sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Direktivet får tolkas så att det tar fasta på fortlöpande, egentlig verksamhet i respektive värdland; enstaka eller tillfälliga engagemang i av en utländsk AIF-förvaltare ska inte självklart anses innebära att verksamheten bedrivs i , jfr prop. 1994/95:50 s. 105 och prop. 1992/93:89 s. 116. Förutsättningarna för verksamheten i framgår av de an- givna paragraferna, och i dessa anges också när verksamheten får inledas. Motsvarande bestämmelser för svenska AIF-förvaltare som avser att driva verksamhet utomlands finns i 6 kap. 1–3 §§. I andra stycket anges de bestämmelser i denna lag som ska tillämpas på verksamhet som AIF-förvaltaren bedriver i . För det första är en AIF-förvaltare med tillstånd att förvalta en specialfond skyldig att följa bestämmelserna i 12 kap., oavsett om förvaltningen utförs från en filial här i landet eller om det är fråga om gräns- överskridande verksamhet. För marknadsföring till professionella investerare med stöd av marknadsföringspass (3 §) är bestämmelsen i 4 kap. 1 § andra stycket tillämplig, och vid filialverksamhet (både förvaltning och marknadsföring) i ska därutöver bestäm- melserna som genomför artiklarna 12 och 14 i AIFM-direktivet (dvs. 8 kap. 1, 20–22 och 24 §§ i denna lag) efterlevas. I dessa avseenden står förvaltaren alltså under tillsyn, se avsnitt 14.1. Vidare framgår att bestämmelser i 9 kap. ska tillämpas för de förvaringsinstitut som har utsetts för AIF-fonder som för- valtas enligt 1 och 2 §§. Paragrafen, som är förenlig med artikel 45, genomför artikel 33.1. 8 § En AIF-förvaltare som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd efter det att verk- samheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finansinspek- tionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras efter en sådan ändring. Om finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i AIF-förvaltarens värdland om ändringen. Om en planerad ändring innebär att AIF-förvaltaren eller dess förvaltning av en AIF-fond inte längre uppfyller kraven enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, ska Finans- inspektionen utan onödigt dröjsmål meddela förvaltaren att änd- ringen inte får genomföras. I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en AIF-förvaltare som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. Av första stycket följer att det föreligger en skyldighet för förval- taren att till anmäla både planerade och oplane- rade väsentliga ändringar av sådant som har angetts i en tillstånds- ansökan enligt detta kapitel. ska enligt andra stycket informera AIF-fondens hemlandsmyndighet om godtagbara ändringar. Detta gäller bara om det för tillstånd har uppställts som villkor att underrättelseförfar- andet ska vara fullföljt. När det gäller tidpunkten för att lämna så- dan information skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.7 fjärde stycket och artikel 33.6 fjärde stycket. Beträffande marknadsföring (artikel 32) ska värdlandsmyndigheten informeras utan dröjsmål, medan vid förvaltning (artikel 33) informationen ska lämnas utan onödigt dröjsmål. Det torde inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överlämnande ska därför, i båda fallen, lämnas av utan dröjsmål. Av tredje och fjärde styckena följer att lagstridiga ändringar ska bli föremål för ingripanden av . Denna anmälningsplikt påver- kar inte förvaltarens skyldighet att anmäla ändrade förhållanden till sin hemlandsmyndighet i enlighet med lagstiftningen där. Bestämmelser om anmälan av väsentliga ändringar finns även i 3 kap. 10 §, 4 kap. 7 §, och 6 kap. 5 §, se även kommentarer till dessa paragrafer. Paragrafen, som saknar motsvarighet i AIFM-direktivet, har sin förebild i artikel 31.4. Marknadsföring av AIF-fonder i 9 § En icke EES-baserad AIF-förvaltare får, efter tillstånd av Finans- inspektionen, marknadsföra andelar eller aktier i en av förvaltaren förvaltad AIF-fond till professionella investerare i . Tillstånd ska ges om 1.det finns skäl att anta att den planerade verksamheten kommer att drivas på ett sätt som är förenligt med 10 kap. 1 och 4–10 §§, 14 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ samt 11 kap., 2.det finns lämpliga samarbetsarrangemang avseende övervak- ningen av systemrisker mellan å ena sidan och, åandra sidan, tillsynsmyndigheten för den icke EES-baserade AIF- förvaltaren, den behöriga myndigheten för en EES-baserad AIF- fond eller tillsynsmyndigheten för en icke EES-baserad AIF-fond, och 3.det land där den icke EES-baserade AIF-förvaltaren eller den icke EES-baserade AIF-fonden hör hemma har vidtagit nödvändiga åtgärder för att motverka penningtvätt och finansiering av terrorism. Marknadsföring av andelar eller aktier i en AIF-fond får, efter tillstånd av , riktas även till icke-professionella investerare i . För tillstånd krävs, utöver vad som anges i första stycket 2 och 3, att 1.det finns skäl att anta att AIF-förvaltaren kommer att uppfylla samtliga krav enligt denna lag och andra författningar som reglerar verksamheten, 2.förvaltaren i sitt hemland driver motsvarande verksamhet och står under betryggande tillsyn, 3.förvaltaren vidtar nödvändiga åtgärder för att här i landet kunna lösa in aktier eller andelar i fonden och göra utbetalningar till inve- sterarna, och a)omfattas av en reglering i sitt hemland som motsvarar vad som gäller för specialfonder eller, om sådan reglering saknas, fonden ändå motsvarar en specialfond, eller b)är upptagen till handel på en reglerad marknad och det finns ett upprättat faktablad för fonden som motsvarar kraven i 10 kap. 2 §. Avser marknadsföringen andelar eller aktier i en icke EES-baserad AIF-fond får tillstånd enligt andra stycket ges även om kraven enligt bestämmelserna om förvaringsinstitut i 9 kap. inte är upp- fyllda, om förvaltaren har sett till att en eller flera enheter har ut- setts för att utföra uppgifterna enligt 9 kap. 9, 10 och 12 §§. För- valtaren ska informera om vem som ansvarar för dessa uppgifter. Tillstånd enligt andra stycket får ges utan att villkoren i 1–4 är uppfyllda om det är fråga om marknadsföring av andelar eller aktier i en AIF-fond som avses i 6 § fjärde stycket. Verksamheten i får drivas genom att förvaltaren inrättar en filial i eller erbjuder och utför tjänster i från sitt hemland. Verksamheten får inledas när har med- delat beslut om tillstånd. Vid en planerad eller en redan genomförd, oplanerad väsentlig ändring av något som har angetts i en ansökan om tillstånd ska 8 § tillämpas. Av första stycket framgår att en icke EES-baserad AIF-förvaltare får ges tillstånd att till professionella investerare i marknads- föra förvaltade AIF-fonder. Det kan vara fråga om AIF-fonder hemmahörande såväl inom som utanför EES. Till skillnad från EES- baserade AIF-förvaltare kan en icke EES-baserad AIF-förvaltare inte ges tillstånd att förvalta AIF-fonder som hör hemma i . Denna begränsning gäller även för investeringsfonder enligt LIF. AIFM-direktivet hindrar dock inte att medlemsstaterna tillåter icke EES-baserade AIF-förvaltare att förvalta AIF-fonder som hör hemma på deras eget territorium (se artikel 2.1.b). Det kan därför finnas andra länder inom EES, i vilka icke EES-baserade AIF-förvaltare får förvalta AIF-fonder, vilka alltså får marknadsföras även i , om förutsättningarna för tillstånd i förevarande paragraf är uppfyllda. Av första stycket framgår också förutsättningarna för tillstånd. Punkten 1 motsvarar delvis den nuvarande bestämmelsen i 1 kap. 9 § 4 LIF. Enligt artikel 42 i AIFM-direktivet ska åtminstone infor- mationskraven som uppställs i artiklarna 22–24 och, i tillämpliga fall, artiklarna 26–30, uppfyllas av den icke EES-baserade AIF- förvaltaren. En sådan förvaltare ska därmed, för varje AIF-fond som marknadsförs, lämna information om verksamheten till investerare och , motsvarande vad som gäller enligt be- stämmelserna i 10 kap. 1, 4–10 §§ samt 14 kap. 2, 3, 5 och 6 §§ (genom vilka artiklarna 22–24 genomförs). Om marknadsföringen avser vissa AIF-fonder som förvärvar kontroll över onoterade före- tag och emittenter eller vars syfte är att förvärva sådan kontroll, ska förvaltaren, på ett sätt som är förenligt med bestämmelserna i 11 kap. , informera om förvärv och överlåtelser över vissa tröskelvärden samt, , avstå från vissa åtgärder som innebär att företaget töms på tillgångar (artiklarna 26–30). Punkterna 2 och 3 överensstämmer med kraven i 5 § andra stycket 2 och 3 samt 4 kap. 3 § andra stycket 2 och 3 (se kommentaren till dessa bestämmel- ser). Om en behörig myndighet för en EES-baserad AIF-fond inte medverkar i föreskrivna samarbetsarrangemang får Finansinspek- tionen hänskjuta ärendet till , se 14 kap. 14 §. I andra–fjärde styckena anges förutsättningarna för tillstånd för marknadsföring till icke-professionella investerare. Villkoren överens- stämmer med vad som tidigare gällt enligt 1 kap. 9 § LIF och med vad som enligt förevarande lag gäller för utländska EES-baserade AIF-förvaltare och svenska AIF-förvaltare enligt 6 § och 4 kap. 4 §, se avsnitt 13.3.3. I likhet med utländska EES-baserade AIF-förvaltare får en icke EES-baserad AIF-förvaltare driva verksamheten direkt från sitt hem- land eller genom en filial här i landet. Detta framgår av femte stycket som också innehåller uppgift om när verksamheten får inledas. Genom hänvisningen i sjätte stycket ska bestämmelsen om väsent- liga ändringar i 8 § tillämpas för icke EES-baserade AIF-förvaltare. Paragrafen genomför artikel 42.1 första stycket och saknar i övrigt motsvarighet i AIFM-direktivet men är i dessa delar förenlig med artikel 43. 6 kap. Svenska AIF-förvaltares verksamhet utomlands Förvaltning av en AIF-fond i ett land inom EES 1 § En AIF-förvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att förvalta en AIF-fond som hör hemma i ett annat land inom EES, ska underrätta innan sådan verksamhet inleds första gången. Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster från (gränsöverskridande verksamhet), ska underrättelsen innehålla en verksamhetsplan med uppgifter om vilka tjänster som avses och i vilket land eller vilka länder de ska tillhandahållas. Om förvaltaren ska erbjuda och utföra sina tjänster genom en filial i värdlandet (filialverksamhet) ska underrättelsen, utöver vad som anges i andra stycket, innehålla uppgifter om filialens organisa- tion, adress och ansvariga ledning. Av verksamhetsplanen ska, utöver vad som anges i andra stycket, framgå vilka fonder som förvaltaren avser att förvalta och på vilken adress i fondens hemland handlingar kan erhållas. Genom första stycket klargörs att svenska AIF-förvaltare som, med stöd av sitt tillstånd enligt 3 kap. 1 §, avser att förvalta en AIF-fond som hör hemma i andra länder inom EES ska underrätta innan verksamheten inleds. I arti- kel 33.2 i AIFM-direktivet anges att en sådan underrättelse ska göras första gången förvaltaren avser att förvalta en AIF-fond utomlands. Om förvaltaren därefter avser att förvalta ytterligare AIF-fonder utomlands får detta krav tolkas på så sätt att förval- taren ska anmäla sina planer till i form av en anmälan om väsentlig ändring enligt 5 §. Övriga villkor som gäller vid verksamhet som bedrivs med stöd av förvaltnings- och mark- nadsföringspassen framgår av 3 §. Av andra och tredje styckena framgår att verksamheten kan be- drivas genom att förvaltaren erbjuder och utför sina tjänster från eller genom en filial i värdlandet (se definition i 1 kap. 7 §). I dessa stycken, liksom i fjärde stycket, anges innehållet i förvaltarens underrättelse till . Uppgifter och information som ska bifogas underrättelsen styrs av om förvaltaren inrättar en filial eller bedriver verksamheten direkt från , men gäller generellt oavsett vilka tjänster som ska tillhandahållas. Med förvaltning avses sådan verksamhet som förvaltaren är pri- märt ansvarig för och inte sådan som utförs på uppdrag av annan förvaltare. Att det är fråga om EES-baserade AIF-fonder följer av att förvaltningspasset enbart omfattar EES-baserade AIF-fonder. Detaljerade regler om underrättelsens form och innehåll kan för- väntas när kommissionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 33.7 och 33.8. Därutöver finns bemyndigande att meddela föreskrifter i 16 kap. 1 §. Paragrafen genomför artikel 33.1–33.3. Marknadsföring av en AIF-fond i ett annat land inom EES 2 § En AIF-förvaltare med tillstånd enligt 3 kap. 1 §, som avser att marknadsföra andelar eller aktier i en AIF-fond i ett annat land inom EES, ska underrätta innan verksamheten in- leds. En underrättelse om marknadsföring av förvaltade AIF-fonder ska innehålla 1.en verksamhetsplan med uppgifter om vilka AIF-fonder som ska marknadsföras, var de hör hemma och i vilka länder marknads- föringen ska ske, 2.AIF-fondernas fondbestämmelser, bolagsordning eller motsva- rande handlingar, 3.uppgift om varje , 4.uppgift om var mottagar-AIF-fonden hör hemma, om den marknadsförda fonden är en matar-AIF-fond, 5.en informationsbroschyr enligt 10 kap. 1 §, och 6.information om de arrangemang som har fastställts för mark- nadsföringen och, i tillämpliga fall, vilka åtgärder som har fastställts för att förhindra att andelar eller aktier i en AIF-fond marknads- förs till icke professionella investerare. Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska underrättelsen också innehålla de uppgifter som anges i 1 § tredje stycket. Av första och andra styckena framgår att också marknadsföring av en AIF-fond över gränserna ska föregås av en underrättelse till samt vilka uppgifter och vilken dokumentation som i sådant fall ska lämnas till inspektionen. gäller vid verksamhet som bedrivs med stöd av förvaltnings- och marknadsföringspassen framgår av 3 §. I likhet med förvaltning som sker med stöd av 1 § avser mark- nadsföring enligt förevarande paragraf bara EES-baserade AIF- fonder som ska riktas enbart till professionella investerare. AIFM- direktivet hindrar dock inte att ett land inom EES tillåter mark- nadsföring av även icke EES-baserade AIF-fonder och att den får riktas även till icke-professionella investerare på sitt eget territorium (artikel 43). Det är alltså den nationella lagstiftningen i värdlandet som avgör till vilken kundkrets som marknadsföringen får riktas samt om också förvaltade, icke EES-baserade AIF-fonder får mark- nadsföras där. Av underrättelsen till ska kund- kretsen för den avsedda marknadsföringen framgå, se punkten 6. De AIF-fonder som AIF-förvaltaren förvaltar, och vars andelar eller aktier ska marknadsföras i andra länder inom EES, kan alltså ha sitt hemland i , i det land där marknadsföringen är planerad eller i något annat land inom EES. Uppgifterna som ska lämnas mot- svarar i huvudsak vad som gäller för svenska AIF-förvaltares mark- nadsföring i , se 4 kap. 5 § och kommentaren till den para- grafen beträffande vissa av uppgiftskravens innebörd. Om verksamheten ska bedrivas genom en filial i värdlandet ska, enligt tredje stycket, även uppgifter om filialen som framgår av 1 § tredje stycket lämnas. Paragrafen genomför artikel 32.1 första stycket, artikel 32.2 samt bilaga IV till AIFM-direktivet. Särskilda villkor vid verksamhet över gränserna 3 § Vid förvaltning av en AIF-fond som har sitt hemland i ett annat land inom EES än krävs att AIF-förvaltaren enligt sitt till- stånd enligt 3 kap. 1 § har rätt att förvalta AIF-fonder av motsva- rande slag som dem som ska förvaltas i värdlandet. Vid marknadsföring av en av förvaltaren förvaltad EES-baserad matar-AIF-fond krävs att mottagar-AIF-fonden, och dess förvaltare, är EES-baserade. I första stycket anges en av grundförutsättningarna för förvaltning av AIF-fonder med stöd av förvaltningspasset, nämligen att AIF- förvaltarens verksamhetstillstånd ska omfatta den kategori av fond som förvaltaren avser att förvalta i värdlandet. Av andra stycket framgår det särskilda villkor som gäller för mark- nadsföring med stöd av marknadsföringspasset avseende andelar eller aktier i en matar-AIF-fond, nämligen att också mottagar-AIF- fonden ska höra hemma i ett land inom EES och förvaltas av en EES-baserad AIF-förvaltare. Paragrafen genomför artikel 32.1 andra stycket och artikel 33.1. 4 § Om bedömer att det inte finns skäl att ifrågasätta att AIF-förvaltaren och dess verksamhet kommer att upp- fylla villkoren enligt denna lag eller andra författningar som reglerar verksamheten, ska inspektionen lämna över underrättelsen med till- hörande handlingar till behörig myndighet i AIF-förvaltarens värd- land 1.inom en månad från mottagandet av en underrättelse om gräns- överskridande verksamhet enligt 1 § andra stycket, 2.inom två månader från mottagandet av en underrättelse om filial- verksamhet enligt 1 § tredje stycket, eller 3.inom 20 arbetsdagar från mottagandet av en underrättelse en- ligt 2 § andra stycket. ska tillsammans med underrättelsen och till- hörande handlingar även lämna över ett skriftligt intyg om att AIF- förvaltaren har tillstånd att driva sådan verksamhet som avses i och rådets direktiv /61/EU. I intyget ska omfattningen av förvaltarens tillstånd framgå med uppgift om det finns några begränsningar av vilka investeringsstrategier som får an- vändas. ska utan dröjsmål underrätta AIF-förvaltaren när inspektionen lämnar över underrättelsen. Förvaltaren får inleda verksamheten för inspektionens underrättelse. Om den AIF-fond som ska marknadsföras hör hemma i ett annat land inom EES än eller AIF-förvaltarens värdland, ska Finans- inspektionen även underrätta de behöriga myndigheterna i fondens hemland om den avsedda marknadsföringen. Om finner att det inte finns förutsättningar för att lämna över underrättelsen och tillhörande handlingar, ska inspektionen meddela beslut om det 1.inom två månader från mottagandet av en underrättelse som avses i första stycket 1, eller 2.inom en månad från mottagandet av en underrättelse som av- ses i första stycket 2 och 3. I första stycket regleras handläggning av ett ärende med anledning av en underrättelse från en svensk AIF- förvaltare om att inleda verksamhet i ett annat land inom EES. Tids- fristen är beroende av vilken verksamhet som ska bedrivas. Mot- svarande regler om ett underrättelseförfarande gäller även för svenska fondbolag som avser att bedriva verksamhet genom filial i andra länder inom EES, se 2 kap. 13 och 15 a §§ LIF. Av andra stycket framgår att ska utfärda ett intyg som ska överlämnas till den behöriga myndigheten i det land i vilket filialen ska inrättas eller, om det är fråga om gränsöver- skridande verksamhet, AIF-fondens hemland. Detta land utgör där- med AIF-förvaltarens värdland (se definitionen i 1 kap. 7 §). Lydel- sen avseende intygets innehåll är inte helt överensstämmande i artikel 32.3 andra stycket och artikel 33.4 andra stycket. Närmare uppgifter om hur intyget ska utformas kan dock förväntas när kom- missionen antar tekniska standarder i enlighet med artikel 32.8. Av tredje stycket följer att ska meddela AIF- förvaltaren om att underrättelsen med tillhörande handlingar har överlämnats till värdlandets behöriga myndighet. Också i detta av- seende skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.4 första stycket och artikel 33.4 första stycket. Beträffande marknadsföring ska besked om att underrättelsen har överlämnats till värdlandsmyndigheten ges till förvaltaren utan dröjsmål, medan vid förvaltning samma be- sked ska lämnas till förvaltaren . Det förefaller inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överlämnande ska därför, i båda fallen, lämnas av utan dröjsmål. Av artiklarna 32.4 och 33.5 i AIFM-direktivet följer att AIF-förvaltaren får inleda verksamheten i värdlandet som hemlandsmyndigheten har meddelat att under- rättelsen med tillhörande handlingar har överlämnats till de behöriga myndigheterna i värdlandet. Om verksamheten avser marknadsföring av en AIF-fond vars hemland är ett annat än eller förvaltarens värdland, ska Finans- inspektionen, enligt fjärde stycket, även underrätta den behöriga myndigheten i fondens hemland (se definitioner i 1 kap. 5–7 §§). Bestämmelserna i femte stycket saknar motsvarighet i AIFM- direktivet, men bedöms motiverade och har utformats med 2 kap. 13 § fjärde stycket LIF som förebild. Paragrafen genomför artiklarna 32.3, 32.4 och 33.4. 5 § En AIF-förvaltare som avser att göra en väsentlig ändring av något som har angetts i en underrättelse enligt 1 eller 2 § efter det att verksamheten har inletts, ska skriftligen anmäla detta till Finans- inspektionen senast en månad innan ändringen genomförs. Om det är fråga om en redan genomförd, oplanerad ändring ska dock en anmälan göras efter sådan ändring. Om finner att en ändring är godtagbar ska inspektionen utan dröjsmål informera de behöriga myndigheterna i AIF-förvaltarens värdmedlemsstat om ändringen. Om finner att ändringen inte får göras, ska utan dröjsmål underrätta förvaltaren om detta. I 15 kap. finns bestämmelser om åtgärder som ska vidtas mot en AIF-förvaltare som genomfört väsentliga ändringar i strid mot denna bestämmelse. Av paragrafen framgår att en AIF-förvaltare är skyldig att göra en skriftlig anmälan till av varje väsentlig ändring av något som angetts i en underrättelse om verksamhet som förval- taren ska bedriva utomlands. Anmälningsplikten gäller dels plane- rade ändringar, dels genomförda ändringar som inte har kunnat förutses (oplanerade ändringar) Som framgår av första stycket är skyldigheten begränsad till att avse ändringar av något förhållande eller någon omständighet som har angetts i en underrättelse (eller tillståndsansökan enligt detta kapitel) rörande avsedd verksamhet utomlands. I artikel 32.7 och artikel 33.6 skiljer sig ordalydelsen åt. Beträffande förvaltning (arti- kel 33) anges att varje ändring ska anmälas, medan vid marknads- föring (artikel 32) varje väsentlig ändring ska anmälas. Anmälnings- plikten är kopplad till de uppgifter som har angetts i en underrättelse om verksamhet som ska bedrivas med stöd av förvaltnings- eller markandsföringspassen. Kraven på vad som ska ingå i sådana under- rättelser skiljer sig åt genom att det krävs mer detaljerade uppgifter såvitt avser marknadsföring (jfr 1 och 2 §§), där alla uppgifter inte kan sägas ha samma betydelse och tyngd. Av denna anledning torde det finnas skäl att göra viss åtskillnad beroende på vilken verk- samhet som bedrivs. I lagtexten anges dock att ändringarna ska vara väsentliga för att tydliggöra att det inte är fråga om att anmäla ändringar av mindre betydelse. Det bör dock framhållas att anmäl- ningskravet vid förvaltning ställs högre än vid marknadsföring. ska enligt andra stycket informera AIF- fondens hemlandsmyndighet om godtagbara ändringar. När det gäller tidpunkten för att lämna sådan information skiljer sig ordalydelsen åt i artikel 32.7 fjärde stycket och artikel 33.6 fjärde stycket. Beträf- fande marknadsföring (artikel 32) ska värdlandsmyndigheten infor- meras utan dröjsmål, medan vid förvaltning (artikel 33) informa- tionen ska lämnas utan onödigt dröjsmål. Det torde inte finnas sakliga skäl för att göra någon sådan åtskillnad och besked om överläm- nande ska därför, i båda fallen, lämnas av utan dröjsmål. Ändringar som inte ska godtas enligt tredje stycket är sådana som medför att AIF-förvaltarens förvaltning av AIF-fonden är förenlig med denna lag eller att förvaltaren i övrigt inte kan upp- fylla de krav som uppställs i lagen eller andra författningar som reg- lerar verksamheten. Av fjärde stycket följer att är skyldig att vidta åtgärder enligt 15 kap., inklusive förbud mot fortsatt marknadsföring om det bedöms nödvändigt, om planerade ändringar har genom- förts trots att inspektionen inte godtagit dem eller att en redan genomförd ändring medför att förvaltaren eller dess verksamhet inte längre uppfyller kraven enligt denna lag. Liknande bestämmelser finns för fondbolag i 2 kap. 14 och 15 b §§ LIF och för värdepappersbolag i 5 kap. 3 och 5 §§ lagen om värde- pappersmarknaden.