sou · H0B343 · 2012-06-27 00:00:00 — Ett ytterligare förslag är att ska få en stödjande roll i kommunernas konsumentverksamhet också när det gäller kommunernas uppsökande arbete mot konsumenter. Utredningens förslag innebär att kommunernas möjlighet att satsa på uppsökande verksamhet ökar och det är därför viktigt att förstärks så att utrymme finns att arbeta med den kommunala verksamheten. Utredningens bedömning är att det bör avsättas två årsarbetskrafter för detta ändamål, uppskattningsvis 1,6 mnkr (800 tkr per person och år). Det är vidare angeläget att kan erbjuda såväl utbildning som konkret metodstöd i det uppsökande arbetet samt dessutom ha kapacitet att driva några pilotprojekt som bygger på samverkan mellan myndigheter, yrkesverksamma i kommunerna samt studieförbund/frivilliga organisationer. Den ökade kostnaden för resursförstärkningen får finansieras genom ökade anslag under förslagsvis en tidsperiod om två till tre år med , för att därefter omfatta en noggrann utvärdering av uppnådda effekter och nytta för berörda målgrupper. De myndigheter som utredningen redovisar i avsnitt 10.6.6 kommer i viss mån få nya uppgifter som informationsansvariga. Myndigheternas nya uppgift enligt förslaget blir sammanfattningsvis att särskilja sådan information ur den redan befintliga informationen, som kan vara av konsumentintresse och tillhandahålla den för . Övergångsvis kan det även bli fråga om mindre kostnader för att bygga upp system för att överföra information i form av exempelvis en gemensam plattform. Kostnaderna är beroende av vilken lösning som väljs. Utredningens bedömning är att detta inte bör medföra en avsevärd merkostnad för myndigheterna. Sammantaget anser utredningen att de ökade kostnader som arbetet medför bör kunna finansieras inom befintliga ramar. I betänkandet föreslås att det införs ett ansvar för att informera konsumenter om vilken påverkan konsumtionen har på människa och miljö. Förslaget får anses ligga inom redan befintliga verksamhetsområde. Vidare får en ny uppgift som informationsansvarig enligt den föreslagna förordningen om konsumentinformation. Enligt utredningens bedömning medför dessa förslag inga påtagliga kostnadsökningar och förslaget bör kunna finansieras inom redan befintliga ramar. Vid beredningen av förslag som innebär ekonomiska konsekvenser för kommuner och landsting ska en bedömning göras av de kommunalekonomiska effekterna och om den kommunala finansieringsprincipen ska tillämpas. Finansieringsprincipen är inte en lagfäst princip men den har godkänts av och den tillämpas Innebörden av principen är att kommuner och landsting inte bör åläggas nya uppgifter utan att de får möjlighet att finansiera dessa på annat sätt än genom skatter. Om förslaget innebär att den kommunala verksamheten blir mindre kostsam bör statsmakterna på motsvarande sätt minska de statliga bidragen. Principen är tillämplig på åtgärder som direkt tar sikte på den kommunala verksamheten. Finansieringsprincipen är tillämplig om exempelvis frivilliga uppgifter blir obligatoriska för kommunerna och landstingen. Angående förslaget i förhållande till det kommunala självstyret, se avsnitt 10.7.3. Förslaget om en elektronisk informationstjänst innebär ingen förändring som påverkar kommunernas finansiella situation. När det gäller förslaget om att inrätta en direktvägledningstjänst hos är utredningens bedömning att det ger positiva effekter på kommunerna på så sätt att en möjlighet ges att omfördela en del av de befintliga resurserna från direktvägledning till uppsökande verksamhet. En ökad kännedom om konsumentstödet kommer att leda till en ökad efterfrågan på stöd och hjälp. Utredningens bedömning är att en stor del av konsumenterna bör kunna få tillfredsställande hjälp via informationstjänsten. har kunnat se av sitt webbaserade stöd. Utredningen tydliggör i sina förslag att ska stödja kommunerna i den uppsökande verksamheten, vilket bör leda till positiva effekter på den kommunala verksamheten. Utredningens förslag att ge ett vägledningsansvar kan medföra en risk för att kommunerna drar ner på sin konsumentverksamhet. Utredningen vill betona att den risken finns , och har också i viss mån skett eftersom neddragningar har gjorts på antalet konsumentvägledartjänster. Från expertgruppen har samstämmigt framhållits till utredningen vikten av att arbeta uppsökande för att motverka exempelvis framtida överskuldsättning men även för att nå vissa konsumentgrupper med information och stöd. Utredningens förslag möjliggör för kommunerna att bedriva sådant arbete inom ramen för befintliga resurser och utan att servicen behöver försämras för kommuninvånarna eftersom förslagen innebär ett mer användarvänligt webbaserat stöd samt en kompletterande konsumentväglednings- Det anförda innebär att utredningen bedömer att kommunerna inte påverkas finansiellt av förslagen och inte heller att sysselsättningen bör påverkas nämnvärt av förslagen. Vid sidan av den kommunala konsumentvägledningen finns den kommunala energi- och klimatrådgivningen och budget- och skuldrådgivningen. Utredningens bedömning är att förslagen inte får någon finansiell påverkan på dessa verksamheter. 14.3Näringsliv, konsumenter och det civila samhällets organisationer Den föreslagna strukturen ger ett lättillgängligt mer likvärdigt och överskådligt konsumentstöd. Informationstjänsten innebär att konsumenter får tillgång till ett enkelt och effektivt stöd via självhjälpsverktyg etc., vilket ur en kostnadsaspekt är mer effektivt än hjälp och stöd vid direktvägledning. bör den ökade kännedomen om vägledningstjänsten, som marknadsföringsåtgärderna syftar till, medföra en ökad användning av konsumentstödet. En effekt av utredningens förslag är att även näringsidkare kan nyttja den elektroniska informationstjänsten. Detta borde skapa bättre förutsättningar för näringsidkare att hantera konsumenternas reklamationer, vilket leder till en effektivare kundhantering hos företagen. Fler aktiva konsumenter ger tydligare signaler till företagen när det gäller missnöje eller kundnöjdhet. Sådan information är en tillgång för företag som vill utveckla sin verksamhet och utredningen ser därför att positiva effekter bör kunna ges för näringslivet. När förslaget om en nära koppling mellan den elektroniska informationstjänsten och telefonvägledningen är utformad kommer detta att leda till ökad efterfrågan på konsumentbyråernas verksamhet, vilket i sin tur tämligen omgående kommer innebära att ytterligare resurser behövs tillföras verksamheterna. Utredningen bedömer kostnaderna för berörda branscher till uppskattningsvis cirka 800 tkr per person som måste anställas (en 30–50 procentig ökning innebär ökade kostnader med cirka 5,8–9,). Det innebär att utredningens genomförandeförslag och systemets tillgänglighet och servicegrad inom marknaderna för telekom, el och finans påverkas av branschernas engagemang i byråernas fortsatta utveckling. För att aktiva konsumenter ska kunna bidra till en samhällsutveckling som gynnar dem som individer och som kollektiv behövs en plattform där de kan engagera sig och bedriva opinion. Här spelar det civila samhällets organisationer en central roll. Utredningens förslag innebär att det oberoende konsumentstödet får en mer framträdande roll än . kan det också få positiva effekter på antalet engagerade konsumenter inom ramen för det civila samhällets organisationer och förhoppningsvis även leda till en mer aktiv konsumentdebatt. Konsumentorganisationerna bör även kunna dra nytta av informationstjänsten på så sätt att mindre resurser bör behöva läggas på informationsåtgärder riktade mot konsumenter vilket möjliggör satsningar på andra områden, exempelvis opinionsdrivande verksamhet. Att införa ett mer lättillgängligt och likvärdigt konsumentstöd i kan förväntas ge positiva samhällsekonomiska vinster då fler konsumenter kan förväntas utnyttja konsumentstödet i form av information och vägledning. Förslaget bör innebära ett mer kostnadseffektivt konsumentstöd på så sätt att fler konsumenter kan få hjälp via internet. Utredningen kan även se att förslagen leder till en ökad möjlighet att identifiera innehållsmässiga brister i befintlig konsumentinformation. En fungerande marknadsekonomi kräver aktiva konsumenter som gör medvetna och välinformerade val under hela sin köpprocess, vilket i förlängningen gagnar även de mindre aktiva konsumenterna. Att främja en sådan utveckling är viktigt inte minst på de mer komplexa konsumentmarknaderna där valsituationerna kan vara svåra att överblicka för individen och där stöd och hjälp därför ofta krävs för att kunna göra ett välinformerat val eller för att gå vidare med ett klagomål. Givet de relativt begränsade resurstillskott som utredningens förslag leder fram till och givet ett utfall som innebär att konsumenter i har tillgång till ett mer likvärdigt, tydligt och lättillgängligt konsumentstöd, gör utredningen bedömningen att detta kommer att innebära samhällsekonomiska vinster. Merkostnaderna som uppstår jämfört med dagsläget kommer som framgått väsentligen att täckas av statliga anslagsmedel och av näringslivets finansiering inom ramen för engagemanget i konsumentbyråerna. Förslagen leder inte till några negativa konsekvenser för miljön. Det är svårt att kunna mäta de positiva effekter som utredningens förslag kan tänkas ha på konsumenternas konsumtionsvanor ur ett miljöperspektiv. Utredningens förslag bör leda till att fler konsumenter får insikt i hur deras konsumtion kan påverka människa och miljö, vilket kan ge positiva effekter på miljön. Enligt utredningens erfarenheter är det svårt att på olika delområden eller branschavsnitt i detalj påvisa tydliga kausalitetssamband mellan en satsning på konsumentstöd och den samhällsekonomiska nytta som detta kan leda fram till. Utredningen kan konstatera att det saknas forskning på detta område. Att utreda förutsättningarna för konsumentforskningen i ingår inte i utredningens uppdrag. Utredningen vill ändå framhålla att konsumentforskningen är en viktig komponent i det fortsatta arbetet med att utvärdera hur konsumentinformation och konsumentstöd faktiskt når ut till enskilda konsumenter eller grupper, påverkar marknadernas funktionssätt och stärker konsumenternas ställning. Utredningens bedömning är att förslagna förordningar bör kunna träda i kraft . Detta förutsätter att förslaget kan beredas och att hinner förbereda sin organisation på de förändringar som förslaget innebär. Särskilda yttranden och bilagor av , styrelseordförande , , utredare och , Med följande skäl, reserverar vi oss mot utredningens analys om konsekvenserna för landets kommuner. Risken är mycket stor att många kommuner kommer att avstå från en lokal verksamhet om det inrättas en nationell rådgivning, i synnerhet de 104 kommuner som köper verksamhet från annan huvudman. Vi menar att den kommunala konsumentverksamheten är av avgörande betydelse för konsumentstödet och måste vara ett komplement till den centrala satsningen. Enligt konsumentvägledning (2012:4) bedriver en majoritet av de kommuner som har konsumentvägledning verksamheten i någon form av samverkan (), oftast genom ett slags köp- och säljavtal. ger vid handen att de kommuner som köper konsumentvägledning prioriterar förebyggande verksamhet i mindre grad än de kommuner som säljer och de som bedriver egen verksamhet, det vill säga varken köper eller säljer. har utvecklingen gått mot mer kommunöverskridande samverkan för att uppnå en mer effektiv och professionell verksamhet. Om färre kommuner samverkar försvinner arbetstillfällen från kommunerna, medborgarna drabbas av sämre service och de kommuner som säljer verksamhet får sämre underlag för att upprätthålla en hög kvalitet. av , Konsumenters ordförande Jag delar utredningens inledande utgångspunkter och instämmer i beskrivningen av nuvarande konsumentstöd i . Jag ser också behovet av att vidare utreda ett förstärkt privatekonomiskt stöd och behov av förebyggande verksamhet. När det gäller den del av uppdraget som berör kartläggning, och lärdomar från andra länder tar utredningen bara i begränsad omfattning upp de faktiska erfarenheterna från andra länder. Som exempel kan nämnas att såväl som har en stark regional förankring och att det i finns en landsomfattande telefon- och webbstöd som i huvudsak sköts ute i regionerna. I är det en fristående organisation som genom regeringsuppdrag driver verksamheten. I sker rådgivning av Konsumenters motsvarighet genom statligt stöd till organisationen. Nämnas kan också att det i är den fria konsumentorganisationen ? som står för det dominerande konsumentarbetet. I har en process påbörjats med att lägga över den offentliga verksamheten på det civila samhällets organisationer. Liknande lärdomar från andra länder lyser med sin frånvaro i utredningen. Därför finner jag det märkligt att utredningen i princip enbart föreslår en förstärk myndighetsstruktur och inte ens analyserar andra möjliga lösningar innan det föreslagna huvudalternativet presenteras. När det gäller att bättre nå ut med konsumentstödet menar jag att huvudförslagets konstruktion med en väg in är bra. Däremot borde frågan om utförandet analyserats betydligt djupare utifrån ett strikt konsumentperspektiv – alltså behov, förutsättningar, möjligheter och förväntningar hos de enskilda konsumenterna. Utredningen har istället fokuserat på myndigheternas behov och förutsättningar. En elektronisk informationstjänst skulle enligt min uppfattning bättre utföras av en fristående aktör med fokus och närhet till användarperspektiv och med en fristående redaktionell kompetens. En från myndigheterna fristående aktör skulle ha bättre förutsättning att hjälpa medborgarna att navigera och hitta för dem relevant information på befintliga myndighets- och andra aktörers hemsidor. En väg för att åstadkomma detta är att genom upphandling utlysa uppdraget så att olika aktörer och konsortier har möjlighet att visa intresse för uppdraget. är i detta fall en lämplig koordinator och uppdragsgivare men inte genomförare. Det är viktigt att poängtera att såväl som har konsumentrådgivning hos de nationella konsumentorganisationerna, med statlig finansiering men oberoende från staten till innehåll och genomförande. När det gäller den del av förslaget som berör ansvar och genomförande samt lokalisering av vägledning till konsumenten ger enligt, min mening förslaget helt fel signaler och kommer inte att bidra till att göra konsumenterna mer aktiva. En väl fungerande marknadsekonomi förutsätter starka och kunniga konsumenter. Detta är också utgångspunkten för regeringens konsumentpolitik, som uttrycks så här i bland annat budgetpropositionen : Konsumentpolitikens uppgift är att stärka konsumenternas makt och möjlighet att göra aktiva val samt erbjuda ett högt konsumentskydd. Min uppfattning är att vi behöver förstärka individernas egna incitament att vara aktiva som konsumenter och inte förstärka uppfattningen att staten och myndigheterna sköter och bevakar detta åt mig som medborgare. Det kan bara ske genom en bredare och bättre förankrad bas för konsumentarbetet. Här har folkrörelser och intresseorganisationer en med samhället redan överenskommen roll, genom den överenskommelse som redan finns om uppdelning av ansvar mellan stat och det civila samhället. Synnerligen problematiskt är, enligt min mening, förslaget att klyva ansvaret för verksamheten i två delar: förstatligande och centralisering av direktvägledningen medan kommunerna överlåts att ansvara för övrig verksamhet, framför allt det nödvändiga uppsökande och förebyggande arbetet. För mig är det viktigt att betona att många av kommuner bedriver ett mycket bra och kvalitativt arbete. En förutsättning för att kunna upprätthålla kvalitet och kompetens på lokal/regional nivå är just närheten till konsumenterna. Det öppna stödet via telefon och webb behöver kopplas direkt till en utökad uppsökande verksamhet. Det har talats mycket i utredningen om att nå grupper som inte har kännedom om sina rättigheter och inte känner till att konsumentvägledning finns. Dessa grupper behöver behovsanpassade insatser som försvåras om verksamheten är uppdelad. En bättre, mer modern och mer flexibel väg är att med statlig stimulans bidra till och stimulera regional klusterbildning där man i likhet med de framgångsrika kommunerna samarbetar med det lokala organisationslivet, en befintlig och naturlig ingång till flera av de grupper som inte nås . En upphandling riktad mot det civila samhällets aktörer möjliggör kreativa lösningar i anbud för konsumentvägledning som åtminstone långsiktigt öppnar för nya samarbetsformer mellan det civila samhället och den rådgivning som kommunerna så förtjänstfullt bedriver. Det finns också en stor fara i förslaget. Jag befarar också att ett centralt lokaliserat och av en myndighet organiserat direktstöd (motsvarande 25 tjänster) skulle leda till att de resurser som finns på nivå motsvarande 135 tjänster skulle riskera att dras in helt eller delvis. Detta skulle vara förödande för det faktiska stödet till konsumenterna, det vill säga jämlikt men tyvärr lika dåligt för alla. Det skulle därmed i praktiken utvecklas i strid med regeringens och utredningsdirektivens intentioner om en mer rättvis och väl fungerande konsumentvägledning. Utredaren har inte på ett övertygande sätt argumenterat mot denna risk, som enligt min mening är överhängande. Särskilt sårbart är det då många kommuner köper tjänster av grannkommuner. Neddragningar kan därmed orsaka svårhanterade dominoeffekter. Åter igen vill jag poängtera att jag till fullo stödjer förslaget med en väg in men att det skulle leda till ett tydligt, mer likvärdigt, lättillgängligt och effektivt stöd om man istället för en centraliserad förstatligad lösning satsade resurser på att samordna befintliga lokala aktörer och se till att resurser och kunskap finns nära konsumenterna, ute i verkligheten nära konsumenternas vardag. Dagens telefoni och IT-lösningar förutsätter inte en centralisering utan kan enkelt samordnas med kunskapsresurserna kvar ute i kommunerna, kombinerat med ett gemensamt system för direktvägledning och webbstöd. Det vore enligt min mening fel att flytta frågan längre från just de medborgare/grupper som inte nås av stödet. Det är på det lokala planet som mötet måste ske, det är på det lokala planet som det civila samhällets lokala aktörer verkar. Jag vill återigen uppmärksamma överenskommelsen mellan staten och det civila samhället, men också propositionen 2009/10:55 En politik för det civila samhället där regeringen lyfter fram att man vill stärka förutsättningarna för det civila samhällets att bidra till sam- hällsutveckling och välfärd både som röstbärare och opinionsbildare. Det handlar om delaktighet, engagemang och viljan att påverka den egna livssituationen eller samhället i stort. Man belyser vikten av att det civila samhällets organisationer har goda förutsättningar för att åta sig uppdrag finansierade med offentliga medel och att regeringen vill se betydligt större mångfald av utförare. Utförare av konsumentvägledning sker vid en internationell utblick i normalfallet av det civila samhällets konsumentaktörer, antingen till en begränsad del av befolkningen som betalar för tjänsten eller att föredra med stöd från staten så att alla konsumenter ges möjlighet till en konsumentvägledningstjänst utförd av de organisationer konsumenterna är engagerade i. Avslutningsvis: Huvudinvändningen mot utredningens förslag är att det är en omodern form med en övertro på statlig myndighet som utförare. Det bidrar inte till att göra konsumenterna mer aktiva. Den centralisering som föreslås riskerar vidare att leda till en omfattande nedskärning av kommunernas konsumentverksamhet. Det är centralt att konsumenter blir mer aktiva och medvetna. Det är centralt mer initiativ som grundar sig hos medborgarna själva. Därför förordar jag en modell som skulle ge större flexibilitet, att få mer av förebyggande arbete och att ta vara på regionala samverkansmöjligheter. Därför föreslår jag en lösning där huvuddelen av det konkreta rådgivningsarbetet och relevanta delar av informationsinsatserna genomförs genom upphandling. får i uppdrag att koordinera denna för att få effektiva informations- och rådgivningsinsatser på ett likvärdigt sätt till alla konsumenter. Detta ger också det civila samhället möjlighet att genomföra en verksamhet som ligger nära den egna vardagen och livssituationen och därför kräver den dynamik och mångfald som det utförande i organisationerna kan erbjuda. Dessutom öppnar det för långsiktigt kreativa samarbetsformer med den kommunala konsumentvägledningen. Ett sådant förfarande är i linje med regeringens ambitioner i Prop. 2009/10:55 En Politik för det civila samhället och i överenskommelsen med det civila samhället. Det skulle skapa engagemang, mångfald och ägarskap för de konsumenter som kommer i kontakt med konsumentvägledningen. Framtidens stöd till konsumenter En särskild utredare ska se över det befintliga stödet till konsumenter i form av information och vägledning samt föreslå hur det bör organiseras och bedrivas för att bli mer ändamålsenligt, effektivt och likvärdigt för alla konsumenter i landet. I uppdraget ingår att föreslå lämpliga strategier och metoder för hur insatser ska utformas för att stödet ska nå fram till och användas av konsumenterna. Uppdraget ska redovisas . Villkor för dagens konsumenter För att kunna fatta väl avvägda beslut och ta tillvara sina intressen krävs det att konsumenter kan bedöma och jämföra olika erbjudanden på marknaderna utifrån sina förutsättningar och att de har insikt om sina rättigheter och skyldigheter. I takt med att utbudet blir mer komplext och att nya försäljningsmetoder utvecklas ställs emellertid allt högre krav på konsumenters kunskaper och grad av aktivitet. Härtill kommer att många tidigare offentligt utförda tjänster, inom bl.a. vård, omsorg och utbildning, har öppnats för konkurrens. Det ger medborgarna nya möjligheter och ställer den enskilde inför nya valsituationer som liknar de som konsumenter möter. Fler valsituationer uppstår också när konsumenter vill utnyttja de möjligheter som erbjuds på EU:s inre marknad. Många konsumenter önskar dessutom ta hänsyn till etiska aspekter och olika konsumtionsbesluts påverkan på miljön, vilket ställer krav på tillförlitlig och lättillgänglig information. Även de sätt på vilka konsumenter söker information förändras. Internet har blivit en allt viktigare informationskälla för många konsumenter och t.ex. sociala medier, bloggar och mobila tjänster har en allt större inverkan på konsumenternas beteende. behöver många konsumenter fortfarande få stöd från mer traditionella informationskällor och kanaler som t.ex. personlig kontakt eller genom att information från myndigheter uppmärksammas av tidningar, radio eller tv. För att underlätta konsumenters val och agerande finns en struktur bestående av olika myndigheter och organisationer som erbjuder stöd i form av vägledning och information. Behovet av en utredning Stödet till konsumenter i form av information och vägledning behöver förbättras när det gäller såväl organisatorisk struktur som strategier och metoder för att det stöd som bedrivs ska nå fram till och användas av konsumenter. Regeringen har tagit emot flera rapporter, bl.a. från Europeiska kommissionen och , som pekar på att många konsumenter och näringsidkare har bristfälliga kunskaper om konsumenternas rättigheter och skyldigheter. Rapporterna visar också att många konsumenter har bristande kännedom om vilka aktörer som erbjuder oberoende stöd och att de har svårt att jämföra olika leverantörer och deras produkter. Undersökningar visar att konsumenter efterfrågar kvalificerat och oberoende stöd både inför olika valsituationer och när det gäller rättigheter och skyldigheter. Flera olika myndigheter och organisationer har till uppgift att tillgängliggöra information för konsumenter och erbjuda dem vägledning. Trots det framgår det av rapporter från att få konsumenter använder det stöd som finns.