sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — För att undvika samma problem som uppstod vid genomföran- det av art. 5.1 i IPPC-direktivet genom förordningen (2004:989) om översyn av vissa miljöfarliga verksamheter, är utredningens för- slag inriktat på att sålla bort de fall där ingripanden inte behövs. Utredningen föreslår att det bör meddelas generella föreskrifter10 när detta är möjligt. Under arbetet med att ta fram nya BAT- referensdokument och nya BAT-slutsatser är det viktigt att Miljö- departementet i samråd med och Jordbruksver- ket undersöker om en generell föreskrift kan meddelas (se avsnitt 6.8). Om en generell föreskrift meddelas kan det ge upphov till stora resursvinster för samhället och särskilt för verksamhetsutö- vare och tillståndsmyndigheter. Om generella föreskrifter inte meddelas ska det ske individuella prövningar. Dessa inleds med ett översynsförfarande avseende de anläggningar som omfattas av BAT-slutsatsen. Därefter ska omprövning ske i de fall som det krävs. För att säkerställa att översyn och omprövning sker inom det tidsintervall som anges i IED är det nödvändigt att tidskrav för handläggningen uppställs. Vidare föreslår utredningen en annan rollfördelning . 10 Begreppet generella föreskrifter är inte helt korrekt eftersom termen föreskrift normalt avser generella regler. I den svenska översättningen av IED används begreppet generellt bindande regler vilket är samma sak som generella föreskrifter. Mot bakgrund av direktivets begrepp och då generella föreskrifter är det vedertagna begrepp som på ett tydligt sätt beskriver skillnaden mot individuell prövning används detta i betänkandet. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet Skiss över alternativ för att genomföra BAT-slutsats Utredningens bedömning och förslag: BAT-slutsatsernas utformning är oviss. Det är svårt att avgöra om svenska verk- samheter kommer att uppfylla BAT-slutsatserna. Det måste finnas ett system som hanterar uppföljning av berörda tillstånd på ett smidigt sätt. Vid individuell prövning ska först göras en översyn av till- stånden för att klargöra vilka tillstånd som omfattas av BAT- slutsatsen och om tillstånden är i överensstämmelse med slutsat- sen. Om tillstånden inte överensstämmer med BAT-slutsatsen ska omprövning ske. Nya bestämmelser införs i 24 och 26 kap. och i en ny industriutsläppsförordning som, såvitt gäller verksamhetsutövarnas skyldigheter, meddelas med stöd av ett nytt bemyndigande i 22 kap. 2 a § . Ett problem med genomförandet av IED är att flera viktiga delar av systemet inte är fastställda. Inom kommissionen pågår arbete med att ta fram riktlinjer för hur BAT-slutsatserna ska vara utformade. Ett utkast till riktlinjer lämnades av kommissionen (Guidance document under IED Article 13(3)(c) and (d)). Arbetet med framtagandet av dessa riktlinjer kommer antagligen inte att vara avslutat innan utredningens arbete ska redovisas. Ovissheten angående BAT-slutsatsernas utformning medför att utredningen inte kan ha en bestämd uppfattning i fråga om vad slutsatserna kommer att innebära för svenska företag eller hur många omprövningar som kan bli aktuella . Mot bak- grund av att det finns 32 BAT-referensdokument kan fyra nya dokument komma att offentliggöras om kommissionen Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet håller de i preambeln ställda målen om uppdatering av BAT- referensdokumenten . Det är oklart om det kommer att vara lätt att avgöra om ett tillstånd uppfyller kraven i de nya BAT-slutsatserna. Det finns en risk för att BAT-slutsatserna kommer att vara utfor- made på liknande sätt som de hittillsvarande BAT-referensdoku- menten framtagna under IPPC-direktivet. Dessa är ofta svårtill- gängliga och begränsningsvärden för utsläpp är ofta utformade på ett sätt som inte överensstämmer med det svenska sättet att skriva villkor. För järn- och stålindustrin kommer en ny BAT-slutsats att offentliggöras . Tyvärr visar denna BAT-slutsats på problem som kan uppkomma för svensk del. T.ex. föreskrivs i slut- satsen en analysmetod som inte kan användas i eftersom den förutsätter användande av kvicksilver, som inte är tillåtet här. Om inte arbetar aktivt för att få gehör för det svenska sät- tet att skriva villkor kommer det att krävas omfattande arbete hos myndigheterna för att reda ut hur BAT-slutsatserna ska tillämpas på svenska förhållanden, vilket med all sannolikhet kommer att kräva resurstillskott. När en ny BAT-slutsats offentliggörs måste ett system finnas som hanterar uppföljning av berörda tillstånd på ett så smidigt sätt som möjligt. Det kommer att bli ogörligt att ompröva samtliga till- stånd i domstol eller vid miljöprövningsdelegation efter det att en ny BAT-slutsats har antagits. Det kan antas att befintliga tillstånd i många fall kommer att uppfylla de krav som ställs och att det där- för inte blir nödvändigt med en omprövning av villkoren. För att inte tynga prövningssystemet i onödan anser utredningen att en översyn av tillstånden bör göras inledningsvis för att klargöra vilka tillstånd som omfattas av BAT-slutsatsen och om tillstånden är i överensstämmelse med slutsatsen. Framkommer det vid översynen att ett tillstånd inte uppfyller den nya BAT-slutsatsen måste omprövning av villkoren ske. En verksamhetsutövare som inser att tillståndet inte uppfyller kraven i en ny BAT-slutsats bör vara oförhindrad att direkt ansöka om omprövning. Någon översyn av tillståndet måste inte ske i sådant fall. Den föreslagna fördelningen av ansvaret och uppdelningen av processen i flera steg – en översyns- respektive omprövningsdel – föreslås komma till uttryck genom bestämmelser i 24 och 26 kap. och i en ny industriutsläppsförordning, meddelad med Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet stöd av ett nytt bemyndigande i 22 kap. 2 a § i fråga om verksamhetsutövarnas skyldigheter. 6.7.1Ansvaret att bevaka offentliggörandet av nya BAT- slutsatser Utredningens förslag: och ska ansvara för att bevaka arbetet inom EU med BAT-slutsatser och att informera tillsynsmyndigheterna när en ny slutsats har offentliggjorts. Ansvaret för bevakningen av nya BAT-slutsatser bör ligga på myn- digheterna som är involverade i arbetet. Det skulle vara alltför administrativt betungande för verksamhetsutövarna att sköta denna bevakning. Det finns bland de anläggningar som omfattas av IED ett flertal mindre anläggningar. Detta gäller särskilt inom jord- brukssektorn. Det är inte realistiskt att ställa krav på dessa verk- samheter att ha kontroll på utvecklingen inom EU och antagandet av nya BAT-slutsatser. Av effektivitetsskäl bör därför detta bevak- ningsuppdrag läggas på myndigheter. är en central aktör inom miljöområdet med spetskunskaper särskilt vad gäller miljöarbetet inom EU. I viktiga miljöfrågor är det också hos som den främsta expertisen inom miljövårdsförvaltningen finns. Exempel på ett sådant område är IPPC-området där är engagerat i det internationella samarbetet. På regeringens uppdrag medverkar verket i det förberedande arbetet i arbets- grupper och expertkommittéer, där innehållet i kommande lag- stiftning utarbetas. Verket har även representanter i vissa av de () som satts upp under IPPC- direktivet. I betänkandet Myndighet för miljön – en granskning av framhålls att expertstöd till regeringens arbete i EU och internationellt är en mycket viktig kärnuppgift för och en uppgift som svårligen kan utföras av någon annan (s. 163). Med den kompetens Naturvårds- verket besitter anser utredningen att är den myndighet som är mest lämpad att bevaka offentliggörandet av nya BAT-slutsatser. För att bevaka arbetet inom EU med framtagandet av nya BAT-referensdokument är det mycket viktigt att Natur- vårdsverket tilldelas resurser för att upprätthålla en hög bransch- Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet kompetens så att verket kan delta aktivt i detta för mycket viktiga arbete. Det är även viktigt att samarbetar nära med näringslivet och miljöorganisationerna för att få bättre underlag i förhandlingarna och för att framföra de svenska stånd- punkterna. När en ny BAT-slutsats har offentliggjorts ska Natur- vårdsverket underrätta tillsynsmyndigheterna om detta. Djurhållande anläggningar som omfattas av IED (punkten 6.6 i bilaga I till IED) uppgår till närmare 300 stycken i Sverige.11 har tillsynsvägledningsansvaret för dessa anläggningar enligt 3 kap. 13 § 1 miljötillsynsförordningen (2011:13). har ett samlat sektorsansvar för bl.a. jordbruksfrågor och är regeringens expertmyndighet på det jord- brukspolitiska området, vilket innebär att verket genomför de politiska besluten inom sitt verksamhetsområde. Utredningen före- slår därför att även , som sektorsansvarig myndig- het, får ansvar för att meddela tillsynsmyndigheterna om offentlig- görandet av nya BAT-slutsatser. Detta avser då jordbruksområdet. bör även delta i arbetet med framtagandet av nya BAT-slutsatser avseende myndighetens verksamhetsområde. Information till myndigheter och allmänhet ska lämnas så fort som möjligt, helst inom efter offentliggörandet. En ny bestämmelse angående och Jordbruks- verkets ansvar att informera tillsynsmyndigheterna om ny BAT- slutsats föreslås i 4 § i den nya industriutsläppsförordningen. 6.7.2Ansvaret att meddela verksamhetsutövare att ny BAT- slutsats har offentliggjorts Utredningens förslag: Tillsynsmyndigheterna ska ansvara för att informera berörda verksamhetsutövare om deras skyldighet att inkomma med underlag som utvisar om behov av om- prövning föreligger. 11 Enligt art. 73.2 IED ska kommissionen se över behovet av att kontrollera även utsläpp från intensiv uppfödning av nötkreatur. Om sådan uppfödning skulle komma att omfattas av IED skulle jordbrukets andel av IED-anläggningar öka betydligt. Antalet anläggningar blir även fler om differentierade tröskelvärden införs enligt art. 73.3 som berör verksamheter med olika arter av fjäderfä eller olika typer av djur i en och samma anläggning. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet och ansvar bör begränsas till att bevaka arbetet inom EU med BAT-slutsatser och att informera tillsynsmyndigheterna när en ny slutsats offentliggjorts. Eftersom det är de operativa tillsynsmyndigheterna som har kunskap om de verksamheter de utövar tillsyn över bör tillsynsmyndigheterna ansvara för att erinra berörda verksamhetsutövare om deras skyl- dighet att inkomma med underlag som utvisar om behov av omprövning föreligger (se nästa avsnitt om verksamhetsutövarnas skyldighet). Arbetet med att identifiera berörda verksamhets- utövare behöver inte kräva en stor arbetsinsats från tillsyns- myndigheten eftersom tillsynsmyndigheterna är skyldiga att ha kännedom om de verksamheter de har tillsynsansvar för och om kopplingen mellan verksamheten och BAT-referensdokumenten. Tillsynsmyndigheterna ska inte meddela förelägganden utan endast informera verksamhetsutövarna om att de ska uppfylla sin skyldighet. Det är även viktigt att tillsynsmyndigheten håller sig à jour med utvecklingen inom EU. För att underlätta för tillsynsmyndig- heterna bör och löpande infor- mera om arbetet inom EU på sina respektive hemsidor. Särskilt vad gäller mindre anläggningar är det viktigt att tillsynsmyndigheterna för en löpande dialog med verksamhetsutövarna om pågående arbete med framtagande av nya BAT-slutsatser inom EU. En ny bestämmelse om tillsynsmyndigheternas skyldighet att erinra beröra verksamhetsutövare om skyldighet att inkomma med underlag föreslås i 5 § i den nya industriutsläppsförordningen. 6.7.3Verksamhetsutövarnas ansvar att redovisa om behov av omprövning föreligger Utredningens förslag: Verksamhetsutövarna ska inkomma med underlag till tillsynsmyndigheten som visar om tillstånds- villkoren uppfyller den nya BAT-slutsatsen. Verksamhetsutövarna ska vara skyldiga att rapportera till tillsyns- myndigheten om kraven i den nya BAT-slutsatsen är uppfyllda. Det underlag som verksamhetsutövarna ska lämna in ska visa på vilket sätt tillståndsvillkoren uppfyller kraven i den nya BAT-slut- satsen. Verksamhetsutövaren ska redogöra för hur verksamheten Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet förhåller sig till hela BAT-slutsatsen, d.v.s. inte bara de delar som anger begränsningsvärden för utsläpp (). Underlaget behöver däremot inte innehålla en redogörelse för hur övriga på verksamheten tillämpliga BAT-slutsatser uppfylls. Anser verksam- hetsutövaren att det finns skäl för undantag från de utsläppsnivåer eller övriga krav som anges i BAT-slutsatsen ska det motiveras. En ny bestämmelse om verksamhetsutövarnas skyldighet att inkomma med underlag till tillsynsmyndigheten föreslås i 6 § i den nya industriutsläppsförordningen. 6.7.4Tillsynsmyndigheternas ansvar att avgöra behovet av omprövning Utredningens förslag: Tillsynsmyndigheterna ska göra över- synen av tillstånden och meddela beslut om omprövning krävs eller inte. Tillsynsmyndigheterna ska förelägga verksamhets- utövarna att ansöka om omprövning . Denna skyl- dighet fastslås genom en ändring av 26 kap. 2 § . Tillsynsmyndigheterna ska genomföra översynen av tillstånden och ta ställning till om omprövning av tillstånden krävs. En ny bestämmelse föreslås i 7 § i den nya industriutsläppsförordningen där det anges att tillsynsmyndigheten vid översynen ska ta ställning till om behov av omprövning föreligger. Om omprövning krävs ska tillsynsmyndighetens beslut ha formen av ett föreläggande riktat till verksamhetsutövaren. I föreläggandet ska anges inom vilken tid som verksamhetsutövaren ska inkomma med en ansökan om omprövning till prövningsmyndigheten. Om omprövning inte krävs ska tillsynsmyndigheten meddela ett beslut om att aktuella tillståndsvillkor uppfyller kraven i tillämpliga BAT-slutsatser. Båda typerna av beslut är överklagbara (se utförlig redogörelse beträf- fande rätten att överklaga i avsnitt 6.7.12). Översyn behöver inte ske i de fall en verksamhetsutövare väljer att direkt ansöka om omprövning. Verksamhetsutövaren ska då underrätta tillsynsmyn- digheten om att han redan har ansökt om omprövning. Vid förfarandet hos tillsynsmyndigheterna ska vanliga hand- läggningsregler tillämpas om bl.a. skyldigheten att kommunicera. (För utförlig redogörelse se författningskommentaren i kapitel 11.) Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet 6.7.5Verksamhetsutövarens skyldighet att begära omprövning Utredningens förslag: Det är verksamhetsutövarna som ska ansöka om omprövning när omprövning krävs på grund av en ny BAT-slutsats. Nya bestämmelser införs i 24 kap. 5 och 8 §§ samt den nya industriutsläppsförordningen. Ramen för omprövningsprocessen ska vara de villkor som omfattas av BAT-slutsatsen samt andra villkor som har samband med de villkor som måste omprövas. Tillståndshavarna är enligt 26 kap. 20 § skyldiga att i den årliga ange vilka åtgärder som vidtagits för att uppfylla tillståndet och resultatet av dessa. Skyldigheten att ta ini- tiativ till omprövning vilar däremot på tillsynsmyndigheterna (26 kap. 1 och 2 §§ ). Från myndighetshåll har omprövningsuppdraget kritiserats, dels därför att man har ifråga- satt miljönyttan i förhållande till de resurser som krävs för omprövning, dels därför att det anses vara ett systemfel att omprövningsinitiativet ligger på miljömyndigheterna. Skyldigheten att uppdatera tillstånden bör enligt myndigheterna i stället ligga på tillståndshavarna, antingen genom ett lagstadgat krav på om- prövning eller genom att tillstånden tidsbegränsas (SOU 2008:62, s. 260). Verksamhetsutövarens ansvar för att initiera omprövning av gamla tillstånd togs även upp av regeringen som en fråga som kan behöva utredas särskilt som ett led i arbetet med att se till att alla tillstånd och villkor ska ha anpassats till krav (prop. 2004/05:129, s. 66). Enligt 2 kap. 1 § är det i princip tillståndshavaren som måste visa att hänsynsreglernas krav är uppfyllda. Bevisbör- deregeln gäller inte endast den första tillståndsprövningen av en verksamhet utan även de fall då omprövning ska ske av tillståndet och villkoren för detta (prop. 1997/98:45, del 2, s. 12). Redan gällande bestämmelser ger stöd för att det är verksam- hetsutövaren och inte den myndighet som tar initiativ till åter- kallelse eller omprövning som ska visa att verksamheten bedrivs så att de allmänna hänsynsreglerna, däribland skyldigheten att till- lämpa bästa möjliga teknik, iakttas. Det är även verksamhets- utövaren som har den bästa kunskapen om den egna verksamheten. Det faller sig därför naturligt att verksamhetsutövaren bör vara den Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet drivande parten (sökanden) i prövningar rörande tillståndet. Utredningen anser således att verksamhetsutövaren ska vara den aktör som ska driva den av utredningen föreslagna översyns- och omprövningsprocessen. Den som erhållit tillstånd kan redan med nuvarande regler i balken (22 kap. 2 a §) åläggas utredningsskyldig- het vid förfaranden enligt 24 kap. 3, 5 och 8 §§ . Denna möjlighet har dock inte varit tillräcklig för att omprövnings- institutet ska fungera som lagstiftaren avsett.12 Även om det är resurskrävande för verksamhetsutövaren att driva en prövnings- process är det ändå denne, som jämfört med tillsynsmyndigheten, har närmast till nödvändig information. Någon större skillnad jämfört mot det befintliga systemet innebär inte utredningens för- slag eftersom verksamhetsutövaren redan enligt nuvarande regler är den som har bevisbördan och ska prestera underlaget för pröv- ningen. Det bör dock leda till en betydande tidsvinst att skyldig- heten att initiera prövningen läggs på verksamhetsutövaren. Myn- digheterna besparas därigenom det tidsödande arbetet att kräva in ett underlag som är tillräckligt för en ansökan om omprövning. För att uppfylla kravet i IED på regelbunden översyn och eventuell omprövning av tillståndsvillkor behöver kompletteras med en bestämmelse som reglerar att omprövning kan ske om det krävs på grund av antagandet av en ny BAT-slut- sats. En ny omprövningsgrund införs i 24 kap. 5 § (för utförlig redogörelse se avsnitt 6.7.6). Att verksamhetsutövarna kan ansöka om omprövning på grund av ny BAT-slutsats regleras genom ändring av 24 kap. 8 § miljöbal- ken. Av bestämmelsen framgår vidare att omprövningen kan inne- fatta även andra villkor som har samband med de villkor som måste omprövas. Detta kommer att utgöra ramen för en omprövning på grund av ny BAT-slutsats. Myndigheterna behåller möjligheten att på eget initiativ ansöka om omprövning. Verksamhetsutövarnas skyldighet att ansöka om omprövning på grund av ny BAT-slutsats framgår av 9 § i den nya industri- utsläppsförordningen. För att begränsa prövningens omfattning är det utredningens förslag att ansökan inte ska få avse andra villkor än de villkor som har samband med de relevanta BAT-slutsatserna. En sådan begränsning kan kritiseras eftersom den strider mot önskemålet att pröva en verksamhet i hela dess omfatt- 12 Motsvarande utredningsskyldighet i 13 a § miljöskyddslagen synes inte heller ha ökat antalet omprövningar (se prop. 1997/98:45, del 1, s. 480). Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet ning utifrån alla aspekter. Utredningen vill ändå förorda att begränsningen görs eftersom syftet att tillgodose det i IED före- skrivna tidskravet inte får äventyras. Om en annan ändringsansö- kan görs eller om omprövning krävs på någon annan grund än en ny BAT-slutsats kan prövningsmyndigheten så långt det är möjligt, utan att äventyra tidskraven, handlägga ärendena . Bör en generell omprövningsskyldighet läggas på verksamhetsutövarna? Utredningen har övervägt frågan om generell omprövnings- skyldighet för verksamhetsutövarna. Dagens omprövningssystem där myndigheterna ska initiera omprövningar fungerar inte särskilt väl. Det kan därför ifrågasättas om inte verksamhetsutövarna borde åläggas att initiera fler omprövningar. Denna tanke har dock mött starkt motstånd från näringslivet. En del av kritiken – som även utredningen delar – framhåller att det svårligen kan krävas att verk- samhetsutövarna ska vara skyldiga att ansöka om omprövning i samtliga de fall som anges i 24 kap. 5 § . Bestäm- melsernas utformning utgår från att det är myndigheterna som har anledning att utifrån det allmänna miljöintresset verka för en omprövning. Det skulle te sig märkligt att kräva att verksamhets- utövarna själva ska driva omprövningsprocesser på grund av t.ex. att en verksamhet medverkar till att en miljökvalitetsnorm inte följs eller att verksamhetsutövaren har vilselett tillståndsmyndig- heten (24 kap. 5 § första stycket 2 och 3). Vissa av bestämmelserna är i och för sig av sådant innehåll att det skulle vara mer logiskt att kräva att verksamhetsutövaren initiera omprövning, t.ex. när det gäller behovet av modernisering av tillståndet p.g.a. att ny teknik finns (se 24 kap. 5 § första stycket 7 och 8). Utredningens förslag att verksamhetsutövarna ska vara skyldiga att ansöka om ompröv- ning när detta krävs på grund av ny BAT-slutsats kan ses som ett första steg mot en ökad skyldighet för verksamhetsutövarna att initiera omprövningar. Det kan vara en fördel att först utvärdera utfallet av utredningens förslag innan en mer omfattande ompröv- ningsskyldighet föreslås. Genomförandet av IED innebär dessutom att alla verksamheter som omfattas av IED kommer att ses över med viss regelbundenhet. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet Utredningens uppdrag är begränsat till frågor avseende miljö- farlig verksamhet och 24 kap. 5 § avser utöver miljö- farlig verksamhet även vattenverksamhet. Det förefaller välmoti- verat att se över omprövningsinstitutet avseende samtliga verksam- heter, dvs. både miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet, . Att se över reglerna angående vattenverksamhet ingår inte i utredningens uppdrag. Sammantaget så lämnar utredningen inte något förslag om en vidare skyldighet för verksamhetsutövarna att initiera omprövningar. Från myndigheterna framförs ofta att det föreligger svårigheter med att få tillgång till tillräckligt med underlag från verksamhets- utövarna. Detta anförs som skäl för att verksamhetsutövarna borde vara skyldiga att ta över initiativrätten till omprövningar. Det kan säkerligen vara på det sättet som myndigheterna påpekar, men det kan inte uteslutas att trögheten i systemet orsakas av att det ställs omfattande krav i formellt hänseende på en ansökan om ompröv- ning. Ett sätt att underlätta myndigheternas handläggning av omprövningsförfaranden vore att lätta på de krav som ställs i 22 kap. avseende det underlag som måste presenteras vid en ansökan om omprövning. Det skulle i stället läggas en skyl- dighet på verksamhetsutövarna att inkomma med relevant underlag till prövningsmyndigheten. Detta är något som kan övervägas som ett alternativ till en mer omfattande skyldighet för verksamhetsut- övare att initiera omprövningar. Utredningens förslag: När en ny BAT-slutsats har offentlig- gjorts ska omprövning ske om det behövs. Ett sådant behov föreligger –när det underlag som verksamhetsutövaren gett in visar att verksamheten inte klarar kraven i BAT-slutsatserna, –när verksamhetsutövaren åberopar att det finns skäl för undantag från de utsläppsnivåer som anges i BAT-slutsatserna, eller –när verksamhetsutövaren inte inkommer med underlag inom angiven tid eller underlaget är så bristfälligt att tillsyns- myndigheten inte kan ta ställning till om omprövning behövs. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet Enligt art. 21.3 IED utlöser offentliggörandet av en BAT-slutsats som berör en anläggnings huvudsakliga verksamhet omprövnings- skyldighet. Det går att argumentera för att detta krav kan tillgodo- ses enligt nu gällande 24 kap. 5 § punkterna 7 och 8 , som bl.a. avser användandet av ny process- eller reningsteknik. Enligt den svenska bestämmelsen krävs dock att en väsentlig för- bättring ska ha uppnåtts för att omprövningskravet ska vara till- lämpligt. Art. 21.3 IED innehåller inte motsvarande begränsning. Vidare kan reviderade BAT-slutsatser komma att innehålla nya begränsningsvärden för utsläpp utan att dessa är kopplade till användning av ny teknik.