sou · H0B352 · 2012-08-24 00:00:00 — Nedan följer en redogörelse av statistik på övergripande nivå av- seende bl.a. storleken på taxeringsvärden och skatteintäkter. Totalt fanns 2011 i drygt 2,2 miljoner småhus med ett byggnadsvärde . Det genomsnittliga småhuset för permanentboende har ett taxeringsvärde på . Fritidshusen har ett genomsnittligt taxeringsvärde på 896 000 kr.13 Det totala taxeringsvärdet för samtliga skattepliktiga fastigheter i landet är enligt allmänna och särskilda fastighetstaxering . Detta innebär en ökning med eller jämfört med förenklade och särskilda fastighetstaxering. De största ökningarna gäller för lantbruk då dessa varit föremål för allmän fastighetstaxering 2011. Det totala taxeringsvärdet för lantbruk har ökat med eller jämfört med fastighetstaxering. Lantbrukens totala taxeringsvärde har ökat med eller . Det totala taxe- ringsvärdet för småhus har ökat med eller 1,0 pro- cent medan ökningen för industrier stannade på eller 0,9 procent.14 13SCB, officiella statistik, Statistiska meddelanden, BO37SM1101, Rikets fastig- heter 2011, tabell 1B, s. 7. 14SCB, officiella statistik, Statistiska meddelanden, BO37SM1101, Rikets fastig- heter 2011, s. 1. Taxeringsvärden för samtliga taxeringsenheter I nedanstående tablå visas totala taxeringsvärden för samtliga skatte- pliktiga taxeringsenheter 2011 och 2010.15 Tabell 2.1 Taxeringsvärden för samtliga taxeringsenheter Totalt taxeringsvärde (mnkr) Antal taxeringsenheter 1) 1) Inklusive taxeringsenheter med värde <1 000 kr. Genomsnittliga taxeringsvärden för småhus- och fritidshusenheter De genomsnittliga taxeringsvärdena för permanenta småhus (typ- kod 220) och fritidshus (typkod 221) varierar kraftigt inom landet. De högsta taxeringsvärdena finns i där det genom- snittliga taxeringsvärdet för småhus för permanentboende 2011 var . För fritidshus var det genomsnittliga taxeringsvärdet i . Genomsnittet för hela riket för permanenta småhus var , för fritidshus . kommun har det högsta genomsnittliga taxeringsvärdet för permanenta småhus med . De högst taxerade fritids- husen finns i kommun där det genomsnittliga taxerings- värdet var . De lägst värderade småhusen för permanentboende finns i kommun, . Fritidshusen med de lägsta genomsnittliga taxeringsvärdena finns i kommun, 102 000 kr.16 Av det totala taxeringsvärdet på för samtliga skattepliktiga fastigheter i , har den högsta andelen på , vilket motsvarar 1 . 15Ibid., s. 4. 16Ibid., s. 5. har den lägsta andelen , vilket mot- svarar . Den sammanlagda statliga fastighetsskatten och kommunala fastig- hetsavgiften uppgick till . Intäkterna för bostäder uppgick till och för övriga fastigheter (lokaler, industrier, vatten- och vindkraftverk) till . Beloppet för bostäder fördelar sig med 12,2 mil- jarder på småhus och på hyreshus. Totalt sett är detta en ökning jämfört med föregående taxeringsår med . En stor del av ökningen är hänförbar till den statliga fastighetsskatten på lokaler och hyreshus, vilka var föremål 2010.17 17 , Taxeringsutfallet för tax–11, s. 24–25. Fastighetsskatt och fastighetsavgift (taxering 2011) med fördelning på typ av taxeringsenhet lag (mdkr) skatt (mnkr) Småhus/tomt inkl. Källa: Skatter i , Skattestatistisk årsbok 3Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen Enligt utredningsuppdraget har utredningen att belysa förutsätt- ningarna för ett slopande av fastighetstaxeringen avseende bostäder, dvs. småhus, ägarlägenheter och bostadsdelen av hyreshus samt lant- bruksenheter (dir. 2011:13, s. 7–9). Av direktiven framgår också att utgångspunkten för utredningens förslag är att den löpande beskatt- ningen av bostäder ska behållas och att medlen från denna löpande beskattning ska tillfalla kommunerna. Huvudsyftet med fastighetstaxeringen är att fastställa underlag för beräkning av fastighetsskatt och fastighetsavgift. För att kunna föreslå en avveckling av fastighetstaxeringen är det där- för nödvändigt för utredningen att först fastställa vilka parametrar som bör utgöra grund för den löpande beskattningen, liksom hur den grundläggande regleringen och strukturen bör utformas. Detta avsnitt innehåller beskrivningar av de grundläggande förut- sättningar och avgränsningar som utgör utgångspunkt för utred- ningens förslag. Då utredningen har fått i uppdrag att utreda hur fastighetstaxeringen av bostäder och lantbruk kan avskaffas krävs ett klargörande av begreppet taxering. Vidare analyseras konsekvenser- na av att inte använda marknadsvärde till grund för beskattningen. En genomgång görs också av nya förutsättningar för beräkning av fastighetsavgiften. Slutligen analyseras vilka uppgifter som bör ligga till grund för den löpande beskattningen och hur regleringen av denna bör utformas. Skälen för utredningens ställningstaganden utvecklas ytterligare i de kommande avsnitten, främst 3.3 Löpande beskatt- ning och 3.5 Registerföring av uppgifter till grund för beskattning. Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen Utredningen har fått i uppdrag att utreda hur fastighetstaxeringen av bostäder kan avskaffas eller avsevärt förenklas. I fastighets- taxeringslagen (1979:1152) (FTL) regleras att vid fastighetstaxering ska beslut fattas om fastighetens skattepliktsförhållande och indel- ning i taxeringsenhet. Vidare ska taxeringsvärde bestämmas för varje taxeringsenhet. Taxeringsvärdet utgör det totala värdet för en taxe- ringsenhet bestämt vid fastighetstaxering och är avsett att ligga till grund för beräkning av skatt m.m. Den indelning i olika byggnadstyper och ägoslag som regleras i FTL har betydelse för såväl den löpande fastighetsbeskattningen som för andra författningsregleringar. Som framgår av de ställnings- taganden som utvecklas i avsnitt 3.5, har utredningen i samklang med vad som framgår av direktiven valt att även fortsättningsvis utgå i från de vid fastighetstaxeringen bestämda uppgifter som finns i fastighetstaxeringsregistret vilket bl.a. innehåller en uppdelning i taxeringsenheter grundad på byggnadstyper och ägoslag. Utred- ningens utgångspunkt är således att den nuvarande indelningen ska kvarstå. Med fastighetstaxering avses i detta sammanhang därmed själva värderingen med de vid fastighetstaxeringen fattade besluten om taxeringsvärde och andra värden, inte indelningen och klassi- ficeringen av mark och byggnader. 3.1.2Nya förutsättningar för beräkning av fastighetsavgiften Utredningens bedömning: Utgångspunkten för en löpande be- skattning, som inte har taxeringsvärdet som grund, bör vara de uppgifter om fastigheternas yta som finns i fastighetstaxerings- registret och som definieras i fastighetstaxeringslagen. Den löpande beskattningen bör således grunda sig på dels storleken på byggnaden, dels storleken på tomtmarken. Av direktivet framgår att utredningen som en del av sitt uppdrag har att föreslå ett system där fastighetstaxeringen för bostäder av- skaffas samt att analysera vilka konsekvenser detta får för uttaget av fastighetsavgiften. Utgångspunkten för utredningens förslag är att den löpande fastighetsbeskattningen ska behållas samt att medlen från denna löpande beskattning även fortsättningsvis Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen ska tillfalla kommunsektorn till den del den inte avser statlig fastig- hetsskatt. Utredningen har i avsnitt 3.3 övervägt olika utgångspunkter för den nya bostadsbeskattningen. Systemet måste vara enkelt, rättssäkert och inte skapa för stora förskjutningar i skattebördan jämfört med dagens system. Mot denna bakgrund har utredningen kommit fram till att utgångspunkten för en löpande beskattning, som inte har taxeringsvärdet som grund, bör vara de uppgifter om fastigheternas yta som finns i fastighetstaxeringsregistret och som definieras i FTL. Den löpande beskattningen bör således grunda sig på dels storleken på byggnaden, dels storleken på tomtmarken. Utredningen har även övervägt att basera den löpande skatten på fastighets- respektive lägenhetsnivå, dvs. att alla småhus respektive lägenheter har en och samma fastighetsavgift/fastighetsskatt. Detta har dock, även om det är enkelt och förutsägbart, ansetts vara ett för oprecist system som skulle leda till betydande omfördelningar av skattebördan dels inom landet, dels mellan olika typer av småhus respektive lägenheter. Mot denna bakgrund har utredningen valt att differentiera fastighets- avgiften med hänsyn till var i landet fastigheterna är belägna. Utred- ningen anser därför att kommunerna bör grupperas i olika kate- gorier beroende på befolkningstäthet, vilket även indikerar faktorer som hur väl utbyggd infrastrukturen är vad gäller service, kommuni- kation och övriga allmänna tjänster, dvs. hur attraktiv kommunen kan anses vara ur ett fastighets- och boendeperspektiv. Genom att utgå i från befolkningstäthet undviks dessutom alltför stora för- skjutningar av skattebördan i förhållande till nuvarande system som bygger på taxeringsvärdets storlek. Vid bestämning av taxerings- värde är fastighetens läge inom landet den faktor som har störst betydelse för hur högt taxeringsvärdet blir. Grupperingen bör mot denna bakgrund baseras på SCB:s standardindelning av kommuner. För att säkerställa att skatteintäkterna blir oförändrade krävs vida- re, förutom en gruppering av kommunerna i olika kategorier, en beräkning av fastighetsavgiftens storlek samt en avstämning mot nuvarande intäkter från den kommunala fastighetsavgiften. utgör fastigheternas taxeringsvärden grunden för beräk- ningen av den kommunala fastighetsavgiften och den statliga fastig- hetsskatten. Taxeringsvärdet ska uppgå till av ett upp- Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen Med marknadsvärde i fastighetstaxerings- sammanhang menas det pris en taxeringsenhet sannolikt betingar vid en försäljning på den allmänna marknaden (5 kap. 3 § FTL). Anled- ningen till att taxeringsvärdet är satt till av marknads- värdet var ett önskemål om en säkerhetsmarginal så att ingen skulle få ett taxeringsvärde som översteg marknadsvärdet (prop. 1973:162, s. 314). har fastighetsbeskattningen varit föremål för kritik och systemet med fastighetstaxering har ofta ifrågasatts. Kritiken innefattar inte enbart själva skatteuttaget utan även dess beräkning och underlag, samt att det skapar en oförutsägbarhet för fastighetsägaren vad avser storleken på skatteuttaget. Marknads- värdet bestäms utifrån det genomsnittliga prisläget (nivååret) då allmän eller förenklad fastighetstaxering sker. Detta prisläge grundas på analyser av statistik över gjorda försälj- ningar och marknadsvärderingar som gör tillsammans med Lantmäteriet. (SOU 1992:11) menade att inter- nationell erfarenhet visar att marknadsvärdet är det enda i längden användbara underlaget eftersom det är det enda mått som den en- skilde på ett lätt sätt kan avgöra rimligheten i och inte fastställas godtyckligt efter myndighetens behov av ett skatteunderlag i en viss storlek. Fastighetsbeskattning utgör en del av kapitalbeskatt- ningen och denna koppling bryts om grunden inte utgör ett mark- nadsvärde. Alternativa underlag för löpande fastighetsbeskattning har utretts och diskuterats, bland annat i betän- kande (SOU 1992:11), departementsskrivelsen Alternativa underlag för fastighetsskatten (Ds 1998:3) och i Fastighetsbeskattningskom- mitténs betänkande Likformig och neutral fastighetsbeskattning (SOU 2000:34). Tonvikten lades här på framförallt tre olika under- lag, skatt grundad på tidigare köpeskilling och skatt grundad på boendevärde som i sin tur kunde delas i två olika alternativ, dels skatt på bostädernas storlek, dels skatt på bostadsbyggnadernas pro- duktionskostnad. Ett ytterligare alternativ har förts fram av i ett betänkande (bet. 2009/10:SkU27). Detta alternativ bygger på att den löpande beskattningen grundar sig på en indexering av fastig- hetsavgiften, men även frysta taxeringsvärden. Förslaget har för- ordats av företrädare för Villaägarna (se även avsnitt 3.3.1). Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen Nedan följer en redovisning av de olika alternativen till underlag för den löpande beskattningen, vilka analyseras ytterligare och ställs mot varandra i avsnitt 3.3.1. Som nämnts ovan i avsnitt 3.1.2 gör utredningen bedömningen att utgångspunkten för en löpande be- skattning, som inte har taxeringsvärdet som grund, bör vara de upp- gifter om fastigheternas yta som finns i fastighetstaxeringsregistret och som definieras i fastighetstaxeringslagen. Den löpande beskatt- ningen bör således grunda sig på dels storleken på byggnaden, dels storleken på tomtmarken. Underlag baserat på anskaffningskostnad Ett alternativ till att använda marknadsvärdet som underlag för be- skattningen är att basera underlaget på köpeskillingen vid den senaste försäljningen. Denna modell har som tidigare nämnts beskrivits i bland annat SOU 2000:34 samt i Ds 1998:3. Modellen brukar även kallas Kalifornia-modellen på grund av att den infördes i . Modellen ersatte ett system där marknadsvärden användes som underlag för beskattningen. I denna modell ligger den gamla köpeskillingen till grund för skatten så länge fastigheten ägs av en och samma ägare. räknas skatteunderlaget upp med infla- tionen, dock maximalt . När fastigheten säljs är det dock den nya köpeskillingen som utgör skatteunderlaget. Det finns emellertid undantag från denna huvudprincip, till exempel om fastig- heten säljs till barnen till nuvarande ägaren eller om pensionärer eller handikappade förvärvar fastigheten. Modellen förespråkas ofta för att den ökar förutsägbarheten i fastighetsskatten för fastighets- ägaren eftersom hastigt förändrade marknadsvärden inte påverkar skattens storlek. Även kostnaden för själva taxeringen skulle minska jämfört med dagens system. Som nackdelar med ett sådant system anges bland annat att sys- temet kan leda till inlåsningseffekter och orättvisor där två grannar med identiska hus kan få en betydande skillnad i beskattnings- underlagets storlek. Systemet skapar även incitament för skattefusk eftersom både säljare och köpare har intresse av att uppge en lägre köpeskilling än den faktiska. Ett annat problem med att basera underlaget på senaste köpeskilling är att många är mycket gamla och i vissa fall har fastigheten förändrats och mot- svarar inte längre den egendom som omsattes. I Ds 1998:3 fram- Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen hålls även att det kommer uppstå fördelningseffekter mellan hus belägna i olika regioner. Underlag baserat på boendevärde gjorde i SOU 1992:11 en djupgående analys av en eventuell övergång från marknadsvärden till boende- värden som underlag för fastighetsskatten. Boendevärdet beskrevs av fastighetsskatteutredningen som ett värde för en bostad i dess pågående användning oberoende av såväl potentiella köpares som den nuvarande innehavarens betalningsvilja. Beräkningsunderlag baserade på boendevärde reducerar marknadsvärdets betydelse när skatteunderlaget ska fastställas. Det gör även skatteuttaget geo- grafiskt neutralt och ger ökad förutsebarhet för fastighetsägaren. Det finns olika konstruktioner av underlag till boendevärde. Det som analyserades av var underlag base- rade på husens storlek och husens produktionskostnad. Genom att slå ut de totala skatteintäkterna på boytan frikopplas all anknytning till marknadsvärdet. Fastighetsskatten får då en form av kvadratmeterskatt där hus av samma storlek betalar lika mycket i fastighetsskatt oavsett läge eller andra fysiska skillnader. Bostadens storlek är även ett enkelt och entydigt begrepp som är mätbart för fastighetsägaren. En klar fördel med ett sådant förslag ansågs vara att uppgifterna redan fanns insamlade i fastighetstaxeringsregistret. menade dock att ett sådant underlag innebär att man frångår kravet på likformighet med kapitalinkomst- beskattningen. Vidare menade utredningen att detta underlag skulle leda till orimliga konsekvenser för fördelningen av skattebördan eftersom ingen hänsyn tas till kvalitetsmässiga skillnader mellan hus av samma storlek och man i och med detta skulle ha svårt att be- hålla ett allmänt förtroende för skatten. Ett boendevärde av denna typ ansågs vidare kunna ge kapitaliseringseffekter där skattebördan förskjuts och ökar i lågprisområden och sjunker i högprisområden. Detta skulle i sin tur kunna leda till sjunkande fastighetspriser i lågprisområden och ökande i högprisområden. Ett produktionskostnadsbaserat boendevärde innebär att varje enskild bostads värde kopplas till en kostnad som är direkt bero- ende av bostadens utformning. En byggnad med hög produktions- kostnad kommer alltså få en högre fastighetskatt än en byggnad med lägre produktionskostnad. En fördel med att basera skatten på Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen produktionskostnader är att skatten blir stabil och förutsägbar. En nackdel med ett sådant system är risken för att investeringar i nybyggnation kan minska. framhöll även för denna typ av boendevärde att kravet på likformighet med kapitalinkomstbeskattningen åsidosätts. Vidare ansåg de att förslaget skulle ge omfördelnings- och kapitaliseringseffekter. Produktions- kostnader varierar betydligt mindre än försäljningspriser mellan olika delar av landet vilket skulle förskjuta en del av skattebördan från de expansiva områdena med höga priser till övriga områden. Ännu ett tungt vägande skäl för att inte införa ett boendevärde baserat på produktionskostnad var att uppgifterna för att fastställa värdet saknades helt. Indexering av fastighetsavgiften för samtliga småhus I betänkande 2009/10:SkU27 finns ett förslag om indexering av fastighetsavgiften för samtliga fastigheter. I dagens system betalar mer än hälften av alla småhus ett takbelopp som räknas upp med inkomstbasbeloppet. menade att även de fastighetsägare som inte når upp till takbeloppet skulle indexeras som övriga. Som utgångspunkt för underlaget skulle det senaste be- stämda taxeringsvärdet användas. Fastighetsavgiften för dessa skulle sedan räknas om med hänsyn till utvecklingen av inkomstbasbelop- pet. Utskottet ansåg även att särskilda överväganden måste göras för nybyggda fastigheter i områden där fastighetsavgiften under- stiger takbeloppet samt för fastigheter som undergår omfattande om- och tillbyggnader. Detta är ett problem eftersom det kräver individuella bedömningar för nybyggda fastigheter och fastigheter som är föremål för om- och tillbyggnader vilket kan ge en olik- formig taxering. Även byggnader som byggs om till småhus från till exempel hyreshus i områden med låga nivåer måste individuellt taxeras och beslut måste fattas om vilken fastighetsavgift de ska betala. Taxeringsvärden måste alltså ändå fastställas för alla dessa fastigheter. torde även systemet vara svårt att upprätthålla eftersom fastighetsindelningen och fastigheternas beskaffenhet för- ändras över tiden. Det skulle vara omöjligt att hänföra de tidigare beräknade taxeringsvärdena till de förändringar som fortlöpande sker i fastighetsbeståndet. Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen 3.1.4Grundläggande reglering av fastighetstaxeringen Fastighetstaxering sker enligt 1 kap. 1 § FTL vid allmän, förenklad och särskild fastighetstaxering. Vid fastighetstaxering ska beslut fattas om fastigheternas skatte- och avgiftspliktsförhållanden och indelning i taxeringsenheter. Vidare ska typ av taxeringsenhet och taxeringsvärde bestämmas för varje taxeringsenhet. Taxeringsvärde ska dock inte bestämmas för vissa fastigheter som enligt 3 kap. FTL är skatte- och avgiftsfria. Inför allmän fastighetstaxering (AFT), som genomförs , görs en grundlig genomgång av modellerna för värdering samt indelningen i värdeområden. Mitt emellan de allmänna fastighets- taxeringarna görs för vissa taxeringsenheter – hyreshusenheter, små- husenheter, lantbruksenheter och ägarlägenhetsenheter – en för- enklad fastighetstaxering (FFT). Det främsta syftet med den för- enklade fastighetstaxeringen är att anpassa taxeringsvärdena till förändringarna i fastighetspriserna. En särskild fastighetstaxering (SFT) görs enligt 1 kap. 8 § FTL för de taxeringsenhets- typer som inte är föremål för allmän eller förenklad fastighetstaxering avseende nytillkomna fastigheter eller fastigheter som genomgått en förändring, genom t.ex. fastighetsbildning, nybyggnation eller rivning för att fastställa ett nytt taxeringsvärde (16 kap. FTL). genomför fastighetstaxeringar efter ett rullande schema för olika typer av taxeringsenheter, främst småhus, hyreshus, lantbruk, industri och elproduktion. ansvarar för beskatt- ningsverksamhet enligt 17 kap. 1 § FTL och beslut i taxerings- ärende fattas av . En fastighetsägare ska enligt 18 kap. 1 § FTL till ledning vid allmän och förenklad fastighetstaxering lämna deklaration för varje fastighet. Fastighetstaxeringen och taxerings- förfarandet beskrivs närmare i avsnitt 2.1.1 och 2.1.2. Enligt utredningsuppdraget ska förutsättningarna belysas för ett slopande av fastighetstaxeringen avseende bostäder, dvs. småhus, ägarlägenheter och bostadsdelen av hyreshus samt lantbruksenheter (dir. 2011:13, s. 7–9). Fastighetstaxeringen i övrigt ska däremot behållas, med de modifieringar som en slopad taxering av bostäder kan kräva. En särskild fråga att hantera i detta sammanhang är taxe- ringen av hyreshusenheter, som kan innehålla både bostäder och lokaler. Direktivet betonar vidare att även om fastighetstaxeringen av bostäder slopas kommer det med all sannolikhet att behövas en klassificering och registerföring, med tillhörande uppgiftslämnande, av sådana byggnader och fastigheter. Utredaren ska, med utgångs- Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen punkt i förslagen om slopande av taxeringen av bostäder, särskilt pröva vilka nya funktioner som behövs som ersättning för det slopade taxeringssystemet. De uppgifter, egenskapsdata, som samlas in och de beslut som fattas vid fastighetstaxering ligger till grund för beslut och analyser inom en rad olika samhällsområden. Det grundläggande syftet är dock att utgöra underlag för beskattning. Lagen (2007:1398) om fastighetsavgift (FavL) och lagen (1984:1052) om statlig fastighetsskatt (FSL) kopplar helt an till den systematik som regleras i fastighetstaxeringslagen. Uppgifter från fastighetstaxeringen utgör även en del av beskattningsdatabasen, 2 kap. 3 § lagen (2001:181) om behandling av uppgifter i beskattningsverksam- het. Att uppgifter på individnivå och fastighetsnivå korrelerar med varandra är av helt avgörande betydelse för att uppgiftsinsamling, utskick av deklarationer och beslut ska kunna fattas på ett korrekt sätt inom såväl fastighetstaxering som inkomstbeskattning. Av utredningens direktiv framgår att en förutsättning för ett slopande av fastighetstaxeringen för bostäder och lantbruksenheter är att en löpande beskattning av bostäder ska behållas och att medlen från denna löpande beskattning ska tillfalla kommunerna. Detta innebär att uppgifter om fastigheter och deras egenskaper fortfaran- de kommer att utgöra en utgångspunkt för en löpande beskattning. Utredningen anser att ansvaret för att föra ett grundregister av- seende de fastigheter som ska beskattas, i likhet med vad som gäller , bör ligga på (se avsnitt 3.5). Detta gäller även fastigheter där löpande skatt inte tas ut, såsom specialfastigheter, övrig mark och produktiv mark inom lantbruksenheter. Klassifi- cering av fastigheter som specialenheter etc. innebär indirekt ett beslut om att löpande beskattning inte ska ske och utgör således beslut av betydelse för beskattningsverksamheten. Utredningens förslag avseende vilka uppgifter som behövs och hur uppgiftsläm- nandet ska regleras inom ramen för ett avvecklingsalternativ, utgår således i från att den grundläggande regleringen av fastighetstaxe- ringen kvarstår i fastighetstaxeringslagen. Målsättningen är vidare att utgå från de uppgifter som finns i fastighetstaxeringsregistret samt att registrets nuvarande struktur ska behållas. Det finns inget behov av en ändrad indelning av registret. Inte heller krävs insam- ling av nya uppgifter. Avveckling av bostads- och lantbrukstaxeringen 3.2.1Allmän, förenklad och särskild fastighetstaxering