sou · H0B352 · 2012-08-24 00:00:00 — 2010/11:165, s. 316 f., framgår att detta egentligen är en kodifiering av vad som varit gällande generellt på skatteområdet men inte framgått någon annan stans än i 3 § första stycket lagen (2005:1117) om deklarationsombud. Eftersom bestämmelsen innebär att det är den uppgiftsskyldige och inte företrädaren som ansvarar för att lämnade uppgifter är lämnade i rätt tid och är korrekta och som, om så inte är fallet, kan drabbas av bland annat förseningsavgift ansågs att det var av central bety- delse att detta framgick av lagen. I 4 kap. 2 § SFL finns en presumtionsregel som anger att om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats för en juridisk per- son, anses uppgiften ha lämnats av den juridiska personen, om det inte är uppenbart att uppgiftslämnaren saknade behörighet att före- träda den juridiska personen. Av ett förarbetsuttalande i samband med att förseningsavgift infördes i FTL, prop. 1993/94: 1, s. 70, framgår att det även vid fastighetstaxeringen finns en presumtion med innebörd att det bör presumeras att den som lämnar en upp- gift för juridisk persons räkning också ska anses ha haft behörighet att göra detta. Utredningen föreslår att bestämmelser motsvarande vad som återfinns i 4 kap. 1 och 2 §§ SFL förs in i FTL, lämpligen som 18 kap. 1 b och 1 c §§. Utredningens förslag: I 18 kap. 23 § FTL förs en ny regel in enligt vilken får förelägga den som har lämnat dekla- ration genom ett deklarationsombud att personligen eller genom behörig ställföreträdare bekräfta eller komplettera lämnade eller godkända uppgifter. I FTL gäller en bestämmelse i 18 kap. 2 a § enligt vilken systemet med deklarationsombud som finns i SFL även omfattar uppgifter som lämnas vid fastighetstaxe- ringen. Genom hänvisningen i 26 kap. 3 § FTL gäller bestämmelsen om deklarationsombud även vid särskild fastighetstaxering. Bestäm- melsen i 18 kap. 2 a § FTL hänvisar bl.a. till de bestämmelser om deklarationsombud som finns i 6 kap. 4–8 §§ SFL. Den hänvisningen innebär vid fastighetstaxeringen bl.a. att bara fysiska personer kan vara deklarationsombud, deklarationsombudet ska vara godkänt av , om flera fysiska eller juridiska personer gemensamt äger en fastighet har de möjlighet att utse ett och samma deklara- tionsombud, deklarationsombudet får bara lämna elektroniska dekla- rationer och uppgifter, deklarationsombudet får begära anstånd med att lämna fastighetsdeklaration, och deklarationsombudet får ta del av de uppgifter rörande fastighetstaxeringen som fastighetsägaren själv har direktåtkomst till. De förslag till ändringar som utredningen lämnar på grund av införandet av SFL medför att flera av de hänvisningar som för när- varande görs i bestämmelsen om deklarationsombud kan tas bort då dessa bestämmelser, enligt vad utredningen föreslår, får sin mot- svarighet i FTL. Utredningen föreslår dock att ett förtydligande tas in i bestämmelsen i 18 kap. 2 a § FTL. Förtydligandet rör förhållan- det att bara ett deklarationsombud ska få utses om en fastighet ägs av flera delägare. Anledningen till att utredningen ser ett behov av detta är att det inte kan bli aktuellt i samband med t.ex. inkomst- beskattningen att flera skulle vara deklarationsskyldiga till samma deklaration, vilket inom fastighetstaxeringen inte alls är ovanligt. Det är inte heller önskvärt att flera fastighetsdeklarationer lämnas till . Enligt 37 kap. 3 § SFL får förelägga den som har lämnat deklaration genom ett deklarationsombud att personligen eller genom behörig ställföreträdare bekräfta eller komplettera läm- nade eller godkända uppgifter. Av specialmotiveringen till paragra- fen, prop. 2010/11:165, s. 849, framgår att den ersätter 7 § lagen (2005:1117) om deklarationsombud och hänvisning görs till för- arbetena, prop. 2005/06:31, s. 44. Där anges bl.a. att möjligheten att förelägga den deklarationsskyldige att medverka personligen är en lämplig kompenserande åtgärd när det finns behov av att närmare knyta de av deklarationsombudet lämnade uppgifterna till den deklara- tionsskyldige. Det kan t.ex. bli aktuellt om det skulle visa sig att deklarationer som lämnas av ett visst deklarationsombud i stor ut- sträckning innehåller brister eller felaktigheter. Utredningen föreslår att det i FTL förs in en bestämmelse motsvarande vad som anges i 37 kap. 3 § SFL. Detta görs lämpligen så att en ny paragraf med denna innebörd ersätter den nuvarande 18 kap. 23 § FTL som utredningen föreslagit tas bort. Utredningens förslag: Deklarationstidpunkten flyttas till det år fastighetstaxering sker (taxeringsåret). Fastighetstaxering ska enligt 1 kap. 6 § FTL ske på grundval av fastighets användning och beskaffenhet vid taxeringsårets ingång. Detta kallas beskaffenhetstidpunkten och är alltså det år fastighetstaxeringen sker. Enligt 18 kap. 9 § FTL ska dock allmän och förenklad fastighetsdeklaration, som ska lämnas utan föreläg- gande, liksom påpekanden med anledning av förslag till fastighets- taxering lämnas året före det år då den all- männa eller förenklade fastighetstaxeringen äger rum. Deklaration och påpekanden ska således ske före den tidpunkt som fastighetens beskaffenhet och användning ska spegla. Efter ansökan om anstånd, enligt 18 kap. 9 a § FTL, kan deklara- tionstidpunkten flyttas fram. Anstånd får dock inte utan att det finns synnerliga skäl medges längre än till utgången av februari månad under taxeringsåret. Vid särskild fastighetstaxering finns inte någon generell dekla- rationsskyldighet. Av 26 kap. 1 § första stycket FTL framgår emellertid att den som vid årets ingång var ägare till fastighet får lämna särskild fastighetsdeklaration rörande fastigheten. Av andra stycket framgår att deklaration med tillhörande handlingar i sådana fall ska lämnas till under taxe- ringsåret. Enligt 26 kap. 2 § första stycket FTL är den som vid årets ingång var ägare till en fastighet skyldig att efter föreläggande lämna särskild fastighetsdeklaration. Av andra stycket framgår att slut- tiden för att lämna sådan särskild deklaration med tillhörande hand- lingar inte får bestämmas till tidigare dag än under taxeringsåret. Enligt 20 kap. 2 § FTL ska under taxeringsåret meddela grundläggande beslut om taxering av fastig- het. under taxeringsåret ska , enligt 20 kap. 5 a § FTL, underrätta fastighetsägare om bland annat inne- hållet i beslut om fastighetstaxering. Av 28 kap. 4 § FTL framgår beträffande särskild fastighetstaxering att också under taxeringsåret ska underrätta den som var ägare till fastighet vid ingången av året om bland annat innehållet i Skatte- verkets beslut om ny taxering eller om , efter fram- från fastighetsägare, beslutat att ny taxering inte ska ske. I samband med den organisatoriska omläggningen av taxerings- förfarandet tidigarelades deklarationstidpunkten från före taxeringsåret till . En av anledningarna till detta var att det vid genomförda allmänna fastighetstaxeringar visat sig att tiden för arbetet var knapp samt att arbetet kolliderade med övrigt arbete inom skatteförvaltningen, prop. 1993/94:1, s. 61. Sedan tidigareläggningen av deklarationstid- punkten har administrativa förändringar skett i såväl fastighetstaxe- ringsarbetet som inkomsttaxeringsarbetet. verksamhet avseende fastighetstaxeringen har omorganiserats och centraliserats. fördelas dessutom fastighetstaxeringen på olika år avseende de olika taxeringsenheterna såsom småhus, hyreshus, lantbruk, in- dustrier m.fl. Den nuvarande deklarationstidpunkten innebär att begär in information om hur förhållandena på fastigheten ser ut som infaller efter deklarationstidpunkten. Detta innebär ofta problem för fastighetsägarna att lämna korrekta uppgifter om sin fastighet. Vidare är, enligt 18 kap. 10 § FTL, såväl den förutvarande som den nya fastighetsägaren skyldig att meddela om överlåtelse av fastigheten har skett mellan deklarationstidpunk- ten och beskaffenhetstidpunkten. För del medför den nuvarande deklarationstid- punkten merarbete avseende extra registrering och utskick av dekla- rationer som måste ske på grund av de ägarändringar som har skett mellan tidpunkten för uttag av deklarationer och fram till beskaffen- hetstidpunkten samt därefter. För småhusenheter upp- gick antalet sådana ägarändringar avseende den förenklade fastig- hetstaxeringen till 28 000 stycken som måste hantera manuellt. Med hänsyn till vad som angetts ovan bör, enligt utredningen, en ny deklarationstidpunkt införas och den bör ligga så nära beskaf- fenhetstidpunkten som möjligt. Utredningen föreslår att deklara- tionstidpunkten ska vara under taxeringsåret. Deklarationsutskick kan då ske och det blir möjligt för att hålla en hög och jämn servicenivå från deklara- tionsutskick till sista inlämningsdag. En ändrad deklarationstid- punkt skapar dessutom möjlighet för att beakta fler uppgifter om ändringar såsom ägarändringar, fastighetsbildning och bygglov m.m. innan förtryckning sker av deklarationsblanketter och förslag till fastighetstaxering. kommer på så sätt inte att behöva göra lika många registreringar som tidi- gare. Ändras deklarationstidpunkten till under taxe- ringsåret innebär det att kan förtrycka deklarationer och förslag till fastighetstaxering /i stället för som . När det gäller förslag till fastighetstaxering har utredningen i avsnitt 4.3.3.1 föreslagit att det ska införas en skyldighet för fastig- hetsägare att rätta dessa i den mån de är felaktiga. Med hänsyn till den omorganisation av fastighetstaxeringen som skett inom bör, enligt utredningens uppfattning, hela taxeringsperioden ändras. Utredningen föreslår att sista besluts- datum för att meddela grundläggande beslut om fastig- hetstaxering ändras till under taxeringsåret och sista dag för att underrätta fastighetsägaren om beslutet ändras till . målsättning bör dock vara att det stora flertalet fastighetsägare ska ha underrättats om sina beslut , men för de mer komplicerade ärendena kan Skatte- verket behöva mer tid för utredning. Ett senarelagt sista besluts- datum behöver på så sätt inte innebära någon försämring för det stora flertalet fastighetsägare. Föreslagna förändringar påverkar vidare förberedelsearbetet och en viss förskjutning av arbetet kommer att ske. Vid en förskjutning av förberedelsearbetet kan ytterligare tid läggas på kvalitetssäkring av provvärderingen vilket gynnar fastighetsägarna genom en rättvisare taxering. En ändrad deklarationstidpunkt ger dessutom möjlighet att flytta fram den tidpunkt som ligger till grund för att bestämma marknadsvärdet. bestäms marknadsvärdet med ut- gångspunkt i det genomsnittliga prisläget före det år då allmän eller förenklad fastighetstaxering sker (nivååret), 5 kap. 4 § FTL. I praktiken innebär det att det är prisläget som varit utgångspunkt för beräkningen av taxeringsvärdena för den förenklade fastighetstaxeringen 2012 av småhusenheter. I 18 kap. 9 a § FTL ges, som anförts ovan, möjlighet till anstånd med att lämna fastighetsdeklaration. För att anstånd ska medges längre än till utgången av februari månad under taxeringsåret krävs synnerliga skäl. Deklarationsombud kan få tillstånd att lämna dekla- rationer enligt tidsplan till och med februari månad under taxerings- året. Flyttas deklarationstidpunkten från året före det år då allmän eller förenklad fastighetstaxering äger rum till taxeringsåret, bör som en följd härav även utrymmet för att få anstånd ändras. ska fysiska personer och dödsbon lämna inkomstdeklaration, enligt 32 kap. 1 § SFL. Utred- ningen anser det lämpligt att använda detta datum även för anstånd med att lämna allmän eller förenklad fastighetsdeklaration. Anstånd till taxeringsåret ska kunna medges till fastighetsägare och deklarationsombud om särskilda omständigheter föreligger. För att anstånd ska kunna medges ska som krävas syn- nerliga skäl. Enligt 26 kap. 1 § FTL får fastighetsägare lämna särskild fastig- hetsdeklaration. En sådan ska lämnas till under taxeringsåret. kan också, enligt 26 kap. 2 § FTL, förelägga fastighetsägare att lämna särskild fastighets- Sluttiden i ett sådant föreläggande får då inte bestämmas till tidigare datum än . Det datum som anges i 26 kap. 1 och 2 §§ FTL överensstämmer med den tidpunkt som utredningen föreslagit som deklarationstid- punkt. Utredningen har inte funnit att den ändrade deklarations- tidpunkten för allmän och förenklad fastighetstaxering bör för- anleda någon ändring när det gäller tidpunkt för särskild fastighets- taxering. Däremot uppstår den fördelen att tidpunkterna överens- stämmer med varandra. Den omständigheten att deklarationstidpunkten flyttas fram har även betydelse för förberedelsearbetet inför fastighetstaxeringen. I avsnitt 4.5 redogörs för de ändringar i förberedelsearbetet som utredningen föreslår med anledning bland annat av den ändrade deklarationstidpunkten. Utredningens förslag: Tidsangivelsen i 20 kap. 2 § första stycket FTL då senast ska fatta beslut, tas bort. I 20 kap. 2 § första stycket FTL anges en senaste tidpunkt för att fatta grundläggande beslut om fastighetstaxering. I 20 kap. 5 a § anges en senaste tidpunkt då ska under- rätta fastighetsägaren om innehållet i beslutet. I avsnitt 4.3.9 före- slår utredningen att denna tidpunkt ändras. I 4 kap. 2 § TL fanns en bestämmelse om senaste tidpunkt för att fatta taxeringsbeslut. Någon motsvarande bestäm- melse fanns inte i SBL. Men i 11 kap. 15 § SBL fanns en bestäm- melse om när besked om slutlig skatt senast skulle skickas till den skattskyldige. I den nya SFL som ersatt bl.a. TL och SBL, föreslog regeringen inte någon bestämmelse om när beslut senast måste vara fattade, prop. 2010/11:165, s. 503. Däremot finns en bestämmelse om senaste tidpunkt för att skicka besked om den slutliga skatten i 56 kap. 10 § SFL. Utredningen anser att det även i FTL är tillräckligt med en be- stämmelse om senaste tidpunkt för underrättelse om beslut om fastighetstaxering. Enligt utredningen ankommer det, liksom det gör , på att fatta beslut inom en sådan tid att underrättelse kan skickas senast vid angivet datum. föreslår således att tidsangivelsen i 20 kap. 2 § första stycket FTL då senast ska fatta beslut, tas bort. 4.3.9Innehållet i underrättelse om beslut Utredningens förslag: Uppgifterna om innehåll i underrättelse om grundläggande beslut om fastighetstaxering kan tas bort i 20 kap. 5 a § FTL och i stället ges i förordning. Underrättelsetidpunkten flyttas till under det år fastighetstaxering sker (taxeringsåret). I 20 kap. 5 a § FTL anges senast ska underrätta fastighetsägaren om det grundläggande beslutet om fastighetstaxering. Vidare anges att en sådan underrättelse ska inne- hålla uppgift om innehållet i beslutet, att det går att begära ompröv- ning av beslutet och vad den ska göra som vill begära omprövning eller överklaga beslutet. I SFL finns inte några tidsangivelser inom vilken tid beslut senast måste fattas utan endast när de senast måste skickas. Utredningen har föreslagit att samma ordning ska gälla enligt FTL. I 20 kap. 5 a § FTL finns bestämmelsen om just sådan senaste tidpunkt. Dessutom anges i bestämmelsen vad underrättelsen ska innehålla. Någon mot- svarighet finns inte i SFL. I förarbetena till SFL, prop. 2010/11:165, s. 504, hänvisade regeringen till 21 § förvaltningslagen (1986:223) och angav att det av den bestämmelsen följde att en skattskyldig skulle underrättas om innehållet i ett beslut, om det inte var uppenbart obehövligt. Om beslutet gått den skattskyldige emot skulle det framgå av underrättelsen hur beslutet överklagades. Uppgifter om innehåll, möjlighet att begära omprövning och vad som ska iakttas av den som begär omprövning eller överklagar finns således inte med i bestämmelserna om beslut i SFL. Som anges i förarbetena till SFL framgår av 21 § förvaltningslagen bl.a. att en klagande eller annan part ska underrättas om innehållet i ett beslut varigenom myndigheten avgör ärende som avser myndighetsutöv- ning mot någon enskild. Om beslutet går parten emot och kan över- klagas ska parten också underrättas om hur beslutet kan överklagas. I 20 kap. 4 och 5 §§ FTL anges dessutom vad som ska redovisas i ett beslut om fastighetstaxering. Med hänvisning härtill anser utred- ningen att uppgifterna om innehåll i underrättelse om grundläg- gande beslut om fastighetstaxering kan tas bort även i FTL och i stället, såsom gäller för SFL, ges i förordning. 4.3.10Skatteverkets omprövning till fastighetsägares fördel Utredningens förslag: Tidsgränsen för att ändra ett beslut till fastighetsägarens fördel tas bort. Enligt 20 kap. 12 § FTL har möjlighet att fatta om- prövningsbeslut som är till fastighetsägarens fördel före utgången av det femte året efter taxeringsåret. Även efter denna tidpunkt får på eget initiativ fatta omprövningsbeslut till fördel för fastighetsägaren om det är fråga om en följdändring av verkets eget beslut eller domstols dom om fastighetstaxering avseende annat år eller annan taxeringsenhet. För dessa följdändringsbeslut finns inte någon yttersta tidsgräns. I 66 kap. 19 § SFL saknas tidsbegränsning för att på eget initiativ fatta beslut till fördel för den som beslutet gäller. I förarbetena, prop. 2010/11:165, s. 605–608, redogjorde regeringen för bakgrunden och skälen till detta. Såväl TL som SBL hade inne- hållit bestämmelser om fri omprövning till fördel på initiativ fram till en bestämd tidpunkt. TL hade innehållit bestämmel- ser om att bestämda följdändringar var tillåtna efter denna tidpunkt, medan SBL angett att ett sådant omprövningsbeslut fick meddelas även efter den tidpunkten om det av material som var tillgängligt för framgick att ett beskattningsbeslut var felaktigt. Regeringen anförde i förarbetena till SFL bl.a. att det var svårt att se några problem med att i princip gavs fria befogen- heter att på eget initiativ ompröva till fördel för den som beslutet gäller, inte minst mot bakgrund av de tämligen obegränsade befogen- heter som finns enligt praxis att ompröva beslut till enskildas för- del. Någon uppräkning då följdändringar fick göras ansågs således inte behövas. När det gällde frågan om det behövdes någon tidsfrist för Skatte- verkets befogenhet att på eget initiativ ompröva till fördel påpeka- des att gallringstiderna inom för deklarationer och andra handlingar var anpassade till tidsfristerna för omprövning, efter- beskattning och överklagande. Här uttalade regeringen i förarbetena bl.a. att inte är skyldigt att på eget initiativ ompröva beslut för perioder där det inte längre finns några handlingar och en omprövningsbefogenhet för utan tidsfrist kräver där- för inte att deklarationer och handlingar sparas än . Regeringen ansåg således att det bara skulle föreskrivas att på eget initiativ får ompröva beslut till fördel för den som beslutet gäller och att någon tidsgräns för sådana omprövning inte skulle finnas. Här gjordes dock tillägget att det inte är menings- fullt att initierar en omprövning om fordran att få tillbaka skatt har preskriberats. Vidare upplystes i förarbetena om att det inte finns någon möj- lighet att klaga på att inte initierar en omprövning till fördel, prop. 2010/11:165, s. 608. Denna bestämmelse om skatte- verkets befogenhet att på eget initiativ ompröva beslut till fördel för den som beslutet angår i 66 kap. 19 § SFL gäller i likhet med 27 § förvaltningslagen (1986:223) även beslut som har vunnit laga kraft. I förarbetena till SFL angavs i det sammanhanget att enligt orda- lydelsen i bestämmelsen i SFL var inte skyldigt att om- pröva ett beslut som var uppenbart oriktigt, men i praktiken fick dock verket anses vara skyldigt att göra det och frågan om 27 § förvaltningslagen gällde vid sidan av om om- prövning saknade därför praktisk betydelse, prop. 2010/11:165, s. 593. Utredningen föreslår att bestämmelsen i 20 kap. 12 § FTL ändras till att motsvara vad som anges i 66 kap. 19 § SFL. Det är vid fastig- hetstaxering inte alltid givet vad som är ett beslut som är till fördel för fastighetsägaren, ett sänkt taxeringsvärde kan t.ex. påverka ut- rymmet för att belåna fastigheten och behöver därmed inte alltid vara till fördel. utrymme att på eget initiativ ompröva beslut om fastighetstaxering till fördel för fastighetsägaren kan därmed sägas vara mer osäkert än inom annan beskattningsverk- samhet. Dessa omprövningsbeslut kommer därför mestadels att ini- tieras genom fastighetsägares påpekanden eller på det sätt som anges i lagrummet, dvs. genom att eller domstol har beslutat i fråga om aktuell taxeringsenhet för annat taxeringsår eller annan taxeringsenhet. Med hänsyn till att de s.k. följdändringarna inte heller tidigare hade någon yttersta tidsgräns samt till vad som i förarbetena till SFL anfördes om när det är meningsfullt för att initiera en fordran är utredningens uppfattning att en sådan ändring inte medför att arbetssätt vad gäller omprövning på eget initiativ kommer att ändras mot vad som gäller. 4.3.11Omprövning i avsaknad av eller för sen deklaration samt vid res judicata Utredningens förslag: En regel införs som ger rätt att ompröva till den skattskyldiges nackdel fram till och med den tidpunkt som skulle motsvara femte året efter taxeringsåret vid fastighetstaxeringen vid avsaknad av eller för sen deklaration. En regel införs som ger rätt att på begäran av den som beslutet gäller, ompröva en fråga som har avgjorts av förvaltningsrätt eller kammarrätt genom beslut som har fått laga kraft om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett avgörande från som har meddelats . Huvudregeln för omprövning till nackdel för en fastighetsägare på initiativ av är att sådan inte får göras efter utgången av året efter taxeringsåret. Det framgår av 20 kap. 13 § första stycket FTL. Om fastighetsdeklaration lämnats in för sent framgår dock av paragrafens andra stycke att omprövningsbeslut som är till fastig- hetsägarens nackdel får meddelas efter denna tidpunkt. Den ordinarie omprövningstiden till nackdel kan alltså förlängas om deklaration lämnas . Ett sådant omprövningsbeslut får meddelas från den dag deklarationen kom in till , dock senast före utgången av det femte året efter taxeringsåret. Det är här fråga om omprövningsbeslut på initiativ av men utan att förutsättningar för eftertaxering föreligger. Bestämmelsen har sin förebild i 4 kap. 14 § TL. I förarbetena till bestämmelsen i FTL anges att denna särregel har införts för att undvika att de som inte fullgör sin deklarationsskyldighet i rätt tid behandlas förmånligare än andra och att skattemyndigheternas reella möjligheter att ändra taxeringar till nackdel inskränks. Föredragan- de statsrådet ansåg att bestämmelsen behövdes även vid fastighets- taxering, prop. 1993/94:1, s. 76 f. I SFL har, förutom språkliga ändringar, i de bestämmelser som motsvarar 4 kap. 14 § TL, nämligen 66 kap. 21 och 22 §§ bl.a. tagits in ett andra stycke i 22 §. Av det stycket framgår att om deklaration inte lämnats alls får omprövning till nackdel på initiativ av Skatte- verket ske fram till och med den tidpunkt som skulle motsvara femte året efter taxeringsåret vid fastighetstaxeringen. Det har tidigare inte klart framgått om kunnat välja att antingen korri- gera ett felaktigt beslut genom förlängd ordinär omprövning eller genom eftertaxering vid utebliven deklaration. Av specialmotive- ringen till 66 kap. 22 § SFL, prop. 2010/11:165, s. 1101 f., framgår bl.a. att grunden för att förlängd ordinär omprövning ska omfatta även utebliven deklaration är att den som inte lämnar deklaration kan hamna i bättre läge än den som lämnar deklaration. Utredningen anser att det i 20 kap. 13 § FTL bör föras in ett tredje stycke av motsvarande innebörd som 66 kap. 22 § andra stycket SFL. får inte ompröva en fråga som har avgjorts av all- män förvaltningsdomstol. Det är ett uttryck för principen om res judicata. Om den som beslutet gäller begär omprövning, får dock ompröva en fråga som har avgjorts av förvaltnings- rätten eller kammarrätten genom ett beslut som har fått laga kraft, om beslutet avviker från rättstillämpningen i ett senare avgörande från (undantag från res judicata). Denna regel finns i 66 kap. 3 § andra stycket SFL.