sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Dessa villkor har bidragit till en utveckling av de försäkringsprodukter som erbjuds som det inneburit en prispress på området, vilket innebär lägre kost- nader för de försäkrade. En fullständig och lagstadgad flytträtt på området skulle kunna inverka negativt på de avgifter som tas ut. Orsaken är att den inlåsning som finns , och som innebär att försäkringstagare endast kan välja och flytta mellan försäkrings- givare bland de av kollektivavtalsparterna godkända företagen, riskerar att inte kunna upprätthållas. En negativ effekt på avgift- Flytträtt – överväganden och förslag ernas storlek är inte önskvärd ur ett konsumentperspektiv, inte minst med hänsyn tagen till avgiftens stora betydelse för den slut- giltiga storleken på pensionen. Risken för att fler försäkringstagare väljer att flytta vid en lagstadgad och allomfattande flytträtt skulle kunna innebära en risk att försäkringsföretag är beredda att erbjuda försäkringar till det pris som kollektivavtalsparterna sätter upp som krav i upphandlingarna. Kostnaderna för den formen av försäkringar riskerar därmed att stiga. I den mån prispressen på kollektivavtalsområdet har spillt över även på avgifterna för individuella försäkringar, skulle införandet av en lagstadgad flytträtt på kollektivavtalsområdet kunna påverka prisnivån på dessa marknader. I det sammanhanget bör dock upp- märksammas att det utanför kollektivavtal har genomförts pro- visionsfria upphandlingar på företagsnivå, men att man vid en jäm- förelse av kostnadsnivån måste ta hänsyn till att nu nämnda planer inkluderar rådgivningskostnader i form av provisioner. Mot resonemanget att ökade möjligheter för försäkrade att flytta sitt sparande kan påverka avgifternas storlek negativt talar den kollektiva flytträtt som kollektivavtalsparterna har på vissa avtalsområden. I likhet med en flytträtt för de försäkrade innebär den kollektiva flytträtten en ökad risk att förlora kunder. Kollektiv- avtalsparterna har t.ex. i samband med utgången av avtalstiden eller uppsägning av förmedlingsavtalet, rätt att utan de försäkrades yrkande eller medgivande, begära att hela det intjänade pensions- kapitalet för ett helt bestånd försäkringar flyttas från ett för- säkringsföretag till ett annat. Den kollektiva flytträtten har trots den mer omfattande verkan en sådan flytt skulle ha till synes inte påverkat premienivåerna. Vad som sagts innebär att det finns ett behov av att närmare analysera om den begränsade möjligheten till flytt som i allt högre grad har införts för kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsför- säkringar kan anses vara tillräcklig utifrån ett konsumentperspektiv och vilka konsekvenserna kan bli av en mer omfattande flytträtt på området. I detta sammanhang är det viktigt att poängtera att det inom vissa avtalsområden inte finns någon eller mycket begränsad flyttmöjlighet, vilket innebär att de försäkrades rätt att flytta skiljer sig åt mellan avtalsområdena (se avsnitt 8.4). Flytträtt – överväganden och förslag Begränsningar i flytträttens omfattning innebär begränsningar i konsumentskyddet En viktig nackdel med att, i likhet med dagens flytträttsregler, inte låta kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar omfattas av en utvidgad lagstadgad flytträtt är att det skulle innebära att målet om ökat konsumentskydd inte träffar alla försäkringstagare eller försäkrade lika. Det skulle innebära att konsumentskyddet i form av flytträtt även i fortsättningen är beroende av vilket yrke och därmed avtalsområde man tillhör. Syftet med flytträtten som konsumentskydd kommer endast att uppnås till en begränsad del, då kollektivavtalade tjänstepensioner är en dominerande och starkt växande del av pensionsmarknaden. Även om, eller när, kollektiv- avtalad flytträtt införs inom övriga avtalsområden möjliggör det inte flytt av pensionskapital mellan kollektivavtalsområden. Dessutom innebär det att konkurrensen mellan försäkringsföre- tagen skulle begränsas. En begränsad flytträtt innebär också att möjligheten för för- säkringsföretagen att konkurrera på lika villkor hämmas i och med att vissa företag tillåts att konkurrera om såväl nya som gamla kunder på alla delmarknader medan andra inte har tillträde till kollektivavtalsmarknaderna. Detta problem förefaller dock att minska i och med utvecklingen på marknaden för kollektivavtals- grundade tjänstepensionsförsäkringar, där möjligheten att välja försäkringsgivare ökat i allt högre utsträckning i samband med att parterna inom olika avtalsområden öppnar upp för förvaltning hos olika försäkringsföretag. Detta gäller framför allt på avtalsområden med en upphandlingsmodell som innebär att alla försäkringsföretag som uppfyller vissa kriterier tillåts erbjuda sina produkter jämfört med avtalsområden med upphandlingsmodeller där ett mer begränsat antal leverantörer väljs ut. Oavsett modell innebär den formen av upphandling att de försäkringsföretag som inte kan upp- fylla de uppställda kriterierna inte heller kommer att tillåtas inträde till marknaden. Till detta hör också att det fort- farande finns avtalsområden där arbetsmarknadens parter inte för- handlat fram en flytträtt.10 Utan ett lagstadgat krav på flytträtt går det heller inte att bortse från kollektivavtalsparternas möjligheter 10 Som tidigare nämnts kan flytt inom dessa avtalsområden ändå medges i vissa fall. I dessa fall är det emellertid ett försäkringsföretag som själv väljer att erbjuda de försäkrade möj- ligheten att flytta och det är således ingenting som förhandlats fram centralt av kollektiv- avtalsparterna. Flytträtt – överväganden och förslag att omförhandla avtal och begränsa, eller helt ta bort, flyttmöjligheterna. 9.5.2I vilken utsträckning kan den försäkrade ges rätt att avsluta ett försäkringsavtal genom flytt när avtalet har ingåtts av arbetsgivaren? Försäkringsavtalslagen och avtal om tjänstepensionsförsäkring I FAL regleras i första hand förhållandet mellan avtalsparterna i ett försäkringsavtal, dvs. försäkringstagaren som tecknar försäkringen och försäkringsföretaget. Den försäkrade definieras vid person- försäkring som den på vars liv eller hälsa en försäkring gäller (se 1 kap. 4 § FAL). Huvudregeln är att försäkringstagaren ingår och avslutar avtalet oavsett vem som är försäkrad eller ersättnings- berättigad genom förmånstagarförordnande. Förfoganden över avtalet måste dock godkännas av den försäkrade eller annan ersätt- ningsberättigad som också regelmässigt är oåterkalleliga förmåns- tagare, om detta inskränker dennes rätt (14 kap. 9 § andra stycket FAL). I 1 kap. 5 § FAL finns en dispositiv regel som ger förfoganderätt till den försäkrade i vissa avseenden. När en arbetsgivare tecknar en individuell personförsäkring till förmån för en anställd på dennes liv eller hälsa, anses den anställde som försäkringstagare vid tillämp- ning av bestämmelserna i 10 kap. om information till försäkringstagare när ett försäkringsavtal har träffats, vid tillämpning av 14 och 15 kap. – som rör förfogande över försäkringen i vissa avseenden och för- hållandet till borgenärerna – samt i fråga om rätten till försäkrings- ersättning i övrigt. Detta således om inte annat har avtalats. En försäkringstagare ges även rätt till återköp och flytt enligt 11 kap. 5 § FAL – en rätt som dock inte omfattar en försäkringstagare som är arbetsgivare och som tecknat kollektivavtalad försäkring. I 20 kap. 1 § första stycket FAL stadgas att bestämmelser om kollektivavtalsgrundad personförsäkring tillämpas på personför- säkringar som 1.tecknas av arbetsgivare för att ge skydd åt anställda, 2.meddelas enligt ett i försäkringsvillkoren angivet kollektivavtal som har slutits mellan en arbetsgivarorganisation och en arbets- tagarorganisation, och 3.tecknas hos ett försäkringsbolag enligt kollektivavtalet. Flytträtt – överväganden och förslag I sista stycket i denna paragraf läggs fast att om en försäkrad enligt kollektivavtalet får överenskomma med försäkringsbolaget om en särskild utformning av försäkringsskyddet, anses en sådan överens- kommelse som en del av den kollektivavtalsgrundade försäkringen. Detta gäller alternativ ITP (s.k. tiotaggarlösning) och valmöjlig- heter för den försäkrade vad gäller förvaltningen av premierna (s.k. kryssval). Sättet att utse försäkringsbolagen ska framgå av kollektiv- avtalet (se prop. 2003/04:150 s. 347 och 348). I 20 kap. 2 § FAL finns en bestämmelse som stadgar att en arbetsgivare som ingår avtal om kollektivavtalsgrundad försäkring med försäkringsbolaget är försäkringstagare, men att i frågor som rör förfogande över försäkringen i vissa avseenden (14 kap.), för- hållandet till borgenärerna (15 kap.) och frågan om rätten till för- säkringsersättning i övrigt anses varje försäkrad som försäkrings- tagare. Detta förutsatt att försäkringen gäller för den försäkrades liv eller hälsa. Som nämnts har enligt 14 kap. 9 § FAL försäkrings- tagaren rätt att förfoga över försäkringen genom överlåtelse, pantsättning eller annars på annat sätt än genom förmånstagarför- ordnande. Den försäkrade kan således förfoga över försäkringen på dessa sätt. Av förarbetena till FAL framgår att arbetsgivaren intar ställningen som försäkringstagare i frågor som rör själva avtalet – ingående, ändring och upphörande – samt i fråga om premiebetal- ningarna (se prop. 2003/04:150 s. 638). Kollektivavtalsgrundad personförsäkring regleras således särskilt i 20 kap. FAL och reglerna får anses gälla om inte annat avtalats i kollektivavtal (se 1 kap. 6 § första stycket och 7 § 4 FAL). Arbets- marknadens parter har genom sådana avtal reglerat bl.a. den för- säkrades förfoganderätt inför tecknandet av en försäkring. För premiebestämda lösningar – som blir allt vanligare – får den för- säkrade välja försäkringsskydd, kapitalförvaltning och försäkrings- bolag enligt på olika sätt bestämda ramar (se avsnitt 8.4). Avvikel- ser från den dispositiva förfoganderätten som finns i 20 kap. FAL är relativt vanliga för premiebestämda försäkringar. Det kan även konstateras att den försäkrade regelmässigt bär risken för utfallet på tjänstepensionsförsäkringen i förhållande till arbetsgivaren vid sådana försäkringar också när de är kollektivavtalade. I dessa fall har den försäkrade flytträtt om det medges inom de ramar som kollektivavtalet, försäkringsgivaren eller arbetsgivaren råder över. För individuella tjänstepensionslösningar med försäkringar som är tecknade för att trygga pensionsutfästelser utanför kollektiv- avtalsområdet följer arbetsgivaren vanligtvis den dispositiva för- Flytträtt – överväganden och förslag foganderätt som följer av FAL (se 1 kap. 5 §). När en utfästelse riktar sig till en större mängd anställda men också när utfästelse görs till enstaka individer är det relativt vanligt att arbetsgivarna på egen hand eller genom försäkringsförmedlare upphandlar för- säkringsgivare och försäkringslösningar samt ställer upp ramar för avtalen på liknande sätt som inom kollektivavtalen. I dessa lös- ningar får den försäkrade förfoganderätt och flytträtt inom de ramar som arbetsgivaren ställer upp. Den försäkrade står även här risken för utfallet av tjänstepensionsförsäkringen när lösningen är premiebestämd, vilket den vanligtvis är. En tjänstepensionsförsäkring definieras i 58 kap. 7 § IL som en pensionsförsäkring som har samband med tjänst och som den för- säkrades arbetsgivare åtagit sig att betala samtliga för. Med försäkrad avses i 58 kap. 8 § IL den på vars liv försäkringen tecknats. Vidare stadgas i 58 kap. 9 § IL att den försäkrade ska vara försäkringstagare i fråga om annan pensionsförsäkring än tjänste- pensionsförsäkring. Den frivilliga flytträtten läggs fast i 58 kap. 18 § tredje stycket IL. Enligt den bestämmelsen får överföring av hela pensionsför- säkringens värde ske till en ny pensionsförsäkring om försäkrings- tagaren tecknar den i samband med överföringen hos samma eller annan försäkringsgivare med samma person som försäkrad. Det kan således konstateras att nu gällande skatterättsliga regler inte tillåter att den försäkrade (som inte är försäkringstagare) flyttar en tjänstepensionsförsäkring. Förfogandet måste i så fall ske för arbetsgivarens räkning med stöd av fullmakt. Andra överväganden kring den försäkrades förfoganderätt över en kollektivavtalsgrundad eller individuell tjänstepensionsförsäkring Tjänstepension ingår normalt i anställningsavtal som grundas på kollektivavtal. Om kollektivavtal saknas är någon form av tjänste- pension ändå vanligt förekommande. Dessa försäkringar liknar ofta kollektivavtalad tjänstepension. Nivån för förmånsbestämd pension eller arbetsgivarens kostnad för premiebestämd pension är en förhandlingsfråga mellan arbets- Flytträtt – överväganden och förslag givaren och den anställde. Tjänstepensionsförsäkringar tryggar normalt ett annat avtal, dvs. en utfästelse från arbetsgivaren om pension och att pensionen ska utbetalas på ett visst sätt och bestå av vissa delar. utformas för att överensstämma med utfästelsen. Detta gäller oavsett om pensionsutfästelsen är kollektivavtalad eller individuell. Av pensionsutfästelsen framgår normalt vilka pensionsvillkor som ska gälla, vilket ansvar arbets- givaren har samt vilka eventuella valmöjligheter den försäkrade har. Det bakomliggande avtalet för individuell eller kollektivavtalad tjänstepensionsförsäkring regleras inte i FAL utan följer arbets- rättsliga regler och praxis på arbetsmarknaden. Arbetsgivaren är försäkringstagare, men intar denna ställning som nämnts främst i frågor som rör själva avtalet och premiebetal- ningen. I övrigt har den försäkrade förfoganderätten (se 1 kap. 5 § och 20 kap. 2 § FAL). Det är arbetsgivaren som ansvarar för att tryggandet i avtalet blir korrekt i förhållande till pensionsut- fästelsen och att försäkringen som tecknas följer överenskom- melsen om pension. Pensionsutfästelsens innehåll är en del av pensionsavtalet och båda parter har intresse av att åtagandena i utfästelsen uppfylls genom försäkringen. De har därmed även ett intresse av att kunna kontrollera försäkringsavtalet. ligger det således både i arbetsgivarens och i den försäkrades intresse att det finns en effektiv och trygg hantering av premiebestämd tjänstepension. Efter anställnings- tidens slut har arbetsgivaren inte längre någon skyldighet att betala , i stället flyttas ansvaret över till nästa arbetsgivare för de pensioner som kommer att tjänas in . En annan sak är att det för det fribrev som uppstått, enligt kollektivavtalet även fortsättningsvis gäller vissa regler som arbetsgivaren har att rätta sig efter. I de fall arbetsgivaren har försummat att betala in eller har betalat in för låga , kvarstår dock betalningsansvaret för intjänad pension även efter den aktuella anställningstiden. Arbets- givaren kan då bli skyldig att retroaktivt betala in de som saknas. När det gäller kollektivavtalad försäkring gör arbetsgivaren i dessa fall en retroaktiv inbetalning till valcentralen som sedan slussar pengarna vidare till rätt försäkrad. Om arbetsgivaren inte kan fullgöra denna skyldighet träder kollektivavtalsgarantin i stället in. När det gäller individuell tjänstepension är det arbetsgivare och arbetstagare som ska komma överens om hur arbetstagaren ska Flytträtt – överväganden och förslag kompenseras om arbetsgivaren har försummat sin förpliktelse att betala . I samband med övergång till premiebestämd tjänstepensions- försäkring har den finansiella risken förts över från arbetsgivaren till den försäkrade. Ett av motiven för att övergå från förmåns- bestämd- till premiebestämd tjänstepensionsförsäkring var att arbets- givarens pensionskostnader skulle vara förutsägbara. Detta uppnåddes genom att arbetsgivarens ansvar begränsades till att betala enligt i kollektivavtalet föreskriven nivå. Premienivåerna utgick från den ungefärliga kostnaden som arbetsgivarna haft för tidigare förmånsbestämda pensionsplaner och nyttan för de försäkrade var att de skulle få förfoga över pensionskapitalets avkastning, i stället för att som tidigare få en fastställd förmån, i de flesta fall utan formell rätt till uppräkning. Arbetsgivarens ansvar vid premiebestämd pension är således i huvudsak endast att fullgöra premiebetalningen enligt anställnings- villkor och kollektivavtal. Det är därmed den försäkrade som får bära konsekvenserna av hur pensionskapitalet utvecklas och med det följer rimligtvis i princip en förfoganderätt över hur pensions- kapitalet förvaltas. Dessa förfogandemöjligheter för den försäkrade måste emeller- tid utövas inom försäkringsavtalets ram och därmed följa den bakomliggande pensionsutfästelsen. Regeln om den försäkrades förfoganderätt i FAL är därför dispositiv, oavsett om det är fråga om individuell- eller kollektivavtalad tjänstepensionsförsäkring. Förfoganderätten gäller således endast inom ramen för pensions- utfästelsen. Oavsett om pensionsutfästelsen har sin grund i kollektivavtal eller inte torde det därför strida mot både allmänna avtalsrättsliga principer och syftet bakom arbetsgivarägda tjänstepensionsför- säkringar att införa en undantagslös, lagstadgad flytträtt till förmån för den försäkrade. Den försäkrades flytträtt skulle i så fall gälla i förhållande till försäkringsbolaget som den försäkrade inte har något avtalsförhållande till, men också till arbetsgivaren och där- med inskränka den arbetsrättsliga avtalsfriheten. Om den försäk- rade ges rätt att avsluta försäkringsavtalet innan arbetsgivaren full- gjort sina åtaganden enligt pensionsutfästelsen skulle det påverka innehållet i denna. För arbetsgivaren skulle en undantagslös lagstadgad flytträtt för den försäkrade innebära en risk att det nya försäkringsavtalet inte följer pensionsutfästelsen och att arbetsgivaren får en ny påtvingad Flytträtt – överväganden och förslag affärsrelation till ett försäkringsbolag som man inte själv valt, men som man ska kunna betala till och kommunicera med på olika sätt, inte minst datatekniskt. Den administrativa kostnaden för arbetsgivaren ökar om de anställda väljer flera försäkringsbolag. När kan det anses lämpligt att ge den försäkrade flytträtt avseende individuell eller kollektivavtalsgrundad tjänstepensionsförsäkring? Mot bakgrund av vad som sagts ovan är det inte lämpligt att införa en ensidig flytträtt för den försäkrade avseende avtal om tjänste- pensionsförsäkring så länge arbetsgivarens åtagande enligt pen- sionsutfästelsen kvarstår. För förmånsbestämda försäkrings- lösningar – eller snarare arbetsgivarens ansvar för den utfästa för- månen – kvarstår arbetsgivarens åtagande även efter det att den försäkrade slutat sin anställning. För premiebestämda lösningar däremot har arbetsgivaren i huvudsak fullgjort sitt åtagande när skyldigheten att betala upphör till följd av att den försäk- rade har slutat sin anställning. När premiebetalningen till en premiebestämd lösning upphört till följd av att den anställde slutat sin anställning har arbetsgivaren inte längre samma ansvar för avtalet. Det som återstår kan närmast betecknas som ett indirekt ansvar som gäller vissa regler i kollektiv- avtal om uttag och försäkringsform för försäkringen. I den situa- tionen kan det hävdas att den försäkrades intresse av att kunna styra över placeringen av försäkringssparandet genom flytt väger tyngre än arbetsgivarens. Det framstår därför som rimligt att den försäkrade när premieinbetalningen upphört till följd av att anställ- ningen har avslutats bör ges flytträtt avseende tjänstepensions- försäkringar utan arbetsgivarens medgivande. Detta resonemang gäller som utgångspunkt i vart fall individuella premiebestämda tjänstepensionslösningar. En sådan begränsad lagstadgad flytträtt på kollektivavtalsområdet som är ifråga kan emellertid även ses ur arbetsgivarens eller snarare kollektivavtalsparternas intresse. På det området bör dessa skilda perspektiv vägas mot varandra (se nedan under avsnitt 9.5.3). Flytträtt – överväganden och förslag 9.5.3Hur påverkar närvaron av kollektivavtal och de rättsliga förutsättningarna möjligheten att lagstifta om flytträtt avseende kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar? Som framgår av redogörelsen i tidigare avsnitt är möjligheterna till lagstiftning om flytträtt för kollektivavtalsgrundade tjänste- pensionsförsäkringar till stor del beroende av de rättsliga förutsätt- ningarna som finns på området. Detta inkluderar såväl befintlig nationell lagstiftning som internationella konventioner som har ratificerat och därmed förbundit sig att följa. Utöver detta måste fästas vikt vid de uttalanden om den s.k. svenska modellen, med arbetsmarknadens parters stora förhandlingsfrihet inom arbets- området, som lagstiftaren gjort vid flertalet tillfällen. har lagstiftaren även framhållit att utvecklingen inom kollektivavtals- grundad tjänstepension ska beaktas när en bedömning om behovet av lagstiftning ska göras. Inledningsvis kan konstateras att de regler som finns på det kollektiva avtalsrättsområdet till stor del syftar till att både under- stödja uppkomsten av kollektivavtal och säkerställa att dessa avtal upprätthålls av parterna. Med detta sagt är det tydligt att ett eventuellt avsteg från principen om att frågor på arbetsrätts- området ska hanteras av arbetsmarknadens parter måste motiveras utifrån särskilda skäl. Detta är också vad som slås fast i flertalet internationella konventioner, där begränsningar i förhandlings- rätten kan accepteras om det exempelvis svarar mot mål av sam- hällsintresse eller är nödvändiga med hänsyn till skydd för hälsa eller moral eller till skydd för andra personers fri- och rättigheter. Nedan redogörs för vilka möjligheter som bedöms finnas för att låta kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar omfattas dels av retroaktiv lagstiftning om flytträtt, dels av framåtverkande lagstiftning. Möjligheten till retroaktiv lagstiftning om flytträtt avseende kollektivavtalsgrundade försäkringar Möjligheten att införa regler om flytträtt med retroaktiv verkan för kollektivavtalsgrundade tjänstepensionsförsäkringar måste ses i ljuset av de bestämmelser som reglerar kollektivavtalsområdet. Det finns ett flertal faktorer som enligt utredningen påverkar möj- Flytträtt – överväganden och förslag ligheterna att låta retroaktiva regler om flytträtt omfatta sådana försäkringar som erbjuds inom ramen för kollektivavtal på arbets- marknaden. Som redogjorts för ovan har lagstiftaren i 27 § MBL fastslagit att arbetsgivare och arbetstagare som är bundna av kollektivavtal inte med giltig verkan kan träffa en överenskommelse som strider mot kollektivavtalet. Omständigheter som regleras i ett gällande kollektiv- avtal kan därmed inte avvikas från genom att avtalsparterna i annat avtal kommer överens om annat.11 Denna ogiltighetsregel innebär att arbetsgivare och arbetstagare är bundna av vad som är fastställt i kollektivavtalet, oavsett vad som överenskommits i ett enskilt anställningsavtal, och bör ses som en central del av arbetsrätten och särskilt den kollektiva avtalsrätten. Som beskrivits i tidigare avsnitt användes kollektivavtal som ett sätt för arbetsgivarna att säkerställa arbetsfred och för arbetstagarna att få skäliga arbetsvillkor. Utan en sådan bestämmelse som den nämnda kan hävdas att värdet av ett centralt träffat kollektivavtal skulle minska kraftigt i och med att enskilda arbetsgivare och arbets- tagare alltid skulle kunna välja att avvika från det i kollektivavtalet överenskomna. Vad som anses vara grunden för upprätthållandet av en stabil arbetsmarknad skulle i en sådan situation riskeras. I 3 § MBL fastställs vidare att eventuella specialbestämmelser i andra lagar eller författningar som reglerar samma frågor som de som regleras i MBL ska ha företräde. Vidare måste avtalsparterna i kollektivavtalet ta hänsyn till andra tvingande bestämmelser på de områden som avtalet reglerar. Bestämmelsen i 3 § MBL är en veder- tagen princip som inte är begränsad till att endast gälla för sådana regler som redan fanns när kollektivavtalet träffades.