sou · H0B360 · 2012-09-28 00:00:00 — Betalningsförmedlarna får inte heller obehörigen föra vidare eller utnyttja uppgifter om enskildas trafikrörelser. En sekretessbrytande bestämmelse som innebär att betalningsförmedlarna har rätt att få sekretessbelagda uppgifter om infrastrukturavgifter från avgiftsupptagaren ska införas. Utredningen bedömer att bestämmelser som innebär att ärenden hos , Transportstyrelsen och Kommers- kollegium som rör betalningsförmedlare eller tillverkare ska om- fattas av sekretess redan finns i offentlighets- och sekretesslagen (2009:400, OSL) och i bilagan till offentlighets- och sekretess- förordningen (2009:641). Motsvarande bestämmelser finns också såvitt avser de kommunala nämnderna i OSL. Transportstyrelsens beslut ska kunna överklagas till Förvalt- ningsrätten i . De kostnader som uppstår för och Transportstyrelsen för att ta ut infrastrukturavgifterna och driva vägtullsystemen ska täckas av intäkterna från avgifterna. I det beloppet ska då också ligga kostnader för att fatta beslut om infrastrukturavgift och tilläggsavgift, omprövning, befrielse och anstånd. Någon ytterligare finansiering krävs därför inte i det avseendet. För de myndigheter som i mindre mån berörs av reglerna, dvs. domstolarna och , bedöms kostnaderna rymmas inom befintlig ram. Tillsynen av systemet ska finansieras med särskilda tillsynsavgifter. Informationsinsatser bedöms kosta . Kostnaden ska finansieras med anslag och bedöms rymmas inom befintliga ramar. Den utländska trafiken i samtliga vägtullsområden bedöms sammanlagt uppgå till . De möjliga brutto- intäkterna från den utländska fordonsflottan kan mycket grovt uppskattas till för de tre broarna. Beroende på möjligheter och sätt att betala kan nettointäkterna för de olika betalningssystemen variera kraftigt. Utredningen har som ovan nämnts föreslagit en kombination av betalningssätt, för att kunna få in en så stor andel avgifter som möjligt. Utredningen ska i sitt fortsatta arbete behandla frågan om utländska fordon ska omfattas av trängselskatt. Konsekvens- analysen kan därför komma att justeras i denna del. I fråga om elektroniska vägtullsystem bedöms de ytterligare arbetsuppgifter som tillförs Transportstyrelsen – i de delar de inte finansieras med tillsynsavgifter – rymmas inom befintliga ramar. De uppgifter som läggs på så som varande avgifts- upptagare bedöms innebära ytterligare kostnader som motsvarar en halv årsarbetskraft. Även , som föreslås få rollen som förlikningsorgan, bedöms få ytterligare kostnader motsvarande en halv årsarbetskraft. Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska inom ramen för sin verksamhet ackreditera anmälda organ. Sådan ackreditering m.m. finansieras av avgifter. Om kommunala myndigheter vill använda elektroniska vägtullsystem vid uttag av avgift på färja, måste de föreslagna reglerna följas. De kostnader som detta innebär kan dock finansieras med intäkterna. På samma sätt förhåller det sig för privata avgiftsupptagare. De föreslagna reglerna ska underlätta för transportföretagen genom att man endast ska behöva ha en transponder och ett kontrakt med en betalningsförmedlare, även om man passerar genom många olika vägtullsområden inom EU. Utredningen har svårt att se några negativa konsekvenser för företagen. Den nya bron i förväntas öppnas för trafik . Då måste ett regelverk finnas på plats. Bestämmelserna om elektroniska vägtullsystem ska enligt EFC-direktivet finnas för vissa kategorier av fordon. Detta är dock inte praktiskt möjligt. Bestämmelserna föreslås därför träda i kraft . lag (0000:000) om infrastrukturavgifter på väg Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns bestämmelser om sådana infrastruktur- avgifter som avses i och rådets direktiv /62/EG av om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer1, senast ändrat genom och rådets direktiv /76/EU2. 2 § Lagen gäller 1.allmänna vägar utom färjor, och 2.andra vägar som ingår i TEN-T-vägnätet i eller som är motorvägar. 3 § Termer och uttryck som används i denna lag har samma betydelse som i lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Med infrastrukturavgift avses en avgift som tas ut för att täcka kostnaderna för uppförande, drift, underhåll och utveckling av ett vägavsnitt med tillhörande vägtullsystem. Med vägavsnitt avses en avgränsad och angiven del av infrastrukturen i form av en ny väg. 1EGT L 187, 20.7.1999, s. 42-50 (Celex 31999L0062). 2EUT L 269, 14.10.2011, s. 1–16 (Celex 32011L0076). Med vägtullsystem avses ett sådant tekniskt och administrativt system som administrerar uttaget av infrastrukturavgifter genom registrering av passager på ett givet vägavsnitt. Med TEN-T-vägnätet avses det vägnät som definieras i bilaga 1, avsnitt 2 till och rådets beslut nr 1692/96/EG av om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet3 och som illustreras med hjälp av kartor eller beskrivs i bilaga 2 till beslutet. 4 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.vilka vägavsnitt infrastrukturavgift ska tas ut för, 2.vilka fordon som ska omfattas av avgiftsplikt, 4.principerna för att beräkna och ta ut avgift, 6.tilläggsavgift med anledning av utebliven betalning, 7.anstånd och befrielse, 9.avgifter för tillsyn, och 5 § Om infrastrukturavgift på allmän väg inte betalas i rätt tid ska avgiften lämnas för indrivning. Regeringen får föreskriva att indrivning inte behöver begäras för ringa belopp. Bestämmelser om indrivning finns i lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m. Vid indrivning får verkställig- het enligt utsökningsbalken ske. Ett beslut enligt föreskrifter meddelade med stöd av lagen gäller , om inte något annat anges i beslutet. Denna lag träder i kraft . 3 EGT L 228, , s. 1-103 (Celex 31996D1692). förordning (0000:00) om infrastrukturavgifter på väg Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna förordning innehåller bestämmelser om infrastruktur- avgifter på väg. För ska endast bestämmelserna i 2, 10–12, 25– 27 §§ samt punkten 2 i bilaga 1 tillämpas. För andra enskilda vägar ska endast bestämmelserna i 2, 7–12 och 25-27 §§ tillämpas. I förordningen (2005:531) om avgift för färd på Svinesunds- förbindelsen finns bestämmelser om avgift för det vägavsnittet. 2 § Termer och uttryck som används i denna förordning har samma betydelse som i lagen (0000:000) om infrastrukturavgifter på väg, lagen (2001:559) om vägtrafikdefinitioner och förordningen (2001:651) om vägtrafikdefinitioner. Med prioriterade projekt av europeiskt intresse avses sådana vägavsnitt som anges i bilaga III till och rådets beslut nr 661/2010/EU av om unionens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet4. Med EURO-utsläppsklass avses de klasser som anges i bilaga 0 till och rådets direktiv /62/EG av om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer5 och 31 § avgasreningslagen (2011:318). Var infrastrukturavgift ska tas ut 3 § Infrastrukturavgift ska tas ut för färd med bil på följande vägavsnitt på allmän väg 1.bron över på , 2.bron över på , och 3.den södra bron över på . 4EUT L 204, , s. 1–129 (Celex 32010D0661). 5EGT L 187, 20.7.1999, s. 42-50 (Celex 31999L0062). 4 § Avgiftsplikt för bil inträder vid passage av en betalstation på ett sådant vägavsnitt som anges i 3 §. 5 § Infrastrukturavgift ska inte betalas för färd med 1.bil som är antecknad som utryckningsfordon i vägtrafik- registret, eller 6 § Betalningsskyldig för infrastrukturavgiften är den som i vägtrafikregistret eller motsvarande register i annat land är eller bör vara upptagen som ägare av bilen när avgiftsplikt enligt 4 § inträder. 7 § Infrastrukturavgiftens storlek ska bestämmas enligt principer som följer av bilaga 1. 8 § Infrastrukturavgiften för en tung lastbil ska differentieras i enlighet med dess EURO-utsläppsklass. 9 § Om uppgift om EURO-utsläppsklass inte finns tillgänglig, ska infrastrukturavgiften för en tung lastbil fastställas till det högsta avgiftsbeloppet. 10 § En infrastrukturavgift får differentieras i syfte att minska trängsel, minimera slitage, optimera användningen av eller främja trafiksäkerheten på det berörda vägavsnittet. Sådan differentiering får beslutas endast om 1.differentieringen är tydlig, offentliggjord och tillgänglig för alla användare på lika villkor, 2.differentieringen tillämpas beroende på tidpunkt , typ av dag eller årstid, 3.ingen avgift överstiger maximinivån som anges i bilaga 1 med , 4.de perioder med rusningstrafik när de högre avgifterna tas ut inte överstiger , 5.differentieringen är utformad och tillämpas på ett tydligt och inkomstneutralt sätt på ett vägavsnitt där det ofta förekommer trängsel, och 6.Europeiska kommissionen har informerats om differen- tieringen. Differentieringen får inte vara avsedd att ge extra avgifts- intäkter. Alla oavsiktliga intäktsökningar ska uppvägas av för- ändringar av differentieringens struktur efter utgången av det kalenderår under vilket de extra intäkterna uppstått. 11 § Infrastrukturavgifter på prioriterade projekt av europeiskt intresse får differentieras på annat sätt än som anges i 10 § för att säkra projektens lönsamhet när de är direkt konkurrensutsatta i förhållande till andra typer av fordonstransporter. 1.leda till en avgiftsstruktur som är linjär, proportionell, offentliggjord och tillgänglig för alla användare på lika villkor, 2.inte leda till att kostnader förs över på andra användare i form av högre avgifter, 3.inte innebära extra intäkter, och 4.godkännas av Europeiska kommissionen. Om infrastrukturavgifter som avses i första stycket även differentieras i syfte att minska trängsel, minimera slitage på infrastrukturen och optimera användningen av den eller främja trafiksäkerheten, ska dock 10 § 2 tillämpas. 12 § Rabatt på infrastrukturavgiften får medges om 1.den avgiftsstruktur som detta leder till är proportionell, offentliggjord, tillgänglig för alla användare på lika villkor och inte leder till att kostnader förs över på andra användare i form av högre avgifter, 2.det leder till lägre administrativa kostnader, och 3.den inte överstiger av den avgift som betalas för motsvarande bil som inte är berättigad till rabatten. 13 § är beslutsmyndighet. För räkning ska Transportstyrelsen besluta om infrastrukturavgift, tilläggsavgift, omprövning, anstånd samt befrielse från infrastrukturavgift och tilläggsavgift. Beslut om infrastrukturavgift och tilläggsavgift får fattas genom automat- iserad behandling av uppgifter i vägtrafikregistret. Om mer än en person under ett kalenderkvartal blivit betalningsskyldig enligt 6 § för samma bil, ska ett avgiftsbeslut fattas för varje betalningsskyldig. 14 § Ett beslut om infrastrukturavgift ska avse ett kalenderkvartal och fattas senast den 20 efter i varje kalenderkvartal. Beslutet ska i stället avse en kalendermånad och fattas senast den 20 i kalendermånaden efter den månad då passagen skett om 1.en betalningsskyldig begär det, eller 2.bilen vid avgiftspliktens inträde enligt 4 § har utrustats med sådan fordonsutrustning som är kopplad till ett avtal med en betalningsförmedlare som avses i lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem. 15 § Bestämmelserna i 20 § första stycket och 21 § förvaltnings- lagen (1986:223) om motivering av och underrättelse om beslut ska inte tillämpas i fråga om beslut enligt 14 § för sådana fordon som inte är upptagna i det . 16 § Transportstyrelsen får efter omprövning ändra ett beslut som fattats genom automatiserad behandling av uppgifter i vägtrafik- registret. En begäran om omprövning ska ha kommit in till Transportstyrelsen senast för beslutet. Ett sådant beslut får också omprövas på initiativ av Transportstyrelsen senast för beslutet. Bestämmelser om omprövning i andra fall finns i 27 § förvaltningslagen (1986:223). 17 § Infrastrukturavgiften ska ha betalats senast den i den andra kalendermånaden efter den period som beslutet enligt 14 § avser. 18 § Infrastrukturavgiften ska betalas till Transportstyrelsen genom insättning på ett särskilt konto för avgiftsbetalningar enligt denna förordning. Avgiften anses ha betalats den dag då betalningen har bokförts på det särskilda kontot. 19 § Om infrastrukturavgiften inte har betalats inom den tid som anges i 17 § ska en särskild avgift (tilläggsavgift) tas ut av den betalningsskyldige med . Beslut om tilläggsavgift ska fattas dagar efter dagen då avgiften skulle ha betalats enligt 17 §. Tilläggsavgift och obetald infrastrukturavgift ska betalas på det sätt som anges i 18 § senast efter dagen för beslutet om tilläggsavgift. 20 § Om bilen har utrustats med sådan fordonsutrustning som är kopplad till ett avtal med en betalningsförmedlare som avses i lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem, ska tilläggsavgift inte tas ut. 21 § Anstånd med betalning av infrastrukturavgift eller tilläggs- avgift kan beviljas efter ansökan. 22 § Anstånd med att betala infrastrukturavgift ska beviljas om 1. det är tveksamt hur stort belopp som kommer att behöva betalas, eller 2. den betalningsskyldige har begärt omprövning av eller överklagat beslutet och det skulle medföra betydande skade- verkningar för den betalningsskyldige eller annars framstå som oskäligt att betala avgiften. Anståndstiden ska bestämmas till längst efter dagen för beslutet i den fråga som har föranlett anståndet. 23 § Anstånd med att betala tilläggsavgift ska beviljas om den betalningsskyldige har begärt omprövning av eller till förvaltnings- rätten överklagat 1.beslutet om tilläggsavgift, eller 2.beslutet i den fråga som har föranlett tilläggsavgiften. Anståndet ska gälla fram till dess att Transportstyrelsen eller förvaltningsrätten har meddelat sitt beslut eller längst efter dagen för beslutet. 24 § Transportstyrelsen ska, självmant eller efter ansökan av fordonets ägare, besluta att infrastrukturavgift eller tilläggsavgift helt eller delvis inte ska tas ut, eller ska återbetalas, om det skulle framstå som uppenbart oskäligt att ta ut avgiften. 25 § Transportstyrelsen ska utöva tillsyn över väghållare som tar ut avgifter på vägavsnitt som avses i 1 § andra stycket. Transportstyrelsen får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att avhjälpa brister eller uppfylla krav. Ett beslut om föreläggande och förbud får förenas med vite. 26 § ska, och därefter, rapportera om de infrastrukturavgifter som tas ut enligt denna förordning till Europeiska kommissionen. Rapporten ska innehålla uppgifter om 1. infrastrukturavgifternas differentiering beroende på fordons- typ och tidpunkt, 2.sammanlagda intäkter från avgiften, och 3.hur intäkterna från avgiften används. 27 § Förändringar i infrastrukturavgiftens storlek ska rapporteras till regeringen av den som tar ut avgiften. 28 § I 22 a § förvaltningslagen (1986:223) finns bestämmelser om överklagande hos allmän förvaltningsdomstol. Ett beslut som fattats genom automatiserad behandling får inte överklagas innan det har omprövats enligt 16 §. Ett överklagande av ett sådant beslut innan det har omprövats ska anses som en begäran om omprövning enligt nämnda bestämmelse. 29 § Ett beslut som rör en fysisk person som är bosatt i överklagas till den förvaltningsrätt inom vars domkrets personen hade sin hemortskommun när beslutet i saken fattades. Med hemortskommun avses den kommun där personen var folkbokförd året före det år då beslutet fattades. Bestämmelserna i 67 kap. 8 § skatteförfarandelagen (2011:1244) ska tillämpas i fråga om behörig domstol för juridiska personer. Beslut i övriga fall överklagas till Förvaltningsrätten i . 30 § får meddela föreskrifter om infrastruktur- avgiftens storlek enligt bestämmelserna i 7–10 och 12 §§. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om anstånd och befrielse enligt bestämmelserna i 21–24 §§. Transportstyrelsen får meddela föreskrifter om tillsyn och avgifter för tillsyn. 31 § Transportstyrelsen begär indrivning för räkning. Indrivning behöver inte begäras för en fordran som understiger om indrivning inte krävs från allmän synpunkt. Denna förordning träder i kraft . 1.En särskild kostnadsberäkning ska ske för varje sådant väg- avsnitt som anges i 3 §. 2.Infrastrukturavgiften ska bestämmas utifrån den del av kostnaden för att uppföra det givna vägavsnittet och uppföra, underhålla, driva och utveckla vägtullsystemet som inte har finansierats genom anslag eller andra medel som inte ska betalas tillbaka. Om underhålls- och reparationskostnader för vägavsnittet inte finansieras genom anslag får även dessa kostnader ligga till grund för avgiften. 3.Infrastrukturavgiften ska bestämmas till ett skäligt belopp. Vad som är skäligt ska bestämmas utifrån omständigheter såsom vilken kostnad en alternativ rutt medför. 4.De samlade kostnaderna, beräknade enligt de principer som följer av punkten 6, ska fördelas på olika kategorier av bilar utifrån deras beräknade andel av kostnaderna. 5.De samlade intäkterna från avgifterna ska motsvara kostnaden enligt punkten 2. Avgifterna ska justeras regelbundet för att korrigera eventuell under- eller övertäckning av kostnader som beror på fel i prognoserna. 6.Vid beräkningen av infrastrukturavgiften ska följande kost- nader beaktas. 6.1.1Investeringskostnaderna ska innefatta anläggnings- kostnaderna (inklusive finansieringskostnader) och kostnaderna för utveckling av infrastrukturen samt, i före- kommande fall, avkastning på kapitalinvesteringen eller vinstmarginal. Kostnader för markförvärv, planering, projekt- ering, övervakning av byggnadskontrakt och projekt- förvaltning samt arkeologiska undersökningar och mark- undersökningar, liksom andra relevanta tillkommande kostnader, ska också inbegripas. 6.1.2Täckningen av anläggningskostnaderna ska baseras på antingen den planerade livslängden för infrastrukturen eller någon annan amorteringsperiod (som inte får vara kortare än ) som kan anses lämplig av finansieringsskäl genom ett koncessionsavtal eller på annat sätt. 6.1.3Utan att det påverkar beräkningen av investerings- kostnaderna får kostnadstäckningen fördelas jämnt över amorteringsperioden eller genom viktning fördelas på de första, mellersta eller sista åren, förutsatt att denna viktning utförs på ett öppet sätt. Kostnadstäckningen får innebära en indexering av infrastrukturavgifter över amorteringsperioden. 6.1.4Alla historiska kostnader ska grundas på betalade belopp. Framtida kostnader ska grundas på rimliga kostnads- prognoser. 6.1.5Den räntesats som ska tillämpas på historiska kostnader för lån ska vara den sats som tillämpats för offentlig upplåning . 6.1.6Avsättning för beräknad avkastning på kapital eller vinst- marginal ska vara rimlig mot bakgrund av marknads- förhållandena och kan varieras för att ge en kontrakterad tredjepart incitament att förbättra tjänstens kvalitet. Avkastningen på kapital kan beräknas med hjälp av sådana ekonomiska indikatorer som intern avkastningsgrad eller viktad genomsnittlig kapitalkostnad. 6.1.7Om årlig underhållskostnad och strukturella reparations- kostnader ska ingå enligt punkten 2 ska beräkningen av dessa kostnader innefatta både de årliga kostnaderna för underhåll av vägnätet och de periodiska kostnaderna för underhåll, förstärkning och renovering av vägbeläggning. 6.2Drifts-, förvaltnings- och vägtullskostnader för systemet 6.2.1Dessa kostnader ska innefatta alla kostnader som hänför sig till genomförande, drift och förvaltning av vägtullsystemet. De ska särskilt inbegripa -kostnaderna för anläggning, upprättande och underhåll av betalsystemet, -dagliga kostnader för drift, administration och upprätt- hållande av systemet, -administrativa avgifter i samband med koncessionsavtal, -förvaltningskostnader, administrativa kostnader och service- kostnader i samband med driften av vägtullsystemet. lag om ändring av väglagen (1971:948) Härigenom föreskrivs att 29 § väglagen (1971:948) ska ha följande lydelse. Regeringen kan bestämma att avgift får tas ut för begagnande föreskrifter om att avgift får tas ut för färd på färja. I lagen (0000:000) om infra- Denna lag träder i kraft . 6 Senaste lydelse 1988:413. lag om ändring i lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning Härigenom föreskrivs att 7 och 14 §§ lagen (1998:150) om allmän kameraövervakning ska ha följande lydelse. Tillstånd krävs inte för allmän kameraövervakning 1. när övervakningen sker med en övervakningskamera som av trafiksäkerhetsskäl eller för säkerheten i arbetsmiljön är uppsatt på fordon, maskin eller liknande för att förbättra sikten för föraren 2. vid övervakning som utförs 2. vid övervakning som utförs a. vid vägtrafikövervakning eller a. vid vägtrafikövervakning, b. vid en som avses i bilagan till lagen som avses i bilagan till lagen (2004:629) om trängselskatt och (2004:629) om trängselskatt och sker för att samla in endast sker för att samla in endast sådana uppgifter som behövs för sådana uppgifter som behövs för enligt lagen ska kunna fattas och enligt lagen ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan för att kontrollera att sådan skatt betalas, eller som används för att ta ut avgifter på väg och samla in endast sådana uppgifter som behövs för att beslut om avgift enligt lagen ska kunna fattas och för att kontrollera att sådan avgift betalas eller för testkörning av systemet, 7 Senaste lydelse 2010:98. 3.vid sådan trafikövervakning i en vägtunnel som avses i lagen (2006:418) om säkerhet i vägtunnlar och som utförs av någon annan tunnelhållare än eller 4.när övervakningen sker i sådana fall som avses i 4 § första stycket. Bild- eller ljudmaterial från allmän kameraövervakning av en plats dit allmänheten har tillträde får bevaras under högst en månad, om inte beslutar om en längre bevarandetid. Första stycket gäller inte, om materialet 1.har betydelse vid utredning av brottslig verksamhet och antingen tagits upp av polismyndighet eller inom en månad från upptagningen lämnats över till polismyndighet eller åklagare av någon annan som gjort upptagningen, 2.ges in till domstol i mål om ansvar för brott eller 3. tagits upp vid sådan över- vakning som avses i 7 § 2 b. När bild- eller ljudmaterial inte längre får bevaras skall det förstöras. 3. tagits upp vid sådan över- vakning som avses i 7 § 2 b eller c. När bild- eller ljudmaterial inte längre får bevaras ska det förstöras. Denna lag träder i kraft . 8 Senaste lydelse 2004:633. lag om ändring i lagen (2001:558) om vägtrafikregister Härigenom föreskrivs att 6 § lagen (2001:558) om vägtrafik- register ska ha följande lydelse. I vägtrafikregistret förs det in uppgifter som avser 1. motordrivna fordon och släpfordon samt ägare till dessa, a.behörighet enligt körkortslagen (1998:488) att föra fordon, b.förarutbildning och förarprov, c.det som i övrigt behövs för tillämpningen av körkortslagen och av föreskrifter som meddelats i anslutning till lagen, a.behörighet att föra fordon i yrkesmässig trafik och rätten att bedriva yrkesmässig trafik och biluthyrning, b.det som i övrigt behövs för tillämpningen av yrkestrafiklagen (1998:490) och lagen (1998:492) om biluthyrning samt av föreskrifter som meddelats i anslutning till lagarna och för tillämpningen av bestämmelser om tillstånd till internationella person- eller godstransporter, 4. innehav av särskilda behörighetshandlingar som krävs för att föra ett visst slag av motordrivet fordon eller luftfartyg i andra fall än som avses i 2 a) och 3 a) eller för att utöva viss tjänst eller genomgå viss utbildning, 5. innehav av färdskrivarkort som avses i rådets förordning (EEG) nr 3821/85, 6. utfärdande, utbyte, förnyelse, förlustanmälan, återlämnande, giltighet och återkallelse av färdskrivarkort enligt 5, och som i övrigt behövs för tillämpningen av förordning (EEG) nr 3821/85 och av föreskrifter som meddelats i anslutning till den, 7. genomförande och utfall av fordonsbesiktningar och de uppgifter som i övrigt behövs för att Transportstyrelsen och Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska kunna fullgöra sina tillsynsuppgifter enligt 5 kap. 3 a § fordonslagen (2002:574), och 9 Senaste lydelse 2010:488. a.den som bedriver verksamhet som avses i 5 § ), och