sou · H0B352 · 2012-08-24 00:00:00 — Ändringen innebär en anpassning till att gränsen för vad som utgör en värderingsenhet för byggnad höjs till . Se även kom- mentarerna till 6 kap. 2 § och 7 kap. 16 §. Begreppet nivåår byts ut och ersätts med nivåtidpunkt. Ändringen innebär att skillnaden mellan nivåtidpunkten och beskaffenhets- tidpunkten blir mot tidigare 18 månader. Att utgå från en nivåtidpunkt innebär även att i stället för att ange det genom- snittliga prisläget under nivååret, nivån avser prisläget . I praktiken innebär detta dock ingen skillnad, annat än framflyttningen , eftersom be- räknar prisnivån under nivååret, dvs. en exakt tidpunkt. Ändringen har kommenterats i avsnitt 4.3. Gränsen för vad som utgör en värderingsenhet för byggnad höjs till . Ändringen innebär att bostäder, studentrum i korridor och lokaler utgör skilda värderingsenheter. Ändringen är en följd av införandet av studentrum i korridor som en ny lägenhetstyp, se även kommen- taren till 9 kap. 3 §. Virkesförråd för löv- och barrträd läggs till som en ny sjätte punkt i första styckets uppräkning av värdefaktorer som inte ska delas in i klasser, jfr 14 kap. 3 §. Gränsen för när byggnader ska åsättas värde höjs till , se även kommentaren till 6 kap. 2 §. Ändringarna av definitionerna av värdefaktorerna storlek och värde- ordning är redaktionella. Värdefaktorn ålder ska enbart bestämmas med utgångspunkt i nybyggnadsåret och inte jämkas om huset varit föremål för om- eller tillbyggnad. Bestämmelsen avseende regler om tabellkonstruktionen tas bort från paragrafen eftersom den ger låsningseffekter i värderingen där ortsprismaterialet i stället borde vara vägledande. Angivelsen av minsta antal standardklasser för ett nybyggt hus tas bort. Styrande för hur många klasser som ska finnas bör vara det ortsprismaterial som ligger till grund för värderingen. Ändringen av värdefaktorn fastighetsrättsliga förhållanden inne- bär att det beträffande småhus som ligger på värderingsenhet för tomtmark som inte utgör självständig fastighet inte längre ska tas hän- syn till om tomtmarken kan bilda en egen fastighet. Se även 12 kap. 3 § och kommentaren till den paragrafen. Möjligheten till jämkningen av standardpoäng tas bort. Eventuella justeringar får i stället ske under säregna förhållanden. Justeringen måste då uppgå till eller av det totala riktvärdet – se 7 kap. 5 §. Studentrum i korridor ska utgöra en egen lägenhetstyp, se vidare avsnitt 6.3. Genomsnittlig bruksvärdeshyra i värdeområdet ska gälla för värde- faktorn hyra för bostäder. införs en säkerhetsventil där större avvikelser från genomsnittlig bruksvärdeshyra ger möjlighet för fastighetsägaren att i stället använda faktisk hyra. Avvikelsen ska vara för att faktisk bruksvärdeshyra ska få användas. Förändringen i paragrafen är en förenkling av kriterierna för rikt- värde för en värderingsenhet avseende djurstall för nötkreatur. Specificeringen av normstall; att de byggda –1999, är av normal beskaffenhet och har en storlek av 701–800 kvadrat- meter, flyttas till FTF. Möjligheten att uttrycka riktvärdet som värdet av en kvadratmeter tomtmark stryks eftersom den inte används i praktiken. Ändringen innebär att värdet av tomtanläggningar inte ska beaktas vid bestämmande av riktvärde för tomtmark för småhus. Ändringen av värdefaktorn fastighetsrättsliga förhållanden innebär att det beträffande småhus som ligger på värderingsenhet för tomt- mark som inte utgör självständig fastighet inte längre ska tas hänsyn till om tomtmarken kan bilda en egen fastighet. Detta innebär en sänkning av värdet för de värderingsenheter som tillhör klass två, mark som kan bilda egen fastighet – jfr 8 kap. 3 §. Värdefaktorn beskaffenhet görs mindre detaljerad när det gäller rikt- värden för . Virkesförråd för löv- och barrträd ska inte längre delas upp i klasser, se kommentar till 7 kap. 3 §. Paragrafen innehåller beloppsgränserna för när ny taxering ska ske för en taxeringsenhet vid särskild fastighetstaxering. Beloppsgrän- sen för när ny taxering ska ske ändras till minst en tredjedel, dock vid höjning och minst en femtedel, dock vid sänkning av taxeringsvärdet. För industri-, täkt- och elproduktionsenhet räcker det fortfarande att höjningen är en femte- del. Beloppsgränsen för ny taxering vid nedlagda kostnader på taxeringsenheten höjs till . I andra stycket görs ett tillägg av innebörden att ny taxering alltid ska ske när en byggnad som taxerats som under uppförande har färdigställts. Första stycket tredje punkten slopas eftersom ett erläggande av de där uppräknade kostnaderna sällan kan medföra en mer betydande höjning av taxeringsvärdet. Bestämmelsen har aldrig kom- mit till användning. De uppdaterade beloppsgränserna om 250 000 vid höjning re- spektive vid sänkning av taxeringsvärdet (se 3 §) gäller även vid ny taxering p.g.a. myndighetsbestämmelser som påverkar rätten att förfoga över enheten. Vid minskning av taxeringsvärdet med ska ny taxering ske endast efter framställning av taxeringsenhetens ägare. Beloppsgränsen för ny taxering p.g.a. påverkan på den fysiska miljön höjs till . Beloppen ändras i enlighet med ändringarna i 16 kap. 4 §. Med anledning av skattenämndernas avskaffande stryks andra stycket. Ändringen innebär att det införs nya hänvisningar till bestämmelser i skatteförfarandelagen (2011:1244) om omprövning och överkla- ganden av beslut om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning. Ändringen av första stycket är en anpassning till den ändrade deklara- tionstidpunkten – se 18 kap. 9 § och kommentaren till den para- grafen. Det nya andra stycket innebär att det läggs ett ansvar på fastig- hetsägaren att själv meddela rättelse av felaktiga uppgifter eller påpeka det som avviker från de förtryckta uppgifterna i fastighetsdeklara- tionen. Med påpekanden avses rättelse av förtryckt uppgift som är felaktig, yrkanden av olika slag rörande fastighetstaxeringen och upplysningar som har betydelse för fastighetstaxeringen. Rättelseskyldigheten är begränsad till sådana förtryckta uppgifter som avser fastighetens egenskaper och som fastighetsägaren har egen kunskap om. Däremot bör inte sådana påpekanden som avser t.ex. ett förtydligande eller ett yrkande eller någon övrig upplys- ning som inte framgår av formuläret men som kan ha betydelse för taxeringen anses som rättelse av förtryckta uppgifter. En förtryckt genomsnittshyra som föreslås av (se 9 kap. 3 §) bör inte anses som en sådan uppgift som omfattas av rättelseskyldigheten. För fastighet för allmänna kommunikationsändamål eller för distri- butionsbyggnad, värmecentral eller reningsanläggning som enligt 3 kap. 2 § är undantagen från skatte- och avgiftsplikt eller för bygg- nad på annans mark, ska enligt fjärde stycket deklaration inte lämnas då byggnadens värde understiger . Det är en höjning av beloppet. Paragrafen, som är ny, innehåller ett uttryckligt krav på underteck- nande av uppgifter. Kravet på undertecknande har kommenterats i avsnitt 4.2.3. Undertecknandet har till uppgift att identifiera den som har lämnat uppgifterna och säkerställa det undertecknades äkthet. Det är uppgifterna i deklarationen som ska undertecknas och inte deklarationen i sig. Det är ett teknikneutralt krav som kan uppfyllas genom undertecknande på papper eller med elektroniska medel. Paragrafen är ny. Den föreskriver att om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats av en behörig företrädare, anses uppgiften ha lämnats av den som företräds. Det är den uppgiftsskyldige och inte företrädaren som ansvarar för att lämnade uppgifter är lämnade i rätt tid och är korrekta och som, om så inte är fallet, kan drabbas av bland annat förseningsavgift. Paragrafen är utformad med 4 kap. 1 § skatteförfarandelagen (2011:1244) som förebild. Paragrafen, som är ny, innehåller en presumtionsregel som är ut- formad med 4 kap. 2 § skatteförfarandelagen (2011:1244) som före- bild. Om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats för en juridisk person, anses uppgiften ha lämnats av den juridiska personen, om det inte är uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att företräda den juridiska personen. I paragrafen anges att sådana uppgifter i deklaration får underteck- nas av ett deklarationsombud när deklarationen lämnas elektroniskt samt att en dödsbodelägare som är ombud för dödsboet får under- teckna uppgifter i en deklaration. Hänvisningen till 6 kap. 4–8 §§ skatteförfarandelagen (2011:1244) innebär bl.a. att bara fysiska personer kan vara deklarationsombud, att deklarationsombudet ska vara godkänt av , att om flera fysiska eller juridiska personer gemensamt äger en fastighet har de möjlighet att utse ett och samma deklarationsombud, att deklara- tionsombudet bara får lämna deklarationer och uppgifter elektroniskt, att deklarationsombudet får begära anstånd med att lämna fastighets- deklaration, och att deklarationsombudet får ta del av de uppgifter rörande fastighetstaxeringen som fastighetsägaren själv har direkt- åtkomst till. I ett nytt andra stycke förtydligas att bara ett gemensamt deklara- tionsombud ska få utses om en fastighet ägs av flera delägare. Det skulle annars kunna bli aktuellt att flera skulle vara deklarations- skyldiga till samma deklaration och att flera deklarationer lämnas in vilket inte är önskvärt. Uttrycket blankett tas bort för att göra lagen teknikneutral, utan särskilda bestämmelser om förutsättningarna för elektroniskt upp- giftslämnande. Formkravet som ställs upp är utformat så att de tillåter såväl elektronisk som pappersbaserad kommunikation. En ändringsskyldighet införs för de fastighetsägare som får förslag till fastighetstaxering. Ändringsskyldigheten har kommenterats i avsnitt 4.2.1. Se även kommentaren till 18 kap. 1 §. En ny deklarationstidpunkt införs, under taxerings- året. Ändringen har kommenterats i avsnitt 4.2.5. Särskilda insamlingsställen används inte av , varför paragrafens tredje stycke upphävs. Med anledning av den ändrade deklarationstidpunkten i 8 § skjuts även anståndstiden fram till utgången av april månad under taxeringsåret. Paragrafen ändras även redaktionellt. Upplysningarna i första stycket om inom vilken tid deklaration och uppgifter som fastighetsägaren förelagts att lämna ska lämnas tas bort. Att efterfrågat material ska lämnas inom den tid som anges i föreläggandet ligger i sakens natur, varför bestämmelsen är överflödig. Andra stycket, som blir det nya första stycket, ändras redaktionellt. Ändringen är en följd av att konsulenter för fastighetstaxering av- skaffas och innebär att endast har rätt att utfärda före- läggande. Paragrafen, som är ny, innebär att får förelägga den som har lämnat deklaration genom ett deklarationsombud att per- sonligen eller genom behörig ställföreträdare bekräfta eller komplet- tera lämnade eller godkända uppgifter. Möjligheten att förelägga den deklarationsskyldige att medverka personligen är en lämplig kompenserande åtgärd när det finns behov av att närmare knyta de av deklarationsombudet lämnade uppgifterna till den deklarations- skyldige. Det kan t.ex. bli aktuellt om det skulle visa sig att deklara- tioner som lämnas av ett visst deklarationsombud i stor utsträckning innehåller brister eller felaktigheter. Paragrafens lydelse ändras eftersom det i och med att bestämmel- serna om konsulenter för fastighetstaxering tas bort bara är Skatte- verket som kan utfärda förelägganden. Det införs även en uttrycklig förutsättning för att förelägga vid vite – nämligen att det finns an- ledning att anta att föreläggandet annars inte följs. Endast fastighetsägare och de som enligt 1 kap. 5 § jämställs med fastighetsägare får föreläggas. Det blir därför inte aktuellt att före- lägga tjänsteman i tjänsten varför paragrafen upphävs i den delen. Förseningsavgiften fastställs till en nivå, . I fastighets- sammanhang är det vanligt att flera delägare är deklarationsskyldiga för samma fastighet. I sådana fall ska enligt det nya andra stycket bara en förseningsavgift per fastighet få påföras i de fall deklaration lämnas . För fastigheter med flera delägare införs i ett nytt tredje stycke en särskild bestämmelse enligt vilken samtliga delägare svarar solidariskt för att betala avgiften. Paragrafen, som är ny, innehåller en tidsangivelse för när ett beslut om förseningsavgift senast ska meddelas. Detta måste ske från den dag då deklarationen skulle ha lämnats. Utöver hel befrielse införs en möjlighet till delvis befrielse från förseningsavgift. Grunden för befrielse ändras från ursäktlighetsfall till att det är oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. I andra stycket anges omständigheter som särskilt ska beaktas vid bedömningen av om det skulle vara oskäligt att ta ut avgiften med fullt belopp. En uttrycklig regel införs om att intäkterna från förseningsav- gifterna tillfaller staten. De tidpunkter för förberedelsearbetet som regleras i 19 kap. anpassas till de nya förutsättningar som gäller med den nya deklarationstid- punkten i 18 kap. 1 § och nivåtidpunkten enligt 5 kap. 4 §. Senaste dag att besluta om föreskrifter för förberedelsearbetet flyttas till året före taxeringsåret. Senaste dag för att lämna förslag till föreskrifter flyttas till året före taxe- ringsåret. Skrivningen ändras så att bestämmelserna gäller samtliga fastighets- typer. Dessutom byts orden den statliga lantmäterimyndigheten ut mot Lantmäteriet. Tidpunkten för att besluta sådana föreskrifter som avses i 7 kap. 7 § och 19 kap. 3 § flyttas fram till året före taxerings- året. Tidpunkten gällande beslutande av föreskrifter för förberedande åtgärder vid en förenklad fastighetstaxering flyttas till året före taxeringsåret. Detta är samma tidpunkt som för beslutande av föreskrifter avseende förberedande åtgärder vid allmän fastig- hetstaxering enligt 19 kap. 1 § första stycket. Hänvisningen ändras med anledning av att 19 kap. 2 § upphävs. Tidsangivelsen i första stycket för när senast ska fatta beslut tas bort. Det är tillräckligt med en bestämmelse om senaste tidpunkt för underrättelse om beslut om fastighetstaxering (se 20 kap. 5 a §). Det ankommer på att fatta beslut inom en sådan tid att underrättelse kan skickas senast vid angivet datum. Upphävandet av första stycket innebär att nuvarande andra och tredje styckena blir första och andra styckena. Ändringarna i dessa stycken är redaktionella. Beslut i ärenden som tidigare fattats av skattenämnd ska enligt första stycket i fortsättningen fattas av tjänstemän. Ett omprövningsärende ska normalt avgöras av en särskilt kvalificerad beslutsfattare som inte har prövat de frågor som ärendet avser. Den största andelen beslut vid allmän och förenklad fastighets- taxering fattas automatiskt av utan att någon handläg- gare prövar uppgifterna. Det är fråga om beslut som fattas helt i enlighet med ett taxeringsförslag med eventuellt tillkommande änd- ringar till ett förslag. Det gäller också beslut som fattas i överens- stämmelse med de uppgifter som fastighetsägaren lämnat i fastighets- deklaration. Först i samband med den första omprövningen gör en tjänsteman en bedömning av ärendet. Vid en sådan första ompröv- ning gäller enligt andra stycket inte kravet på att omprövningen ska göras av en särskilt kvalificerad beslutsfattare. Förfarandet med sär- skild kvalificerad beslutsfattare kommer därför främst att tillämpas i samband med en andra omprövning av ett automatiskt databehand- lat grundläggande beslut, vid överklagande av tidigare omprövnings- beslut och vid omprövning av beslut om särskild fastighetstaxering. Andra stycket upphävs eftersom skattenämnderna avskaffas och det således inte längre finns några sådana nämnder kvar att lämna munt- liga uppgifter till. Möjligheten att lämna uppgifter muntligt till kvarstår ändå. Enligt 14 § första stycket förvaltnings- lagen (1986:223) ska en sökande, klagande eller annan part som vill lämna uppgift muntligt i ett ärende som avser myndighetsutövning få tillfälle till det om det kan ske med hänsyn till arbetets behöriga gång. Eftersom hela taxeringsperioden förskjuts i tiden ändras för att underrätta fastighetsägaren om det grundläg- gande beslutet om fastighetstaxering till under taxeringsåret. bör kunna underrätta det stora flertalet fastighetsägare tidigare än så, men för de mer komplicerade ären- dena kan behöva mer tid för utredning. Uppgifterna om innehåll i underrättelse om grundläggande beslut om fastighetstaxering tas bort och ges i stället i förordning. Det framgår av 21 § förvaltningslagen bl.a. att en klagande eller annan part ska underrättas om innehållet i ett beslut varigenom myndig- heten avgör ärende som avser myndighetsutövning mot någon en- skild. Om beslutet går parten emot och kan överklagas ska parten också underrättas om hur beslutet kan överklagas. I 20 kap. 4 och 5 §§ anges dessutom vad som ska redovisas i ett beslut om fastig- hetstaxering. Ett nytt andra stycke införs för att ge möjlighet att på begäran av den som beslutet gäller ompröva en fråga som har av- gjorts av förvaltningsrätt eller kammarrätt genom beslut som har fått laga kraft om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett avgöran- de från som har meddelats . Bestämmelsen är utformad med 66 kap. 3 § skatteförfarandelagen (2011:1244) som förebild. Den i det nya andra stycket införda tvåmånadersfristen vid föreläg- gande, vite eller en avvisning av en begäran om omprövning eller ett överklagande eller någon annan liknande åtgärd, gäller för beslut där en sexårsfrist, vilket annars är huvudregeln för begäran om om- prövning och överklagande, skulle vara meningslös. Tvåmånadersventilen för omprövning i det som blir tredje stycket utformas så att den överensstämmer med ventilen för överklagan- de i 21 kap. 3 § andra stycket. Ändringen har kommenterats i av- snitt 4.2.3. För att möjliggöra en teknikneutral tillämpning behöver underteck- nandet av en begäran om omprövning inte längre vara egenhändigt. Med egenhändigt undertecknande får förstås underskrift med penna på papper. Ändringen innebär att tidsgränsen för att ändra ett beslut till fastighetsägarens fördel tas bort. Ändringen har kommen- terats i avsnitt 4.2.3. Första och andra styckena ändras redaktionellt. Att beslut till nack- del får meddelas senare än vad som följer av första stycket genom eftertaxering framgår av 14 §. Det nya tredje stycket ger rätt att vid avsaknad av eller för sen deklaration ompröva till den skattskyldiges nackdel fram till och med den tidpunkt som skulle motsvara femte året efter taxeringsåret vid fastighetstaxeringen. Paragrafen följdändras med anledning av ändringarna i 13 §. Genom införandet av tyst godkännande (se 18 kap. 1 § FTL) kom- mer oriktig uppgift att kunna lämnas genom att man inte rättar eller lämnar påpekanden rörande ett felaktigt taxeringsförslag. Det gör att 20 kap. 15 § indirekt kommer att omfatta mer än , eftersom oriktig uppgift kommer att kunna lämnas på ett ytterligare sätt. Vidare ändras paragrafen redaktionellt. Paragrafen ändras endast redaktionellt. Paragrafen, som är ny, syftar till att uppnå likformighet i förhållande till vad som gäller på beskattningens område enligt 66 kap. 23 § SFL. Paragrafen ändras redaktionellt. Första stycket ändras redaktionellt. Den i det nya andra stycket införda tvåmånadersfristen gäller för överklagande av beslut om anstånd, vite, deklarationsombud eller en avvisning av en begäran om omprövning eller ett överklagande eller någon annan liknande åtgärd, där en sexårsfrist, vilket annars är huvudregeln för överklagande, skulle vara meningslös. Tvåmånadersventilen för överklagande överensstämmer med ven- tilen för omprövning i 20 kap. 9 § andra stycket. Enligt paragrafen, som är ny, ska ett överklagande av ett beslut om ersättning för kostnader för ombud, biträde eller utredning, som har meddelats i samband med avgörandet av det ärende som kost- naderna hänför sig till, ska ha kommit in till inom den tid som gäller för överklagande av avgörandet i ärendet. I annat fall gäller två månaders överklagandetid från den dag då fastighetsägaren fick del av beslutet. Ändringarna i paragrafen är redaktionella. Paragrafens första stycke ändras redaktionellt. I tredje stycket förtyd- ligas att ett överklagande även ska anses omfatta ett beslut där Skatte- verket på eget initiativ har omprövat en fråga som omfattas av över- klagandet till klagandens nackdel. möjlighet att lämna fastighetsägaren tillfälle att återkalla överklagandet tas bort. Åter- kallandet av ett överklagande är en fråga mellan den klagande och förvaltningsrätten, se även prop. 2010/11:165 s. 620. Ändringarna i paragrafen är redaktionella. Ändringen av första stycket betingas av avskaffandet av de särskilda nämndemännen för fastighetstaxeringsmål i förvaltningsrätt. Bestäm- melsen görs om så att nämndemännen i fastighetstaxeringsmål inte längre behöver utses särskilt. Endast förordnande av värderingsteknisk ledamot behöver regleras i lagen eftersom nämndemän i fastighetstaxeringsmål utses på sam- ma sätt som andra nämndemän i allmänna förvaltningsdomstolar. Första stycket upphävs därför. Paragrafen följdändras med anledning av att 18 kap. 30 § upphävs. Dessutom görs en redaktionell ändring i första punkten. Paragrafen följdändras med anledning av att 17 kap. 3–6 §§ upphävs. Upplysningarna om inom vilken tid deklarationen och uppgifter som fastighetsägaren förelagts att lämna ska lämnas tas bort. Bestäm- melsen om tidsfrists minsta längd tas också bort. Hänvisningarna revideras till följd av andra ändringar, främst upp- hävandet av bestämmelserna om tvångsbesiktning, samt det faktum att vissa paragrafer är upphävda . Första stycket ändras så att förseningsavgiften för fastighetsägare som förelagts inkomma med särskild fastighetsdeklaration och inte gjort det i rätt tid, bestäms till och kan bara påföras en gång. Dessutom ändras bestämmelsen om deklaration med brist- fälligt innehåll. I stället för att bristerna i sig utgör grund för uttag av förseningsavgift medför bristerna enligt ett nytt andra stycke att deklaration inte ska anses ha lämnats. Om grunden för att ta ut för- seningsavgift är att fastighetsägare inte har undertecknat uppgifter- na, ska enligt tredje stycket förelägga fastighetsägaren att göra det. Förseningsavgift ska då tas ut bara om föreläggandet inte följs. Med anledning av den ändrade deklarationstidpunkten flyttas datumet för underrättelse till fastighetsägare om innehållet i beslut om ny taxering av fastighet eller om beslut att ny taxering inte ska ske fram till under taxeringsåret. 8.2.2Förslaget till lag om ändring i lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt Tredje stycket om fastighets andelar i vissa samfälligheter tas bort och ska inte längre räknas in i underlaget för beräkningen av fastig- hetsskatt. 8.2.3Förslaget till lag om ändring i lagen (2007:1398) om fastighetsavgift a)För värderingsenheter som innehåller flera byggnader med till- hörande eller gemensam tomtmark ska jämförelse och eventuell begränsning ske för varje värderingsenhet uppfört småhus med tillhörande tomtmark. Beloppet jämförs således med ett belopp motsvarande av småhusets byggnadsvärde och tomtmarksvärde. b)En undantagsregel införs för studentrum i korridor som får fastighetsavgiften nedsatt till en fjärdedel. Beloppet per studentrum i korridor indexeras genast upp till nivå och kommer aldrig att vara i praktiken. När det finns flera värderingsenheter småhus på samma värderings- enhet tomtmark ska tomtvärdet hänföras till det uppförda småhus som har det högsta värdet. Med värde avses på småhusenheter bygg- nadsvärde och på lantbruksenheter bostadsbyggnadsvärde. Efter- som tomtvärdet i första hand i sin helhet hänförs till en viss kategori småhus är det en fördel att inom samma taxeringsenhet undvika en uppdelning av tomtmarksvärdet. Om tomtmarken är gemensam för flera småhus som samtliga på grund av nyproduktion har halverad fastighetsavgift ska tomtmarken hänföras till det småhus som har det högsta värdet. Med värde avses riktvärde för småhus.