sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — I sådant fall förelig- ger inte någon skyldighet att fastställa begränsningsvärden på sätt som anges i 11 och 12 §§ industriutsläppsförordningen (se avsnitt 4.4.1). Ordet BAT-slutsatser anges i bestämmelsen i plural för att tyd- liggöra att vid omprövning ska alla nya eller uppdaterade BAT- slutsatser som är tillämpliga på anläggningen och som har antagits under IED beaktas. Stadgandet om att hänsyn ska tas till BAT-slutsatser innebär inte någon egentlig ändring av det sätt på vilket miljöprövning sker utan utgör närmast en kodifiering av vad som redan anses gälla. Det torde vara en pedagogisk fördel att det framgår av författningstext att slutsatserna ska beaktas. BAT-referens- dokument framtagna under IPPC-direktivet används som en del av underlaget vid fastställande av villkor. Att hänsyn ska tas till BAT-slutsatserna innebär inte ett krav på att tillstånds- villkoren ska innehålla specifika teknikkrav utan att det ska anges ett begränsningsvärde för utsläpp satt utifrån en viss tekniks pre- standa. blir uttryckligen skyldig att beakta också de slutsatser som inte avser fastställande av begränsningsvär- den. När det däremot gäller fastställande av begränsningsvärden blir BAT-slutsatser som antagits under IED-direktivet bindande genom bestämmelserna i 11-12 §§ i den nya industriutsläppsför- ordningen (se kommentaren till dessa bestämmelser). Dessa bestämmelser har meddelats med stöd av det bemyndigande rege- ringen givits i andra stycket, där det föreskrivs att regeringen får meddela föreskrifter om hur begränsningsvärden för utsläpp ska fastställas och om undantag från dessa begräsningsvärden. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 4.5.8. Paragrafen har ändrats så att miljöorganisationerna får generell rätt att överklaga alla tillsynsbeslut enligt . Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.7.12. Paragrafen har ändrats genom ett tillägg med en ny punkt 14 i första stycket. Av bestämmelsen framgår att skyndsamhetskravet vid handläggning av mål om omprövning till följd av ny BAT-slut- sats även gäller vid ärenden som prövas av länsstyrelserna. Se kommentaren till 22 kap. 2 b § . Paragrafen har ändrats genom ett tillägg med en ny punkt 10 i första stycket. Ändringen innebär att mål om krav på kostnadsan- svar för fastighetsägare när avhjälpandeåtgärder medför värdeök- ning eller annan nytta enligt 10 kap. 9 § är stämningsmål enligt . Detta får till följd att tillsynsmyndigheter och verk- samhetsutövare kan föra talan om att få ta del av fastighetens värdeökning vid mark- och miljödomstol. Talan bör kunna väckas genom ansökan om stämning vid den mark- och miljödomstol inom vars domkrets fastigheten är belägen. De forumregler som finns i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar synes dock vara ofullständiga och bör därför ses över i lämpligt sammanhang. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 7.5.2. Paragrafen har ändrats genom ett tillägg i första stycket 7. Genom ändringen förtydligas att även länsstyrelse eller kommun kan pröva mål om omprövning. Genom hänvisning till prövning enligt bl.a. 8 § framgår att i begreppet omprövning enligt denna bestämmelse även ingår prövning av verksamhetsutövarens begäran om att upp- häva tillståndet. Paragrafen innehåller bestämmelser om vad en ansökan i ett ansök- ningsmål ska innehålla. Genom tillägget i första stycket 2 förtydligas att det är obligatoriskt att även ange de åtgärder för förberedelse för återanvändning, materialåtervinning och annan återvinning av det avfall som anläggningen ger upphov till. Genom ändringen genomförs art. 12.1 h) IED. Formuleringarna i denna artikel är mot bakgrund av hur avfallshierarkin är utformad enligt EU:s nya ramdirektiv för avfall (2008/98/EG) dock inte helt lyckad. I art. 12.1 h) IED stadgas recycling and recovery of waste, vilket översätts som materialåtervinning och återvinning av avfall. Detta är att säga samma sak två gånger. I det nya ramdirektivet för avfall definieras recovery i grova drag som återvinning i största allmän- het där recycling är en delmängd i form av materialåtervinning. I ramdirektivet används också recycling and other recovery vilket visar att materialåtervinningen är en delmängd som står högre upp i avfallshierarkin än övrig återvinning, t.ex. energiåter- (se art. 4 ramdirektivet för avfall). I 22 kap. 1 § första stycket 2 görs därför en uppdelning mellan förberedelse för återan- vändning, materialåtervinning och annan återvinning av det avfall som anläggningen ger upphov till. På så sätt blir anknytningen till avfallshierarkin korrekt. Skyldigheten att inkomma med statusrapport enligt denna punkt är ny. Genom denna punkt genomförs art. 12.1 e) IED. Skyldigheten gäller inte för alla verksamheter utan endast för IED-anläggningar. I 14 och 15 §§ industriutsläppsförordningen anges när en statusrapport ska upprättas och vad den ska innehålla. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 4.3. Eftersom ändringarna i införs utan övergångs- bestämmelse gäller att sökanden i ett pågående mål eller ärende är skyldig att komplettera ansökan enligt denna bestämmelse. Befint- liga verksamheter behöver dock inte inkomma med en statusrap- port förrän . Detta följer av övergångsbestäm- melsen till industriutsläppsförordningen. Andra stycket är nytt. Av bestämmelsen följer att innehållet i en ansökan om ändringstillstånd ska ta sin utgångspunkt i det för verksamheten gällande tillståndet. Ändringen ska prövas mot bakgrund av detta tillstånd. De uppgifter som anges i första stycket 1-8 behöver endast ingå i en ansökan om ändringstillstånd i den utsträckning uppgifterna skiljer sig från vad som redovisats i sam- band med prövningen av den befintliga verksamheten Härigenom visas att såväl ansökan som den efterföljande prövningen bör foku- sera på alternativskiljande miljöpåverkan. (se avsnitt 6.10.2). Av tillägget i första stycket framgår att ansökningshandlingarna även ska ges in elektroniskt om det är lämpligt. Det är ofta värdefullt att inkomna handlingar kan hanteras elektroniskt och det underlättar för prövningsmyndigheten att handlingarnas innehåll finns att tillgå i denna form. Det kan dock förekomma att en sådan ordning är olämplig, t.ex. när ett dokument är mycket omfattande. Det blir därför upp till sökanden att avgöra vad som är lämpligt. Utgångs- punkten för sökanden bör dock vara att handlingar i största möjliga utsträckning även ges in elektroniskt. Härigenom underlättas för allmänheten att ta del av inkomna handlingar i mål och ärenden. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 4.12. Andra stycket är nytt. Bestämmelsen innehåller ett bemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om tillståndshavarens skyl- dighet att inkomma med underlag och ansöka om omprövning när en ny BAT-slutsats har offentliggjorts. Med stöd av detta bemyn- digande har 6 och 9 §§ industriutsläppsförordningen meddelats som reglerar tillståndshavarens skyldigheter i det nya översynsför- farandet. Paragrafen är ny. Av bestämmelsen framgår att mål om ompröv- ning utlösta av offentliggörandet av nya BAT-slutsatser ska hand- läggas skyndsamt. Kravet på skyndsamhet gäller för alla pröv- ningsinstanser. Detta framgår av 19 kap. 5 § och 23 kap. 7 och 9 §§ . Bestämmelsen är en del av genomförandet av art. 21 IED som stipulerar en skyldighet att se över och vid behov ompröva ett tillstånd från offentliggörandet av en BAT-slutsats som rör en anläggnings huvudsakliga verksamhet. För att klara tidsgränsen för prövningen och med hänsyn till att den övriga målhanteringen inte ska bli lidande måste målen begrän- sas till att avse den i anledning av BAT-slutsatsen nödvändiga omprövningen. Tillståndshavaren får därför i sin ansökan om omprövning inte begära prövning i andra delar än sådana som har samband med relevanta BAT-slutsatser (se kommentaren till 9 § industriutsläppsförordningen). Bestämmelsen behandlas i avsnitt 6.7.9. Genom ett tillägg i första stycket 2 stipuleras att en dom i förekom- mande fall ska innehålla bestämmelser om vilken verksamhet som är den huvudsakliga. Skyldigheten att i domen redovisa den huvud- sakliga verksamheten gäller endast vid prövning av IED-anlägg- ningar även om det inte är något som hindrar att domstolen anger detta även i andra fall. Exempelvis kan ett bolag både framställa järn och stål samt bearbeta järnmetaller och därigenom träffas av åtminstone två BAT-referensdokument och BAT-slutsatser (IS och FMP, se tabell 2.1). Det är dock enbart vid offentliggörandet av den BAT-slutsats som avser den huvudsakliga verksamheten som en översyns- och omprövningsprocess behöver inledas enligt IED. Det är domstolen som får bedöma frågan om vad som utgör den huvudsakliga verksamheten, men vanligtvis bör det inte finnas skäl att avvika från verksamhetsutövarens egen uppfattning i detta avse- ende. Skyldigheten att ange vad som är den huvudsakliga verksam- heten i en tillståndsdom påverkar inte hur tillståndets omfattning anges i tillståndsmeningen. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.7.8. Paragrafen har ändrats genom att en hänvisning till nu föreslagna lagrummet 22 kap. 2 b § har lagts till. Skyndsamhets- kravet vid handläggning av mål om omprövning till följd av ny BAT-slutsats gäller därmed även i mål som prövas av Mark- och . Se kommentaren till 22 kap. 2 b § miljö- balken. Genom tillägg i första stycket för föreskrifter meddelade med stöd av 12 kap. 10 § kan föreskrifter på jordbrukets område bryta tillståndets rättskraft. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.8.1 och 6.8.2. I fråga om föreskrifter som har meddelats med stöd av 12 kap. 10 § före gäller 24 kap. 1 § miljö- balken i dess tidigare lydelse. I punkt 13 införs en ny grund för omprövning. Där anges att omprövning får ske om det behövs för att en miljöfarlig verksam- het ska uppfylla de för verksamheten relevanta BAT-slutsatserna. Detta tillägg till bestämmelsen är en del i genomförandet av art. 21 IED. får ansöka om omprövning på denna grund. Att det inte är en skyldighet för tillsynsmyndigheten att i detta fall ansöka om omprövning framgår av 26 kap. 2 § andra stycket i den föreslagna lydelsen. Den primära skyldigheten att ansöka om omprövning enligt den nya grunden vilar på tillstånds- havaren enligt 9 § industriutsläppsförordningen. Om denna skyl- dighet inte fullgörs kan tänkas att tillsynsmyndigheten i ett enkelt fall väljer att på egen hand ansöka om omprövning i stället för att vitesförelägga den verksamhetsutövare som inte ansöker om omprövning trots tillsynsmyndighetens beslut enligt 7 § industri- utsläppsförordningen. Att en tillsynsmyndighet väljer att inte ansöka om omprövning med stöd av punkten 13 kan inte frånta tillståndshavaren skyldigheten att själv ansöka enligt 9 § industriut- släppsförordningen. En tillståndshavare som inte ansöker om omprövning riskerar, om det kan konstateras att verksamheten bedrivs i strid med gällande BAT-slutsatser, att förlora sitt tillstånd vid en prövning enligt 24 kap. 3 § första stycket 7. Väljer tillsyns- myndighet att inte ansöka om omprövning behåller myndigheten ändå skyldigheten att föra ärendet vidare. Myndigheten måste vara aktiv och använda de medel som finns för att få en tredskande verksamhetsutövare att uppfylla sin skyldighet innan förbudstalan tillgrips. Sjätte stycket är nytt. Genom bestämmelsen förtydligas att begränsningsregeln i femte stycket inte kan tillämpas om något annat följer av medlemskap i . Bestämmelsen är endast ett klargörande eftersom skyldigheten för svenska domstolar att åsidosätta en svensk regel som står i strid med gäller oavsett denna bestämmelse. Enligt femte stycket får tillståndsmyn- digheten vid omprövning inte meddela så ingripande villkor eller andra bestämmelser att verksamheten kan bedrivas eller att den avsevärt försvåras. En sådan begränsning kan inte upprätt- hållas i strid mot IPPC-direktivet och IED. bli nödvändigt att ompröva tillståndsvillkoren till följd av att en IED-anläggning orsakar utsläpp som överstiger vad som högst accepteras enligt relevanta BAT-slutsatser måste nya eller revide- rade begränsningsvärden för utsläpp införas. Tillståndsmyndig- heten är inte förhindrad att meddela sådana villkor ens i den osan- nolika situationen att det leder till att verksamheten kan bedrivas. Bestämmelsen behandlas i denna del närmare i avsnitt 6.5. Paragrafens första stycke ger under angivna förutsättningar möjlig- het för tillståndsmyndigheten att på begäran av tillståndshavaren upphäva tillstånd eller upphäva och ändra villkor. Första punkten är ny. Enligt denna får tillståndsmyndigheten helt eller delvis upphäva tillstånd till miljöfarlig verksamhet om tillståndsplikten har upphört. Det krävs dock att verksamheten har anmälts till tillsynsmyndigheten. Tillståndet får också upphävas på begäran av tillståndshavaren om verksamheten slutligt har upphört. Som framhållits i avsnitt 9.4.3 har det tidigare saknats uttryckliga bestämmelser om detta, vilket har framstått som en brist. Andra punkten motsvarar den tidigare lydelsen av bestämmelsen. Någon ändring i sak är inte avsedd. Tredje punkten är ny. Enligt denna får tillståndsmyndigheten på begäran av tillståndshavaren ändra, upphäva eller meddela nya vill- kor eller andra bestämmelser i en tillståndsdom eller ett tillstånds- beslut om det behövs för att verksamheten ska uppfylla kraven i relevanta BAT-slutsatser. Det är både den BAT-slutsats som avser den huvudsakliga verksamheten och alla övriga tillämpliga BAT- slutsatser som har offentliggjorts sedan tillståndet meddelades eller senast omprövades som ska ligga till grund för ansökan om omprövning. Detta följer av skyldigheten i art. 21.3 sista stycket IED. I den svenska översättningen av denna bestämmelse används ordet antagits i stället för offentliggjorts. En jämförelse kan göras med den engelska versionen av direktivet där inte någon av dessa tidpunkter anges. Där sägs endast The reconsideration shall take into account all the new or updated BAT conclusions apppli- cable to the installation. På samma sätt som enligt 21.3 första stycket IED måste det dock vara offentliggörandet och inte anta- gandet av övriga BAT-slutsatser som avses, eftersom offenliggö- randet är den tidpunkt som reglerar ikraftträdandet. Andra stycket är nytt. ges en möjlighet att göra ändringar i andra villkor än de som omfattas av ansökan om omprövning (dvs. att göra ändringar i grundtillståndet). Det krävs alltså inte något yrkande för att tillståndsmyndigheten ska få ändra eller upphäva ett annat villkor. En förutsättning för detta är dock att det andra villkoret har ett samband med den sökta omprövningen. Det kan t.ex. vara så att utsläppen av ett visst ämne till luft från miljösynpunkt har ett sådant samband med ett visst begränsningsvärde i BAT-slutsatsen att det inte kan behandlas iso- lerat utan att ett visst annat villkor i grundtillståndet berörs. Det kan även tänkas att tillståndshavaren anser att han uppfyller vissa delar av en BAT-slutsats och därför inte upptar alla de villkor som berörs av denna i sin ansökan om omprövning. Tillståndsmyndig- heten kan dock vid sin prövning av målet finna att även andra delar av BAT-slutsatsen bör leda till en ändring av villkoren. Genom bestämmelsen i andra stycket garanteras att ingen del av de rele- vanta BAT-slutsatserna faller utanför prövningen. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.7.5. Andra stycket har ändrats så att skyldigheten för tillsynsmyndig- heten att ansöka om omprövning endast gäller vid omprövning enligt punkt 1-12 och således innefattas inte de fall då nya BAT- slutsatser har antagits. I det sistnämnda fallet är det tillståndshava- ren som har den primära skyldigheten att ansöka om omprövning enligt 9 § industriutsläppsförordningen. kan dock välja att ansöka om omprövning i sådana fall om myndigheten anser att det är lämpligt (se kommentaren till 24 kap. 5 §). Tredje stycket är nytt. Enligt bestämmelsen är tillsynsmyndig- heten skyldig att förelägga tillståndshavaren att ansöka om omprövning enligt 24 kap. 8 § första stycket 3 om förutsättningar föreligger enligt 24 kap. 5 § första stycket 13. Denna skyldighet hänvisas det till i 7 § industriutsläppsförordningen. Bestämmelsen är en del i genomförandet av art. 21 IED. det behövs ett ingripande från tillsynsmyndigheten för att få till stånd en omprövning. Så är inte fallet om verksamhetsutövaren själv har ansökt om omprövning. I paragrafen anges de bemyndiganden som bestämmelserna i för- ordningen vilar på. Hänvisning till och rådets direktiv /75/EU av om industriutsläpp (sam- ordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar) finns på flera ställen i förordningen varför förkortningen industri- utsläppsdirektivet, tagits in. BAT-slutsatser är ett mycket centralt begrepp i IED. De utgör de slutsatser i de referensdokument utfärdade av kommissionen med stöd av art. 13 IED där BAT fastställs. Statusrapport är definierat i 10 kap. 1 § varför hän- visning sker till denna bestämmelse för att visa att begreppet har samma betydelse i som i förordningen. Föroreningsskada definieras som miljöskada av mark och grund- vatten enligt 10 kap. 1 § . Genom hänvisning till miljö- balken klarläggs att det krävs att miljöskadan kan medföra skada eller olägenhet för människors hälsa eller miljön. Till skillnad från föroreningsskada enligt 10 kap. är dock förorenings- skada enligt industriutsläppsförordningen begränsad till skada på mark och grundvatten och omfattar inte miljöskada på anlägg- ningar, vattenområden etc. I industriutsläppsförordningen används begreppet i 14 §. Bestämmelserna i förordningen är tillämpliga på de anläggningar som anges i bilagan till förordningen. Av bestämmelsen framgår att genast efter offentliggörandet av ny BAT-slutsats ska informera tillsynsmyn- digheterna om den nya slutsatsen. När det gäller djurhållande anläggningar som omfattas av punkten 6.6 i bilagan åvilar denna skyldighet i stället . I de allra flesta fall bör till- synsmyndigheterna informeras inom . Det är upp till och att avgöra hur informa- tionen ska lämnas. För att säkerställa att tillsynsmyndigheterna inte är tvingade att aktivt bevaka dag för offentliggörandet förutsätts att en riktad information lämnas till tillsynsmyndigheterna. Det är därför inte tillräckligt att information lämnas på verkens respektive hemsidor. Däremot är det lämpligt att verken löpande på sina hem- sidor redovisar hur arbetet med framtagandet av nya BAT-slutsat- ser fortskrider. Det är även viktigt att information lämnas om det är känt att BAT-slutsatserna kommer att genomföras genom gene- rella föreskrifter. och behöver inte ha vetskap om vilka myndigheter som utövar tillsyn över de verksamheter vars huvudsakliga verksamhet omfattas av den aktuella BAT-slutsatsen. Det blir upp till varje tillsynsmyndighet att ha överblick över vilka anläggningar som omfattas. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.7.1. Bestämmel- serna i 4–10 §§ industriutsläppsförordningen är en del i genomfö- randet av art. 21 IED som behandlas i kapitel 6. När tillsynsmyndigheterna har fått information enligt 4 § ska de myndigheter som utövar tillsyn över någon av de verksamheter vars huvudsakliga verksamhet berörs av en ny BAT-slutsats genast informera dessa tillståndshavare om deras skyldighet att komma in med underlag enligt 6 §. Att informationen ska lämnas genast innebär att tillsynsmyndigheterna bör informera tillståndshavarna Det krävs att tillsynsmyndigheterna har kunskap om vilka verksamheter som berörs av offentliggörandet av en ny BAT-slutsats. Den tillsynsmyndighet som redan känner till offentliggörandet av en ny BAT-slutsats kan naturligtvis underrätta verk- samhetsutövaren om detta och behöver inte avvakta till dess information kommer från eller . är endast skyldig att underrätta tillstånds- havaren om hans skyldighet. Det är en service gentemot tillstånds- havaren för att denne själv ska slippa bevaka offentliggörandet av nya BAT-slutsatser. Tillståndshavarens skyldighet enligt 6 § gäller dock oberoende av om han nåtts av en underrättelse från myndig- heten. Bestämmelsen behandlas närmare i avsnitt 6.7.2. Denna bestämmelse är en del i genomförandet av art. 21 IED (se avsnitt 6.7) Enligt paragrafen är en tillståndshavare vars huvud- sakliga verksamhet berörs av en ny BAT-slutsats skyldig att lämna in underlag till tillsynsmyndigheten för att myndigheten ska kunna ta ställning till om det finns skäl för omprövning enligt 24 kap. 5 § första stycket 13 . Underlåtenhet att i rätt tid inkomma med underlag kan medföra att tillståndshavaren påförs miljösank- tionsavgift enligt förordningen om miljösanktionsavgifter (1998:950). Underlaget ska ha inkommit till myndigheten inom åtta måna- der från offentliggörandet av BAT-slutsatsen. är den minsta tidsrymd som kan anses rimlig för att tillståndshavaren ska hinna analysera vilken verkan den nya BAT-slutsatsen får och ta fram underlag för sin egen och tillsynsmyndighetens bedömning. Genom att tidsgränsen är satt ges utrymme för tillståndshavaren att vänta med att påbörja arbetet med framtagan- det av underlag i avvaktan på om föreskrifter meddelas. I de allra flesta fall kommer berörda tillståndshavare att känna till om rege- ringen, eller avser att meddela generella föreskrifter vilka ersätter den individuella omprövningen (se avsnitt 6.7.7). Tanken med en något längre tidsrymd är att det kan ta att utfärda generella föreskrifter i de fall detta kom- mer att vara lämpligt. I den mån generella föreskrifter används kommer individuell översyn inte att behövas, och enligt 10 § indu- striutsläppsförordningen gäller inte skyldigheten att komma in med underlag för det fall den aktuella BAT-slutsatsen har genom- förts genom generella föreskrifter meddelade med stöd av 9 kap. 5 § . Det underlag som tillståndshavaren ska lämna in ska visa på vilket sätt tillståndsvillkoren uppfyller kraven i den nya BAT-slut- satsen. Tillståndshavaren ska redogöra för hur verksamheten för- håller sig till hela BAT-slutsatsen, d.v.s. inte bara de delar som anger begränsningsvärden för utsläpp (BAT-AELs). Underlaget behöver däremot inte innehålla en redogörelse för hur övriga på verksamheten tillämpliga BAT-slutsatser uppfylls. Det är först vid en omprövningssituation som prövning även ska ske gentemot alla de övriga BAT-slutsatser som är tillämpliga på verksamheten enligt 16 kap. 5 § . I de fall det är tydligt att den BAT-slutsats som avser den huvudsakliga verksamheten utlöser en omprövning bör dock tillståndshavaren och tillsynsmyndigheten även ta upp frågan om efterlevnaden av övriga tillämpliga BAT-slutsatser. Anser tillståndshavaren att det finns skäl för undantag från de utsläppsnivåer eller övriga krav som anges i BAT-slutsatsen ska det motiveras. Prövning måste i de fall tillståndshavaren begär undan- tag från de begränsningsvärden för utsläpp angivna i BAT-slutsat- sen ske enligt 12 § vid domstol eller länsstyrelsernas miljöpröv- ningsdelegationer. Skyldigheten för tillståndshavaren enligt denna bestämmelse gäller oavsett om denne fått information från tillsynsmyndigheten enligt 5 §. Denna bestämmelse är en del i genomförandet av art. 21 IED. Utredningens överväganden kring genomförandet av denna artikel redovisas i avsnitt 6.7. Bedömer tillsynsmyndigheten att det finns skäl för omprövning enligt 24 kap. 5 § första stycket 13 ska myndigheten förelägga tillståndshavaren att ansöka om omprövning enligt 24 kap. 8 § första stycket 3 . Har tillståndshava- ren redan ansökt om omprövning behöver myndigheten inte med- dela något föreläggande. Nedan skisseras ett antal situationer som kan tänkas inträffa vid tillsynsmyndighetens översyn av tillståndsvillkoren. BAT-slutsatserna är strängare än villkoren Är begränsningsvärdena för utsläpp i BAT-slutsatsen strängare än tillståndsvillkoren måste tillståndshavaren ansöka om omprövning med stöd av 24 kap. 8 § första stycket 3 . Tillstånds- havaren måste också ansöka om omprövning om han anser att det finns skäl för undantag i enlighet med 12 §.