, växa och bidra till att stärka konkurrenskraft. I propositionen konstaterar regeringen att det finns behov av att skapa en mer ändamålsenlig planering av de svenska havsområdena. Planeringen ska värna om och förbättra havsmiljön i både och som den möjliggör ett hållbart användande av havets resurser. Ekosystemansatsen, som redovisas i propositionen och tillämpas vid genomförandet av EU:s strategi (2008/56/EG), ska därför ligga till grund för utredarens förslag. Med nya former för planering av havet bör förutsättningarna att efterleva EG-direktiv och internationella överenskommelser förbättras och bilaterala och internationella samarbeten om havsplanering underlättas. Utredaren bör därför beakta -och rådets direktiv /56/EG av om upprättande av en ram för gemenskapens åtgärder på havsmiljöpolitikens område (ramdirektiv om en marin strategi), -relevanta delar av Europeiska kommissionens meddelanden Färdplan för fysisk planering i kust- och havsområden: Att uppnå gemensamma principer för EU (KOM (2008) 791 slutlig) och Europeiska unionens strategi för (KOM (2009) 248 slutlig), -relevanta delar av Helcoms aktionsplan för (Baltic Sea Action Plan, ), -miljökvalitetsmålen, särskilt Hav i balans samt levande kust och skärgård, och -betänkande En utvecklad havsmiljöförvaltning (SOU 2008:48) i relevanta delar. Havsplaneringen en uppgift för den nya myndigheten för havs- och vattenmiljö Regeringen har beslutat att en särskild utredare ska utreda uppgifterna för en ny myndighet för havs- och vattenmiljöfrågor (dir. 2009:64). Havsplanering är avsedd att ingå i den nya myndighetens ansvarsområde men ska utredas separat av denna utredning på grund av frågans komplexitet. Den nya myndighetens ansvar för planering av havsområden kommer att ställa särskilda krav på samordning och samverkan mellan såväl berörda myndigheter som aktörer och intressenter. Detta gäller särskilt för territorialhavet. Frågeställningar som behöver samrådas med utredningen ovan ska behandlas med förtur. En rad myndigheter, bl.a. , , , , , Geologiska Undersökning, , , (från ) och Transportstyrelsen är berörda av planering i havsområden. Exempel på de intressen som berörs är fiske, vattenbruk, kulturvård, yrkessjöfart, naturvård, energigenerering och materialutvinning. Det är angeläget att dessa frågor belyses tidigt av utredningen så att resultatet sedan kan ligga till grund för det fortsatta arbetet. Med ett ökat statligt ansvar för havsplanering ska utredningen ägna särskild uppmärksamhet åt kommunernas, landstingens och länsstyrelsernas befintliga planering av havsområden. Allmänheten deltar i kommunernas planering och allmänhetens medverkan i en statlig planering bör tillförsäkras. Risken för att det uppstår problem och brister vid införandet av nya processer i havsplaneringen, t.ex. oklara ansvarsförhållanden gentemot andra myndigheter och verksamheter, ska så långt möjligt uppmärksammas och förebyggas. -föreslå vilket ansvar och vilka uppgifter med anknytning till havsplanering som den nya myndigheten bör ha, -efter kartläggning av vilka offentliga verksamheter och intressen som berörs föreslå en ändamålsenlig uppgifts- och ansvarsfördelning mellan den planerande myndigheten och övriga myndigheter, kommuner och regionala organ, -vid behov föreslå förtydliganden när det gäller olika myndigheters uppgifter, -analysera och redovisa hur ekosystemansatsen kan utgöra basen i en statlig havsplanering, -föreslå hur beslut om havsplaner kan ges en demokratisk förankring och vilka former för överprövning av besluten som är lämpliga, och -tidigt samråda med utredningen om en myndighet för havs- och vattenmiljöfrågor. Särskilda förutsättningar för havsplanering En utvecklad planering av havsområden kommer att skilja sig från den landbaserade fysiska planeringen i flera avseenden. Exempelvis bör havsplaneringen kunna behandla havets flerdimensionella karaktär med havsyta, vattenmassor, havsbotten och underliggande sediment och berggrund. Havets vattenmassor och dess resurser är ofta mer rörliga och föränderliga i jämförelse med förhållanden på land. Vidare saknas i de öppna havsområdena landplaneringens karaktäristika såsom privat markägande och fastighetsindelning. Möjligheterna för en stat att reglera användning och planering av havsområden utanför territorialhavet begränsas och styrs i stor utsträckning av internationella överenskommelser. Havsrättskonventionen (UNCLOS) är det grundläggande internationella regelverk som ska avspeglas i de nationella regelverken. Den svenska ekonomiska zonen är inte svenskt territorium och det folkrättsliga regelverket, inklusive rätten till fri sjöfart, fri överflygning och andra allmänt erkända folkrättsliga grundsatser ska därför säkerställas av utredningen. -föreslå vad havsplanering ska innebära och innehålla, -identifiera och analysera bristerna i dagens havsplanering och ange hur sådana eller andra problem ska kunna undvikas i ett nytt planeringssystem, -analysera och redovisa vilka särskilda krav som bör ställas på planering av havsområden jämfört med planering av landområden, -bedöma hur de svenska havsområdenas uppdelning i skilda regionala havsområden kan påverka planeringssystemets utformning, -föreslå former för hur de framtagna planerna kan hållas aktuella, -ta ställning till om det i framtagna planer ska vara möjligt att ange förutsättningar för att avsedda verksamheter ska kunna tillåtas, -beakta det folkrättsliga regelverket, -beskriva vilka behov av gränsöverskridande samråd och samarbeten som kan behövas vid framtagandet av havsplaner, och -föreslå hur aktivt kan bidra till samarbeten med berörda grannländer vad gäller gemensamma havsområden. Uppdraget att ta fram en ny planeringsordning för merparten av territorialhavet Genom (1987:10), PBL, har kustkommunerna rätten och skyldigheten att planera havsområden ut till gränsen för territorialhavet. I praktiken sker det ofta inte några aktiva kommunala planeringsinsatser för dessa områden med undantag av de mest strandnära områdena. Huvudorsaken till detta är att få kommunala intressen berörs utanför baslinjen och kustvattnen. Merparten av de frågor som är aktuella längre ut till havs är inte primärt kommunala angelägenheter utan mer av regional eller nationell karaktär. Pågående revidering av PBL ska beaktas av utredaren. Utredaren ska föreslå en statlig planering för territorialhavet med undantag av områdena innanför en nautisk mil utanför baslinjen. Planeringen bör i lämplig utsträckning vara av bindande karaktär. Det gäller särskilt för de planer som rör verksamheter till havs som är betydelsefulla för havsmiljön och för en långsiktig hushållning med havsområden och havsresurser. Den statliga planeringen bör utformas så att den är nära samordnad med PBL och relevanta delar av . Utredningen ska också väga skälen för en statlig planering mot behovet av att kommunerna fortsättningsvis ska ansvara och ha utrymme för den närmare planeringen. Även om en statlig myndighet således ges ansvaret för planeringen av merparten av territorialhavet ska kommunerna därför också ges insyn i och möjlighet att medverka i planeringen. -ta fram författningsförslag för en statlig planering, som i lämplig utsträckning är av bindande karaktär, för territorialhavet en nautisk mil utanför baslinjen,