sou · GZB369 · 2012-01-01 00:00:00 — avsnitt 6.4.4 har vi redogjort för vilka överväganden som bör göras i frågan om ett förbud ska förenas med ett vitesföreläggande när för- budet avser staten. Talan enligt 2–4 §§ förs vid . Talan enligt 2–4 §§ får föras av den som kan anses taleberättigad med stöd av unionsrätten. Talan enligt 3 § får alltid föras av stödgivaren. Enligt bestämmelsen i paragrafens första stycke är tings- rätt exklusivt forum för talan om förbud att genomföra stöd, om förpliktande att betala tillbaka olagligt stöd och om fastställelse av återkravsskyldighet. Enligt bestämmelsen i paragrafens andra stycke får talan om för- bud att genomföra stöd, om förpliktande att betala tillbaka olagligt stöd och om fastställelse av återkravsskyldighet föras av den som har rättigheter till följd av genomförandeförbudets direkta effekt och därmed kan göra gällande ett åsidosättande av genomförandeförbu- det. Enskilda som inte omfattas av genomförandeförbudets direkta effekt har inte med stöd av bestämmelserna i denna lag rätt att föra någon sådan talan som avses i detta kapitel. Frågan vem som har rättigheter till följd av genomförandeför- budets direkta effekt har vi behandlat i avsnitt 3.5.4. Vi har där kon- staterat att har gjort endast några korta uttalanden i frågan. Dessa uttalanden har gått ut på att enskilda som påverkas av en konkurrenssnedvridning ska ha tillgång till vissa rättsmedel. Dom- stolen har inte besvarat någon tolkningsfråga om vilka närmare krav som ställs för att någon ska ha rätt till rättsmedel, t.ex. i vilken mån som den enskilde måste påverkas av ett olagligt stöd för att kunna reagera mot det. Om en domstol är tveksam till om en kärande i ett visst fall har rätt att åberopa att genomförandeförbudet åsidosatts, och därmed har rätt till de rättsmedel som regleras i lagen, har dom- stolen möjlighet att begära ett förhandsavgörande från EU-dom- stolen i frågan. Av bestämmelsen i paragrafens tredje stycke följer att en talan om förpliktande för en stödmottagare att betala tillbaka olagligt stöd kan föras även av stödgivaren. är alltså exklu- sivt forum även för en stödgivares återbetalningstalan. Den som väcker talan enligt 2 § mot en stödgivare eller enligt 4 § ska i sin ansökan om stämning lämna uppgift om namn, personnum- mer eller organisationsnummer samt postadress och e-postadress för mot- tagare av individuellt stöd som avses med talan och som är kända för käranden. Bestämmelsen har behandlats i avsnitten 6.4.4 och 6.4.5. Med indi- viduellt stöd avses, i överensstämmelse med procedurförordningens definition, stöd som inte beviljats på grundval av en stödordning. Kärandens uppgift om att han eller hon inte har kännedom om vem som är mottagare av individuellt stöd får i regel godtas. Om talan enligt 2 § har väckts mot en stödgivare, får den som visar sannolika skäl för att vara berättigad till den åtgärd som förbudstalan avser inträda i rättegången som medpart till svaranden. Om inträde medges, är 14 kap. 8 § andra stycket tillämpligt. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.4.4. Genom bestämmelsen i första meningen ges den som är berättigad till en förmån som ifråga- satts genom en förbudstalan mot en hävdad stödgivare möjlighet att inträda i rättegången som medpart på svarandesidan. Av bestämmelsen i andra meningen följer att regler beträffande nödvändig processgemenskap ska vara tillämpliga på svarandeparterna. Vad dessa regler innebär har vi redovisat ovan i kommentaren till 3 kap. 2 §. Som exempel på vad bestämmelsen innebär kan nämnas att om talan förs om förbud för en kommun att fullgöra ett avtal med ett företag till den del som det innebär olagligt stöd så får kommunens avtalspart inträda i målet på svarandesidan som part. Företaget kom- mer därmed att ha samma möjligheter att föra sin talan som en ur- sprungligen instämd svarande. Den inträdande parten kommer att omfattas av domens rättskraft. Om talan enligt 4 § har väckts, får den som visar sannolika skäl för att talan avser skyldighet att återkräva stöd från honom eller henne inträda i rättegången som medpart till svaranden. Om inträde medges, är 14 kap. 8 § andra stycket tillämpligt. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.4.5. Genom bestämmelsen i första meningen ges företag från vilka stöd ska återkrävas vid bifall till en talan om återkravsskyldighet möjlighet att inträda i rätte- gången som medpart på svarandesidan. Av bestämmelsen i andra meningen följer att regler beträffande nödvändig processgemenskap ska vara tillämpliga på svarandeparterna. Vad dessa regler innebär har vi redovisat ovan i kommentaren till 3 kap. 2 §. Om talan väckts enligt 2 § mot en stödgivare eller enligt 4 §, ska rätten genast underrätta stödmottagare som avses med talan om rätte- gången och om möjligheten att inträda i denna. Stödmottagare som käranden lämnat uppgifter om i enlighet med 10 § ska underrättas på lämpligt sätt. Andra stödmottagare ska underrättas genom kungörelse i Post- och och, om det finns skäl till det, i ortstidning. Om en mottagare av individuellt stöd blir känd för rätten under rättegången, ska underrättelse enligt första stycket genast ske på lämp- ligt sätt. Paragrafen har behandlats i avsnitten 6.4.4 och 6.4.5. I paragrafen regleras en skyldighet för rätten att underrätta en stödmottagare som avses med en förbudstalan eller en återkravstalan om rättegången. Den som vill inträda som medpart i en rättegång enligt 11 eller 12 § ska ansöka om detta hos rätten. Av denna bestämmelse framgår att den som vill inträda i en rätte- gång som medpart till svaranden måste ansöka om det. Ansökan kan vara skriftlig eller göras muntligen vid sammanträde. Inträde i en rättegång enligt 11 eller 12 § får ske endast vid tings- rätten. Om ansökan om inträde görs sedan huvudförhandling påbörjats eller käromålet på annat sätt företagits till avgörande, får inträde med- ges endast om inträdet kan ske utan olägenhet för rättegången. Paragrafen har behandlats i avsnitten 6.4.4 och 6.4.5. Parterna ska höras över ansökan. Rätten ska meddela beslut avseende ansökan. Talan om att döma ut vite förs vid tingsrätt av den på vars talan vitesföreläggandet har beslutats. är alltid behörig att pröva en talan enligt första stycket. Denna paragraf har utformats med förebild i 6 kap. 2 § konkurrens- lagen (2008:579). Genom bestämmelsen ansluts till den gällande ordningen att mål om utdömande av vite handläggs vid allmän dom- stol enligt forumregler. är emellertid alltid behörig att pröva en sådan talan. Vid rättens pröv- ning av talan är bestämmelserna i lagen (1985:206) om viten tillämp- liga. Talan om ersättning för skada som uppkommit genom att olagligt stöd lämnats väcks vid . En sådan talan får även väckas vid en tingsrätt som är behörig enligt 10 kap. . Paragrafen har utformats med förebild i 50 § marknadsföringslagen (2008:486). En kärande kan välja mellan att väcka skadeståndstalan vid eller en annan tingsrätt som är behörig enligt regler. och beslut av i mål enligt denna lag över- klagas hos . För domar och beslut i mål om skade- stånd gäller detta dock endast när ett sådant mål handlagts gemensamt med ett mål avseende talan enligt 2–4 §§. och beslut i mål om utdömande av vite som förelagts med stöd av denna lag överklagas dock hos hovrätt enligt vad som föreskrivs i lagen (1985:206) om viten. Beslut av tingsrätten i frågor som avses i 5, 6, 11 och 12 §§ får över- klagas särskilt. Paragrafen har behandlats i avsnitten 6.5.1 och 6.5.5. Den har utfor- mats med förebild i 7 kap. 2 § konkurrenslagen och 52 § marknads- föringslagen. Om något annat inte följer av denna lag, tillämpas i domstol de bestämmelser som anges i 21 och 22 §§. Paragrafen har utformats med förebild i 8 kap. 1 § konkurrenslagen. Bestämmelserna i om tvistemål där förlikning om saken inte är tillåten tillämpas i mål avseende talan enligt 2–4 §§. I mål om skadestånd gäller vad som är föreskrivet i om tvistemål där förlikning om saken är tillåten. Paragrafen har behandlats i avsnitten 6.5.2 och 6.5.3. Den har ut- formats med förebild i 8 kap. 2 § konkurrenslagen. Enligt bestäm- melsen i första stycket gäller att mål om förbud, återbetalning och återkrav är indispositiva mål. Enligt bestämmelsen i andra stycket är mål om skadestånd enligt lagen dispositiva mål. Detta gäller även om ett sådant mål har kumule- rats med ett indispositivit mål. För det fall ett mål om skadestånd har kumulerats med ett mål avseende en talan om exempelvis förbud att genomföra olagligt stöd eller om fastställelse av återkravsskyldig- het, kommer reglerna för indispositiva tvistemål att gälla för proces- sens yttre förlopp så länge målen hålls samman. na för dispositiva tvistemål tillämpas i frågor som uteslutande rör skadeståndet. I mål om utdömande av vite enligt 17 § tillämpas bestämmelserna i om brottmål. Bestämmelsen har utformats med förebild i 8 kap. 4 § konkurrens- lagen. I mål enligt 19 § ska det som sägs om hovrätten i 49, 50 och 52 kap. i stället gälla . Bestämmelsen har utformats med förebild i 8 kap. 5 § konkurrens- lagen. Bestämmelsen innebär att när ett beslut eller en dom enligt denna lag överklagas till så gäller bestämmelser- na i 49 kap. om rätten att överklaga en tingsrätts domar och beslut och om prövningstillstånd, i 50 kap. rättegångs- balken om överklagande av domar och i 52 kap. om överklagande av beslut. får, om det är lämpligt, besluta att ett mål om skadestånd ska handläggas gemensamt med mål avseende talan enligt 2–4 §§. Om en fortsatt gemensam handläggning skulle medföra väsent- liga olägenheter, får tingsrätten besluta att särskilja målen. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.5.3. Den har utformats med förebild i 8 kap. 7 § konkurrenslagen. Bestämmelsen ger möjlighet att behandla mål om skadestånd och mål av- seende talan om förbud att lämna stöd eller om återbetalning eller återkrav av olagligt stöd i ett sammanhang. Även om rätten förfo- gar över frågan, bör parternas uppfattning tillmätas betydelse. Det avgörande för domstolens bedömning av handläggningsfrågan bör vara om det kan antas uppkomma processekonomiska fördelar med gemensam handläggning. Det bör inte komma i fråga att ett mål om förbud att genomföra olagligt stöd försenas i nämnvärd utsträckning med anledning av att det handläggs gemensamt med ett mål om skadestånd. Om har handlagt och avgjort skadestånds- målet gemensamt med ett annat mål överklagas domen i skadestånds- delen hos i stället för hos hovrätten (se 3 kap. 19 § andra meningen). Det gäller även i de fall överklagandet sker endast i skadeståndsdelen. Vid huvudförhandling i mål avseende talan enligt 2–4 §§ ska tings- rätten bestå av fyra ledamöter, av vilka två ska vara lagfarna domare och två ekonomiska experter. En av de lagfarna domarna ska vara rät- tens ordförande. Om någon av ledamöterna får förhinder efter det att huvudför- handlingen har påbörjats, är rätten ändå domför. Vid huvudförhandling i fall som avses i 1 kap. 3 a § andra eller tredje stycket ska tingsrätten bestå av en lagfaren domare. I sådana fall får även en ekonomisk expert delta. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.5.4. Den har utformats med förebild i 8 kap. 8 § konkurrenslagen. Bestämmelserna innebär att i mål avseende talan om förbud, återbetalning eller återkrav har samma sammansättning som den har i mål enligt konkurrenslagen där överklagande sker till . Det kan påpekas att bestämmelserna i denna och nästa paragraf reglerar endast tingsrättens sammansättning. Motsvarande bestämmelser för vidkommande finns i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. När mål avgörs utan huvudförhandling och när frågor som hör till rättegången prövas består tingsrätten av en lagfaren domare. I sådana fall får även en ekonomisk expert delta. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till målets eller frågans beskaffenhet, får tingsrätten ha den sammansättning som anges i 25 § första stycket. Paragrafen har utformats med förebild i 8 kap. 9 § konkurrens- lagen. Bestämmelser om ekonomiska experter finns i 8 kap. 11 § konkur- renslagen (2008:579). Paragrafen innehåller en hänvisning till konkurrenslagens bestämmel- se om ekonomiska experter. Dessa regler gäller även experter som ingår i tingsrätten i mål enligt denna lag. I mål enligt denna lag tillämpas 18 kap. . Om det finns särskilda skäl, får dock rätten i ett mål avseende talan enligt 2–4 §§ besluta att var och en av parterna ska svara för sina rättegångskostnader. Paragrafen, som har behandlats i avsnitt 6.5.6, avser frågor om rätte- gångskostnader i statsstödsmål. Första meningen innehåller endast en upplysning, nämligen att regler om rättegångs- kostnader tillämpas även i de aktuella målen. Beträffande mål där förbudstalan väckts mot både stödgivaren och stödmottagaren och mål där en hävdad stödmottagare inträtt på svarandesidan innebär bestämmelser om rättegångskostnader att om sva- randesidan förlorar målet, så svarar de för motpartens rättegångs- kostnader solidariskt. Detta gäller även om en av svarandena med- gett talan medan den andra bestridit den och därmed varit den som orsakat rättegångskostnaderna. Det är emellertid möjligt för rätten att bestämma hur rättegångskostnaderna ska fördelas i förhållandet mellan svarandena. Genom bestämmelsen i paragrafens andra mening ges rätten möj- lighet att kvitta rättegångskostnaderna i mål om förbud, återbetal- ning eller återkrav. Denna möjlighet till undantag från rättegångs- balkens regler bör användas restriktivt. Verkställighet av dom varigenom en stödmottagare har förpliktats att betala tillbaka olagligt stöd eller att betala ränta på sådant stöd hindras inte genom att gäldenären ställer säkerhet på något av de sätt som anges i 3 kap. 6 § första stycket 2 och 3 utsökningsbalken. Verkställighet av ett interimistiskt beslut varigenom en stödmot- tagare har förpliktats att betala tillbaka olagligt stöd eller att betala ränta på sådant stöd hindras inte genom att gäldenären vidtar någon sådan åtgärd som avses i 3 kap. 6 § utsökningsbalken. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.2.5. Den som avser att vidta eller ändra stödåtgärder som Europeiska kommissionen enligt artikel 108.3 i EUF-fördraget ska underrättas om, ska lämna upplysningar om åtgärderna till regeringen eller den myn- dighet som regeringen bestämmer. Den som kan antas ha upplysningar som regeringen behöver i ett ärende om statligt stöd vid Europeiska kommissionen ska på regeringens begäran lämna dessa uppgifter till regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Paragrafen har behandlats i avsnitt 6.7.1. Motsvarigheter till bestäm- melsen i paragrafens första stycke finns i 22 § förord- ningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet och i 6 § lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstöds- regler. Bestämmelsen i paragrafens första stycke omfattar emellertid alla rättssubjekt och statliga myndigheter som avser att vidta stöd- åtgärder som omfattas av anmälningsskyldigheten i artikel 108.3 i EUF-fördraget. Skyldigheten att anmäla planer på statligt stöd följer av artikel 108.3 första meningen i EUF-fördraget. Det är emellertid endast regeringen som kan anmäla stöd inom till kommis- sionen. Den som vill lämna statligt stöd måste därför lämna underlag för anmälan till regeringen. Även om den som planerar att lämna stat- ligt stöd har upplyst regeringen om åtgärderna gäller genomföran- deförbudet. Stödet får inte genomföras förrän regeringen anmält det till kommissionen och kommissionen godkänt det. I paragrafens andra stycke föreskrivs en skyldighet för den som har upplysningar som regeringen behöver i ett granskningsärende hos kommissionen att lämna dessa uppgifter till regeringen. Skyldigheten gäller inte bara eventuella stödgivare och stödmottagare utan även andra som har information som regeringen behöver i ett ärende hos kommissionen. När Europeiska kommissionen har beslutat om ett kontrollbesök enligt rådets förordning (EG) nr 659/1999 av om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget har kommissionen rätt att få handräckning av för att genomföra följande åtgärder hos företag: 1.granska räkenskaper och andra affärshandlingar samt ta kopior av dessa handlingar, och 2.få tillträde till samtliga lokaler och markområden som utnyttjas av det berörda företaget. Frågor om handräckning enligt denna paragraf prövas av Krono- fogdemyndigheten. ska inte underrätta företaget om en begäran om handräckning innan verkställighet sker. Därutöver gäller bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet av förplik- telser som inte avser betalningsskyldighet eller avhysning. Bestämmelsen har flyttats över från 5 a § lagen (1994:1485) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler. 1.Denna lag träder i kraft , då lagen (1994:1845) om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler ska upphöra att gälla. 2.Bestämmelserna i 2 kap. 2, 3 och 6–8 §§ tillämpas också på olag- ligt stöd som genomförts innan denna lag träder i kraft. 3.Bestämmelserna i 3 kap. ska inte tillämpas i fråga om mål som är anhängiga när denna lag träder i kraft. Övergångsbestämmelserna har behandlats i kapitel 10. 12.2Förslag till lag om ändring i lagen (2005:590) om insyn i vissa finansiella förbindelser m.m. Företagets revisor ska översiktligt för varje räkenskapsår granska om en öppen redovisning och en separat redovisning för ett företag har fullgjorts i enlighet med bestämmelserna i denna lag och i föreskrifter som meddelats med stöd av lagen. Revisorn ska utfärda ett särskilt intyg över granskningen. Intyget ska lämnas till stämman och styrelsen eller motsvarande lednings- och förvaltningsorgan på samma sätt och som föreskrivs för revisionsberättelsen enligt tillämplig revisionsförfattning för företaget. I bestämmelsens första stycket har klargjorts att den granskning som företagets revisor ska göra är en översiktlig granskning. Syftet med lagändringen är att de krav på granskningen som ställs i bestämmel- sen ska motsvara den granskning som det är möjligt för revisorn att göra. Ändringen har behandlats i avsnitt 8.6. De ändringar som föreslås i övriga författningar är konsekvensänd- ringar som är föranledda av förslaget till en ny lag om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler. Genom ändringen i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. framgår att bestämmelserna i den lagen är tillämpliga även på mål som handlägger enligt den nya lagen om tillämp- ningen av Europeiska unionens statsstödsregler. Anledningen till att 21 § och 22 § första stycket förordningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet ska upphöra att gälla är att de frågor som regleras i dessa bestämmelser behandlas i den nya lagen om tillämpningen av Europeiska unionens statsstödsregler, huvudsakligen i 2 kap. 2 och 3 §§ respektive 4 kap. 2 §. Ändringarna i övriga förordningar är föranledda huvudsakligen av att de frågor som regleras i 21 § och 22 § första stycket förordningen (1988:764) om statligt stöd till näringslivet föreslås regleras i den nya statsstödslagen. , : Legala förbud och -ogiltighet – En teleologisk studie, i for Rettsvitenskap 1999, s. Arhold, : Recovery of Unlawful State Aid by Member States – the New German Approach, i European State Aid 2006 nr 1, s. , och : Skadeståndslagen. En kommentar, 2 uppl. , och : Lissabonfördraget. En grundlag för EU?, 2010 , och : Europarättens grunder, 4 uppl. , : Statsstödsrätten och : hög tid för lojal imple- mentering, i Europarättslig tidskrift 2007 nr 3, s. , : Kommunalrättens grunder, 6 uppl. 2011 , , och : European Union , 2 uppl. , , och Gráinne de Búrca: EU . Text, cases and materials, 4 uppl. , Hans: Mänskliga rättigheter i europeisk praxis. En kommen- tar till om de mänskliga rättigheterna, 3 uppl. , : Cutting your Losses in the Enforcement Deficit: A Community to the Recovery of Unlawfully Levied Charges, i Yearbook of European Legal Studies 1998, s. 233–267. , : National Remedies Before the Court of . Issues of Harmonisation and Differentiation, 2004 Eilmansberger, : The Relationship between Rights and Re- medies in EC : In Search of the Missing Link, i 2004, s. , Per : Rättegång II, 8 uppl. , Per , och : Rättegång I, 8 uppl. , Per , och : Rättegång III, 7 uppl. , Per , och : Rättegång V, 8 uppl. , : Rättsskyddsprincipens krav på talerätt i natio- nell domstol i ljuset av RÅ 2006 ref 9 och C-216/02 – Ombytta roller i främjandet av EG-rättens effektivitet?, i Europarättslig tidskrift 2006 nr 3, s. Fitger, : , , , och Hans Rundegren: När tar EG- rätten över? EG-rätten och dess inverkan på den svenska rättsord- ningen, 2001 , , och : i nationell tillämpning. Behövs effektivare tillsyn och kontroll i ?, forsk- ningsrapport skriven på uppdrag av , 2008 Giraud, : Judgment of the Court of Union in case C-1/09, CELF v , i European State Aid 2010 nr 3, s. , , och : Skadeståndsrätt, 8 uppl. , och : Förvaltningslagen med kom- mentarer, 3 uppl. Indén, : EU:s statsstödsrätt – en introduktion, 2010 Komninos, Assimakis P: EC Private Antitrust Enforcement. centralised Applicaion of by National Courts, 2008 Lavin, : Kompetensfördelningsproblemet i nyare rättspraxis i Skrifter tillägnade , 1984 Lavin, : Viteslagstiftningen. En kommentar, 2 uppl. Lehrberg, : Processgemenskap i dispositiva tvistemål där en- dast en dom kan ges, 2 uppl. Lehrberg, : Hur påverkar kumulationsinstitutet parternas dispositionsrätt?, i till , 2003 , : Om förvärv i strid med legala förbud, i for Rettsvitenskap 1936, s. Nordback, : Interimistiska åtgärder i EG-rättsliga mål. Om gemenskapsrättens inverkan på det provisoriska rättsskyddet i svensk civil- och förvaltningsprocess, 2005 , , och Per : Kommentar till RB. Kap. 10–14, 2004 Reichel, : God förvaltning i EU och i , 2006 , : State Aid Supervision and Enforcement in , i Europarättslig tidskrift 2006 nr 4, s. 622–643 , , och : Allmän förvaltningsrätt, 24 , : Vem dömer i gråzonen? Domstolsprövning i gräns- landet mellan offentlig rätt och privaträtt, 2009 Vadja, , och : Effects of the Standstill Obli- gation in National Courts – all said after CELF? An English Perspective, i European State Aid 2010 nr 3, s. van Gerven, : Of Rights, Remedies and Procedures, i Com- mon 2000, s. Vängby, : Övergångsbestämmelser i civilrättslig och process- rättslig lagstiftning, i till , 2008 , : Skadestånd i konkurrensrättsmål, i Europarättslig tid- skrift 2001 nr 4, 574–579 Warnling-Nerep, : Kommuners lag- och domstolstrots, 1995 , : Det provisoriska rättsskyddet i tvistemål, Bok 1, 2004 , : Det provisoriska rättsskyddet i tvistemål, Bok 2, 2004 , : Ett effektivt rättsskydd för unionsrättsliga anspråk. Hur går det för teorin i praktiken?, i Europarättslig tidskrift 2010 nr 2, 283–311 Proposition 1971:7 med förslag till lag om vissa internationella sank- tioner Proposition 1979/80:119 om preskriptionslag m.m. Proposition 1981/82:165 med förslag till konkurrenslag Proposition 1984/85:96 med förslag till lag om viten m.m. Proposition 1985/86:154 om tjänsteexport Proposition 1986/87:89 om ett reformerat tingsrättsförfarande Proposition 1990/91:117 om en ny kommunallag Proposition 1991/92:170 om Europeiska ekonomiska samarbets- området (EES) Proposition 1992/93:56 Ny konkurrenslagstiftning Proposition 1992/93:234 tingsrätts sammansättning i konkurrensrättsliga mål och ärenden Proposition 1993/94:162 Handel med el i konkurrens Proposition 1993/94:188 Lokal demokrati Proposition /95:123 Ny marknadsföringslag Proposition 1995/96:167 uppdragsverksamhet avseende kollektivtrafik m.m. Proposition 1997/98:130 Ändringar i konkurrenslagen (1993:20) m.m. Proposition 1999/2000:140 Konkurrenspolitik för förnyelse och mångfald Proposition 2004/05:17 medverkan i landstingens sjuk- transporter Proposition 2004/05:117 Skadestånd enligt konkurrenslagen, m.m. Proposition 2004/05:140 Genomförande av transparensdirektivet Proposition 2005/06:56 En moderniserad rättsprövning, m.m. Proposition 2005/06:176 Kommunernas roll i avfallshanteringen Proposition 2008/09:21 Kommunala kompetensfrågor m.m. Proposition 2008/09:231 Konfliktlösning vid offentlig säljverksam- het på marknaden m.m. Proposition 2009/10: 80 En reformerad grundlag