sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — Även en skrift som skickas med t.ex. en speditionsfirma utan tillstånd till postverksamhet omfattas av tredje stycket. Om en skrift, utöver att skickas till enskilda personer i utlandet, även lämnas ut för sprid- ning i enligt andra stycket blir bestämmelsen i tredje stycket inte tillämplig. Då kan skriften inte sägas enbart ha offentliggjorts på det sätt som avses i tredje stycket. Innebörden av att en skrift till följd av tredje stycket inte anses utlämnad för spridning i är att – eftersom någon utgivning inte har ägt rum – TF inte blir tillämplig i fråga om ingripanden med anledning av innehållet. För sådana skrifter gäller vanlig lag i fråga om ansvar m.m. Brott som begås när skriften når allmänheten i det aktuella landet torde dock i första hand hanteras enligt rätts- ordningen där. Det är tänkbart att frågan aktualiseras hos svenska myndigheter genom en begäran om rättslig hjälp, t.ex. enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål. Förslaget ökar möjligheterna för att lämna sådan hjälp eftersom det territoriella tillämpningsområdet görs mindre (se kap. 21 och kom- mentaren till 14 kap. 5 §). Den nya bestämmelsen ändrar inte det förhållandet att grund- lagens bestämmelser om etableringsfrihet, förbud mot förhands- granskning och andra hindrande åtgärder gäller i fråga om skrifter som framställs här men som aldrig ges ut i . För uppgifts- lämnande till dessa skrifter gäller ett något inskränkt meddelar- skydd, se 13 kap. 8 §. 1 kap. 8 § Periodisk skrift (1 kap. 7 § första stycket) 8 § Med en periodisk skrift förstås en tryckt skrift som är avsedd att vid särskilda tider och under en bestämd titel ges ut med minst fyra nummer . Till en sådan skrift hör även löpsedlar och bilagor. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 7 § första stycket. Den inne- håller definitionen av det i TF centrala begreppet periodisk skrift. Språket i bestämmelsen har förenklats. Den har dessutom för- kortats genom att delar som inte avser den egentliga definitionen har tagits bort. Frågor som rör utgivningsplan, utgivningsbevis och effekten av återkallelse av utgivningsbevis är i första hand av admin- istrativ natur och behandlas i stället i 5 kap. tillsammans med andra aspekter av etableringsfriheten för periodiska skrifter. 1 kap. 9 § Taltidningar (1 kap. 7 § andra stycket) 9 § Om ägaren till en periodisk skrift sprider eller låter sprida skriftens innehåll eller delar av detta i form av ett radioprogram eller en teknisk upptagning som avses i yttrandefrihetsgrundlagen eller från en databas som avses i 1 kap. 9 § andra och tredje styckena i den grundlagen, ska i fråga om tillämpning av 1–14 kap. den i sådan form spridda versionen anses utgöra en bilaga till skriften. Detta gäller dock endast om inne- hållet i skriften är särskilt anpassat för personer med funktionsned- sättning samt om innehållet återges oförändrat och det framgår hur det har disponerats. I lag får föreskrivas en särskild skyldighet att spela in sådana pro- gram och bevara tekniska upptagningar samt tillhandahålla dessa. Bestäm- melser om rätt till sändningar finns i 3 kap. yttrandefrihetsgrundlagen. Bestämmelsen motsvarar i huvudsak den s.k. bilageregeln i nuvarande 7 § andra stycket. Bestämmelsen innehåller flera ändringar i sak. De närmare övervägandena bakom bestämmelsen framgår av avsnitt 16.2.2. I första stycket har tillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgats till att omfatta tillhandahållande som sker via en sådan databas som avses i YGL. Därmed återställs den ordning som ansågs gälla före Högsta domstolens avgörande i NJA 2003 s. 31. har tillämpningsområdet för bestämmelsen inskränkts i ett avseende. Det krävs att innehållet i radioprogrammet, upptagningen eller databasen är särskilt anpassat för personer med funktionsned- sättning. Bestämmelsen avser att träffa bl.a. taltidningar som kan utgöras av inlästa tidningar och är avsedda för bl.a. synskadade, dyslektiker och afatiker. En förutsättning är – såsom har gällt tidigare – att innehållet återges oförändrat samt att det framgår hur innehållet har disponerats. I första stycket har formuleringen jämställas med en bilaga till skriften ersatts med anses utgöra en bilaga till skriften. Avsikten är att preskriptionstiden för spridningen av bilagan ska beräknas på samma sätt som för skriften. Det innebär att ett eventuellt tryck- frihetsbrott preskriberas efter utgivningen av den periodiska skrift som har utgjort förlagan till bilagan. Det saknar därvid betydelse om materialet läggs in i arkivdatabasen utan tids- mässigt samband med den ursprungliga publiceringen. Enligt den nuvarande bestämmelsen har det ansetts att ny preskriptionstid löper från tidpunkten för sändning av det radioprogram eller spridning av den tekniska upptagning varigenom bilagan sprids (prop. 1990/91:64 s. 138). Arkivdatabaser (ny) 10 § Vad som sägs i 9 § första stycket första meningen gäller även innehållet i en periodisk skrift som tillhandahålls ur en databas som avses i 1 kap. 9 § andra och tredje styckena yttrandefrihetsgrundlagen och som används uteslutande i syfte att arkivera innehållet i periodiska skrifter. Detta gäller enbart om databasen tillhandahålls av ägaren till den periodiska skriften och om innehållet återges oförändrat och det framgår hur det har disponerats. I lag får meddelas bestämmelser om anmälan av arkivdatabaser och vad som i övrigt ska gälla för tillhandahållandet. Bestämmelsen är ny. Den innebär att bestämmelserna i ska tillämpas på databaser som innehåller arkiv med periodiska skrifter. De närmare övervägandena bakom bestämmelsen framgår av avsnitt 16.2.1. Bestämmelsen gäller enligt första stycket för databaser som används uteslutande i syfte att arkivera innehållet i periodiska skrifter. Det innebär att databasen måste vara avskild från andra databaser. En del av tidningsföretagets normala webbplats kan därför inte utgöra en sådan databas även om den kallas för arkiv. Däremot är det inget som hindrar att användaren via en länk på webbplatsen kan nå arkivdatabasen. En förutsättning är också att databasen tillhandahålls av ägaren till den periodiska skriften. Det utesluter inte att flera tidningar arkiveras i en och samma arkivdatabas om de har samma ägare. Vidare kan flera tidningsföretag samarbeta och tillhandahålla sina arkivdatabaser som en gemensam tjänst. Förutsättningen är att det enskilda tidningsföretaget fortfarande råder över innehållet i sin arkivdatabas (jfr NJA 2007 s. 309). Om det t.ex. av misstag införs material i en arkivdatabas som härrör från en tidning som inte ges ut av den som tillhandahåller databasen, gäller inte det sammanhållna ansvaret enligt denna bestäm- melse för detta material. Detsamma är fallet om någon del av inne- hållet av misstag ändras på ett otillåtet sätt. I dessa fall gäller dock bestämmelsen för annat arkivmaterial i databasen. Om mer än några enstaka artiklar i en arkivdatabas utgör annat än arkivmaterial kan inte databasen anses användas uteslutande i arkivsyfte. Det sammanhållna ansvaret enligt denna bestämmelse är i sådana fall uteslutet för allt material i databasen. Så kan t.ex. bli fallet om den databas som ursprungligen inrättades som en arkivdatabas senare har fått en annan funktion eller om arkivdatabasen integreras med företagets normala webbplats. Hänvisningen till 9 § innebär att innehållet i arkivdatabasen ska anses utgöra en bilaga till den periodiska skriften. Detta innebär att det är den som ansvarar enligt 8 kap. – normalt sett utgivaren – som också ansvarar för ett eventuellt tryckfrihetsbrott i arkivdatabasen. Vidare innebär det att preskriptionstiden ska beräknas från tid- punkten för utgivningen av den periodiska skriften. Genom hänvisningen till bestämmelsen om taltidningar i 9 § gäller kravet att innehållet från den periodiska skriften ska återges oförändrat i arkivdatabasen och att det ska anges hur materialet har disponerats. För arkivdatabaser innebär det att innehållet i data- basen inte får ändras och att det i princip ska vara möjligt att ta del av informationen på samma sätt som när den publicerades i tid- ningen. Av praktiska skäl bör det dock vara möjligt att utelämna viss information om det tydligt framgår att så har skett. Arkivdata- basen kan t.ex. vara konstruerad så att den bara kan hantera texter och att bilder därför måste utelämnas. En uppgift om att en viss artikel i arkivdatabasen har klandrats av PO/bör inte heller påverka tillämpning av bestämmelsen. I andra stycket ges stöd för lagstiftning om vissa skyldigheter för den som tillhandahåller en arkivdatabas, bl.a. skyldighet att anmäla databasen till en myndighet. Därutöver kan det vara aktuellt att lag- stifta om skyldighet att ange vissa uppgifter i anslutning till materialet i databasen, såsom uppgift om den periodiska skrift som har utgjort förlagan, vem som har varit utgivare för skriften och tid- punkten för utgivningen av skriften. 1 kap. 11 § Frågor som får regleras i lag (1 kap. 8 och 9 §§) 11 § Utan hinder av denna grundlag gäller om följande frågor vad som sägs i lag: 1.den rätt som tillkommer upphovsmän till litterära eller konstnär- liga verk, om upphovsrätten närstående rättigheter och om förbud mot att återge ett verk på ett sätt som kränker den andliga odlingens intressen; 2.förbud mot kommersiella annonser i den mån annonsen används vid marknadsföring av alkoholhaltiga drycker eller tobaksvaror; 3.förbud mot kommersiella annonser som används vid marknads- föring av andra varor än tobaksvaror och tjänster om det i annonsen före- kommer ett varukännetecken som är i bruk för en tobaksvara; detta gäller även om det förekommer kännetecken som enligt gällande bestämmelser om varumärken är registrerade eller inarbetade för en tobaksvara; 4.förbud mot kommersiella annonser som har meddelats till skydd för hälsa eller miljö enligt en förpliktelse som följer av medlemskapet i Europeiska unionen; 5.förbud mot offentliggörande i yrkesmässig kreditupplysnings- verksamhet av kreditupplysningar som innebär ett otillbörligt intrång i enskildas personliga integritet eller som innehåller oriktiga eller miss- visande uppgifter, om ersättningsskyldighet för sådant offentliggör- ande samt om rättelse av oriktiga eller missvisande uppgifter, skyldig- het att lämna information till den som avses med upplysningen och krav på legitimt syfte hos den som beställer uppgifter; 6.krav att införa och på visst sätt utforma varningstext, innehålls- deklaration eller annan liknande produktinformation om informa- tionen inte är av uttryckligen åsiktspåverkande eller opionsbildande karaktär; 7.ansvar och ersättningsskyldighet som avser det sätt på vilket en uppgift eller underrättelse har anskaffats. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 9 §. Det har gjorts flera för- ändringar i bestämmelsen utöver en rent språklig och redaktionell bearbetning. Punkt 1 avser upphovsrätten och är ny i den här paragrafen. Den innebär att bestämmelsen i nuvarande 8 § flyttas. Denna förändring betyder att de uttryckliga undantagen från grundlagens tillämp- ningsområde i 1 kap. samlas i en gemensam paragraf. Syftet är att göra regleringen mer lättöverskådlig. I materiellt hänseende har en hänvisning till framställare av fotografiska bilder strukits eftersom sådana bilder omfattas av upphovsrätten närstående rättigheter. I punkt 4 har texten anpassats till att de Europeiska gemen- skaperna är aktuella inom EU-samarbetet och att det numera uttryckligen anges i 1 kap. 10 § RF att är medlem i Europeiska unionen. I undantaget för kreditupplysningsverksamhet görs ett tillägg jämfört med den nuvarande lydelsen i punkt 5. Det nya är det sista ledet, dvs. skyldighet att lämna information till den som avses med upplysningen och krav på legitimt syfte hos den som beställer upp- gifter. Syftet är att ge ett entydigt grundlagsstöd åt de lag- ändringar i kreditupplysningslagen som genomfördes efter förslag i prop. 2009/10:151. Genom punkt 6 införs en ny delegationsbestämmelse som gör det möjligt att i lag ställa krav på utformningen av varningstexter, inne- hållsdeklarationer och annan liknande produktinformation som före- kommer i tryckta skrifter. Bestämmelsen behandlas i kap. 17. Enligt den nya delegationsbestämmelsen ska lagstiftaren i de angivna fallen kunna meddela bestämmelser utan hinder av vad som anges i TF. En förutsättning är att varningstexten, innehållsdeklarationen m.m. inte innefattar yttranden som omfattas av syftet med tryckfriheten enligt 1 kap. 1 § TF. Här hämtas ledning från Lagrådets uttalande i fråga om märkning av tobaksprodukter (prop. 2001/02:162) som innebar att ett påbud om text med visst innehåll kunde tolereras från tryckfrihetsrättslig synpunkt om den inte var av en uttrycklig åsiktspåverkande eller opinionsbildande karaktär. Bestämmelsen avser krav på att förse en produkt med produkt- information m.m. och på att denna information ska utformas på visst sätt. Sådana krav kan t.ex. gälla en skyldighet att ange vissa upp- gifter samt att ge informationen en specifik storlek och placering. Den kan även avse ett förbud mot att ange vissa uppgifter eller uttrycka sig på ett visst sätt. om syftet med ett visst yttrande kommer i första hand att bli aktuell i anslutning till bestämmelser om hur varnings- texter ska utformas. En text som på sakliga grunder informerar om en produkts fara för hälsan eller att den inte bör kombineras med en viss annan produkt omfattas av undantaget. Om det däremot t.ex. anges att en viss vara inte bör konsumeras, trots att dess försäljning är laglig, är det normalt fråga om sådan opinionsbildning eller åsiktspåverkan att yttrandet skyddas av TF. Av det skälet kan bestämmelsen inte heller anses ge stöd åt varningstexter avseende innehållet i medieprodukter, såsom bl.a. dagstidningar, böcker och musik. Det ska således t.ex. inte vara möjligt att i lag införa krav om att musikprodukter förses med varningstexter om att det före- kommer ett grovt språk i låttexterna. En text av det slaget har en sådan karaktär att den omfattas av grundlagarnas ändamål och omfattas därmed inte av det aktuella undantaget. En möjlighet till delegation finns och har använts genom tobakslagen (1993:581) och lagen (2011:579) om leksakers säkerhet. Syftet med bestämmelsen är således att i grundlagen uttryck- ligen fastställa det nuvarande rättsläget. Med varningstext förstås texter som har ett syfte att upplysa konsumenter om vissa skadliga egenskaper hos en viss produkt. Med begreppet innehållsdeklaration avses typiskt sett en lista över vilka ämnen eller ingredienser som ingår i ett livsmedel eller någon annan produkt. Med annan liknande produktinformation avses bl.a. uppgifter om hur en viss produkt – t.ex. ett läkemedel – ska användas eller hur den ska hanteras i avfallsledet. Bestämmelsen torde i första hand bli tillämplig på text som före- kommer på tryckta förpackningar och på bipacksedlar, dvs. den tryckta information som följer med t.ex. ett läkemedel. Det är även tänkbart att informationen är fristående i den meningen att den förekommer i skrifter – bl.a. informationsmaterial som delas ut på ett apotek – som inte är förpackningar eller bipacksedlar. Även den typen av information omfattas av delegationsbestämmelsen om den utgör varningstext, innehållsdeklaration eller annan liknande pro- duktinformation. Det måste dock röra sig om information angående den aktuella produkten som lämnas av tillverkaren eller t.ex. en svensk distributör. Undantaget är således inte tillämpligt för att reglera uttalanden från fristående aktörer. Det omfattar t.ex. inte yttranden från kon- sumenter om produkten eller från journalister som rapporterar om denna. Sådana yttranden är inte produktinformation i den mening som avses i bestämmelsen och ska inte kunna inte styras av lag- stiftaren. Det föreslagna undantaget ger inte möjlighet att införa offentlig förhandsgranskning av information som ska spridas i en skrift som omfattas av TF. Det skulle stå i strid med censurförbudet. Bestäm- melsen möjliggör inte heller åtgärder som innebär förbud mot att använda vissa medier för att sprida den aktuella informationen eller några andra väsentliga ingrepp i TF:s förbud mot hindrande åtgärder. 1 kap. 12 § Undantag för barnpornografi (1 kap. 10 §) 12 § Grundlagen är inte tillämplig på pornografiska bilder av personer vars pubertetsutveckling inte är fullbordad eller som är . Paragrafen motsvarar nuvarande 10 §. 1 kap. 13 § Förutsättningar för begränsningar (ny) 13 § Lagstiftning som begränsar tryckfriheten med stöd av denna grund- lag får inte sträcka sig så långt att begränsningen utgör ett hot mot det fria meningsutbytet, den fria och allsidiga upplysningen eller det fria konstnärliga skapandet. Vid sådan lagstiftning som avses i första stycket gäller i övrigt vad som föreskrivs om begränsningar av grundläggande fri- och rättigheter i 2 kap. 21 §, 22 § första stycket och 23§ regeringsformen. I paragrafen anges de allmänna förutsättningar som gäller för lag- stiftning som innebär begränsningar i tryckfriheten och som sker med stöd i grundlagen. Det handlar alltså om begränsningar som görs med stöd av s.k. delegationsbestämmelser i (bl.a. 1 kap. 11 §, 6 kap. 2 § och 7 kap. 3 §). I dessa bestämmelser ges möjlighet för lagstiftaren att reglera vissa frågor i vanlig lag. Grund- lagstiftaren har med andra ord delegerat dessa frågor till stiftaren av vanlig lag. Det gäller dock enbart frågor som huvudsakligen anses falla inom grundlagens tillämpningsområde. Förutom de krav som uppställs här måste sådan lagstiftning hållas inom de ramar som anges i den aktuella delegationsbestäm- melsen i grundlagen. Lagregleringen av kreditupplysningsverk- samhet måste exempelvis begränsas till yrkesmässig kreditupplys- ningsverksamhet (se 11 § 5). I första stycket anges att grundlagarnas ändamål är avgörande vid bedömning av vad som utgör en tillåten begränsning som sker med stöd av en delegationsbestämmelse. En sådan begränsning får inte gå så långt att den innebär en hot mot dessa ändamål. Det innebär bl.a. att det inte ska vara tillåtet att i lag föreskriva om en begräns- ning som hotar de grundlagsskyddade massmediernas möjligheter att agera fritt och självständigt. Det ska t.ex. inte vara tillåtet att lagstifta om förhandsgranskning av något som ska publiceras i en tidning i syfte att förhindra upphovsrättsintrång. Bestämmelsen i andra stycket är avsedd att förtydliga att begräns- ningsreglerna i RF är tillämpliga även inom TF:s tillämpningsområde. Den innebär inte någon saklig skillnad jämfört med vad som anses gälla . Hänvisningen till begränsningsreglerna i RF innebär bl.a. att den s.k. proportionalitetsprincipen ska tillämpas vid begränsningar av tryck- och yttrandefriheten. En begränsning får således aldrig gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till det ändamål som har föranlett att friheten över huvud taget får begränsas. Det innebär i korthet att lagstiftaren måste överväga om den planerade lagstift- ningen kan leda till det avsedda resultatet och om det finns mindre ingripande alternativ. Därutöver måste lagstiftaren göra en allmän bedömning av om fördelarna med den planerade lagstiftningen överväger det intrång som den kan innebära. Bestämmelsen är avsedd att lägga ett särskilt krav på tydlighet vid lagstiftning som sker med stöd i grundlagen. Lagstiftaren måste tydligt förklara vad som motiverar regleringen och redovisa sina överväganden i frågan. Hänvisningen till begränsningsreglerna i RF medför också att det särskilda lagstiftningsförfarandet i 2 kap. 22 § RF är tillämpligt vid begränsningar av tryck- och yttrandefriheten. Det innebär att ett förslag till lag som medför sådana begränsningar ska på begäran av lägst tio riksdagsledamöter vila i innan det får antas. Undantag görs för det fallet att minst fem sjätte- delar av de röstande enas om beslutet. Bestämmelsen berörs i kap. 12 (Förutsättningar för begräns- ningar av yttrandefriheten). 2 kap. Allmänna handlingars offentlighet1 2 kap. 1 § Offentlighetsprincipens syfte (2 kap. 1 §) 1 § Till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning ska var och en ha rätt att ta del av allmänna handlingar. 2 kap. 2 § Begränsningar av offentlighetsprincipen (2 kap. 2 §) 2 § Rätten att ta del av allmänna handlingar får begränsas endast om det behövs med hänsyn till 1.rikets säkerhet eller dess förhållande till någon annan stat eller en mellanfolklig organisation, 2.rikets centrala finanspolitik, penningpolitik eller valutapolitik, 3.någon myndighets verksamhet för inspektion, kontroll eller annan tillsyn, 4.intresset att förebygga eller beivra brott, 5.det allmännas ekonomiska intresse, 6.skyddet för någon enskilds personliga eller ekonomiska för- hållanden, 7.intresset att bevara någon djur- eller växtart. Varje begränsning av rätten att ta del av allmänna handlingar ska anges noga i en bestämmelse i en särskild lag eller, om det i ett visst fall anses lämpligare, i en annan lag som den särskilda lagen hänvisar till. Efter bemyndigande i en sådan bestämmelse får dock regeringen genom förordning meddela närmare föreskrifter om bestämmelsens tillämp- lighet. Utan hinder av andra stycket får i en sådan bestämmelse som där avses eller regeringen ges befogenhet att efter omständig- heterna medge att en viss handling lämnas ut. 1 Lagtexten i 2 kap. har getts en språklig översyn utan syfte att förändra regleringen i sak. 2 kap. 3 § Om handlingsbegreppet (2 kap. 3 §) 3 § Med en handling avses en framställning i skrift eller bild samt en upptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast med ett tekniskt hjälpmedel. En handling är allmän om den förvaras hos en myndighet och enligt 6 eller 7 § är att anse som inkommen till eller upprättad hos myndigheten. En upptagning som avses i första stycket anses förvarad hos en myn- dighet om upptagningen är tillgänglig för myndigheten med ett tekniskt hjälpmedel som myndigheten själv utnyttjar för överföring i sådan form att den kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas. En samman- ställning av uppgifter ur en upptagning för automatiserad behandling anses dock förvarad hos myndigheten endast om myndigheten kan göra sammanställningen tillgänglig med rutinbetonade åtgärder. En sammanställning av uppgifter ur en upptagning för auto- matiserad behandling anses dock inte förvarad hos myndigheten om sammanställningen innehåller personuppgifter och myndigheten enligt lag eller förordning saknar befogenhet att göra sammanställningen till- gänglig. Med personuppgift avses all slags information som direkt eller indirekt kan hänföras till en fysisk person. 2 kap. 4 § Handling som sänds till befattningshavare (2 kap. 4 §) 4 § Ett brev eller ett annat meddelande som är ställt personligen till den som innehar en befattning vid en myndighet anses som en allmän handling om handlingen gäller ett ärende eller en annan fråga som ankommer på myndigheten och inte är avsedd för mottagaren endast som innehavare av någon annan ställning. 2 kap. 5 § och församling (2 kap. 5 §) 5 § Med myndigheter likställs i detta kapitel och beslutande kommunala församlingar. 2 kap. 6 § Inkommen handling (2 kap. 6 §) 6 § En handling anses inkommen till en myndighet när den har anlänt till myndigheten eller kommit någon behörig befattningshavare till handa. I fråga om en upptagning som avses i 3 § första stycket gäller i stället att den anses inkommen till myndigheten när någon har gjort den tillgänglig för myndigheten på det sätt som anges i 3 § andra stycket. En tävlingsskrift, ett anbud eller en annan sådan handling som enligt tillkännagivande ska avlämnas i ett förseglat omslag anses ha inkommit först som har bestämts för öppnandet. En åtgärd som någon vidtar endast som ett led i teknisk bearbet- ning eller teknisk lagring av en handling som en myndighet har till- handahållit innebär inte att handlingen anses inkommen till den myn- digheten. 2 kap. 7 § Upprättad handling (2 kap. 7 §) 7 § En handling anses upprättad hos en myndighet när den har expedierats.