sou · H0B344 · 2012-06-28 00:00:00 — Att förklara en diplomat non grata är en av de yttersta åtgärderna regeringen kan vidta. Regeringen väljer dock inte alltid att gå den vägen. Utländska diplomater lämnar även på eget initiativ, exempelvis till följd av att den svenska Säkerhetspolisen meddelat dem att de hålls under bevakning. Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar och USA.8 Spioneriet utfördes för den kinesiska regimens räkning. Bevisningen bestod till stor del av hemlig teleavlyssning av den misstänkte mannens telefon samt av vittnesförhör (Säkerhets- polisen 2010e, s. 2, dom i mål nr B 2575-10). Underrättelseofficerare är tränade att hemlighålla sin verksamhet Svårigheten med att utreda och förebygga spioneribrott löper som en tråd genom den svenska kontraspionagehistorien. som främmande staters och den svenska säkerhets- och underrättelse- tjänstens hjälpmedel förändrats en hel del visar spioneribrott och kontraspionage flera viktiga likheter . Främmande makters underrättelsepersonal arbetar fortfarande främst under någon form av täckbeteckning, t.ex. diplomater eller något annat officiellt organ från en främmande stat (för exempel se 2009, 1998). Det förekommer dock också att de utgår från så kallade icke- traditionella plattformar som inresande delegationer, företag och nyhetsbyråer (Säkerhetspolisen 2010j, s. 23). Den främsta informationskällan består av personer med insyn i områden som är av intresse för underrättelsetjänsterna (Ds 2005:21, s. 119 ff., Säkerhetspolisen 2010j). En betydande del av en underrättelse- officers tid spenderas följaktligen med att värva personer till att bli agenter. Dessa placeras sedan in i olika agentnät med vilka underrättelsepersonalen håller kontakt och ger uppdrag. Därtill samlar underrättelseofficerer själva in information – både på laglig och på olaglig väg. Underrättelsepersonal och agenter är generellt mycket säkerhetsmedvetna. Den interna kommunikationen är ofta dold och sker vanligtvis genom koder. Samtalen är ofta kryptiska och hänvisningar sker på ett sådant sätt att enbart avsändaren och mottagaren förstår vad som avhandlas. Arbetet diskuteras inte per telefon eller på platser som kan vara bevakade. Restauranger och andra svårövervakade offentliga platser används för möten. Olika metoder tillämpas också för att avslöja svenska brotts- bekämpande myndigheters bevakning (SOU 2009:70, s. 53). 8 Uigurer är en 8–10 miljoner stor folkgrupp som bor i i nordvästra delar. skedde en rad upplopp i provinsen, och hundratals uigurer och hankineser dödades. Konflikten mellan uigurerna och den kinesiska regeringen bottnar i ett utbrett missnöje med den kinesiska regeringens behandling av uigurer. lever omkring 700 uigurer i (). Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar kan även gå mycket långa perioder – – då ingen aktivitet alls äger rum (SOU 2002:87 s. 382). Främmande staters underrättelseofficerare har dessutom god tillgång till sofistikerade hjälpmedel och stora ekonomiska resurser (2003, s. 285). En svaghet är dock att det ofta finns ett behov av att mötas för att kunna överlämna material, diskutera uppkomna frågor och delge instruktioner. Särskilt nödvändigt är det om spioneriet riktas mot dynamiska företeelser där det händer mycket som behöver rapporteras eller på annat sätt hanteras. Till detta kommer att det inte är ovanligt att underrättelseofficerare är knutna till en ambassad eller ett liknande offentligt organ. Det innebär att värdlandets säkerhetstjänst ofta har en god bild av vilka personer som agerar under täckmantel vilket underlättar säkerhetstjänstens övervakning (för exempel se 2006). Denna beskrivning av spioneribrottslighetens arbetssätt gäller . har den tekniska utvecklingen delvis gjort det svårare att upptäcka spioneri, och brottets negativa effekter på samhället har ökat. Internet, digitala krypteringsmetoder, USB- minnen, portabla hårddiskar och olika mjukvaruprogram har rent praktiskt gjort det enklare att spionera. Personer som innehar positioner med hög databehörighet har möjligheten att få tillgång till känslig information (RPS rapport 1996:4, s. 290). Framväxten av en allt mer teknikberoende infrastruktur ökar det svenska samhällets sårbarhet för främmande makters försök att underminera landets försvar och infrastruktur. Den tekniska utvecklingen innebär dock också förbättrade möjligheter för den svenska säkerhets- och underrättelsetjänsten att exempelvis upptäcka och utreda de digitala spår som uppstår vid intrång i datorer och andra tekniska system. Mot bakgrund av främmande staters underrättelseverksamhets metoder och resurser är det resurskrävande att följa en spion- misstänkt under långa perioder och att avlyssna och analysera dennes kommunikation. Utifrån tidigare bedömningar har straffprocessuella tvångsmedel andra hälft fram till nutid främst setts som ett värdefullt komplement till övriga spaningsmetoder (SOU 1989:18, s. 64, SOU 2002:87, s. 300). Genom att exempelvis hänga upp teleavlyssningen på en viss individ har syftet främst varit att kartlägga den spionmisstänktes kontakter och aktiviteter och få god personkännedom om den misstänkte samt att kontrollera förtroliga medlares uppgifter (SOU 2002:87, s. 25, 300). Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar (SOU 2002:87, s. 229, 251, 377) påpekar att Säkerhetspolisen åtminstone använt sig av en mer överdriven retorik när de ansökt om telefonkontroll i förhållande till deras allmänna hotbildsbeskrivning. Utifrån betänkande framstår det som att hemlig teleavlyssning och teleövervakning ansetts som mindre effektiva verktyg för att utreda och förebygga spioneribrott (SOU 2002:87 s. 248, 251). En anledning är underrättelseofficerarnas och agenternas höga säkerhetsmedvetande och professionalism. Som nämndes ovan kan dock telefonavlyssningen vara ett värdefullt komplement till andra spaningsmetoder, exempelvis yttre spaning, där telefonavlyssning bidrar till att skapa en bild av den misstänktes rörelsemönster och förehavanden. Slutligen, mot bakgrund av att spioner och spionagenter använder sig av såväl äldre som nyare kommunikationsmetoder, finns det inom kontraspionaget ett fortsatt behov av ett stort urval av spanings- och informations- insamlingsmetoder. Enligt förekommer inte någon minskning – men inte heller någon ökning – av främmande makters underrättelse- verksamhet i . De traditionella spionerimålen som politik och försvar kommer rimligen att bestå om än i något mindre omfattning. Den säkerhetspolitiska kartan håller också på att ritas om. Det handlar om närområde där den säkerhetspolitiska utvecklingen i kan leda till framtida spänningar. Längre bort växer sig allt starkare, medan är på tillbakagång. En fråga är också vart är på väg. har den europeiska gemenskapen inneburit stabilitet och fred. finns sprickor i Europabygget med stora ekonomiska skillnader och nationalistiska tendenser. Även det säkerhetspolitiska läget inom kan förändras. Mot bakgrund av att den demokratiska utvecklingen har försämrats i flera geopolitiskt viktiga länder som , , och kan flyktingspionage komma att bli vanligare i . Enligt en studie från (2009, exekutiv sammanfattning) har dessa länder anammat ett allt mer auktoritärt förhållande gentemot den egna befolkningen. Länderna har bl.a. infört vittgående inskränkningar i yttrandefriheten och Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar använder sig i allt större utsträckning av avancerade och välfinansierade teknologiska metoder för att övervaka och censurera oppositionella samt förhindra spridningen av politiska åsikter på internet (2009, exekutiv sammanfattning). För del är utvecklingen i , och av särskild vikt eftersom dessa länder bedrivit underrättelseverksamhet i . Som flyktingspionfallet mot uigurerna visar har både förmågan och intresset att övervaka exilgrupper i andra länder. På det ekonomiska området är konkurrensen hård om marknads- andelar och det gäller även varor och tjänster av säkerhetspolitisk betydelse. stora exportberoende ställer höga krav på att ligga på framkant med högteknologiska lösningar och innovationer. Statsstyrt företagsspioneri kommer därför även fortsättningsvis att vara en realitet. 5.3.2.3Terrorism – alltid närvarande men sällan förekommande Begreppet terrorism liksom dess många adjektiv – religiös, politisk, nationalistisk och separatistisk – är högst omdiskuterat och än mer så till följd av 00-talets storskaliga terroristattacker. I denna text kommer begreppet terrorism att användas för handlingar som avsiktligen omfattar våld för att nå politiska mål.9 Terrorismens historia är lång och innehållsrik. Den innefattar judiska seloters upprop mot år , assasinernas attacker mot fiendeläger i , liksom den terrorvåg som svepte över och vars offer innefattade såväl presidenter som kunglig- heter (Kumm 2002). Under de mer närliggande decennierna har de () satt skräck i både och befolkning med självmordsattacker, medan judiska och palestinska terroristgrupper medverkat till en eskalerande terrorspiral i . Denna historiska kontext kan vara bra att ha i åtanke när vi nu gör ett bjärt kast och förflyttar oss till – ett land där terrorism historiskt sett varit ett litet problem. 9 Denna definition används av Vertigans (2007, s. 448). För vidare begreppsdiskussionen se bl.a. (1984), Laqueur (1999), Mailik (2001). Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar Terrorism – ett litet problem i Grundat på antalet terroristbrott skulle 70-talet kunna utnämnas till terrorismens årtionde i . mördade kroatiska Ustasja-medlemmar den jugoslaviska ambassadören i . Följande år kapade andra Ustasja-medlemmar ett svenskt plan och krävde att de aktivister som hade fängslats för mordet på den jugoslaviska ambassadören skulle friges. Terrorister ur Baader- Meinhof-ligan ockuperade den västtyska ambassaden. Två personer ur gisslan och en terrorist dödades. avslöjades att aktivister ur Röda Arméns japanska fraktion förberedde en attack mot den libyska ambassaden i . , greps flera tyska aktivister ur efter det att Säkerhetspolisen avslöjat deras plan på att kidnappa dåvarande biträdande arbetsmarknadsministern . I likhet med flygkapning var kidnapparnas syfte att få de terrorister som fängslades efter ockupationen av västtyska ambassaden frisläppta. Dessa händelser, särskilt ockupationen av västtyska ambassaden, blottlade allvarliga brister i förmåga att förebygga terroristattacker på svensk mark. Trots det resulterade händelserna inte i några väsentliga förändringar i synen på det rådande regelverket eller dåtidens kontraterrorismstrategier (Hansén 2007, s. 153). Att händelserna hade relativt lyckliga slut var en viktig anledning till att förändringar uteblev (a.a. s. 153, 155). Även avslöjandet av bl.a. kom att förstärka bilden att det från en säkerhets- och demokratisynpunkt allvarligaste problemet inte var ett antal terrorister utan snarare polisen och Säkerhetspolisen själva (a.a. s. 153, 159, 164).10 Terroristattackerna ledde dock till att kontraterrorismens förebyggande verksamhet fick större fokus och utökade resurser (SOU 2002:87, s. 291). infördes även en ny terroristlag. Lagen möjliggjorde utvisning av en utlänning som baserat på dennes tidigare verksamhet och omständigheter kunde befaras begå eller medverka till ett terroristbrott (jfr avsnitt 8.4.3.1). befann sig aktivister knutna till olika terrorist- grupper, däribland PKK, al-Gama , Hujahedin E. Khalk (MEK) Hamas och Hisballah i landet. Från svensk sida ansågs inte närvaron av terrorister som något större problem (2005, 10 arbetade vid och avslöjades som spion åt den sovjetiska underrättelsetjänsten. Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar s. 15). Två forna PKK-medlemmar mördades i , enligt Säkerhetspolisen på direkt order av PKK:s ledning (Sävborg , 2001, s. 22). Trots en relativ frånvaro av terroristattacker förstärktes Säkerhetsunderrättelsetjänstens verksamhet (SOU 2002:87, s. 63). Förstärkningen hade flera orsaker. Mordet på och rymning ledde till att landets krisberedskap i allmänhet kom att ifrågasättas (Hansén 2007, s. 211). 70-talets starka misstroende mot Säkerhetspolisen hade också vänts till en mer positiv syn och 90-talets början (SOU 2002: 87, s. 41, Hansén 2007, s. 50). Därtill kom den rådande svenska terrorismuppfattningen att omvärderas. Från att tidigare ha sett terrorism som ett i grunden internationellt fenomen, där främst utgjorde ett slagfält för konflikter som härstammande i andra länder, kom terrorism att betraktas som ett nationellt problem (Hansén 2007, s. 76, 156). Denna omvärdering skedde dels mot bakgrund av att antalet inhemska höger- extremistiska våldsbejakande grupper hade ökat, dels på grund av att terrorism som ett globalt fenomen hade tilltagit (Hansén 2007 s. 156, 159, Sävborg 2000, s. 22, SOU 2002:87, s. 63). Det nya perspektivet på terrorism ledde till att fick en nationell insatsstyrka som bl.a. ska bekämpa terrorist- attacker. infördes även lagen om särskild utlännings- kontroll. Lagen innebar bl.a. att en person kunde bli utvisad också om det fanns misstanke om att denne skulle begå brottslig handling i annan stat än . kunde endast personer som befarades begå terroristbrott i utvisas. Sammanfattningsvis har den svenska synen och reaktionen på terroristbrott under 70- och 80- talet präglats av ett reaktivt förhållningssätt och en relativt restriktiv kontraterrorism- verksamhet. De lagändringar som genomfördes medförde dock en successiv förskjutning mot förebyggande verksamhet. Medan lagändringarna tydligt anspelar på terrorismens internationella karaktär, kom kontraterrorismverksamhet även fort- sättningsvis att definieras som en inomstatlig affär (2005, s. 10). 90-talet till nutid: den nya terrorismen 90-talet utgör en brytpunkt för synen på terrorism. I och med detta årtionde träder vad många anser representera den nya Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar terrorismen in på världsscenen.11 Grunden till nytolkningen låg i de allvarliga terroristdåd som drabbade världen , exempelvis attentatsförsöket mot i och bombningarna av de amerikanska ambassaderna i och . Flertalet av dessa dåd tycktes enligt vissa bedömare skilja sig från tidigare dåd i fråga om omfattning, motiv, medel och mål (se exempelvis 1998 och Laqueur 1999). Den tydligaste skillnaden var att, medan antalet attacker visade en minskande trend, så ökade antalet döda per attack (Rees och Aldrich 2005, s. 910). En framträdande förklaring till det ökade antalet döda är att målet och syftet med den nya terrorismens attacker blivit allt mer diffust (Schreirer 2005b, s. 147). Terrorist- attackerna under 60-, hade relativt tydliga separatistiska, politiska och nationella motiv och syftade främst till att vinna sympati för en specifik politisk eller geografisk förändring. Målet för attackerna blev därmed även relativt förutsägbart. Terroristgrupperna som genomförde 90-talets attacker liksom , terroristdådet i och attacken mot kollektivtrafik hade dock ett mer omfattande mål i sikte. Det religiöst motiverade islamistiska och dess ad hoc-grupper som utförde dessa attacker vill nämligen sprida islam globalt och störta den nuvarande globala samhällsordningen och dess främsta företrädare och (i och 2008, s. 68, 108, 2007, s. 126, Arguilla, Ronfeld och 1999, s. 146). Bettison (2009, s. 131) är dock kritisk till uppfattningen att den islamistiska terrorismen skulle handla om ett organiserat krig mot västvärlden. För att åstadkomma denna genomgripande samhällsförändring syftar attackerna till att skapa så stor förödelse och så många dödsoffer som möjligt i det nuvarande samhället (Arguilla, Ronfeldt och Zannini 1999, s. 134, 2005, s. 9). Som ovan nämnda attacker ger vid handen har förskjutningen från det specifika syftet och motiven till det globala och allomfattande lett till att den nya terrorismens mål finns överallt. När dessutom fienden är ett helt samhällsystem har våldet till skillnad mot tidigare utvecklats till att bli mer urskillningslöst och oförutsägbart (Schreirer 2005b, s. 137). 11 , professor i statsvetenskap vid , härleder uppkomsten av uttrycket new terrorism till tiden efter attackerna mot World Trade Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar Dagens religiöst motiverade terrorism är dock inte enbart islamistisk. Urskillningslöst våld och oförutsägbarhet är ett karaktärsdrag som finns hos många religiöst motiverade terrorister. Som nämndes i inledningen utfördes terroristattacken i av en självdeklarerad anti-islamistisk och riddare (Breivik 2011, s. 847). Likaså har kristna högerextremister utgjort ett av de största terroristhoten i , och bakom det moderna samhällets första terroristattack som genomfördes med biologiska vapen (saringas) stod den japanska domedagssekten . Flyghed (2011, s. 11) och Vertigans (2007, s. 445) pekar även på att många av de nya och religiöst motiverade terroristgruppernas underliggande krav innefattar klassiska antikoloniala motiv, krav på självbestämmande och kamp mot orättvisor. En tydlig majoritet av det totala antalet terroristattacker i utförs dessutom fortfarande av separatiska terrorist- grupper (Europol 2011). Den nya terrorismen har funnits . Det nya i den nya terrorismen är att den religiöst motiverade terrorismen har pånyttfötts och delvis ersatt, men även kommit att inkludera, tidigare årtiondens politiskt motiverade terrorism. Enligt Gunartana (2005, s. 911) ter sig därmed den nya terrorismen i retrospektiv inte alls så ny. Den nuvarande terrorismens globala karaktär och urskillnings- lösa våldsanvändning följer dock delvis av att terroristerna ser terroristattackerna som en allomfattande religiös plikt snarare än ett specifikt politiskt ställningstagande (Lööw 2011, s. 44, Rees och Aldrich 2005 s. 911). Terroristorganisationer – ett konglomerat av transnationella nätverk Förutom att den nya terrorismens motiv och mål delvis förändrats har också den teknologiska utvecklingen och den ökade rörligheten för människor och varor lett till viktiga förändringar av terroristgruppernas modus operandi. Organisationsstrukturen hos dagens terroristorganisationer skiljer sig från de traditionella organisationerna på flera områden. Dagens terroristorganisationer, och då företrädesvis och dess ad hoc-grupper, karakteriseras av överlappande och samman- kopplade transnationella och globala nätverk som i sin tur består av mindre grupper eller celler med ett mindre antal personer (Arquilla, Ronfelt och Zannini 1999, s. 140 ff.). Till skillnad från traditionella Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar terroristorganisationer som PKK och ETA är dessa nätverk decentraliserade och geografiskt utspridda över hela världen (Takeyh och Gvodsev 2002, s. 79). Den decentraliserade nätverksstrukturen innebär att de mindre grupperna inte vet vilka andra grupper som är med i nätverken. Nätverken har en platt struktur utan tydligt ledarskap, och medlemskapet i organisationen är flytande till sin karaktär (2004 s. 25 f., Schreirer 2005a, s. 47, Arquilla, Ronfelt och Zannini 1999, s. 135). I likhet med främmande staters underrättelsetjänster kan cellerna vara inaktiva för att sedan aktiveras för att utföra ett dåd (Krebs 2001, s. 46–47). Sedan invasion av och har medlemsantal decimerats kraftigt, och 2011 dödades dess ledare av amerikanska specialstyrkor. Majoriteten av de islamistiska terroristdåd som genomförts i världen har inte heller utförts av själva utan av någon av dess 60-tal ad-hoc grupper (Ranstorp 2011). Det finns även en trend från dagens mindre terroristgrupper till en ökad förekomst av motiverade och resursstarka enskilda individer (Gunaratna 2005, s. 64).12 Dessa individer har i regel tränat i , men de arbetar enskilt eller tillsammans med olika terroristgrupper vid enstaka attentat (a.a. s. 64). Från ett kontraterrorismperspektiv är denna utveckling delvis problematisk. Trenden mot ytterligare decentralisering – och den försämrade kapacitet till koordinering av resurser som denna leder till – innebär visserligen att risken för storskaliga terroristdåd minskar. innebär närvaron av allt fler – om dock medlemsmässigt mindre grupper – att möjligheterna att förebygga attentat blir mindre eftersom motståndarna blir fler. När det dessutom förekommer gärningspersoner som opererar ensamma utan stöd av grupperingar ökar svårigheten att samla information och med hjälp av den förebygga terrordåden. Den enskilde terroristens Janusansikte Beskrivningarna av den enskilde terroristen är minst sagt komplexa och målar sammantaget upp en bild som bäst kan liknas vid ett Janusansikte. Å ena sidan har terrorister – och då främst de religiösa – framställts i media som outbildade fanatiker som vill 12 Denna trend bekräftas i Europols senaste rapport över terrorismaktiviteter i (Europol 2011). Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar SOU 2012:44 bomba den moderna nutiden tillbaka till en tidigare samhälls- ordning. Å andra sidan beskrivs de som tekniskt mycket kunniga och välutbildade individer som med hjälp av informations- teknologin nått en ställning som tidigare bara varit förunnat mer resursstarka organisationer (Rembe 2003, s. 179, Bettison 2009, s. 129, Marron 2008, s. 449). Post hoc-analyser av de personer som begått terroristdåd visar dock att det inte går att tala om någon typisk terrorist. Likt samhället i stort består terroristgrupper av mycket olika individer som på grund av individuella, kollektiva, kontextuella, politiska, religiösa, ekonomiska samt sociala motiv och omständigheter kommer att rättfärdiga användningen av våld för att uppnå sina mål (Vertigans 2007, s. 449 ff., 2008, s. 415). Medlemmar i terroristgrupper har också olika roller. Vissa utför själva attacken medan andra ansvarar för finansiering, mobilisering och propagandaspridning. Han – det är framför allt män som är aktiva inom terroristgrupper13 – är ofta ung eller medelålders. Han umgås med andra likasinnade extremister men kan också vara en välintegrerad samhällsmedborgare. Vissa terrorister har en kriminell bakgrund, andra inte (Schreirer 2005b, s. 145). Flertalet islamistiska terrorister som begått terroristdåd i har varit i olika träningsläger i , , eller . har antalet svenska medborgare som reser till och för att strida med islamistiska terrorist- organisationer ökat (Säkerhetspolisen 2010b, s. 60 f.). Dessa har vanligtvis inte för avsikt att återvända till . De som gör det blir dock ofta viktiga förebilder för andra personer som vill delta i träningsläger (Säkerhetspolisen 2010b, s. 8, 64, s. 401). uppgifter om hur många återvändare som finns i eller om antalet återvändare ökat. Den senaste tillgängliga siffran är . Då levde uppskattningsvis omkring tjugo personer i som varit i islamistiska träningsläger i och (Rembe 2003, s. 167).14 Majoriteten av de personer som reser till träningsläger eller militära strider i andra länder har dock inte för avsikt att återvända till (Säkerhetspolisen 2010b, s. 60 f. och 82). 13För kvinnors roll inom terroristgrupper och våldsbejakande miljöer se exempelvis Bekko Erez och Globokar (2010) samt (Narcos 2005). 14Enligt svensk lag är det inte olagligt att resa till ett annat land för att delta i träningsläger med militära inslag. Behovet av tvångsmedlen – bakgrund och behovsbeskrivningar har dock andelen individer som är födda i och som begått islamistiska terroristdåd ökat (, 2007 s. 52). Denna trend kan tyda på att islamistiska terroristgrupper lyckats etablera en mobiliseringsbas för framtida terrorister även i (Europol 2011, s. 15, Bettison 2009, s. 131).15 Ett exempel är – "Toulouseterroristen" – som sköt ihjäl flera judiska skolbarn. Han var född i och radikaliserades i samband med att han avtjänade straff i franska fängelser. Enligt Nesser (intervjuad i , 2011) kan ökningen ses mot bakgrund av vissa europeiska länders kontraterrorismåtgärder.