sou · H0B367 · 2012-10-09 00:00:00 — Bestämmelserna i , om tillstånd för mark- nadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder till professionella investerare i , ska tillämpas , som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artikel 36 ska upphöra att gälla. Tillståndskravet för marknadsföring till icke-professionella investerare av andelar eller aktier i en icke EES-baserad AIF- fond eller en matar-AIF-fond vars mottagar-AIF-fond, eller dess förvaltare, inte är EES-baserad, ska gälla oförändrat. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 35 införas i AIF-förvaltarlagen. Dessa bestämmelser, som innebär att ett mark- nadsföringspass införs även för icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder, kan utformas på motsvarande sätt som be- stämmelserna om marknadsföring av andra EES-baserade AIF- fonder än specialfonder såvitt avser svenska AIF-förvaltares verk- samhet i och utomlands samt utländska EES-baserade AIF- förvaltares verksamhet i , se vidare avsnitten 6.2 och 13.2.1. som pågår till dess att kommissionen, enligt artiklarna 66.4 och 68.6,har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomfört artiklarna 36 och 42 ska upphöra att gälla, får dock bestämmelserna i den svenska lagen om tillståndskrav vid marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmelserna om marknadsföringspass. Bestämmelserna om marknadsföringspass avseende icke EES- baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder bör emellertid inte föranleda någon ändring av bestämmelserna om tillståndskrav avseende marknadsföring av andelar eller aktier i sådana fonder till icke-professionella investerare i . 13.4.2Referensland för icke EES-baserade AIF-förvaltare Enligt artikel 37 krävs att en icke EES-baserad AIF-förvaltare har tillstånd som avses i AIFM-direktivet för att förvalta EES-baserade AIF-fonder, marknadsföra dessa eller icke EES-baserade AIF-fonder inom EES. Artikeln innehåller en omfattande reglering av tillstånds- förfarandet. Tillstånd som AIF-förvaltare ska sökas hos den behöriga myn- digheten i förvaltarens referensland. Begreppets innebörd framgår av artikel 37.4 och förfarandet att fastställa referenslandet kommer, som nämnts, att ytterligare preciseras genom en förordning från kommissionen. I artikeln anges följande. 1.Om AIF-förvaltaren avser att enbart förvalta EES-baserade AIF-fonder och inte marknadsföra andelarna eller aktierna inom EES eller i referenslandet, är landet där fonderna är etablerade förvaltarens referensland (artikel 37.4.a). 2.Om AIF-förvaltaren avser att förvalta EES-baserade AIF-fonder, som är etablerade i olika länder, men inte marknadsföra andelar eller aktier i fonderna, är antingen det land där flest fonder är etablerade eller det land där den största andelen av tillgångarna förvaltas förvaltarens referensland (artikel 37.4.b). 3.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra endast en EES- baserad AIF-fond i endast ett land inom EES, är det landet där fonden har tillstånd eller är registrerad förvaltarens referensland. Om fonden varken har tillstånd eller är registrerad i något land är det land där marknadsföringen ska ske förvaltarens referens- land (artikel 37.4.c). 4.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra endast en icke EES- baserad AIF-fond i endast ett land inom EES, är det landet för- valtarens referensland (artikel 37.4.d). 5.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra endast en EES- baserad AIF-fond i flera länder inom EES, är det land där fonden har tillstånd eller är registrerad eller en av de länder där för- valtaren avser att marknadsföra fonden, förvaltarens referens- land. Om fonden varken har tillstånd eller är registrerad i något land inom EES, är en av de länder där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra fonden förvaltarens referensland (artikel 37.4.e). 6.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra en icke EES-baserad AIF-fond i olika länder inom EES, är ett av dessa länder för- valtarens referensland (artikel 37.4.f). 7.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra flera icke EES- baserade AIF-fonder inom EES, är förvaltarens referensland det land där samtliga fonder har tillstånd eller är registrerade, eller det land där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra de flesta fonderna (artikel 37.4.g). 8.Om AIF-förvaltaren avser att marknadsföra flera EES-baserade och icke EES-baserade AIF-fonder är förvaltarens referensland det land där förvaltaren avser att aktivt marknadsföra de flesta fonderna (artikel 34.h). I flera av ovanstående situationer (b, c, e, f, och g) kan definitio- nerna peka på mer än ett land inom EES. I dessa fall ska AIF-för- valtaren hos de behöriga myndigheterna i alla dessa medlemsstater begära beslut om vilken stat som ska vara referensland. De behöriga myndigheterna ska, inom en månad från att de tog emot begäran, gemensamt besluta vilket land som ska vara förvaltarens referens- land. Den behöriga myndigheten i referenslandet ska därefter utan dröjsmål underrätta AIF-förvaltaren. Om de behöriga myndig- heterna inte kan enas om ett beslut kan de hänskjuta frågan till , som då kan agera i enlighet med artikel 19 i Esma-förordningen, dvs. medla mellan myndigheterna och även fatta beslut i frågan (arti- kel 37.6). Om AIF-förvaltaren inte har fått besked från be- slutet, eller om det inte har fattats något beslut inom en-månads- fristen, kan AIF-förvaltaren själv välja referensland. När ett referensland är utsett eller, i tillämpliga fall valts av för- valtaren, ska denne lämna in en ansökan om tillstånd som avses i AIFM-direktivet till den behöriga myndigheten i referenslandet. I sin tillståndsprövning ska den behöriga myndigheten först ta ställning till om det är fråga om rätt referensland utifrån kriterierna i artikel 37.4. Om så inte är fallet ska myndigheten inte ge något tillstånd och i beslutet ange skälen för detta. Om den behöriga myndigheten kommer fram till att rätt stat är utsedd till referens- land ska den behöriga myndigheten begära Esmas råd i fråga om bedömningen. I begäran till ska den behöriga myndigheten förklara hur myndigheten har kommit fram till sin bedömning. ska inom en månad lämna råd. Om en behörig myndighet av- ser att ge tillstånd till en AIF-förvaltare i strid mot Esmas råd ska myndigheten informeras. ska då offentliggöra att den behöriga myndigheten inte har följt Esmas råd. Om den aktuella AIF-för- valtaren avser att marknadsföra AIF-fonder i flera länder inom EES ska den behöriga myndigheten (som inte har följt Esmas råd) in- formera de behöriga myndigheterna i dessa länder samt, i före- kommande fall, AIF-fondens behöriga myndighet (artikel 37.5). Ändringar av AIF-förvaltarens marknadsföring eller marknads- föringsstrategi kan också ändra förutsättningarna för vilket land som kan vara referensland. En AIF-förvaltare som ändrar sin marknads- föringsstrategi ska underrätta den behöriga myndigheten i referens- landet. Den behöriga myndigheten ska kommunicera med övriga berörda EES-länder och i enlighet med artikel 37.11 och 37.12. I ett förslag till genomförandeförordning (enligt artikel 37.14) finns regler för hur medlemsstaterna ska förfara när de gemensamt ska avgöra en icke EES-baserad AIF-förvaltares referensland. Genomförande i svensk rätt Förslag: En definition av AIF-förvaltares referensland, som mot- svarar artikel 37.4 i AIFM-direktivet, införs i AIF-förvaltar- lagen. ska i sin tillsynsverksamhet samarbeta och utbyta information med behöriga myndigheter och i den utsträckning som följer av AIFM-direktivet. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska en bestämmelse, innehållande en definition av ett referensland, vilken genomför artikel 37.3 införas i AIF-förvaltar- lagen. Krav på kommunikation mellan , andra be- höriga myndigheter och och möjlighet för en behörig myn- dighet att, vid oenighet mellan behöriga myndigheter i olika EES- länder, hänskjuta ärendet till , återkommer i en mängd olika artiklar i AIFM-direktivet. Sådana bestämmelser behandlas i kapi- tel 16. I de fall där de behöriga myndigheterna ska komma överens om vilket land inom EES som ska vara referensland innebär detta en sådan internationell överenskommelse som enligt 10 kap. 2 § regeringsformen kräver ett uttryckligt bemyndigande från rege- ringen. 13.4.3Krav på tillstånd och tillståndsförfarandet för icke EES-baserade AIF-förvaltare När väl frågan om referensland är utredd ska den behöriga myndig- heten i referenslandet ge AIF-förvaltaren tillstånd under vissa förut- sättningar. AIF-förvaltaren ska t.ex. ha utsett en rättslig representant som är etablerad i referenslandet. Den rättsliga representanten ska, tillsammans med AIF-förvaltaren, vara förvaltarens kontaktperson för investerare, för och för de behöriga myndigheterna vad gäller den verksamhet för vilken AIF-förvaltaren har tillstånd. Den rättsliga representanten ska vara tillräckligt för att sköta regelefterlevnadsfunktionen i enlighet med AIFM-direktivet. Det ska också finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan de behöriga myndigheterna i AIF-förvaltarens referensland, de behöriga myndigheterna i hemlandet för de berörda EES-baserade AIF-fonderna och tillsynsmyndigheten i det land där den icke EES-baserade AIF-fonden hör hemma. Syftet med detta krav är att säkerställa åtminstone ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att utföra sina uppgifter i enlighet med AIFM-direktivet. Därutöver krävs dels att det land där den icke EES-baserade AIF-förvaltaren är etablerad inte är uppförd på den av FATF sammanställda förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och territorier, dels att det land där den icke EES-baserade AIF-förvaltaren är etablerad har undertecknat en överenskommelse med referenslandet, vilken fullt ut uppfyller normerna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställer ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal. AIF- förvaltaren kan inte få tillstånd om lagstiftningen eller begränsningar i tillsynsmyndigheternas behörigheter skulle hindra att de behöriga myndigheterna effektivt kan utöva tillsyn (artikel 37.7.a–g). Även en icke EES-baserad AIF-förvaltare ska som huvudregel efterleva AIFM-direktivet. Om emellertid efterlevnaden av en viss regel skulle vara omöjlig på grund av lagstiftning i AIF-förvaltarens eller AIF-fondens hemland behöver regeln i AIFM-direktivet inte följas, om det finns en likvärdig regel i förvaltarens eller fondens hemland (artikel 37.2). Om en behörig myndighet i ett annat land inom EES, som be- rörs av tillståndet har en avvikande åsikt om huruvida kriterierna för tillstånd är uppfyllda får den myndigheten hänskjuta ärendet till , som får agera i enlighet artikel 19 i Esma-förordningen. Om en behörig myndighet för en EES-baserad AIF-fond inte inom en rimlig tidsperiod medverkar i de samarbetsarrangemang som krävs, får de behöriga myndigheterna i referenslandet hänskjuta ärendet till som även i det fallet får agera i enlighet med artikel 19 i Esma-förordningen. Tillståndsförfarandet för icke EES-baserade AIF-förvaltare ska ske på samma sätt och innehålla detsamma som en ansökan för en EES-baserad AIF-förvaltare, med vissa justeringar. Utöver infor- mation enligt artikel 7.2 i AIFM-direktivet ska ansökan enligt arti- kel 37.8 innehålla följande. 1.Förvaltarens motivering av sitt val av referensmedlemsstat. 2.En förteckning över de bestämmelser i direktivet som det är omöjligt för förvaltaren att följa på grund av tvingande bestäm- melser i den lagstiftning som gäller för förvaltaren eller den icke EES-baserade AIF-fonden. 3.Skriftliga intyg (baserade på Esmas tekniska standarder för till- syn) med uppgifter om att den relevanta lagstiftningen i tredjelandet innehåller en regel som är likvärdig med de bestämmelser som det är omöjligt att följa, med samma regleringssyfte och skyddsnivå för inve- sterarna i AIF-fonden i fråga, och att förvaltaren följer denna likvärdiga regel. 4.Namn på AIF-förvaltarens rättsliga representant och plats där denne är etablerad. Skriftliga intyg enligt 3 ska styrkas av ett rättsligt utlåtande om att det föreligger en oförenlig tvingande bestämmelse i tredjelandets lagstiftning, inklusive en beskrivning av regleringssyftet och den typ av investerarskydd som eftersträvas. Därutöver ges i artikel 37.8.b–e tolkningshjälp till hur informa- tionskraven i artiklarna 7 och 8 ska förstås för en icke EES-baserad AIF-förvaltare. Information om investeringsstrategier m.m. enligt artikel 7.3 behöver t.ex. bara avse de EES-baserade AIF-fonder som ska förvaltas och de AIF-fonder som ska marknadsföras inom EES. Om en behörig myndighet i ett tillståndsärende avser att tillämpa undantaget avseende regelefterlevnad i artikel 37.2 ska den behöriga myndigheten underrätta om detta. ska lämna råd om tillämpningen inom en månad från underrättelsen. Om den behöriga myndigheten ger tillstånd i strid mot Esmas råd ska under- rättas om det och offentliggöra det. I den mån tillståndsgivningen påverkar andra medlemsstater kan de behöriga myndigheterna där hänskjuta frågan till som kan agera i enlighet med artikel 19 i Esma-förordningen (artikel 37.9). De behöriga myndigheterna ska även i andra tillståndsärenden avseende icke EES-baserade AIF-förvaltare underrätta , som ska föra ett register över tillstånd och avslag på tillståndsansök- ningar (artikel 37.10). Genomförande i svensk rätt Förslag: En icke EES-baserad AIF-förvaltare får av Finans- inspektionen ges tillstånd som AIF-förvaltare, om är förvaltarens referensland. Bestämmelser om ansökan, tillståndsförfarandet och ändringar i lämnade uppgifter införs i AIF-förvaltarlagen och utformas på motsvarande sätt som dem som gäller för svenska AIF-för- valtare. En icke EES-baserad AIF-förvaltare med som refe- rensland och tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen får, efter tillstånd av , förvalta en specialfond. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med arti- kel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 37.2, 37.5, 37.7–9, 37.11 och 37.12 införas i AIF-förvaltarlagen. En icke EES-baserad AIF-förvaltare med som referens- land och med tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen kan då ges tillstånd att förvalta en specialfond på motsvarande sätt som gäller för EES- baserade AIF-fonder, se avsnitten 7.3 och 13.2.2. Som framgår av avsnitt 13.4.7 får även en icke EES-baserad AIF-förvaltare med ett annat referensland än och med ett tillstånd som avses i AIFM-direktivet, förvalta en specialfond efter tillstånd av Finans- inspektionen. 13.4.4Utvärdering av tillstånd och tillsyn avseende icke EES-baserade AIF-förvaltare Bedömning: Några bestämmelser vid sidan av den allmänna be- stämmelsen om samarbete med bl.a. behövs inte för att genomföra direktivets regler avseende Esmas utvärdering. I artikel 38 beskrivs Esmas utvärdering av de behöriga myndig- heterna tillståndsgivning och tillsyn i förhållande till icke EES- baserade AIF-förvaltare. Syftet är att ytterligare harmonisera detta område genom rekommendationer, som de behöriga myndigheterna ska följa. Artikeln föranleder inte någon lagstiftningsåtgärd. 13.4.5Marknadsföring över gränserna av EES-baserade AIF-fonder som förvaltas av icke EES-baserade AIF-förvaltare En icke EES-baserad AIF-förvaltare med tillstånd i ett EES-land får enligt artikel 39 i AIFM-direktivet efter ett underrättelseförfarande marknadsföra EES-baserade AIF-fonder i referenslandet och i andra EES-länder. Om fonderna ska marknadsföras i referenslandet ska AIF-för- valtaren anmäla detta till den behöriga myndigheten där. Under- rättelseförfarandet är detsamma som för en svensk AIF-förvaltares marknadsföring här i landet, se avsnitt 6.2. Den behöriga myndig- heten i referenslandet ska informera även om att verksam- heten får inledas i landet (artikel 39.3). En AIF-förvaltare som avser att marknadsföra EES-baserade AIF-fonder i ett annat land inom EES än referenslandet ska, för varje AIF-fond som förvaltaren avser att marknadsföra, underrätta den behöriga myndigheten i referenslandet. Underrättelseförfar- andet är detsamma som för en svensk AIF-förvaltares marknads- föring över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Den behöriga myndigheten i referenslandet ska underrätta även om förvaltarens verk- samhet i andra länder än referenslandet (artikel 39.6). Om AIF-förvaltaren planerar väsentliga förändringar i förhåll- ande till de uppgifter och de handlingar som har lämnats i en underrättelse, ska AIF-förvaltaren skriftligen anmäla detta till den behöriga myndigheten i referenslandet. Denna anmälningsskyldig- het motsvarar vad som gäller för svenska AIF-förvaltare vid mark- nadsföring över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Om förändringen är godtagbar ska den behöriga myndigheten i referenslandet, utan dröjsmål, informera den behöriga myndigheten i värdmedlems- staten. Om förändringen innebär att ytterligare AIF-fonder mark- nadsförs eller att vissa AIF-fonder inte längre marknadsförs ska även underrättas (artikel 39.9). Genomförande i svensk rätt Förslag: En icke EES-baserad AIF-förvaltare som har som referensland, tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen och för- valtar en EES-baserad AIF-fond ska underrätta Finansinspek- tionen innan förvaltaren börjar marknadsföra andelar eller aktier i fonden till professionella investerare i eller ett annat land inom EES. Underrättelsens innehåll ska framgå av AIF- förvaltarlagen. Såvitt avser en sådan förvaltares marknadsföring i andra länder inom EES, ska inom vissa i lagen angivna tidsfrister överlämna underrättelsen till behöriga myndigheter i det land där verksamheten ska bedrivas samt till underrättelsen foga ett intyg med uppgifter om förvaltarens verksamhetstill- stånd. Inspektionen ska meddela förvaltaren när underrättelsen har överlämnats, samt underrätta om verksamheten. En icke EES-baserad AIF-förvaltare med annat referensland än och tillstånd som avses i AIFM-direktivet får, utan tillstånd enligt AIF-förvaltarlagen, till professionella investerare i marknadsföra andelar eller aktier i en av denne för- valtad EES-baserad AIF-fond. Marknadsföring i eller andra länder inom EES får inte inledas förrän underrättelseförfarandet fullföljts enligt bestäm- melserna i AIF-förvaltarlagen (eller AIFM-direktivet). En icke EES-baserad AIF-förvaltare med som refe- rensland ska till anmäla planerade eller genom- förda väsentliga ändringar av något som angetts i en underrätt- else. Bestämmelserna i om tillstånd för icke EES-baserade AIF-förvaltarens marknadsföring av AIF-fonder till professionella investerare i , tillämpas under en över- gångsperiod, som pågår till dess att kommissionen har antagit en delegerad akt genom vilken de nationella bestämmelser som genomför artikel 42 ska upphöra att gälla. Vid marknadsföring till icke-professionella investerare i av andelar eller aktier en EES-baserad AIF-fond, som den icke EES-baserade AIF-förvaltaren förvaltar, gäller alltjämt ett till- ståndskrav. När kommissionen har antagit en delegerad akt i enlighet med artikel 67.6 ska bestämmelser som genomför artikel 39 införas i AIF-förvaltarlagen. Dessa bestämmelser ger en icke EES-baserad förvaltare, med som referensland och tillstånd som AIF- förvaltare, rätt att efter ett underrättelseförfarande marknadsföra en förvaltad EES-baserad AIF-fond till professionella investerare i och i andra länder inom EES. Motsvarande rätt har icke EES-baserade AIF-förvaltare med tillstånd som avses i AIFM-direk- tivet från ett annat referensland än . Genomförandet av artikel 39 innebär alltså att en icke EES-baserad AIF-förvaltare då kan vara verksam inom EES med ett marknads- föringspass. De nya bestämmelserna kan utformas med AIF-för- valtarlagens bestämmelser avseende svenska AIF-förvaltares mark- nadsföring i och utomlands som förebild, se vidare av- snitten 6.2 och 13.2.1. Bestämmelser i om tillstånd för icke EES- baserade AIF-förvaltare att enbart i marknadsföra EES- baserade AIF-fonder får tillämpas parallellt med de nya, föreslagna bestämmelserna till dess att kommissionen, i enlighet med artik- larna 66.4 och 68.6, antar en delegerad akt genom vilken de natio- nella bestämmelser som genomför artikel 42 ska upphöra att gälla. Genomförandet av reglerna om marknadsföringspass för icke EES-baserade AIF-förvaltare bör dock inte föranleda någon änd- ring av bestämmelserna om sådana förvaltares marknadsföring till icke-professionella investerare. Tillståndskravet bör alltså gälla oför- ändrat. 13.4.6Marknadsföring av icke EES-baserade AIF-fonder och vissa matar-AIF-fonder som förvaltas av icke EES-baserade AIF-förvaltare För att en icke förvaltare ska få marknadsföra en icke EES-baserad AIF-fond eller en matar-AIF-fond, vars mottagar- AIF-fond eller förvaltare inte är EES-baserad, till professionella investerare inom EES måste, utöver vad som gäller för marknads- föring av EES-baserade fonder, följande villkor vara uppfyllda. 1.Det ska finnas lämpliga arrangemang för samarbete mellan be- höriga myndigheter i AIF-förvaltarens referensland och tillsyns- myndigheten i den icke EES-baserade AIF-fondens hemland, för att åtminstone säkerställa ett effektivt informationsutbyte som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att utföra sina uppgifter (artikel 40.2.a). 2.Den icke EES-baserade AIF-fondens hemland får inte var upp- förd på förteckningen över icke samarbetsvilliga länder och terri- torier som sammanställs av FATF (artikel 40.2.b). 3.Den ska finnas en skriftlig överenskommelse mellan dels den icke EES-baserade AIF-fondens hemland, dels AIF-förvaltarens referensland, dels med varje annat EES-land där andelar eller aktier i den icke EES-baserade AIF-fonden ska marknadsföras. Överenskommelsen ska till fullo uppfylla normerna i artikel 26 i modellavtal för skatter på inkomst och förmögenhet och säkerställa ett effektivt informationsutbyte i skatteärenden, inklusive eventuella multilaterala skatteavtal (artikel 40.2. c). Att dessa förutsättningar föreligger ska kontrolleras av behöriga myndigheter i AIF-förvaltarens hemland. Om behöriga myndig- heter i ett annat land inom EES har en avvikande åsikt om den be- dömning som förvaltarens hemlandsmyndighet har gjort beträffande villkoren i 1 och 2, får de berörda behöriga myndigheterna hän- skjuta ärendet till , som får agera i enlighet med de befogen- heter som denna myndighet har tilldelats genom artikel 19 i Esma- förordningen. Innan marknadsföring av en icke EES-baserad AIF-fond inleds i AIF-förvaltarens referensland, ska förvaltaren underrätta sin be- höriga myndighet om varje fond som förvaltaren ska marknadsföra. En sådan underrättelse ska innehålla de uppgifter och handlingar som anges i bilaga III till AIFM-direktivet, bl.a. fondens namn, hemland och förvaringsinstitut, en verksamhetsplan och fondens fondbestämmelser eller bolagsordning (artikel 40.3). Formkraven för sådana underrättelser får specificeras av genom tekniska standarder (artikel 40.16.a). Underrättelseförfarandet överensstäm- mer även i övrigt med vad som gäller för marknadsföring av en EES-baserad AIF-fond i förvaltarens hemland, se avsnitt 6.2. Som tidigare påpekats innebär inte underrättelseförfarandet någon ny eller ytterligare tillståndsprövning. Det föreligger snarare en pre- sumtion för att verksamheten ska tillåtas. Den behöriga myndig- heten får hindra marknadsföringen endast om förvaltningen av AIF-fonden skulle strida mot bestämmelser antagna enligt direk- tivet eller om AIF-förvaltaren i övrigt inte efterlever eller kommer att efterleva direktivets regler. Underrättelseförfarandet överens- stämmer även i övrigt med vad som gäller vid marknadsföring av en EES-baserad AIF-fond över gränserna, se avsnitt 13.2.1. Den be- höriga myndigheten ska dock informera också om den av- sedda verksamheten (artikel 35.4).