sou · H0B323 · 2012-04-11 00:00:00 — 2011–2012 har säkerhetskonceptet förändrats som redovisas på annan plats i betänkandet och ett antal styrdoku- ment har antagits: Alkohol- och drogpolicy i Elitserien, Riktlinjer gällande pyroteknik i Elitserien samt Riktlinjer gällande laserpekare i Elitserien. 6.2.1Derbymatcher i ishockey i Säsongen 2010–2011 var AIK tillbaka i Elitserien i ishockey bortovaro. Förväntningarna från supportrarna var höga inför derbymatcherna. Det första derbyt blev stökigt såväl inne på arenan som utanför, medan det andra derbyt gick i lugnets tecken. Nästa derbymatch spelades och den urartade på många sätt med stormning av entréer, olovlig inträngning på arenan, slagsmål på läktarna där bl.a. en ordnings- vakt blev svårt misshandlad, stor skadegörelse i barer, rusningar inne på läktarna, bengalbränning m.m. Åskådare lämnade av rädsla och av obehag. Även utanför arenan och på stan var det mycket oroligt. De arrangörsansvariga ansåg att måttet nu var rågat och att något radikalt måste göras åt situationen. Svenska Hockeyligan (SHL), klubbarna, Globe Arenas och hade redan tidigare samarbetat i säkerhetsfrågor. Insatserna hade uppenbarligen inte varit tillräckliga, varför ett omfattande arbete påbörjades för att se över strategier, fysiska förbättringar på arenan, kommunikation med supportrar m.m. Alla var också överens om Ordningsläget under fotbolls- och ishockeysäsongen 2011 att toleransnivån väsentligt skulle sänkas vad gäller bråk, ordnings- störningar samt nyttjande alkohol och droger. De två derbyna förlöpte relativt lugnt, men det fanns en irritation hos många supportrar över de nya spel- reglerna. 2011–2012 hade klubbarna, tillsammans med Globe Arenas, utarbetat en derbymanual, som reglerar säkerhetsarbetet i samband med derbymatcher i . Manualen uppdateras fortlöpande i takt med nyvunna erfarenheter. Säsongen startade med två relativt lugna derbymatcher. Man hade dock problem med att leva upp till kraven om rena trappor på klacksektionerna. Klubbarna vädjade till supportrarna om att hjälpas åt att lösa detta. Man informerade på hemsidorna samt visade upp polistillståndet, där kraven tydligt framgår, för att skapa förståelse. Detta hörsammades inte utan i stället skapades en ohåll- bar arbetsmiljö för klubbarnas personal att överhuvudtaget vistas i trapporna. Denna utveckling mynnade ut i beslut om polisiär närvaro i trapporna i samband med den tredje derbymatchen, som spelades . Åtgärden bidrog till stor irritation mot polisen, men även mot den egna klubben, hos framförallt DIF:s supportrar. Matchen avlöpte utan större incidenter och efter matchen konstaterades väsentligt färre sönderhoppade stolar på båda klack- sektionerna. Inför nästa derby, , beslutade aktörerna (Svenska Hockeyligan, klubbarna, Globe Arenas och ) om fortsatt samverkan för att hålla trapporna fria. innan matchen hade AIK:s supporterföreningar lagt ut mer eller mindre hotfulla meddelanden på sina hemsidor om att det var de som ägde sin läktare och inga andra hade tillträde. Detta medförde att ett antal poliser fanns på plats från början för att kunna agera och se till att gångarna hölls fria. Trots stort fokus på dialog och tillämpande av de konfliktreducerande principerna upp- stod försök till att forcera bort poliserna från läktarna. Tumult och handgemäng uppstod mellan polis och supportrar på bägge kort- sidorna och i foajén bakom AIK:s kortsida. 69 personer bussades i väg från arenan, en handfull anmäldes för olika brott och ett 30-tal personer togs för narkotikabrott. Händelserna väckte stor uppmärksamhet i media och uppgift- erna om vad som verkligen hade hänt var mycket motsägelsefulla. Ordningsläget under fotbolls- och ishockeysäsongen 2011 Supporterföreningarna har reagerat genom att avbryta all dialog med polisen. Inför det sista derbyt i grundserien, , gick såväl AIK:s som supportrar ut med upprop att man skulle bojkotta matchen som en protest mot polisens agerande vid matchen , Man ville också visa hur tråkigt det kan bli på en match, om det inte finns några supportrar på kortsidorna. Viss kritik riktades också mot klubbarna. Bojkotten fick effekt och det var mycket glest på bägge kortsidorna och stämningen blev också därefter. Det förekom inte heller några intermezzon. Noter- bart är att det inte upprättades en enda polisanmälan varken innan, under eller efter matchen. Taktiken var densamma som vid den förra matchen, men polisen skulle bara finnas i bakgrunden och kunna rycka in om inte publik- värdarna och ordningsvakterna kunde hålla ordning på läktarna och hålla gångarna fria. Detta behövde inte ske. Det är viktigt att det finns en strategi som alla aktörer ställer sig bakom och att denna kommuniceras ut, så att alla vet vad som gäller. I det praktiska utförandet kan något gå snett genom enskilda personers agerande, men det behöver inte bero på strategin i sig. Huruvida övertramp förekommer faller närmast på aktörerna och () att utreda och ta ställning till. Jag finner ingen anledning att ifrågasätta själva den strategi som valts. Den senaste matchen visade att det är viktigt att ha många (positiva) supportrar på läktarna för att skapa stämning och fest och för att inspirera spelarna på isen. Dialogen mellan polisen och supporterföreningarna måste komma i gång. har som senare kommer att framgå fått uppgiften att via sin underrättelsetjänst pre- sentera en nationell lägesbild om brott och ordningsstörningar i relation till fotbolls- och ishockeymatcher som är riskklassade. Mycket bygger på information som lämnas i matchrapporter av Ordningsläget under fotbolls- och ishockeysäsongen 2011 polisinsatschefer och supporterpoliser. Sådan information omfattar bl.a. uppgifter om tid och plats, publikens antal, antalet poliser i kommenderingen och hur matchens ordningsläge varit inne på och utanför arenan. Det finns även uppgifter om hur många som omhändertagits eller gripits i samband med matchen samt utrymme att beskriva händelser av intresse. En första sådan rapport presenterades och avsåg primärt fotbollen. En andra rapport kommer att redovisas , där särskild uppmärksamhet kommer att ägnats åt att beskriva polisens, och särskilt supporterpolisens, arbete och den hot- och risk- analys som görs inför matcher och som lämnas som underlag för beslut om kommenderingens storlek. Polisens rapportering avseende 2011 stöder i allt väsentligt den bild som fotbollens representanter redovisat. I kort sammanfatt- ning kan sägas att lägesbilden över supportervåldet och andra brott och ordningsstörningar visar att det är ett fåtal av alla spelade matcher som haft ordningsproblem. Av 18 matcher som på förhand bedömdes ha en förhöjd hotbild blev resultatet ingen eller låg hotbild för 11 av dessa. Av 119 matcher som bedömdes ha låg hotbild bedömdes i efterhand 1 match ha haft en hög hotbild. RKP:s arbetsinriktning i närperspektivet är att kartlägga de cirka 1 000 risksupportrar som enligt polisen är aktiva och av vilka de flesta återfinns i . Det handlar om åldersanalys, social bakgrund, annan kriminalitet m.m., allt i avsikt att differentiera metoder att bemöta tongivande risksupportrar. Den lugnare utvecklingen får naturligtvis också ses i skenet av de massiva insatser som satts in. I denna slutsats ligger som jag ser det problemets kärna. Det är inte rimligt att framöver begära resursinsatser av nuvarande omfattning för att garantera att matcher kan spelas på planerat sätt. Det framgångs- rika 2011 måste därför ses som en utmaning att finna effektivare och billigare lösningar snarare än som ett tecken på att rulla vidare. Bättre former för rapportering och information kring ordnings- störningar bör införas från de berörda sporternas sida och knytas an till polisens rapportering. Ordningsläget under fotbolls- och ishockeysäsongen 2011 Ska de goda krafterna få bukt med huliganismen måste kunskap spridas om de problem vi står inför. Detta i sin tur kräver kom- munikation och framförhållning i informationsarbetet. På denna punkt behöver insatser göras. Idrotten hamnar lätt i en försvars- position. Alltför sällan tas de underliggande problemen bakom huliganismen upp och diskuteras. Det blir lätt de akuta frågorna som tränger sig på när störningar inträffar. Ett bra exempel är ordningsläget inom fotboll och ishockey. Detta har klart förbättrats och den del av 2012 (med några undantag inom ishockeyn) som kan överblickas. Likväl torde den bild som gemene man fått via media närmast vara den omvända. Förklaringen är att när övertramp sker – t.ex. i form av avbrutna matcher till följd av användande av insmugglad pyroteknik – kommer detta att dominera i massmedia. Som Aage Radmann relaterar i sin forskningsrapport till utredningen (se bilaga 4) har media en speciell roll när huliganism studeras. Att svensk tabloidpress – liksom framväxande sociala media – varit viktig för klackkulturens och senare firmakulturens framväxt och utveckling är uppenbart. AIK:s klack verkar leva närmast i symbios med media. får man vara medveten om att utanförskapet i sig har en dragningskraft i media. Mycket av detta går tillbaka till den gamla journalistiska sanningen att det är inte en nyhet att trafiken på flyter. Idrottens möjligheter att påverka journalistiken är med rätta begränsade. försök att styra massmedia är dömda att miss- lyckas. Frågan är vad idrotten kan göra för att ge media ett bättre underlag. Själv vill jag ge följande råd: Arbeta mer proaktivt och se till att relevanta fakta sammanställs och presenteras på ett genomtänkt sätt. Delta flitigare i debatten och då inte enbart försvara vad man uppfattar som påhopp och felgrepp. Tänk ut innan frågor är aktuella vad som är relevanta ämnen och vilken information som då krävs. Öka observansen kring den debatt som pågår i de nya medierna. Var personligt tillgänglig som beslutsfattare för frågor och jobba inte enbart via ombud. Enligt min mening har idrotten ibland en för passiv attityd i informa- tionsfrågor och alltför ofta handlar det om att reagera i efterhand snarare än att förutse informationsbehov. I viss mening är det jag anför Ordningsläget under fotbolls- och ishockeysäsongen 2011 en storstadsbild och vissa klubbar uppvisar stor färdighet att hantera informationsfrågor. Fotbollens och ishockeyns centrala organisationer har dock anledning att på denna punkt idka viss självkritik. 7 Vad vi har gjort En utförlig redogörelse lämnas över utfört kartläggningsarbete och samråd. En bruttolista över problem och av aktörerna önskade åtgärder redovisas. Denna har varit en viktig bas för mitt arbete. Problem och åtgärdsbehov utanför redovisas. Problembilden är likartad men av lägre omfattning. Tillsättandet av en nationell samordnare uppmärksammades mycket i media och den tidigare samordnaren deltog såväl i radio- som TV-pro- gram och intervjuades i ett stort antal tidningar. Även därefter har media visat ett stort intresse för utredningen. Utredningen har deltagit i olika typer av möten, (t.ex. lands- hövdingemöten, möten inom idrottsrörelsen, möten med politiker, arenaägare, supporterföreningar) för att informera om uppdraget. För att förankra det nationella samordningsuppdraget genomfördes tidigt separata möten med de centrala idrottsorganisationerna: (SvFF) och Föreningen (), () och Svenska Hockeyligan (SHL) samt (). Vid mötena deltog i regel ord- förande och generalsekreterare (motsv.). Förutom att uppdraget presenterades lämnades information om hur uppdraget i stort skulle bedrivas. Samtliga organisationer såg positivt på att en nationell samordnare hade utsetts och alla sade sig vilja stödja detta arbete. Möten genomfördes också med rikspolischefen respektive riks- åklagaren och mötena hade ungefär samma innehåll som ovan. Vad vi har gjort Informella möten har fortlöpande genomförts med Kultur- departementet och för att informera om pågående arbete. För att få kännedom om hur arbetet fungerar ute i landet har besök genomförts i , , , och (se kapitel 7.4). Det kan senare bli aktuellt att besöka ytterligare län alternativt återbesöka något län. Som tidigare framgått har sekreteraren i denna utredning, och tillika den regionale samordnaren, deltagit i ett antal planerings- möten och för- och eftermöten på matchdagen för att få en inblick i hur samverkan sker och hur säkerhetsarbetet bedrivs inför fram- för allt högriskmatcher. För att se hur det fungerar ute i landet har besök gjorts i , , , , och med deltagande i olika möten. Sedan jag blev nationell samordnare har jag också deltagit i olika möten i samband med ishockeymatcher och det kommer jag också att göra när fotbolls- säsongen drar i gång. Det allmänna intrycket är att klubbarna i den högsta divisionen arbetar seriöst och professionellt med säkerhets- frågor och lägger ner stora resurser för att höja säkerheten. Utredningen har deltagit i säkerhetskonferenser inom såväl fotbollen som ishockeyn för att informera om pågående arbete, men också för att få en inblick i hur säkerhetsarbetet fungerar. Supportrarna är en viktig del inom idrotten, inte minst inom fotboll och ishockey, och därför förs en dialog med dessa. Samtal har förts med bl.a. (), som är en paraplyorganisation för landets supporterklubbar, och med AIK:s och Djurgårdens supporterföreningar. En viktig fråga för såväl fotbollen som ishockeyn är att få föra register över dem som har tillträdesförbud. ansökte 2010 hos Datainspektionen (DI) om undantag från 21 § i personuppgiftslagen. beviljades undantag från denna paragraf. Det gäller dock bara vid hemmamatcher. Ett önskemål från centrala organisationer och klubbar är att det ska finnas ett centralt register över alla som har tillträdes- förbud. En annan aktuell fråga är betalning för polisbevakning i sam- band med matcher. Utredningen har också ägnat stor uppmärk- samhet åt vissa andra lagstiftningsfrågor, vilket har resulterat i ett antal samrådsmöten. De legala frågorna behandlas närmare i kapitlen 12–16. Pyroteknik är ett stort problem och det är svårt att förhindra insmuggling till arenan. Olika metoder används för att försöka Vad vi har gjort stoppa pyrotekniken, såsom kroppsvisitation och ibland används pyroteknikhundar. Försök har också gjorts med larmdetektorer, men dessa har begränsad effekt, då de inte reagerar för all pyro- teknik. Knallskott och bengaler är så små att de kan gömmas på olika intima ställen på kroppen. Säkerligen kommer också pyro- teknik in genom personal som arbetar med arrangemanget. SvFF har initierat ett projekt med syfte att analysera förutsättningarna att skapa någon form av legal pyroteknikanvändning, bedriven av arrangörerna, tillsammans med supportrarna. Vi har haft ett antal diskussioner i denna fråga med berörda aktörer och avser, som tidigare nämnts, återkomma till detta. Samarbete bedrivs med såväl () i stort (bl.a. om vissa lagstiftningsfrågor och ansvarsförhållanden mellan polisen och andra aktörer) som (), som har rikspolischefens uppdrag att arbeta med frågor om idrotts- relaterat våld. Utredningen har beställt en sammanställning av den forskning som har gjorts om huliganism för att öka kunskapen om detta fenomen. Detta redovisas närmare i kapitel 8. Ett arbete har också påbörjats för att kartlägga huliganer/firmor (bakgrund, ålder, antal samt geografisk tillhörighet). Inom i har påbörjats ett samarbete med andra aktörer som arbetar med alkohol- och narkotikafrågor. Motsvarande typ av samarbete har utvecklats också i andra län. Här finns utrymme för ett utökat erfarenhetsutbyte. Utredningen avser i slutbetänkandet redovisa möjligheter att bygga vidare på detta samarbete. I i regi har ett möte genomförts om ansvarsfull alkoholservering, inklusive genomgång av alkohollagen. Vid mötet deltog kommuner, , Stockholms- klubbar inom fotboll och ishockey, , Svenska Hockeyligan, arenaägare samt krögare. Det rådde samstämmighet i de stora frågorna; regelverket ska följas, tillsyn är viktigt och det ska vara samma låga toleransnivå vad gäller påtagligt berusade personer som vid krogar. Detta innebär att de som är påtagligt berusade inte ska släppas in och blir de påtagligt berusade inne på arenan ska de ledas ut. Inom har en enkät gått ut till parterna inom Strategin för att få en uppfattning om vilka problem som finns och om det finns några idéer om hur man kan komma till rätta med dessa. Kartläggningen redovisas i kapitel 7.3. Vad vi har gjort För att klargöra rutinerna i samband med beslut om tillträdes- förbud har genomförts ett möte med i . Övriga deltagare var och (såväl fotboll som ishockey), och Svenska Hockey- ligan samt i /supporterpolisen. Frågor som diskuterades var bl.a. processen fram till ett beslut om tillträdesförbud, att det tar innan klubbarna får reda på beslutet om tillträdesförbud, att förbudet borde gälla såväl fotboll som ishockey och att särskilda åklagare bör utses för dessa beslut. Det förebyggande arbetet har ännu inte kommit så långt, men ett par goda exempel, som jag studerat mera på djupet, är Program Supporter och Aktiva Idrottsföräldrar. Program Supporter drivs av i och är ett nätverk av fältassistenter och ungdomsarbetare från stadens stadsdelsförvaltningar och ett par kranskommuner. Nät- verket bedriver ett gemensamt, socialt förebyggande fältarbete både individuellt och med gängbearbetning. Arbetet innebär att aktivt delta vid och omkring stadens elitidrottsarrangemang för att stödja ungdomar upp till . Ungdomarna kommer från alla delar av staden och det långsiktiga arbetet bedrivs med respektive för- valtnings egna ungdomar mellan de olika idrottsarrangemangen. Samverkan är en väsentlig del av Program Supporters verksamhet. Likartad verksamhet bedrivs bl.a. i och . Aktiva Idrottsföräldrar (AIF) är en vetenskapligt utarbetad metod, som vänder sig till barn i åldrarna 10–, deras föräldrar och till klubbar. Med utgångspunkt från Preventions Program (ÖPP), som används i ett stort antal kommuner, har metoden anpassats för idrottsvärlden. AIF syftar till att engagera föräldrar i sina barns fritid och det handlar även om att synliggöra betydelsen av organ- iserade fritidsaktiviteter för barnen och att stötta dem att vara kvar och trivas i föreningslivet. De sex träffar som ska genomföras har följande teman: Föreningens värdegrund, Föräldrar som förebilder – på gott och ont, Hur får vi våra ungdomar att stanna kvar i för- eningslivet? Laganda – en egenskap som värderas högt?, Hälso- samma vanor i vardagen och inför träning samt match, Om att vara en tonårsförälder! AIF har en hemsida Den första presentatörsutbildningen (för dem som ska utbilda cirkelledarna) har genomförts. Vad vi har gjort 7.2Övriga samråd med andra aktörer Av direktiven framgår att utredaren ska samråda med ett antal aktörer och så har också skett. Stående punkt vid möten med exekutivkommittén som leder arbetet i . Vid mötena informeras om pågående utredningsarbete och olika frågor stäms av. Sekreteraren i denna utredning är sammankallande och föredragande i kommittén. mot idrottsrelaterad brottslighet, som leds av RPS. Sekreteraren ingår i rådet. Vid mötena informeras om pågå- ende utredningsarbete och det finns möjlighet till avstämning av olika frågor. Datainspektionen när det gäller behandling av personuppgifter. Sekreteraren har deltagit i möten med Datainspektionen, tillsam- mans med nationella organisationer inom fotboll och ishockey samt ett antal klubbar för att diskutera registrering av dem som har tillträdesförbud. Länsstyrelserna när det gäller alkoholservering och tillsyn enligt alkohollagen. Samverkan sker med . Överläggning har ägt rum med generaldirektören och kontakter hålls löpande med berörda tjänstemän. Samrådsgrupp för supporterkultur, som leds av RF, och i vilken ett antal specialförbund ingår, liksom sekreteraren i denna utredning. Uppgiften är att företräda den samlade idrottsrörelsen i frågor kring positiv supporterkultur och idrottsrelaterat våld. Även med denna grupp har en konstruktiv dialog ägt rum. Av bilaga 3 framgår de möten som genomförts sedan jag till- trädde som nationell samordnare. 7.3Kartläggning av problem och förslag till åtgärder (Brå) har i en kunskapssammanställning (rapport 2008:20) redovisat en inventering av framgångsrika strategier och metoder, nationellt och internationellt, för att minska förekomster av ordningsstörningar i samband med idrott. I arbetet ingick också att föreslå insatser som kan förbättra sam- ordningen emellan de olika aktörerna på alla nivåer. Vad vi har gjort indelas i tre kategorier nämligen sociala, situationella och repres- siva. De sociala åtgärderna handlar i huvudsak om att stärka den positiva supporterkulturen. Situationella åtgärder handlar om att förändra situationer där det lätt uppstår friktion mellan personer (t.ex. kön in till arenan) som i sin tur kan leda till våld och andra brottsliga gärningar. Det handlar också om att öka upptäcktsrisken på arenan. Som andra exempel på de situationella åtgärderna kan nämnas nät framför klacksektionen, metalldetektorer, kameraöver- vakning etc. Repressiva åtgärder avser frågor som lagar, regler, spel inför tomma läktare och böter, visitering, alkoholrestriktioner m.m. Vissa av de föreslagna åtgärderna har genomförts, andra är under införande och vissa återkommer i de enkätsvar som redovisas i det följande. Som en kuriositet kan noteras att Brå föreslår till- sättandet av en funktion som nationell samordnare. Brå anser vidare att den viktigaste åtgärden är att införa en nationell åtgärds- plan där en väl avvägd kombination av kort- och långsiktiga åtgärder blandas. Skälet enligt Brå till att en nationell åtgärdsplan behövs är att det för rapporten förelåg en stor tvekan om vem som hade ansvaret för vad, vilka som skulle sam- verka och vilka som skulle ha samsyn om vad och att de olika aktörerna saknade en samlande och drivande kraft. Man efterlyste ett tydligt och gemensamt förhållningssätt över hela landet. Man menade avslutningsvis att den tänkte samordnarens roll skulle vara att presentera åtgärder på detaljnivå och genomdriva dessa. Sammanfattningsvis kan jag konstatera att Brå:s kunskapssamman- ställning har varit av stort värde i mitt utrednings- och förslagsarbete. 7.3.2Bruttolista över anmälda problem och inkomna förslag till åtgärder Inom ramen för den regionala strategin inom sändes ut en enkät till samtliga parter för att kartlägga vilka problem de upplevde i samband med idrottsarrangemang och de skulle också föreslå åtgärder för att komma till rätta med pro- blemen. Nedan redovisas kortfattat ett antal problem klubbarna anmält och de förslag till lösningar de redovisat. Med förslag avses sålunda klubbarnas förslag och inte de överväganden jag gjort. Bruttolistan har indelats i underrubriker efter vilken typ av problemställning de avser. Vad vi har gjort Som kommer att framgå hanteras en del av förslagen i detta del- betänkande. Andra frågeställningar återkommer jag till . De anmälda problemen och de åtföljande förslagen till åtgärder kategoriseras enligt följande. Problem vid insläpp till arenan och förslag till åtgärder Problem med identifiering av personer med tillträdesförbud: Det är svårt att stoppa avstängda personer med hänsyn till personupp- giftslagen (PUL). Förslag: Använd personliga biljetter. Problem med pyroteknik: Det är svårt att stoppa införsel av pyroteknik. kroppsvisitation, användande av larmdetektorer och ibland pyroteknikhundar kommer pyrotekniken in. Säkerligen förs en del pyroteknik in på annat sätt än genom publiken. Arenorna är ofta alltför öppna, vilket underlättar insmuggling av pyroteknik. Förslag: Klubbarna måste bli tydligare gentemot publiken vilka regler som gäller och vad som inte är ett acceptabelt beteende. Visitera även den personal som arbetar inne på arenan. Ett möte bör genomföras för att öka kunskapen om pyroteknik (utseende, egenskaper, hur köps den in m.m.). Problem med stormning av entréer: Det händer vid vissa större matcher att folk (i regel risksupportrar) försöker storma insläppen för att komma in gratis (och kanske för att snabbare komma in). Förslag: Fler insläpp. Fler poliser och fler publikvärdar.