sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — Det bör dock påminnas om att inte har prövat något påstående om privatlivskränkning där det svenska tryck- och yttrande- frihetsrättsliga systemet har satts i fråga. Innan en sådan prövning har skett är det därför vanskligt att avgöra vilka närmare förpliktelser som följer av konventionen på det grundlagsskyddade området. Att tvärsäkert påstå att svensk lag inte uppfyller Europakonven- tionen kan möjligen vara vanskligt. Jag avstår från detta men hävdar att det rättsliga läget inger tveksamheter på den punkten, men oav- sett den delen ligger min huvudlinje på behovet av ett faktiskt skydd för privat- och familjeliv på grundlagsnivå. Majoriteten anser dock att en reglering vore önskvärd utanför det grundlagsskyddade området. Dock har de inte beaktat möjligheterna att medier som ägnar sig åt sådan typ av kränkande verksamhet kan krypa in under grundlagsskyddet, dels genom det frivilliga grundlagsskyddet för databaser eller dels under stencilregeln i TF. Speciellt anmärknings- värt är detta för den del av majoriteten som vill utöka stencilregelns innebörd till att omfatta även YGL. Jag reserverar mig alltså mot majoritetens förslag att inte föreslå en straffbestämmelse i TF och YGL om integritetsskydd. En sådan reglering i grundlagarna borde utredningen ha föreslagit. Jag avstår från att peka på vilken lagteknisk lösning som bör väljas, det bör bli en kommande utrednings uppgift. Av ledamoten (KD) Redan inför debattbetänkandet Ny yttrandefrihetsgrundlag, presenterar tre modeller (SOU 2010:68) föreslog jag att en av modellerna skulle bygga på ett förenklat förfarande på ansvarssidan, nämligen att grund- lagsskydd för medier skulle uppstå genom att man enbart anmälde ansvarig utgivare enligt vissa kriterier. Detta avvisades inom kom- mittén. När sedan kommittén skulle välja en av modellerna för att utföra fördjupade studier av möjligheten att ersätta TF och YGL vidhöll jag att detta skulle vara utgångspunkten. Majoriteten valde en kombination av Verksamhetsmodellen och Ansvarsmodellen, vilket jag fick finna mig i. när arbetet på en ny yttrandefrihetsgrundlag, NYGL, satte igång hade jag klart för mig att jag inte skulle kunna acceptera en sådan eftersom den byggde på felaktiga utgångs- punkter. I betänkandet finns redovisat en rad omständigheter som gör att utredningen avvisar NYGL. Majoriteten valde en linje där en delmängd under yttrandefriheten blev grundmängd. Det är enligt min mening i strid med de grundläggande principer som finns för yttrandefriheten. Om jag i mitt huvud har en publicerings- avsikt och sedan införskaffar uppgifter för att fullfölja denna min avsikt så har jag ett grundlagsskydd för detta. Med NYGL:s utgångspunkt massmedieföretag så skulle jag inte ha detta skydd. Från denna huvudutgångspunkt tillförs NYGL också anskaffande av utgivningsbevis och frivilligt utsättande av ansvarsuppgifter. I efterhand kan jag nu konstatera att har det fun- nits seriösa förslag på hur en grundlagsmodell för alla medier borde Av kap. 4 i detta betänkande framgår att i remissvar på Förslag till tryckfrihetsförordning, (SOU 1947:60) anförde Stats- polisintendenten att möjligen borde den som ansöker om grundlags- skydd för sin skrift få det oavsett vilken metod som använts för att framställa skriften. Det är ett generellt tänkande som borde utveck- las i dagens moderna samhälle. Det är inte säkert att den NYGL-modell jag förespråkat skulle kunnat genomföras på ett sådant sätt att den tillfredställande skulle kunnat ersätta de båda nuvarande grundlagarna, men utgångs- punkten skulle blivit betydligt bredare än den som valdes för den presenterade NYGL. Revideringen av TF och YGL Som framgår av utredningens betänkande kommer utgivnings- beviset som metod att avskalas något och dessutom pekar kom- mittén på att det är diskutabelt om varumärkesskyddet bör ligga i grundlagen, det senare är för övrigt en frågeställning jag väckt inom utredningen. är det så att en ansvarig utgivare inte är någon del i själva utgivningsbeviset utan ska enbart anmälas. Som jag ser det bör därför utgivningsbevis som något slags tillstånd avskaffas och ersättas av en anmälan om ansvarig utgivare utifrån vissa kriterier, t.ex. uppnådd myndig ålder. Jag menar att det borde ske vid en kommande revidering av TF och YGL. Jag kan inte reservera mig på den punkten eftersom kommittén inte närmare velat utreda en sådan tanke. På samma sätt har jag inom utredningen arbetat för ett avskaffande av TF:s stencilregel. Den är en obsolet företeelse från den tid då man hade svårighet att artbestämma skrifter utifrån om de var tryckta eller inte. är situationen en annan. Av kap. 4 framgår hur regeln tillkom, men något djupare sammanhang i motiveringarna går inte att finna. Ett frivilligt utsättande av ansvarsuppgifter rymmer en mängd frågetecken kring vidden av ett grundlagsskydd. Det är helt enkelt inte ett seriöst system. Eftersom kommittén valt att inte arbeta med denna fråga har jag inte här möjlighet att reservera mig. Men enligt min mening bör frågan aktualiseras i kommande utred- ningar. Av ledamöterna (FP) och (FP) Det finns en tradition i att söka stor parlamentarisk enighet i grundlagsutredningar. Detta innebär visst givande och tagande – en balansgång de parlamentariska ledamöterna i enligt vår uppfattning har klarat väl. I de slutsatser som redovisas i ett utredningsbetänkande av detta slag finns därför en minsta gemensamma nämnare. Vi har som liberala ledamöter i kommittén i viss grad velat utveckla – och problematisera – de motiveringar som finns för våra ställningstaganden. Motiveringarna återfinns här. Talesättet pennan är mäktigare än svärdet har fog för sig. Det skrivna och talade ordet lockar människor till handling, det kan utradera maktmissbruk och befria människor – men också utlösa glädje, sorg och smärta. har medborgarna i genom upplysta folkvalda korat skyddet för kontroversiella yttran- den framför den mer kortsiktiga impulsen att med begränsningar och straff vända ilska och misstänksamhet mot den som yttrat sig i skrift eller tal. All erfarenhet från tider av oro, statsvälvningar och världskrig bekräftar entydigt riktigheten av det principiella synsätt som funnits här i landet . Kap. 10 Överväganden och slutsatser När Yttrandefrihetskommitténs arbete nu slutförts konstaterar vi att de parlamentariskt utsedda ledamöter som utsetts att överväga frågorna i kommittédirektiven på nytt bekräftat den svenska tradi- tionen på tryck- och yttrandefrihetens område. Det finns goda skäl för den ståndpunkten. De effektiva bärare av budskap till många som massmedierna är förvandlar dessa till betydelsefulla objekt för de maktens intressen som prioriterar annat än medborgarnas berät- tigade anspråk på kunskap. Dessa budskapsbärare, massmedierna, har ett särskilt behov av starkt skydd. Under kommitténs arbete har vi ofta vid våra överväganden refererat till risken för att det på nytt här i landet skulle inträffa ett skymningsläge. Verkligheten är emellertid att tryck- och yttrande- friheten naggas i kanten också i lugna tider. När stiftar vanlig lag kan enigheten ofta vara stor hos majoriteten om beslut- ens ändamål och syften. Med tryck- och yttrandefrihetsreglerna är det annorlunda; de brukas gärna för att förekomma och följa upp Det finns därför redan i dagens läge starka skäl att hävda den ordning som fick sin konkreta form i svallet av erfarenheterna från . Ett robust skydd för tryck- och yttrandefrihet kräver i praktiken ett stort mått av förutsebarhet. En i grunden medieberoende lag- stiftningsteknik erbjuder ett sådant effektivt skydd eftersom de många betydelsefulla regler som gäller för den som vill ifrågasätta ett yttrande inte i princip kan avgöra skyddet utifrån yttrandets innehåll. Under kommitténs arbete har det framgått att inget av de alternativ som kommittén haft att överväga möter dessa krav. Avsnitt 10.3 Ett antal tillämpningsproblem Den NYGL som skissats inom ramen för kommitténs arbete möter inte de krav som bör ställas på en grundlagsreglering på detta område. NYGL är sämre än TF och YGL vad gäller, för det första, till- godoseendet av principiella krav på förutsebarhet, stabilitet och skydd för massmedier, eller annorlunda uttryckt: garantier mot god- tyckliga ingripanden från både stat och myndighet men också från andra, exempelvis enskilda och företag. Den som ger sig i kast med äventyret att starta ett massmedieföretag har därutöver särskilda och samhälleliga anspråk på att dagens frihet också är morgon- dagens. Det enda säkra med NYGL är att den kommer att ge upp- hov till ny regeltillämpning och kompletteringar, allt rimligen till nackdel för yttrandefriheten. För det andra är det viktigt att ordna ett skydd för de kanaler som medborgarna använder när yttrandefriheten brukas. Ju fler medborgare som vänder sig till en sådan bärare av nyheter och annat, desto angelägnare blir skyddet. För det tredje skulle NYGL, med ett avsiktligt principgenom- brott, skapa ett oöverskådligt antal väntade och oväntade bekym- mer som var och en för sig är problematiska för yttrandefriheten. Vare sig principer eller skisser i NYGL har en varaktighet som närmar sig de som uppbär och kommer till uttryck i TF och YGL. Men lika tydligt framträder de nya problem i sak som skapas genom NYGL:s ofullständigheter, exempelvis bristande anonymitetsskydd och nya svåra gränsdragningsfrågor. Också i dessa hänseenden fram- träder NYGL som oacceptabel. Detaljrikedomen i den reglering som finns i TF och YGL har ibland framhållits som ett bekymmer. Vi delar inte den uppfatt- En detaljerad konstitutionell reglering på detta område är, som konstaterade i betänkandet Yttrandefriheten och konkurrensen (SOU 1999:30) av oskattbart värde för att garantera det fria ordet, men den innebär att ändringar fortlöpande har behövt göras Enligt vår mening finns det åtskilliga anpassningar och förstärkningar som kunde och borde ske i TF och, framförallt, YGL på grund av den tekniska utvecklingen. har kommitténs arbete bara i viss grad, och i ett tämligen sent skede, kunnat ägnas sådana frågor. Dessutom har utformningen av direktiven inte heller lämnat något mera betydande utrymme för reformer av TF och YGL utifrån dessa grundlagars befintliga systematik som vi och kommittémajoriteten värnar. Avsnitt 10.7 Förhållandet till Vi instämmer i att det är långtifrån klart vilken betydelse har för den svenska grundlagsregleringen. Vi vill betona bland annat att den tyska författningsdomstolen förklarat att företräde framför nationell lag inte är vare sig absolut eller grundad på , utan är i stället förankrad i nationell konstitutionell rätt och därför också begränsad av denna. Kap. 16 Arkivdatabaser och taltidningar Vi välkomnar förslaget om ny reglering för arkivdatabaserna. Det hade dock varit önskvärt att kommittén konstaterat att arkiv på en tidnings webbplats ofta är en självständig databas i YGL:s mening. Reglerna på detta område bör syfta till undvika en byråkrati som innebär att det kan framstå som om det vore ansvarsmässigt nöd- vändigt att registrera ett utgivarskap som speglar de verkliga för- hållandena, d.v.s. att den person som en gång var ansvarig för upp- gifternas publicering i den tryckta skriften också bär ansvaret för uppgifterna i tidningens arkiv. Kan en byråkratisk ordning av detta slag inte undvikas borde kommittén på ett tydligare sätt än nu ha bekräftat att ett tidningsföretag kan ha flera databaser. Skulle någon av dessa inte vara registrerad hos Myndigheten för radio och tv, bör det i så fall betraktas som en överträdelse av regeln att anmäla databasen som ett arkiv på ett sätt som motsvarar åsidosättandet att anmäla utgivning av tryckt periodisk skrift hos Patent- och registrerings- verket. Reglerna för databaser enligt databasregeln är ju skrivna för den situationen att publiceringarna i databasen grundas på självständiga publicistiska överväganden. Så är ju inte fallet med arkiv. Bland bekymren med den nuvarande rättsliga ordningen märks framförallt risken för att ansvaret med många års fördröjning kan drabba någon som inte haft del i det övervägande som legat bakom publiceringen. Skulle den risken förverkligas uppstår ett betydande och praktiskt viktigt undantag från principen om ensamansvar. En annan märklig konsekvens skulle kunna bli att bedömningen av en viss uppgifts tillåtlighet ska ske vid som är skild från den verkliga tid då artikeln fördes till arkivet. Ytterligare en besvärande omständighet gäller preskriptionsreglerna som kommittén uppmärksammat på olika sätt i sitt arbete. Risken är annars stor, om dessa ansvarsfrågor ställs på sin spets, att tidningsföretagen upphör med arkivverksamheten. En sådan utveckling skulle allvarligt skada möjligheten att säkerställa tillgången till historiska uppgifter, något som med alla mått mätt vore samhälls- skadligt. Kap. 18 Övriga frågor som kommittén har diskuterat Det finns en rad frågor som kommittén har diskuterat men där kommittén inte har ansett att det finns tillräckligt med tid för en genomgående belysning och välövervägda ställningstaganden. Några av de frågor som diskuterats är komplicerade, men vi vill här antyda vad som bör övervägas i det framtida lagstiftningsarbetet. En utvidgad meddelarfrihet, förbud mot efterforskning Vi anser att meddelarfriheten som bara gäller i offentlig sektor bör utsträckas till anställda i privat sektor. Vid utformningen av en sådan regel bör stadgas vissa undantag för affärshemligheter och interna föreningsfrågor. En sådan reform bör kompletteras med ett förbud för före- tagens företrädare att efterforska vem som lämnat meddelande för publicering på ett sätt som motsvarar efterforskningsförbudet i 3 kap. 4 § TF. Dessutom är det vår mening att reglerna om allmänna och offent- liga handlingar bör utsträckas att gälla även för statliga bolag och för all sådan privat verksamhet som finansieras med allmänna medel, exempelvis friskolor, vårdcentraler och daghem. gäller offentlighetsprincipen för kommunala bolag där en kommun eller landsting har ett bestämmande inflyt- ande, se 2 kap 3 § Offentlighets- och sekretesslagen. Det finns enligt vår uppfattning inga sakliga skäl att behandla på ett annat sätt privata eller statliga företag som har sin finansiering genom all- männa medel. En annan viktig fråga är den om kriminalisering av hets mot trans- personer. Som nämnts ovan har det inte funnits tid för kommittén att närmare utreda frågan men vi förutsätter att ett sådant arbete initieras av regeringen. Kap. 19 En straffbestämmelse i TF och YGL om integritetsskydd? En analys av reglerna om förhållandet mellan svensk tryck- och yttrandefrihetslag och skydd för privatliv bör ske utifrån ett helhetsperspektiv där det finns skäl att särskilt beakta vissa grundläggande regler och principer i TF och YGL. Vi anser att det inte finns tillräckliga juridiska skäl för att ändra i TF eller YGL. En sådan princip är censurförbudet och det närliggande för- budet mot hindrande åtgärder. Sådana förbud, som finns i nästan alla västeuropeiska stater, bygger i hög grad på syftet att det är viktigare att något som i och för sig kan vara förgripligt och straff- bart publiceras än att uppgiften förbjuds eller kontrolleras i förväg av myndighet. Censurförbudet, som är undantagslöst och gäller även under krig, vittnar om tryck- och yttrandefrihetens prioritet. Denna prioritet bör tillmätas betydelse även för andra situationer av tryck- eller yttrandefrihetsrättslig betydelse. När brottskatalogen i TF och YGL övervägs av lagstiftaren sker det med särskild eftertanke om betydelsen för yttrandefriheten av sådana ändringar. Inte minst finns det skäl att avstå från att bygga ut katalogen med brott som kan missbrukas i syfte att strypa yttrande- friheten, se exempelvis Tryck- och yttrandefrihetsberedningens överväganden i Vissa tryck- och yttrandefrihetsrättsliga frågor (SOU 2004:114 s. 186 f. och 227). Av promemorian Skyddet för enskilda personers privatliv – En studie (Ds 1994:51) framgår, s. 174, att varje ingrepp i TF eller YGL måste ha sin grund i ett mycket ange- läget behov som därtill inte rimligen kan tillgodoses på annat sätt. Bedömningarna i de enskilda ärenden som förekommer inför visar att det ofta fordras ytterst fina nyans- eringar, och sådana bedömningar passar mindre väl för lagstiftning och domstolsprövning. Se om detta i betänkande SOU 1983:70. Det är insikten om dessa förhållanden som ligger till grund för beslut om brottskatalogens nuvarande utformning där lagstiftaren uttryckligen förutsatt verk- samheten vid Allmänhetens () och (). Systemet med samt och tv verkar både handlings- dirigerande och är förfaranden som ger klaganden upprättelse och massmediet kritik, i de fall där kritiken är berättigad. Båda systemen är fast förankrade och väl respekterade och verksamhet är lagfäst. I båda fallen medverkar ledamöter från och/eller . Handläggningen är dessutom snabb och kostnadsfri för klaganden, jämfört med en process i domstol. Ett konventionsåtagande kan uppenbarligen vara ett sådant starkt skäl som bör krävas för att minska tryck- och yttrande- friheten. är det viktigt att påminna om att Europakon- ventionens artikel 8 om skydd för privatlivet inte har något generellt företräde framför artikel 10. De skyddsåtgärder som en medlemsstat förväntas utfärda enligt artikel 8 ska innebära ett tillfredsställande skydd åt privatliv, familjeliv, hem och korrespon- dens, se , Mänskliga rättigheter i europeisk praxis, 2 upp- lagan, , 2002, s. 261. Eftersom massmedier har en avgörande roll i samhällslivet som bärare av nyheter, upplysningar och kritik till medborgarna, är det rimligt att tryck- och yttrandefrihetens intressen har en hög priori- tet för uppgifter i sådana medier. Tryck- och yttrandefrihetens intressen har dock inte ett generellt försteg i brottskatalogen. och YGL stadgar flera brott som värnar enskildas rätt framför yttrandefriheten. Till detta kommer att kommittén kunnat konstatera att det är svårt att utforma bestämmelser på detta område med hän- synstagande till yttrandefrihetens krav och intresset av förutsebarhet i straffrättskipningen. En kriminalisering av vissa fall av integritetskränkningar skulle i motsvarande grad beskära utrymmet för den självsanerande verk- samheten i och . Det skulle i sin tur hämma det självsanerande systemets möjlighet till successiv anpassning till de ofta svårfångade förändrade sam- hälleliga värderingar som sker . Den frågan måste också ställas om ett utvidgat straffrättsligt skydd för den enskildes privat- liv skapar ett klarare rättsläge. Det är att märka att de domar som meddelat mot visar inte bara att någon kränkning av artikel 8 inte förekommit utan också att brutit mot skyddet för yttrandefriheten i artikel 10. Ett väl fungerande självsanerande system utgör i praktiken ett bra värn för den personliga integriteten, inte minst i preventivt hänse- ende som framhållits av . Enligt vår mening har kommittén gjort en välavvägd bedömning när man funnit att det inte finns skäl att krympa yttrandefriheten i TF och YGL med hänvisning till den personliga integriteten utöver vad som redan är fallet . Vi anser att det inte finns skäl att dra någon annan slutsats även om det skulle vara så att brottskatalogen betraktas som ett ingrepp i den skyddade rättigheten enligt artikel 8. Vi vill också framhålla att frågan om artikel 8 kräver inskränkningar av tryck- och yttrandefriheten är relativt ny. Frågan berördes överhuvudtaget inte när implementerades i svensk lag. Kap. 20 Enskildas processuella skydd vid brott i medierna Kommittén har arbetat under stor tidspress. Det har därför inte funnits tidsmässigt utrymme att fullt ut överväga alla aspekter av de komplicerade frågor som förelagts kommittén. Det vore därför önskvärt att remissinstanserna analyserar bland annat den fråga om kvittning som kommittén föreslår från följande syn- vinkel. En förutsättning för en rättegång på tryckfrihetsområdet är att frågan om ansvar prövas antingen med ett ansvarsyrkande eller med ett yrkande om skadestånd där ansvarsfrågan är en förutsättning för bifall till talan. Om juryn har funnit att ett visst yttrande är tillåtet lämnar den ingen motivering till beslutet. I den situationen är det svårt för en domstol att anse att käranden haft skälig anled- ning att få saken prövad utan att domstolens lagfarna ledamöter överprövar juryns utslag. Det skulle kunna övervägas att tillämpa en kvittningsregel bara då juryn funnit att ett yttrande är otillåtet men de lagfarna ledamöterna ändå ogillar talan. I den situationen kan tingsrättens lagfarna ledamöter identifiera och redovisa vilka omständigheter som konstituerar skälen för kvittning. Enligt vår mening är det viktigt att få bekräftat att den föreslagna nya bestäm- melsen avhjälper de problem som Hovrätten över och pekat på i sitt avgörande, se hovrättens beslut i mål Ö 704-10. En annan fråga som kan analyseras av remissinstanserna är skälen för att den som dragit på sin motpart stora kostnader och förlorat – dvs. det förelåg inget brott i medierna – inte enligt huvudregeln i ska ersätta motpartens skäliga rättegångskost- nader. Antagandet om att den föreslagna regeln kommer att leda till fler processer förefaller inte tillräckligt underbyggt. Enligt vår mening kan resultatet väl bli det omvända. Ett massmedieföretag kan uteslutande av ekonomiska skäl göra upp i godo även obe- fogade processer om företaget riskerar att få stå sin kostnad. Särskilt yttrande av ledamöterna (C) och (C) Yttrandefrihet är en av demokratins grundvalar. Alla människor ska ha rätt att få uttrycka sin mening, även åsikter som av samhället upp- fattas som obekväma eller felaktiga, och som andra individer uppfattar som rena dumheter. I ett demokratiskt samhälle måste idéer och upp- fattningar få brytas mot varandra. har en unikt lång tradition av grundlagsskyddad yttrande- frihet. Det är något att vara stolta över. För att garantera en fortsatt stark yttrandefrihet är det viktigt att anpassa lagstiftningen till ett modernt samhälle. avgör tekniken som bär ett yttrande om det skyddas av grundlagen eller inte. På grund av dagens snabba teknikutveckling är det en ordning som kan uppfattas som otill- fredsställande. Teknikoberoende yttrandefrihetsgrundlag ger sämre skydd har varit positivt till yttrandefrihetskommitténs direktiv att pröva möjligheten att forma en ny mer teknikoberoende yttrande- frihetslagstiftning. Kommitténs presentation av tre alternativa mer teknikoberoende modeller i delbetänkandet Ny Yttrandefrihets- grundlag? presenterar tre modeller (SOU 2010:68) visade dock att ingen av dessa går att genomföra utan att grundbultarna i den svenska tryck- och yttrandefrihetslag- stiftningen riskerar att försvagas. Därför har vi valt att aktivt stödja yttrandefrihetskommitténs val att revidera TF och YGL framför att fullfölja arbetet med en ny teknikoberoende yttrandefrihets- grundlag (NYGL). Automatiskt eller frivilligt grundlagsskydd på internet Men det finns fler saker som enligt bör förändras. skyddas traditionell media som tv och tidningar av våra grund- lagar, men inte per automatik nya och viktiga medier som exempel- vis bloggar. ambition är att stärka yttrandefrihets- skyddet för dessa nya medier och har därför tidigare föreslagit att syftet med publiceringen (t.ex. opinionsbildande, journalistiskt, litterärt och konstnärligt) mer än den tekniska formen (tryck) skulle kunna ge ett automatiskt grundlagsskydd. Något som i stort stämmer överens med Ändamålsmodellen som presenterades i kom- mitténs delbetänkande. Men det visade sig att modellen allvarligt skulle försvaga den svenska tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen som vi har samt innebära att besvärande avvägningar mellan yttrandefriheten och äganderätten måste göras. Vi anser därför att grundlagsskyddet för t.ex. bloggar och webbsidor på internet även ska vara frivilligt, men att möjligheten för den som vill ta ansvar och registrera sin blogg eller webbsida ska förenklas. föreslår en förstärkt distributionsplikt för oadresserade skrifter eller tekniska upptagningar.