sou · GZB386 · 2012-01-01 00:00:00 — För de anläggningar som inte tidigare omfattades av IPPC- direktivets tillämpningsområde gäller som deadline. Enligt kommissionen ska dock en översyn och eventuell ompröv- ning vara gjord från offentliggörandet av slutsatsen för det fall det antas en ny BAT-slutsats med tillämpning av art. 13.5 IED före de datum som anges i art. 82 IED (skrivelse från kommissionen (Directorate-General , , Ref. (2011)1142114-26/10/2011). 5.7.2Övergångsbestämmelser till följd av utredningens författningsförslag Som angetts i avsnitt 5.5 föreslår utredningen att förslagen i detta betänkande träder i kraft . Huvuddelen av ändringarna bör gälla med omedelbar verkan. Det betyder att några övergångsbestämmelser i de allra flesta fall inte bedöms behövas. Mål och ärenden som inte är avgjorda vid ikraftträdandet ska handläggas enligt de nya bestämmelserna. Det betyder inte att påbörjade förfaranden behöver göras om, utan handläggningen fortsätter enligt de nya bestämmelserna. Sökanden måste dock i ett pågående mål eller ärende uppdatera tillståndsansökan med en redogörelse för hur avfallshierarkin enligt ändringen av 22 kap. 1 § första stycket 2 . Övergångsbestämmelser behövs däremot för vissa av bestäm- melserna i den nya industriutsläppsförordningen. På grund av att en översyn av tillståndet kan utlösas innan för det fall ny BAT-slutsats offentliggörs måste de förfaranderegler som upptas i den nya industriutsläppsförordningen börja gälla direkt vid ikraftträdandet även för befintliga anläggningar. Vad däremot gäller skyldigheten att upprätta en statusrapport bör den inte tillämpas på befintliga anläggningar förrän angivet datum. För att anses som en befintlig anläggning krävs att anläggningen är i drift och omfattas av ett tillstånd som meddelats före eller att prövningsmyndigheten före nämnt datum påbörjat handläggningen av en tillståndsansökan, förutsatt att tillstånd meddelas och anläggningen tas i drift före . Genomförande av kapitel VII IED i svensk rätt De anläggningar som inte omfattades av IPPC-direktivet (behandling av trä och träprodukter med träskyddsmedel och tillverkning av träskivor) kommer inte att omfattas av reglerna i industriutsläppsförordningen förrän till följd av att de är först vid detta datum dessa anläggningar kommer att omfattas av tillståndsplikt enligt kommande ändringar av bilagan till för- ordningen om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd. Natur- vårdsverket är den myndighet som ansvarar för att lämna förslag till ändringar av denna bilaga. 5.7.3BAT-slutsatser som antas före de svenska reglernas ikraftträdande. Nya BAT-referensdokument och BAT-slutsatser omfattande järn- och stålindustrin och glasindustrin kommer att antas och offentlig- göras . Kommissionen har förklarat att dess inställning är att fyraårsperioden inom vilken översyn ska vara gjord börjar löpa vid offentliggörandet även om IED ännu inte genomförts i nationell lagstiftning. Det bör övervägas att lösa detta problem genom att anta generella föreskrifter. Utredningen har för sin del svårt att se någon annan lösning. Några andra BAT- referensdokument är såvitt känt inte planerade att antas . Om det mot förmodan offentliggörs en ny BAT-slutsats kort innan de svenska reglernas ikraftträdande täcker ordalydelsen i de bestämmelser som reglerar översyn av tillstånd i den nya industri- utsläppsförordningen även dessa BAT-slutsatser. 6Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet I detta kapitel analyseras behovet av författningsändringar för genomförandet av art. 21 IED. Vidare analyseras möjligheten att begränsa ett tillstånds rättskraft med föreskrifter meddelade med stöd av 12 kap. 8–10 §§ . 6.1Krav på omprövning och översyn enligt IED Utredningens bedömning: Genom det nya industriutsläpps- direktivet (2010/75/EU), IED, kommer kravet på ompröv- ningar av tillstånd för miljöfarliga verksamheter att öka. För att klara av att genomföra omprövningar inom de tidsramar och i den omfattningen direktivet kräver fordras förändringar i det svenska systemet. Enligt IED ska hänsyn tas till utvecklingen av bästa tillgängliga teknik (BAT), vilket innebär att tillståndsvillkoren måste kunna omprövas regelbundet och vid behov uppdateras, och detta särskilt om nya eller uppdaterade BAT-slutsatser antas. I art. 21.3 IED uppställs krav på att den behöriga myndigheten efter offentliggörandet av nya BAT-slutsatser, avseende en anläggnings huvudsakliga verksamhet, tillser att alla tillståndsvillkor för den berörda anläggningen bedöms på nytt och vid behov uppdateras för att säkerställa att direktivet följs. Av preambeln (para 22) framgår att det i specifika fall kan behövas än efter offentliggörandet av ett beslut om BAT-slutsatser för att införa ny BAT. Enligt utredningens uppfattning bör direktivet tolkas så att en anläggnings tillståndsvillkor i princip ska vara uppdaterade och genomförda inom den fyraårsperiod som anges i IED. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet fall bör det dock finnas en möjlighet till för genomförande av tillståndsvillkoren. På grund av den relativt korta tidsperiod som erbjuds i direktivet innan anläggningen enligt art. 24.3 b) ska uppfylla de uppdaterade tillståndsvillkoren och de långa ledtider som kan behövas för större investeringar, får en sådan undantagsregel anses vara självklar. Vid tillämpningen av undantagsregeln får de behöriga myndigheterna i tillståndsvillkoren fastställa en tidsperiod för genomförande. Om en anläggning inte omfattas av någon av BAT-slutsatserna ska tillståndsvillkoren omprövas och vid behov uppdateras om utvecklingen av BAT enligt art. 21.4 IED möjliggör en betydande minskning av utsläppen. Även i andra fall än då en ny tillämplig BAT-slutsats har antagits uppställer art. 21.5 IED krav på ompröv- ning och uppdatering. Om anläggningen orsakar förorening av sådan betydelse att nya eller reviderade gränsvärden för utsläpp behöver införas i tillståndet, om driftssäkerheten nödvändiggör att annan teknik används, eller om det är nödvändigt för att uppfylla en ny eller reviderad miljökvalitetsnorm enligt art. 18 IED ska omprövning och uppdatering ske. Dessa omständigheter är inte exklusiva utan andra skäl för omprövning kan uppställas. Det är enligt direktivet verksamhetsutövaren som på begäran av den behöriga myndigheten ska överlämna alla nödvändiga uppgifter för en omprövning av tillståndsvillkoren. Av vikt är särskilt resul- taten av utsläppskontroller och andra uppgifter som möjliggör en jämförelse av driften av anläggningen med BAT enligt tillämpliga BAT-slutsatser och med de utsläppsnivåer som motsvarar BAT. Vid omprövning av tillståndsvillkoren ska den behöriga myndig- heten använda all information som framkommit vid kontroll eller tillsyn (art. 21.2 IED). Genom IED ökar kravet på omprövningar av tillstånd för miljöfarliga verksamheter, vilket kan komma att sätta det svenska miljöprövningssystemet under hård press. Med det nuvarande systemet för omprövning av verksamheter skulle det krävas stora resurser hos myndigheterna för att klara av den omprövnings- frekvens som direktivet kräver. Om myndigheterna ska driva omprövningsprocesser riskerar det också att inverka på myndig- heternas möjligheter att fullgöra andra uppgifter, t.ex. tillsyn, eller att företräda allmänna miljöintressen i tillståndsprocesser. För att klara av att genomföra omprövningar inom de tidsramar och i den omfattning direktivet kräver fordras justeringar i det svenska systemet. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet 6.2Allmänt om tillståndsbeslut enligt svensk rätt Tillståndsregimen i IPPC-direktivet har genomförts bl.a. genom bestämmelser i 9 kap. . Av dessa bestämmelser framgår att den som vill anlägga eller driva en miljöfarlig verksamhet oftast måste ansöka om tillstånd. 1 Det finns också möjlighet att frivilligt ansöka om tillstånd. En tillsynsmyndighet kan även förelägga en utövare av icke-tillståndspliktig verksamhet att ansöka om tillstånd, om verksamheten medför risk för betydande föroreningar eller andra betydande olägenheter för människors hälsa eller miljön. Tillståndsplikt gäller inte bara vid nya verksamheter utan även vid ändringar med avseende på tillverkningsprocess, reningsförfarande eller på något annat sätt. Mindre ändringar som inte innebär någon olägenhet av betydelse för människors hälsa eller miljön undantas från kravet på tillståndsplikt. Regeringen har genom förordningen (1998:899) om miljöfarlig verksamhet och hälsoskydd angivit vilka verksamheter som fordrar tillstånd respektive som behöver anmälas samt var tillstånd ska sökas. Tillstånds- och anmälningsplikten är straffsanktionerad enligt 29 kap. 4 § . Tillstånd till olika verksamheter meddelas i huvudsak av miljö- prövningsdelegationen vid och av de regionala mark- och miljödomstolarna. Tillstånd till vissa större miljöpåverkande verksamheter enligt och vissa sektorslagar – främst vad gäller infrastrukturanläggningar – ska föregås av ett s.k. tillåtlig- hetsbeslut av regeringen enligt 17 kap. . Tillstånds- processen regleras i 22 kap. och i lagen (2010:921) om mark- och miljödomstolar. Här finns bl.a. regler om tillstånds- ansökans och tillståndsbeslutets innehåll, kungörelse, kommunika- tion med myndigheter, enskilda och miljöorganisationer samt om sammanträde och syn. Vid ansökan om att anlägga, driva eller ändra miljöfarliga verk- samheter enligt 9 kap. ska en miljökonsekvens- beskrivning upprättas i enlighet med 6 kap. 1 § . Till- ståndsansökan ska enligt 6 kap. 4 § föregås av ett sam- råd med (tillsynsmyndigheten) och enskilda som kan antas bli särskilt berörda. Om den aktuella verksamheten kan antas 1 Det är inte ovanligt att en och samma verksamhet kan vara både miljöfarlig verksamhet och vattenverksamhet enligt definitioner, vilket innebär att tillståndsprövningen sker enligt både 9 kap. och 11 kap. . Eftersom IED huvudsakligen rör till- ståndsprövning av miljöfarliga verksamheter enligt 9 kap. är redogörelsen i följande avsnitt begränsad till detta. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet medföra betydande miljöpåverkan måste även samråd ske med statliga och kommunala myndigheter och med den allmänhet och de organisationer som kan antas bli berörda. Regeringen har i för- ordningen (1998:905) om miljökonsekvensbeskrivningar före- skrivit vilka verksamheter som alltid ska antas medföra betydande miljöpåverkan. Bedömningskriterierna för vad som utgör bety- dande miljöpåverkan motsvarar kraven i MKB-direktivet, men listan på verksamheter för vilka en miljökonsekvensbeskrivning ska upprättas är mer omfattande i svensk rätt än vad MKB-direktivet kräver. När en tillståndsansökan om miljöfarlig verksamhet prövas ska grundprinciper (allmänna hänsynsregler, miljö- kvalitetsnormer, hushållningsbestämmelser m.m.) tillämpas och verksamhetens effekter på omgivningen (utsläpp, buller, damm m.m.) beaktas. Kommunala planer måste också beaktas (2 kap. 6 § tredje stycket ). Ett tillstånd ska förenas med villkor. Av 22 kap. 25 § miljö- balken framgår vilka villkor som i förekommande fall ska redovisas i en dom genom vilken tillstånd lämnas. För ett avgörande från eller en nämnd gäller viss specialreglering enligt 19 kap. 5 § första stycket 8. Som utgångspunkt gäller att till- ståndet ska innehålla de villkor som behövs för att hindra eller begränsa skadlig påverkan eller andra olägenheter. Oavsett vilket kapitel i som reglerar prövningsplikten ska prövningen resultera i de villkor eller föreskrifter som fordras enligt miljö- balkens allmänna hänsynsregler. Det åligger därför tillstånds- myndigheten att ta ställning till om en tillståndsansökan kan ligga till grund för prövningen (angående prövningens omfattning se bl.a. MÖD 2006:6 och 2006:54 samt dom meddelad av Miljö- överdomstolen i mål nr M 4866-10). Ett tillståndsbeslut ger en verksamhetsutövare rätt att utföra en verksamhet eller vidta en åtgärd. Om inte tillståndsmyndigheten har tidsbegränsat ett tillstånd gäller detta som huvudregel för evigt. Tillståndets bindande verkan brukar benämnas rättskraft. För verk- samhetsutövaren innebär tillståndet att denne kommer i åtnjutande av de fördelar som rättskraften innebär. Ytterligare krav på verk- samhetsutövaren kan som huvudregel endast ställas genom en myndighetsinitierad omprövning. Vidare skyddar tillståndet verk- samhetsutövaren mot att bli föremål för en förbudstalan enligt 32 kap. 12 § . är verksamhetsutövaren skyldig att följa tillståndet och dess villkor. Följs inte tillståndet kan SOU 2011:86 Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet tillsynsmyndigheten ingripa och besluta om förelägganden och förbud. Vidare kan verksamhetsutövaren drabbas av sanktioner i form av straff eller miljösanktionsavgift. Det är därför väsentligt att tillståndet och dess villkor formuleras tydligt för att samtliga berörda ska ha kännedom om tillståndets omfattning. har bl.a. i rättsfallen NJA 2006 s. 210 och NJA 2010 s. 516 framhållit vikten av tydliga och precisa villkor. I praktiken är det dock många tillståndsvillkor som inte uppfyller Högsta dom- stolens krav eftersom miljösituationen ofta är mycket komplex och ibland uppställs miljökrav som inte är tillräckligt preciserade för att kunna medföra sanktioner vid överträdelse (och , Den svenska miljörätten, 2 uppl., s. 379). I följande avsnitt redogörs för de svenska reglerna rörande till- stånds rättskraft och möjligheterna för miljömyndigheterna att skärpa miljökraven mot verksamheter som har tillstånd. I doktri- nen har användningen av begreppet rättskraft kritiserats. Det har anförts att traditionell civilrättslig begreppsbildning inte passar på ansökningsmål och att ett alternativ är att se reglerna som materi- ella regler om tillståndets bindande verkan (, Miljö- process, del II, 2002, s. 659). Termen rättsverkan används bl.a. av och (Den svenska miljörätten, 2 uppl., s. 379). Eftersom rättskraft, trots kritiken, är den vedertagna ter- minologin kommer begreppet fortsättningsvis att användas här. 6.3Befintliga EU-rättsliga krav på fortlöpande uppdatering av tillstånd Utvecklingen av de svenska omprövningsreglerna har styrts av flera EU-rättsakter, vilka innehåller specifika krav på att de tillstånd som lämnas till verksamheterna ska omprövas i vissa närmare angivna situationer. Enligt art. 13 i IPPC-direktivet ska medlemsstaterna vidta nöd- vändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna regelbundet gör en förnyad bedömning av och, om nödvändigt, uppdaterar villkoren i tillståndet. En förnyad bedömning ska alltid göras under vissa förutsättningar som anges i art. 13.2. Kortfattat rör dessa förutsättningar situationen att nya gränsvärden för utsläpp påkallas på grund av att anläggningen orsakar förorening av viss betydelse, att BAT kan minska utsläppen i betydande mån, eller att driftssäkerheten påkallar andra villkor. Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet lagstiftning eller nationell lagstiftning anges som en ny situation som påkallar att en förnyad bedömning görs. Art. 13 i IPPC-direk- tivet motsvaras av art. 21.1, 21.4, 21.5 a) och b) IED. Efter påpekande av kommissionen att de svenska bestämmel- serna inte uttryckligen angav att myndigheterna måste göra en för- nyad bedömning och, om nödvändigt, uppdatera tillståndsvillkoren kompletterades 26 kap. 1 och 2 §§ . Tillsynsmyndighet- erna är skyldiga att fortlöpande bedöma om villkoren är tillräckliga och om det är nödvändigt är myndigheten skyldig att ansöka om omprövning eller ta upp frågan om att ändra eller upp- häva villkor. Art. 5.1 i IPPC-direktivet uppställer krav på att medlems- staterna skulle ha vidtagit åtgärder för att säkerställa att befintliga verksamheter som omfattas av direkti- vet drivs i överensstämmelse med direktivet. Art. 5.1 genomfördes i svensk rätt genom förordningen (2004:989) om översyn av vissa miljöfarliga verksamheter. Den förordningen syftade till att ge till- synsmyndigheterna det underlag som behövdes för att bedöma om de villkor som gäller för dessa verksamheter är tillräckliga och upp- daterade. Om ytterligare villkor behövdes skulle tillsynsmyndig- heterna vidta nödvändiga åtgärder för att omprövning skulle ske. Senast skulle verksamheterna omgärdas av de rättsligt bindande villkor som behövs för att uppfylla IPPC-direktivets krav. Så har emellertid inte kommit att ske i nödvändig utsträck- ning, varför kommissionen har inlett ett överträdelseförfarande mot . Grundvattendirektivet (80/68/EEG) uppställer också krav på att omprövning ska ske . Detta direktiv har implemen- terats i svensk rätt genom (se prop. 1997/98:45, del 1, s. 331). Eftersom bl.a. grundvattendirektivet kräver att tillstånd ska omprövas infördes en regel i 16 kap. 2 § att tillstånd får lämnas för begränsad tid. Regeringen gavs också ett bemyndigande att meddela föreskrifter om tidsbegränsning av tillstånd i de fall där detta behövs, bl.a. när det gäller verksamheter där det finns risk för att grundvattnet förorenas med vissa ämnen (se prop. 1997/98:45, del 1, s. 479 f). Ett rättsfall som anknyter till kravet på omprövning i grundvattendirektivet är MÖD 2005:61. Miljödomstolen hade i det fallet tidsbegränsat tillståndet till en deponi till med hänvisning till direktivets omprövningskrav. fann att grundvattendirektivet inte kunde tillämpas direkt på det sätt som miljödomstolen gjort, utan att en direktivkonform tolk- Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet ning av den nationella rätten skulle göras. fann att deponering av farligt avfall som uppfyller deponerings- förordningens krav på bottentätning och geologisk barriär inte kunde anses utgöra risk för att grundvatten skulle förorenas. Där- för fanns det inte något miljöskäl för tidsbegränsning av tillståndet. Trots att saknar regler om obligatorisk omprövning av tillstånd ansåg domstolen att den svenska lagstift- ningen inte stred mot grundvattendirektivets syfte. Tidsbegräns- ningen upphävdes därför. Även enligt direktiv (2006/11/EG) om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö får till- ståndet enligt art. 4 c) endast beviljas för en begränsad tidsperiod. 6.4Tillståndets rättskraft och omprövningsmöjligheter enligt svensk rätt Grundläggande regler om verkan av lagakraftvunna domar eller beslut i ansökningsmål samt vissa andra beslut2 ges i 24 kap. 1 § . Bestämmelsen har sitt ursprung vattenlag (1918:523) och infördes för utsläpp av avloppsvatten genom ändringar av 8 kap. Reglerna överfördes sedan i stort sett orda- grant till miljöskyddslagen 1969. Enligt 24 kap. 1 § gäller ett tillståndsbeslut mot alla såvitt avser frågor som prövats i domen eller beslutet. Rättskraften innebär att alla som har kunnat föra talan i målet blir bundna av tillståndet. Tillståndet ger härige- nom tillståndshavaren viss trygghet. En verksamhetsutövare kan tvingas att göra stora investeringar med anledning av tillstånds- myndighetens beslut om utsläppsbegränsande villkor och andra restriktioner för en anläggning. Mot den bakgrunden har det fram- stått som naturligt att tillståndsbeslutet ger verksamhetsutövaren visst rättsligt skydd i den meningen att nya krav på åtgärder inte kan ställas utan att i lag angivna omständigheter föreligger. Den tillståndshavare som följer villkoren behöver därför normalt inte frukta att det allmänna ställer ytterligare krav med stöd av aktsam- hetsreglerna, i vart fall inte beträffande sådana frågor som prövats vid tillståndsgivningen. De EU-rättsliga reglerna har emellertid kommit att ställa ökade krav på verksamhetsutövaren att 2 eller kommunens beslut om tillstånd till miljöfarlig verksamhet enligt 9 kap. 8 § (24 kap. 1§ första stycket andra meningen). Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet kontinuerligt anpassa sin verksamhet till teknikutveckling och ny kunskap. Synen att tillståndet för obestämd tid reglerar samtliga skyldigheter för verksamhetsutövaren är därför till viss del föråld- rad. Tillståndet ska ses mot bakgrund av mål om en hållbar utveckling och de olika uttryck som ges i balken för miljö- rättsliga principer, inte minst principen att förorenaren betalar och försiktighetsprincipen. Utvecklingen av den moderna miljörätten går mot en mindre rigid syn på rättskraften där omprövning av till- ståndsvillkoren antagligen kommer att ske med en större regelbun- denhet. I exempelvis omprövas oftast tillstånd . Som framgår av rättskraftsregelns första mening är avgörandets bindande verkan begränsad till de frågor som prövats i domen eller beslutet. Det är inte självklart vad den skrivningen avser (se dis- kussion i avsnitt 6.4.3, rörande problemet med denna lokution). Eftersom tillstånd ofta innehåller ett s.k. allmänt villkor som inne- bär att verksamheten ska bedrivas i huvudsaklig överensstämmelse med vad som angivits i ansökan kan det vara svårt att avgöra hur rättskraften är avgränsad. Det är värt att notera att tillstånd enligt äldre lagstiftning som miljöskyddslagen och vattenlag har samma rättskraft som tillstånd enligt , vilket följer av 5 § lagen (1998:811) om införande av (promul- gationslagen) (se MÖD 2007:23). De svenska reglerna medför således att miljöfarliga verksamheter kan vara reglerade genom gamla tillstånd utfärdade med stöd av miljöskyddslag. Även om en verksamhet har ett gammalt tillstånd är det inte säkert att myndigheterna tar initiativ till att ompröva tillståndet eller ändra villkoren med stöd av reglerna i 24 kap. . Som redogörs för i följande avsnitt aktualiseras detta förfarande sällan i praktiken. Myndighetsinitierade omprövningar ersätts till viss del av tillståndsprövningar i samband med att verksamhetsutövaren ansöker om tillstånd till ändring av sin verksamhet. bedrivs dock en del verksamheter med stöd av gamla tillstånd, vilket tyder på att gällande system kring uppdatering av tillstånd inte fungerar tillfredsställande. Omprövning enligt 24 kap. 5 § är ett för myndigheterna resurskrävande förfarande där det saknas drivkraft för verksamhetsutövaren att tillhandahålla nödvändigt underlag och bidra till att tillståndet moderniseras. Det vore därför önskvärt att myndigheterna gavs ekonomiska och per- sonella resurser att se över och vid behov ompröva gamla tillstånd. Ett steg i samma riktning är utredningens förslag att verksamhets- Omprövning och översyn av villkoren i tillståndet utövare åläggs en mer aktiv roll i omprövningsförfarandet, bl.a. för att uppfylla kraven i IED (se avsnitt 6.7.5). 6.4.1Rättspraxis avseende omfattningen av tillstånds rättskraft Det allmänna villkoret som regelmässigt tas in i tillstånden ger visst handlingsutrymme att bedriva verksamheten i huvudsaklig över- ensstämmelse med det som sökanden angett eller åtagit sig i målet. Villkorets tolkning får betydelse för om ändringar faller under villkoret eller utlöser tillståndsplikt.3 Vad som omfattas av ett tillstånds rättskraft är vanskligt att avgöra. För att bedöma saken räcker det inte alltid med att läsa tillståndet. Det kan också krävas ett noggrant studium av de ansökningshandlingar och annan utredning som tillståndet grundar sig på och hänvisar till. I en dom från kan man notera hur de olika instanserna gör helt olika bedömningar av rättsläget i anled- ning av anmälan om ändringar i flygverksamheten vid flygplats (beslut meddelat i mål nr M 4415-01). lämnade 1990 tillstånd till verksamheten vid Göteborg-Landvetters flygplats. Enligt ett vill- kor (villkor 10) bemyndigades att besluta om före- skrifter om den närmare användningen av flygvägar och smärre justeringar i flygvägsmönster. anmälde vissa förändringar i flygvägssystemet vid flygplatsen. med- gav den anmälda förändringen med stöd av villkor 10. Miljödom- stolen ansåg däremot att ändringen var beskriven och förutsatt enligt tillståndet och därför inte ens behövde anmälas – den omfattades av tillståndets rättskraft. Miljödomstolen upphävde därför beslut. kom dock till motsatt slutsats. ansåg att förändringarna inte omfattades av tillståndet och inte heller kunde ses som sådana