sou · H0B317d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Detta innebär att det av utlåtandet ska framgå om gärnings- mannen till följd av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnes- förvirring, en svår utvecklingsstörning eller ett allvarligt demens- tillstånd har saknat förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller om han eller hon har saknat förmåga att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse. I denna del ska det vid den rättspsykiatriska undersökningen till en början göras en bedömning av om gärningsmannen vid gärningen led av något (eller några) av de s.k. grundtillstånden, dvs. en allvar- lig psykisk störning, en tillfällig sinnesförvirring, en svår utveck- lingsstörning eller ett allvarligt demenstillstånd. Om detta är fallet ska det bedömas om gärningsmannen till följd av detta (eller dessa) tillstånd har saknat förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller om han eller hon har saknat förmåga att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse. Enligt den föreslagna bestämmelsen om kravet på tillräknelighet ska gärningsmannen inte bli fri från straffrättsligt ansvar i de fall han eller hon själv, genom eget vållande, i anslutning till gärningen har framkallat något av de tillstånd som leder till att gärningen inte utgör brott. För att domstolen ska kunna bedöma denna fråga krävs det att det av det rättspsykiatriska utlåtandet framgår om gär- ningsmannen i anslutning till gärningen själv har vållat sin bristande förmåga genom rus eller på något annat sätt. Vad undersökningen här närmast får gå ut på är om det finns ett orsakssamband mellan gärningsmannens berusning eller exempelvis det förhållandet, att han eller hon har upphört med en föreskriven medicinering, och otillräkneligheten. Det är inte bara i de fall gärningsmannen bedöms ha varit otillräk- nelig som domstolen behöver ett utlåtande rörande den misstänktes psykiska tillstånd vid gärningstillfället. Ett sådant utlåtande kan också behövas för att domstolen ska kunna bedöma om det ska bli aktu- ellt med strafflindring enligt 29 kap. 3 § första stycket andra punkten BrB. Detta ska enligt vårt förslag (se avsnitt 9.6.2.3) kunna ske om den tilltalade till följd av en icke självförvållad psykisk störning, sinnesrörelse eller av någon annan orsak har haft nedsatt förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse eller att kontrollera sitt handlande. I många fall kommer en gärningsman, som bedöms ha varit otillräknelig och därför inte ska dömas för brott, att ha ett psykiatriskt vårdbehov. Om gärningsmannen uppfyller förutsättningarna för psykiatrisk tvångsvård ska han eller hon kunna bli föremål för så- dan vård när den ansvarige läkaren har avgett sitt utlåtande. Utlåt- andet ska alltså innehålla ett besked även i denna fråga. Läkaren ska se till att utlåtandet kommer till den sjukvårdsinrättning där frågan om intagning för psykiatrisk tvångsvård ska prövas. Utlåt- andet ska i denna del fungera som ett vårdintyg och det ska därför inte krävas att ett särskilt vårdintyg utfärdas innan frågan om intag- ning för psykiatrisk tvångsvård kan prövas (se vidare avsnitt 9.7.2). I de fall gärningsmannen inte bedöms ha varit otillräknelig ska han eller hon kunna dömas till ansvar för brott. Om domstolen be- stämmer påföljden till fängelse kan det finnas anledning att över- väga om den dömde ska undergå fängelsestraffet i en sluten stöd- enhet. En redogörelse för innehållet i en sådan undersökning finns i avsnitt 13.4. 13.3Undersökning och utlåtande i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder Vårt förslag: En undersökning i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder får ske för att allmän domstol ska kunna bedöma om det finns förutsättningar för att besluta att gärningsmannen ska omhändertas i avvaktan på att en fastställ- elsedom i brottmål vinner laga kraft eller för att allmän förvalt- ningsdomstol ska kunna besluta i fråga om särskilda skydds- åtgärder. Av ett utlåtande i fråga om en sådan undersökning ska det framgå -om det finns en påtaglig risk för att gärningsmannen på nytt begår gärningar av allvarligt slag som riktar sig mot eller med- för fara för annans liv eller hälsa och -om gärningsmannen har behov av vård eller omsorg i annan form. Av ett utlåtande beträffande någon som har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård ska det även framgå om den dömde fortfarande lider av en allvarlig psykisk störning, en svår utveck- lingsstörning eller ett allvarligt demenstillstånd och, i så fall, om de särskilda skyddsåtgärderna bör inledas i sluten form eller i öppen form. Vi har i avsnitt 10.4.5 föreslagit att frågan om särskilda skydds- åtgärder ska prövas av allmän förvaltningsdomstol. För att en sådan prövning ska få ske beträffande den som inte uppfyllde kravet på tillräknelighet krävs det att allmän domstol genom en dom, som har vunnit laga kraft, har fastställt att gärningsmannen har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på till- räknelighet inte är uppfyllt. Efter ett yrkande från åklagaren får allmän domstol i de här fallen också besluta att gärningsmannen ska omhändertas i avvaktan på att brottmålsdomen vinner laga kraft. Ett beslut om omhändertagande får dock inte fattas om det framgår att gärningsmannen inte uppfyller förutsättningarna för särskilda skydds- åtgärder. För att kunna ta ställning i denna fråga behöver allmän domstol ha tillgång till ett underlag i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. Ett beslut om särskilda skyddsåtgärder för den som ska friges från ett fängelsestraff eller från sluten ungdomsvård får fattas endast om allmän domstol i den dom, genom vilken gärningsmannen dömdes till fängelse eller sluten ungdomsvård, har beslutat att en allmän förvaltningsdomstol inför frigivningen ska pröva om den dömde uppfyller förutsättningarna för sådana åtgärder. Även för att kunna ta ställning i denna fråga behöver allmän domstol ha tillgång till ett rättspsykiatriskt utlåtande i fråga om gärnings- mannen uppfyller förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. För att det ska kunna bli aktuellt med särskilda skyddsåtgärder krävs att det vid prövningen vid allmän förvaltningsdomstol finns en påtaglig risk för att gärningsmannen eller den dömde på nytt begår gärningar som riktar sig mot eller medför fara för annans liv eller hälsa. Från det att allmän domstol har förklarat att det finns skäl för allmän förvaltningsdomstol att pröva frågan om särskilda skydds- åtgärder och fram till dess att en sådan prövning kan ske kommer det i vissa fall att ha gått en förhållandevis . Detta beror på att gärningsmannen, i de fall han eller hon har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård, ska undergå påföljden innan en sådan prövning ska ske. Detta innebär att allmän förvaltningsdomstol, i stället för att använda det underlag som hämtades in av allmän domstol, i många fall kommer att behöva hämta in ett nytt utlåt- ande i frågan, om det finns en påtaglig risk för att gärningsmannen på nytt begår allvarliga våldsgärningar. För att den som har bedömts tillräknelig och har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård ska kunna bli föremål för sär- skilda skyddsåtgärder krävs det, precis som i otillräknelighetsfallen, att brottet har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk stör- ning, en svår utvecklingsstörning, ett allvarligt demenstillstånd eller en tillfällig sinnesförvirring. Vid den bedömning i fråga om sär- skilda skyddsåtgärder som ska göras inför den dömdes frigivning ska det därför också prövas om gärningsmannen fortfarande lider av ett sådant tillstånd. För att en bedömning i denna fråga ska kunna göras behöver allmän förvaltningsdomstol ett aktuellt utlåtande. Eftersom en tillfällig sinnesförvirring är ett tillstånd som är snabbt övergående behövs det dock inte någon undersökning av om detta tillstånd fortfarande föreligger. Den som har bedömts vara otillräknelig ska alltid inleda de sär- skilda skyddsåtgärderna i sluten form (se avsnitt 10.4.10). Den som blir föremål för särskilda skyddsåtgärder efter att ha undergått ett fängelsestraff eller sluten ungdomsvård kan inleda dessa antingen i sluten eller i öppen form. För att allmän förvaltningsdomstol ska kunna ta ställning till i vilken form de särskilda skyddsåtgärderna ska inledas i det senare fallet måste ett underlag för en bedömning av den frågan ingå i ett rättspsykiatriskt utlåtande. 13.4Undersökning och utlåtande i fråga om förutsättningarna för verkställighet av fängelse i en sluten stödenhet Vårt förslag: En undersökning i fråga om den misstänkte gär- ningsmannen uppfyller förutsättningarna för verkställighet av ett fängelsestraff i en sluten stödenhet får ske för att allmän domstol ska kunna bedöma om den som döms till fängelse ska undergå fängelsestraffet i en sådan enhet eller för att Krimi- nalvården ska kunna bedöma om den som är intagen i kriminal- vårdsanstalt uppfyller förutsättningarna för sådan verkställighet. Av ett utlåtande i fråga om en sådan undersökning ska det framgå om gärningsmannen eller den dömde på grund av -en svår utvecklingsstörning, -en svår autismspektrumstörning eller -någon annan stor och varaktig psykisk funktionsnedsättning, har en så uttalad kognitiv funktionsnedsättning att han eller hon är i särskilt behov av det stöd och den service som kan ges vid en sådan enhet. Vi föreslår i avsnitt 9.8.1 att allmän domstol i en dom på fängelse ska kunna besluta att den dömde ska undergå fängelsestraffet i en sluten stödenhet. Om det under pågående verkställighet av ett fängelsestraff uppmärksammas att den intagne uppfyller förutsätt- ningar för sådan verkställighet, ska Kriminalvården kunna besluta på motsvarande sätt. Verkställigheten av ett fängelsestraff ska enligt vårt förslag ske i en sluten stödenhet om den dömde på grund av en svår utveck- lingsstörning, en svår autismspektrumstörning eller någon annan stor och varaktig funktionsnedsättning har en så uttalad kognitiv funktionsnedsättning att han eller hon är i särskilt behov av det stöd och den service som kan ges vid en sådan enhet. För att kunna ta ställning till om gärningsmannen eller den in- tagne uppfyller de angivna förutsättningarna behöver domstolen respektive Kriminalvården ett beslutsunderlag. För domstolens del kan frågan om verkställighet i en sluten stödenhet bli aktuell i de fall gärningsmannen döms för brott (och alltså uppfyller kravet på tillräknelighet) och påföljden bestäms till fängelse. För att domstolen ska ha ett fullgott underlag för sin bedöm- ning bör det vara möjligt att inom ramen för en rättspsykiatrisk undersökning hämta in ett utlåtande i fråga om förutsättningarna för sådan verkställighet. Ett sådant utlåtande ska som huvudregel hämtas in i samband med att det beslutas om rättspsykiatrisk under- sökning i fråga om gärningsmannens tillräknelighet och förutsätt- ningar för särskilda skyddsåtgärder. I något enstaka fall bör dock en rättspsykiatrisk undersökning kunna bestå endast av ett utlåtande i fråga om förutsättningarna för verkställighet i en sluten stödenhet. När frågan om verkställighet i en sluten stödenhet blir aktuell för den som redan undergår ett fängelsestraff krävs det att Krimi- nalvården beslutar om en rättspsykiatrisk undersökning med utlåt- ande endast i fråga om förutsättningarna för verkställighet i en sluten stödenhet. Av ett utlåtande rörande förutsättningarna för verkställighet i en sluten stödenhet bör det framgå av vilken art och grad som den dömdes funktionsnedsättning är samt bedömningar av den dömdes intellektuella funktionsnivå samt av hans eller hennes hjärnskador, kommunikationsförmåga och förmåga till social interaktion. 13.5Läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning Vårt förslag: Allmän domstol får i ett brottmål besluta att hämta in ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersök- ning i fråga om gärningsmannens tillräknelighet eller i frågan, om han eller hon uppfyller förutsättningarna för särskilda skydds- åtgärder. Av ett läkarintyg avseende gärningsmannens tillräkne- lighet ska det framgå -om det kan misstänkas att den som undersökningen rör till följd av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnesför- virring, en svår utvecklingsstörning eller ett allvarligt demens- tillstånd har saknat förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller förmåga att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse och -om det kan misstänkas att han eller hon i anslutning till gär- ningen själv har vållat sin bristande förmåga genom rus eller på något annat sätt. Om det av en preliminär rättspsykiatrisk undersökning i fråga om tillräknelighet framgår att det inte kan misstänkas att den misstänkte är otillräknelig ska det av läkarintyget framgå, om det kan misstänkas att den misstänkte gärningsmannen till följd av en psykisk störning, en sinnesrörelse eller av någon annan orsak har haft nedsatt förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse eller att kontrollera sitt handlande. Av ett läkarintyg i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder ska det framgå, om det kan misstänkas att det finns en påtaglig risk för att den misstänkte gärningsmannen på nytt begår gärningar som riktar sig mot eller medför fara för någon annans liv eller hälsa. Domstolen får besluta om en preliminär rättspsykiatrisk under- sökning i fråga om gärningsmannens tillräknelighet eller i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder endast om allmänt åtal har väckts, om den misstänkte har erkänt gärningen eller om det annars finns sannolika skäl för misstanken att han eller hon har begått gärningen. Enligt nu gällande reglering får rätten, när det finns skäl till det, förordna en läkare att avge läkarintyg om en misstänkt enligt 7 § lagen (1991:2041) om särskild personutredning i brottmål, m.m., ett s.k. § 7-intyg. Om rätten särskilt anger det i förordnandet, ska intyget omfatta de medicinska förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rättspsykiatrisk vård utan särskild utskrivnings- prövning. Även vid en reformerad straffrättslig reglering och vid införandet av en möjlighet att besluta om särskilda skyddsåtgärder bör det finnas en möjlighet att förordna en läkare att avge ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning, motsvarande det som sker genom ett § 7-intyg. Ett sådant intyg bör kunna hämtas in i fråga om gärningsmannens tillräknelighet och i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. Vi föreslår därför att ett intyg i fråga om en gärningsmans till- räknelighet ska kunna hämtas in av allmän domstol i ett brottmål. Syftet med en sådan preliminär undersökning kan vara att bedöma behovet av att genomföra en stor rättspsykiatrisk undersökning i fråga om tillräknelighet. Ett läkarintyg bör också kunna användas som underlag för domstolens beslut om påföljd. Om det av en preliminär rättspsykiatrisk undersökning i fråga om tillräknelighet framgår att det inte kan misstänkas att den miss- tänkte gärningsmannen var otillräknelig, bör det finnas ett underlag för domstolen att bedöma om bestämmelsen i 29 kap. 3 § första stycket andra punkten BrB är tillämplig. Det bör av läkarintyget framgå om den misstänkte gärningsmannen till följd av en psykisk störning, en sinnesrörelse eller av någon annan orsak har haft ned- satt förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse eller att kontrollera sitt handlande. Vi föreslår i avsnitt 10.4.5 att beslut om särskilda skyddsåtgärder ska fattas av allmän förvaltningsdomstol efter ansökan av åklagare. För att ett sådant beslut ska få fattas ska allmän domstol genom en dom, som har vunnit laga kraft, ha fastställt att gärningsmannen har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på tillräknelighet inte är uppfyllt. Det ska också vara möjligt för all- män domstol att besluta att gärningsmannen ska omhändertas i av- vaktan på att domen vinner laga kraft, om det inte framgår att gär- ningsmannen inte uppfyller förutsättningarna för särskilda skydds- åtgärder. För att allmän domstol ska kunna göra denna bedömning ska det vara möjligt för domstolen att besluta att det inom ramen för en rättspsykiatrisk undersökning ska undersökas om det finns förutsättningar för särskilda skyddsåtgärder, se avsnitt 13.3. Vi föreslår att allmän domstol ska kunna hämta in ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning i syfte att kunna av- göra om en sådan stor undersökning ska beslutas. Beträffande den som ska friges från ett fängelsestraff eller från sluten ungdomsvård får särskilda skyddsåtgärder beslutas av allmän förvaltningsdomstol endast om allmän domstol i en dom, genom vilken gärningsmannen döms till fängelse, har beslutat att en pröv- ning i fråga om särskilda skyddsåtgärder ska ske. Allmän domstol ska i en sådan dom också uttala sig om att brottet har begåtts under påverkan av en allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnesför- virring, en svår utvecklingsstörning eller ett allvarligt demenstill- stånd. Även i denna del bör allmän domstol ha en möjlighet att hämta in ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning. När allmän förvaltningsdomstol avgör frågan om särskilda skydds- åtgärder sker detta i ett mål som enbart rör den frågan. Det finns i den situationen ingen anledning att kunna hämta in ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning. I stället bör all- män förvaltningsdomstol direkt hämta in en stor rättspsykiatrisk undersökning inför sitt avgörande av frågan. I vissa enstaka fall kommer förvaltningsdomstolen att kunna använda den rättspsy- kiatriska undersökning som har hämtats in i allmän domstol även i sin bedömning. Förutsättningarna för allmän domstol att få besluta om en pre- liminär rättspsykiatrisk undersökning i fråga om tillräknelighet eller i fråga om särskilda skyddsåtgärder bör motsvara de krav som gäller för beslut om en s.k. § 7-undersökning. Detta innebär att ett sådant beslut får fattas om allmänt åtal har väckts, om den miss- tänkte har erkänt gärningen eller om det annars finns sannolika skäl för misstanken att han eller hon har begått gärningen. Enligt nuvarande lagstiftning är det domstolen som förordnar den läkare som ska avge läkarintyget. I praktiken går det dock till så att domstolen vänder sig till med ett för- ordnande in varefter verket utser läkaren. Vårt förslag är utformat på detta sätt. 13.6Beslut om en rättspsykiatrisk undersökning Vårt förslag: En rättspsykiatrisk undersökning med utlåtande i fråga om gärningsmannens tillräknelighet eller i fråga om förut- sättningarna för särskilda skyddsåtgärder får hämtas in av allmän domstol endast om den misstänkte har erkänt gärningen eller om övertygande bevisning har lagts fram om att han eller hon har begått den. Allmän förvaltningsdomstol får i mål i fråga om särskilda skyddsåtgärder hämta in en rättspsykiatrisk undersökning med utlåtande i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgär- der -om allmän domstol genom en dom, som har vunnit laga kraft, har fastställt att gärningsmannen har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på tillräkne- lighet inte är uppfyllt eller -om allmän domstol i en dom genom vilken gärningsmannen har dömts till fängelse eller sluten ungdomsvård har beslutat att allmän förvaltningsdomstol ska pröva om gärningsman- nen vid frigivning från fängelsestraffet eller den slutna ung- domsvården uppfyller förutsättningarna för särskilda skydds- åtgärder. En rättspsykiatrisk undersökning med utlåtande i frågan om gärningsmannens tillräknelighet ska ha gjorts i målet innan dom- stolen beslutar om ansvarsfrihet på grund av att den tilltalade inte uppfyller kravet på tillräknelighet. En sådan undersökning med utlåtande behöver dock inte hämtas in om det underlag som behövs ändå finns tillgängligt för domstolen. Allmän förvaltningsdomstol får inte besluta om särskilda skyddsåtgärder utan att det har gjorts en rättspsykiatrisk under- sökning med utlåtande i frågan, om det finns behov av sådana åtgärder. En sådan undersökning behöver dock inte hämtas in om prövningen avser en förlängning av pågående särskilda skydds- åtgärder och ett yttrande från den myndighet som ansvarar för åtgärderna har hämtats in. En undersökning ska inte heller behöva hämtas in om det framstår som uppenbart obehövligt. Vid en prövning av en fråga om upphörande av särskilda skyddsåtgärder ska domstolen hämta in ett utlåtande från den myndighet som ansvarar för åtgärderna eller, om det bedöms nödvändigt, en ny rättspsykiatrisk undersökning i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. Vi föreslår i avsnitt 12.1 att åklagarens åtalsplikt ska ändras på så sätt att åtal för brott ska väckas även om det skulle finnas skäl som talar för att gärningsmannen inte uppfyller kravet på tillräknelighet. Detta innebär att åklagaren vid prövningen av åtalsfrågan inte ska ta ställning till frågan om gärningsmannens tillräknelighet, utan att detta blir en uppgift för domstolen att bedöma. Ett beslut om rätts- psykiatrisk undersökning avseende gärningsmannens tillräknelighet torde i många fall kräva att bevisningen i målet har lagts fram och att det därefter kan konstateras att den är övertygande. I en del fall bör dock en rättspsykiatrisk undersökning kunna hämtas in i ett tidigare skede av processen om den misstänkte har erkänt gärningen. När det finns skäl som talar för att den misstänkte inte uppfyller kravet på tillräknelighet bör dock ett erkännande noga värderas innan ett beslut om undersökning fattas på den grunden. Som huvudregel ska en rättspsykiatrisk undersökning i fråga om tillräknelighet ha gjorts i målet innan domstolen beslutar att en gärning inte utgör brott på grund av att kravet på tillräknelighet inte är uppfyllt. En sådan undersökning ska dock inte behöva göras om det underlag som behövs ändå finns tillgängligt för domstolen. Det kan t.ex. vara så att den misstänkte är föremål för psykiatrisk tvångsvård och att den för vården ansvarige läkaren kan intyga att den misstänkte var tillräknelig. Har en rättspsykiatrisk undersök- ning i fråga om den misstänktes tillräknelighet genomförts med avseende på en annan gärning och har man då konstaterat otillräknelighet kan den tillsammans med en preliminär rätts- psykiatrisk undersökning som tar sikte på den aktuella gärningen också utgöra tillräckligt beslutsunderlag för domstolen. I avsnitt 10.4.5 föreslår vi att frågan om särskilda skyddsåtgärder ska prövas av allmän förvaltningsdomstol efter en ansökan av åkla- gare. En sådan prövning ska få ske om allmän domstol genom en dom, som har vunnit laga kraft, har fastställt att gärningsmannen har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på tillräknelighet inte var uppfyllt. En prövning i fråga om inled- ande av särskilda skyddsåtgärder får också ske inför frigivningen från ett fängelsestraff eller från sluten ungdomsvård, om allmän domstol i den dom, genom vilken gärningsmannen dömdes till en sådan påföljd, har beslutat att allmän förvaltningsdomstol ska pröva om den dömde uppfyller förutsättningarna för särskilda skydds- åtgärder. I dessa mål krävs det ett underlag för att domstolen ska kunna avgöra om det finns en risk för att personen i fråga på nytt begår allvarliga våldshandlingar. Det ska därför vara möjligt att hämta in en undersökning med utlåtande i den frågan. Huvudregeln bör vara att allmän förvaltningsdomstol inte ska få besluta om särskilda skyddsåtgärder utan att det har gjorts en under- sökning med utlåtande som tar sikte på om det finns förutsätt- ningar för sådana åtgärder.