sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — Någon mot- svarande distributionsplikt för elektronisk spridning av yttranden, exempelvis via internet, föreslås inte eftersom kommitténs bedöm- ning är att antalet leverantörer av tjänster är tillräckligt stort för att säkra distributionen. Enligt vår mening finns det anledning att noga följa utvecklingen så att inte svårigheter att sprida yttranden elektroniskt uppstår. Internet innebär enorma möjligheter för människor att kom- municera med andra och uttrycka sina åsikter. Demokratiserings- potentialen detta för med sig är även den enorm. För vissa makt- havare är de nya möjligheterna ett hot. Auktoritära regimer vill begränsa möjligheterna för deras medborgare att säga vad de tycker och ta del av det hav av information som finns tillgängligt bara ett musklick bort. har en mycket viktig internationell roll som stark förespråkare för yttrandefrihet och ett ocensurerat internet. finns oroväckande tecken också i den utveckling som pågår i demokratiska länder. Filtrering av information på internet, i realiteten censurering, verkar vinna mark. I undantagsfall kan filtrering vara nödvändig, som för att hindra spridning av barnpornografi. Men tar kraftfullt avstånd från försök, antingen via lag eller via uppmaning till operatörer, att med hänvisning till t.ex. moraliska motiv begränsa tillgången till viss sorts information. Medborgarens rätt till personlig integritet är grundläggande i ett liberalt samhälle och för människors möjlighet att leva sina liv i frihet. eftersträvar ett samhälle där människor vågar vara öppna. Vi är övertygade om att öppenhet föder öppenhet. Kränk- ningar av den enskildes personliga integritet ger effekter i motsatt riktning och innebär en negativ spiral som för oss allt längre från det öppna, fria samhälle vi eftersträvar. Därför är det oroande att den grundläggande mänskliga rättig- heten till personlig integritet behandlats så styvmoderligt. Blir den personliga integriteten för inskränkt begränsas förutsättningarna för det demokratiska samhället. Den intensiva integritetsdebatt som förts inger dock hopp: Allt fler börjar nu för- stå hur viktiga frågorna är. Dagens snabba teknikutveckling är mycket positiv, men medför att nya sätt att kartlägga och övervaka blir möjliga, både för stater, företag och enskilda individer. I avvägningen mellan integritet å ena sidan och säkerhetsintressen eller starka ekonomiska intressen å andra sidan, har balansen systematiskt förskjutits till integritetens nackdel. Ett dilemma uppstår när integritetsaspekter konkurrerar med andra demokratiska värden, dvs. när två rättigheter står mot varandra. I det öppna samhället är den personliga integriteten lika nödvändig och angelägen som exempelvis möjligheten att få uttrycka sin åsikt, även om den är misshaglig för vissa. Dilemmat kan också illustreras av att rätten att söka informa- tion inte i för stor utsträckning får inskränkas, även om det i vissa fall innebär att någon samlar information om en annan person som kan anses känslig. Än mindre att yttrandefriheten inskränks. Den verkligt svåra utmaningen ligger i att hitta rätt balans mellan mot- stående, men var för sig legitima, intressen. Yttrandefrihets- kommitténs analys visar att det i princip inte förekommer sådana integritetskränkningar inom det grundlagsskyddade området som kan motivera en särskild straffbestämmelse. Vi ser också stora för- delar med dagens frivilliga system med etiska regler och prövningar av övertramp, som skulle kunna försvagas om lagstiftning infördes. Däremot finns det starka skäl för en generell straffbestämmelse till skydd mot grova personliga kränkningar utanför det grundlags- skyddade området. Något som regeringen bör ta initiativ till. vill samla väsentlig integritetsskyddande lagstiftning i en balk – Integritetsbalken. Den ska grundas i varje individs rätt till sig själv och sin privata sfär. är ett öppet land när man ser till vår offentliga förvaltning. Som medborgare finns det stora möjligheter att ta del av informa- tion, men även att som anställd lämna information till media. Detta meddelarskydd spelar en viktig roll i vårt öppna samhälle. De senaste årens valfrihetsreformer har inneburit ett växande antal företag som utför uppgifter som tidigare i huvudsak utfördes av det offentliga. har inte haft möjlighet att utreda hur med- delarskyddet kan säkras med allt fler privata utförare av offentlig verksamhet. Därför är det angeläget att regeringen utreder hur meddelarskyddet kan utvidgas till att omfatta anställda i dessa företag. Vi menar att det är angeläget att hetslagstiftningen utvidgas till att omfatta även transpersoner och funktionshindrade. Inte heller detta har det varit möjligt för kommittén att utreda, vilket vi beklagar. Det är angeläget att regeringen tar initiativ till att utreda hur transpersoner och personer med funktionsnedsättning kan skyddas mot hetsande yttranden. Av ledamoten (MP) Utgångspunkterna för mitt arbete i kommittén har varit att med beaktande av en så hög grad av lojalitet som möjligt med utred- ningsdirektiven och behovet av en bred parlamentarisk enighet kring kommitténs slutsatser och förslag, söka utvidga det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga skyddet för yttranden i . Genom kommittén förslag till reviderade TF och YGL bibehålls skyddet intakt inom de områden dessa grundlagar omfattar . Någon väsentlig utökning är det dock inte tal om. Jag hade önskat att kommittén kunnat göra detta. Det är min bedömning att ett sådant område där det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga skyddet har minskat, jämfört med hur det såg ut när kommittén påbörjade sitt arbete, är den del av sam- hället där offentligfinansierad verksamhet utförs av privata företag. Kommittén har här fastnat för att avge en skrivelse till regeringen med påpekande av det behov av lagstiftningsåtgärd som finns. I ett särskilt yttrande tillsammans med ledamöterna , utvecklar jag mina skäl för detta. I samma särskilda yttrande utvecklas också varför den s.k. brottskatalogen borde utökas till att även omfatta brott riktade mot s.k. transpersoner och personer med funktionsned- sättning. Ett annat område där jag anser att kommitténs förslag borde ha utvecklats ytterligare, är de delar som rör hur grundlagarna förmår skydda yttranden i mediaformer som är under utveckling, som används i liten omfattning eller som ännu inte skapats. Jag utvecklar min mening i denna del i ett särskilt yttrande tillsammans med ledamöterna . I detta särskilda yttrande anges också något om behovet av att utöka grundlagsskyddet för yttranden i vissa existerande digitala massmedier. Jag vill avslutningsvis något utveckla mig i frågan om skyddet för enskildas tillgång till internet och frågan om så kallad nätneutralitet. Särskilt om så kallad nätneutralitet Kommittén har i sitt betänkande föreslagit att den s.k. distri- butionsplikten i viss mån skall utökas. Jag välkomnar detta. Denna utökning är dock av begränsad omfattning och gäller inte kom- munikation i digitala fora, där kommitténs slutsats är att det inte finns något lagstiftningsbehov. Det finns dock skäl att här resa ett varningens finger, när det gäller rätten att fritt sprida yttranden via internet och när det gäller tillgången till internet. Utvecklingen av internet och digitala tjänster har medfört såväl att enskildas kommunikationsmöjligheter förbättrats, som att teknik- utvecklande och företagande underlättats. är ett av de ledande länderna när det gäller utveckling av dessa tjänster. Såväl utbyggnad av bredband, som faktisk tillgång till och kunnande, samt användning av internet och digitala tjänster är omfattande. Utvecklingen av olika medietjänster för fri kommunikation över internet har varit stor och har lett till en i väsentlig grad ökad frihet för enskilda. Det finns nu tecken på att denna frihetsutveckling är hotad genom bland annat teleoperatörers vilja att styra och kontrollera trafiken i näten. visar till exempel i rapporten i .se 2011 – Nätneutralitet hur trafikprioritering, fördelning och begränsning av tillgång till innehåll, förekommer i de svenska näten. Ännu ett exempel är hur , börjat ta betalt för användare som vill använda vissa tjänster som konkurrerar med Telias egna tjänster, på internet. Vad som ovan beskrivits är problematiskt av flera skäl. Dels för konsumenter som riskerar att internetoperatörerna vid hög belast- ning prioriterar de egna tjänsterna framför de av konsumenten själv efterfrågade, dels ur ett innovations- och konkurrensperspektiv, där utvecklingen av nya tjänster påverkas. Även ur ett demokrati- perspektiv är utvecklingen problematisk och det är kanske detta som är mest oroande ur de perspektiv , är satt att värna och som jag har haft som utgångspunkt att skydda och utveckla. Operatörer har möjlighet att blockera information från konkurrerande medier och möjlighet att hindra eller begränsa möjlighet till andra verklighetsbeskrivningar och yttranden från att spridas. Detta medför ett visst intrång i enskildas inte- gritet, då operatörerna behöver granska och sortera internet- användarnas beteenden, för att kunna göra dessa blockeringar och prioriteringar. Detta är djupt oroande. Jag anser att frågan om hur så kallad nätneutralitet ska uppnås i behöver bli föremål för särskild utredning och att det i denna särskilt ska beaktas hur operatörernas möjlighet att styra enskildas möjligheter till informationsinhämtande och spridande, ska begränsas. Hur ska trafikprioritering få ske och under vilka förutsättningar och ska det alls få ske? Av ledamöterna (M), (M), (M) och (MP) Grundlagsskydd för nya massmedier m.m. Kommitténs ställningstaganden och nya tekniker för masskommunikation Medieområdet har genomgått snabba förändringar och mycket tyder på att förändringstakten kommer att accelerera (jfr kap. 5). Nya massmedier växer fram som en följd av den tek- niska utvecklingen, som traditionella massmedier mer och mer smälter samman. Det är också tydligt att den tekniska utvecklingen, i synnerhet internets framväxt, har gjort det möjligt för många fler att ägna sig åt masskommunikation till en låg kost- nad, något som påtagligt har förändrat förutsättningarna på mass- medieområdet. var det i hög grad massmedieföretag som producerade och gav ut massmedier – nu kan även privatpersoner ägna sig åt masskommunikation från sin hemmadator. Det är ange- läget att det särskilt starka yttrandefrihetsskyddet så långt det är möjligt också ska kunna omfatta nya former av masskommunika- tion, så att medborgarnas yttrandefrihet kan skyddas även när den utövas med hjälp av nya medier. Ett av de skäl som anförts för att införa en samlad, mer teknik- oberoende grundlag på tryck- och yttrandefrihetsområdet är just att en sådan grundlag skulle kunna ge automatiskt grundlagsskydd åt nya slags massmedier (se avsnitt 3.2). Det nuvarande grundlagsskyddet slår till om vissa tekniker för masskommunikation används. TF är tillämplig på sådant som tryckts i tryckpress och i vissa fall sådant som mångfaldigats genom foto- kopiering eller liknande förfarande, medan YGL under vissa förut- sättningar är tillämplig på radiosändningar, tekniska upptagningar och databaser. Såsom grundlagsskyddet nu är utformat krävs således återkommande ändringar av i första hand YGL för att nya former av massmedier ska erhålla grundlagsskydd. Det senaste exemplet på detta är digital bio som gavs grundlagsskydd genom ändringar i YGL, vilka trädde i kraft , efter för- slag av denna kommitté i betänkandet Grundlagsskydd för digital bio och andra yttrandefrihetsrättsliga frågor (SOU 2009:14). exempel på en ny medieform som inte anses ingå i TF:s eller YGL:s tillämpningsområde är vissa slags e-böcker (se avsnitt 6.3). Tanken bakom den nya yttrandefrihetsgrundlag (NYGL) som kommittén utarbetat är att det automatiska grundlagsskyddet inte längre ska utlösas genom att viss teknisk utrustning används (tryck- pressen, radiosändaren etc.), utan det automatiska grundlagsskyddet ska utlösas genom att ett massmedieföretag ger ut ett massmedium, helt oavsett vilken teknisk utrustning som därvid kommer till använd- ning. Dessutom ska det finnas möjlighet att få frivilligt grundlags- skydd för ett massmedium genom att ansöka om och beviljas utgiv- ningsbevis eller genom att förse massmediet med ansvarsuppgifter, vilket innebär att även massmedier utgivna av andra företag, organisa- tioner och privatpersoner ska kunna omfattas av grundlagsskyddet. En praktiskt sett mycket viktig förändring skulle vara att det genom NYGL skulle bli möjligt att få grundlagsskydd för databaser (främst webbplatser på internet) redan genom att sätta ut ansvars- uppgifter; någon ansökan om utgivningsbevis skulle inte behövas. Det har varit centralt i arbetet att även NYGL ska värna de gällande tryck- och yttrandefrihetsrättsliga grundbultarna (censur- förbudet, etableringsfriheten, meddelarskyddet, ensamansvaret, den särskilda rättegångsordningen och brottskatalogen) och det har i stor utsträckning visat sig vara möjligt. Vi välkomnar det omfattande och ambitiösa arbete som har bedrivits för att utforma ett väl genomarbetat förslag till ny grund- lag på tryck- och yttrandefrihetens område. Kommittén har där- igenom kunnat jämföra den rådande ordningen med ett tänkt, konkret alternativ. Kommitténs majoritet, där vi ingår, har dock stannat för att inte föreslå införandet av en ny yttrandefrihetsgrundlag, utan lägger i stället fram förslag till förändringar av TF och YGL. Kommittén är inte beredd att ställa sig bakom några avgörande förändringar av det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga skyddets grundstruktur. Skyddet ska, enligt kommitténs mening, även fortsättningsvis vara knutet till olika former av teknik för masskommunikation. Ett viktigt argument för denna ståndpunkt är att de föreliggande pro- blemen med TF och YGL generellt sett inte kan sägas vara till- räckligt allvarliga för att nu motivera en så stor förändring av regleringen av tryck- och yttrandefriheten som att införa en helt ny grundlag. Man ska inte laga det som inte är trasigt är ett talesätt som passar väl in i detta sammanhang. Trots detta och trots den kritik mot NYGL som framförs i kap. 10 är det värt att framhålla att arbetet med NYGL har visat att det i princip är möjligt att utforma nya regleringsmodeller som kombinerar en hög nivå på skyddet för tryck- och yttrandefriheten och ett långtgående värnande av grundbultarna med en frikoppling av tillämpningsområdet från definitioner av olika tekniker för mass- kommunikation. NYGL innehåller, liksom TF och YGL, en omfat- tande och detaljerad reglering av det tryck- och yttrandefrihets- rättsliga skyddet och bygger vidare på det historiska arv som vi i har anledning att vara stolta över. Det nu sagda äger giltig- het även om kommittén vid en samlad bedömning funnit att TF och YGL bör behållas. Texten i 10 kap. som motiverar kommitténs ställningstagande i frågan om TF och YGL bör behållas eller om NYGL bör införas är resultatet av kompromisser. En del av de argument som anförs i texten mot ett införande av NYGL är tunga, andra är mera lättviktiga. Kommitténs ställningstagande i vägvalsfrågan – Ska vi förorda NYGL eller en reformering av TF och YGL? – gjordes i ett sent skede av utredningsarbetet och det fanns därefter inte tid att över- väga någon annan möjlighet att för nya medieformer skapa en rätts- lig lösning som ger dem grundlagsskydd utan att YGL behöver ändras gång efter annan. Vi beklagar detta. Med tanke på att är den sjätte utred- ningen som har haft i uppdrag att överväga en mer teknikoberoende reglering av det särskilda grundlagsskyddet för tryck- och yttrandefriheten är det lätt att föreställa sig att diskus- sionen kommer att väckas igen. Vi vill därför i detta särskilda yttrande väcka en tanke om ett alternativ som kommittén inte har övervägt men som vi menar skulle kunna innebära en lämplig medel- väg. Denna medelväg löser inte alla problem som är förknippade med den nuvarande ordningen (jfr kap. 6), men skulle göra det möjligt att undvika återkommande grundlagsändringar för att ge nya medie- former grundlagarnas skydd. Förslagets närmare för- och nackdelar måste självfallet belysas i en ny utredning och vi kan här endast ge några ingångsvärden till en sådan framtida diskussion. Vi vill också väcka frågan om det finns skäl att införa ett enklare slags grundlagsskydd för den som sätter ut ansvarsuppgifter i en databas eller i andra former av digitala fora vi ännu inte känner till. En stencilregel i YGL Den lösning som här kommer att diskuteras innebär att man i YGL inför en slags motsvarighet till TF:s stencilregel (nuvarande 1 kap. 5 §, andra stycket, 1 kap. 6 §, andra stycket i kommitténs förslag till reviderad TF), och därigenom gör det möjligt att – genom erhållande av utgivningsbevis eller utsättande av ansvarsuppgifter – få grund- lagsskydd för sådana massmedier som inte omfattas av TF och YGL. (Ansvarsuppgifter motsvarar det som har kallats ursprungsuppgifter.) Därigenom skulle man öppna för en successiv utvidgning av YGL:s tillämpningsområde och på så sätt förstärka grundlagsskyddet. Det som behövs i en eventuell ny bestämmelse i YGL om nya massmedier är en definition av massmediebegreppet och före- skrifter om hur grundlagsskydd för nya massmedier kan erhållas. Därtill behövs på några ställen i YGL kompletteringar av vissa para- grafer för att ska bli tillämpligt på nya mass- medier. Här nedan följer skissartade förslag till paragrafer som kan behövas i 1 kap. YGL. De är delvis hämtade från NYGL. Paragraf- numreringen utgår från den struktur som 1 kap. YGL har fått i kommitténs förslag. Paragraferna efter de nedan föreslagna 1 kap. 14 § och 1 kap. 15 § måste få nya nummer. Vilka övriga för- ändringar i YGL som behövs har inte närmare övervägts. 1 kap. 2 § I denna grundlag avses med radioprogram: /.../ databas: /.../ tekniska upptagningar: /.../ massmedier: medier som är avsedda att sprida yttranden till allmän- heten och som inte omnämns i 1 kap. 6 § tryckfrihetsförordningen (nuvarande 1 kap 5 §) eller 1 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen. 1 kap. 14 § Grundlagen är tillämplig på yttranden i massmedier för vilka utgivningsbevis gäller. När benämningen massmedier används nedan avses sådana grund- lagsskyddade massmedier. Grundlagen gäller inte för yttranden som den ansvarige saknar möj- lighet att kontrollera före offentliggörandet. 1 kap. 15 § Utgivningsbevis får beviljas för utgivning av massmedier. Beviset kan avse utgivning eller regelbunden utgivning under ett gemensamt namn. Beträffande utgivningsbevis för massmedier gäller i tillämpliga delar 11 och 12 §§. Stencilregeln kom till som ett resultat av den tekniska utvecklingen och syftade till att det skulle vara möjligt att få grundlagsskydd för skrifter som framställs på annat sätt än i tryckpress. var grundlagstiftaren inte beredd att gå så långt som att ge allt som framställs i kopiatorer, datorskrivare m.m. automatiskt grundlags- skydd. Lösningen blev som bekant att man kan få grundlagens skydd om man ansöker om utgivningsbevis eller sätter ut ursprungs- uppgifter på skrifter som mångfaldigats genom stencilering, foto- kopiering eller annat liknande förfarande. En stencilregel i YGL för nya medier skulle innebära ett fortsatt byggande på de ursprungliga grundlagarnas struktur och vara ett logiskt sätt att fortsätta anpass- ningen av grundlagarnas tillämpningsområde med anledning av den tekniska utvecklingen. Förslaget bygger på utgångspunkten att skyddet för de mass- medier som omfattas av TF och YGL inte ska förändras. Tid- ningar, böcker, radio, tv, dvd-skivor etc. ska således regleras på samma sätt som (med de förändringar i TF och YGL som kommittén föreslår). Förslaget bygger också på utgångspunkten att införandet av grundlagsskydd för nya massmedier på det sätt som beskrivs nedan inte negativt påverkar skyddet för de massmedier som redan har grundlagsskydd. Om man vill införa ett mer teknikoberoende grundlagsskydd för nya massmedier förefaller det rimligt att knyta skyddet till massmedie- begreppet och föreskriva att massmedier, utöver de medier som redan har skydd enligt TF och YGL, kan få grundlagsskydd genom att ägaren erhåller utgivningsbevis för mediet eller – om det bedöms lämpligt – genom att mediet förses med ansvarsuppgifter. Då skulle man uppnå effekten att det blir möjligt att få grundlagsskydd även för massmedier som inte täcks av någon av de tekniska defini- tionerna i TF och YGL, till exempel sådana e-böcker som saknar grundlagsskydd. (För att markera att även tidningar, tv osv. är massmedier skulle man med avseende på de nya medierna kunna använda uttrycket övriga massmedier i stället för enbart mass- medier. Ett sådant uttryckssätt skulle dock bli en smula omständ- ligt och innebörden av massmediebegreppet skulle kunna tydlig- göras på annat sätt.) Det är förstås möjligt att, såsom i den tänkta regleringen i NYGL, ge automatiskt grundlagsskydd åt nya medier som utges av mass- medieföretag. Syftet med det automatiska skyddet för massmedie- företag i var främst att ge ett automatiskt skydd åt viktiga, befintliga massmedier som har automatiskt grundlags- skydd. Med tanke på att dessa massmedier omfattas av skyddet i TF och YGL och att detta skydd inte ska förändras finns dock inget tydligt behov av att särreglera nya medier som ges ut av just massmedieföretag. Genom att inte knyta tillämpningsområdet till begreppet massmedieföretag undviker man också de gränsdrag- ningsproblem som begreppet ger upphov till (se kap. 10). När det gäller innebörden av begreppet massmedier kan man utgå från den definition av massmediebegreppet som finns i texterna om NYGL. Där definieras massmedier som medier som är avsedda att sprida yttranden till allmänheten. Det framgår tydligt att mass- mediebegreppet innebär att någon form av tekniskt hjälpmedel används för spridningen. Det som orsakar en del gränsdragnings- problem (se kap. 10) är dels rekvisitet avsedda, dels rekvisitet om spridning till allmänheten. Eftersom definitionen av begreppet massmedium har inspirerats av NYGL och kommittén i betänk- andet (kap. 10) diskuterar just detta begrepp i kritiska ordalag, kommer vi att i detta särskilda yttrande ställa det kommittén sagt i relation till användningen av begreppet i den tänkta nya bestäm- melse som vi här skissar på. Rekvisitet avsedda syftar på avsikten i det enskilda fallet, vilket innebär att något som typiskt sett inte är avsett för spridning av yttranden ändå kan vara ett massmedium, nämligen om den gången spridningen av yttranden framstår som det huvud- sakliga ändamålet. Klädesplagg är för det mesta inte avsedda för spridning av yttranden, men kan ändå vara massmedier, till exempel om en tröja som tas fram av ett politiskt parti förses med ett politiskt budskap och det framstår som om huvudsyftet med tröjan är förmedlandet av budskapet och inte att värma kroppen eller något annat som man vanligen använder kläder till. Rekvisitet spridning till allmänheten syftar också på det enskilda fallet, vilket innebär att något som typiskt sett används för att sprida yttranden till allmänheten, till exempel en bok, i ett enskilt fall inte är ett massmedium, exempelvis om boken bara är avsedd att spridas till några få personer i en avgränsad krets, såsom medlemmarna i en viss släkt. Om massmediebegreppet används i en stencilregel på det sätt som här beskrivs blir dessa gränsdragningsproblem påtagligt mindre jämfört med om begreppet används för att bestämma det grundläggande tillämpningsområdet för hela grundlagsregleringen på det sätt som var avsikten med begreppets användning i NYGL. Samtliga de exempel på gränsfall som finns med i beskrivningen av NYGL, inklusive de två exempel som nämns här ovan, skulle näm- ligen täckas av de befintliga reglerna i TF och YGL. Om texten på ett klädesplagg eller boken som är avsedd för några familje- medlemmar trycks i tryckpress skyddas plagget respektive boken av TF. Detsamma gäller om stencilregeln i TF är tillämplig.