sou · H0B354 · 2012-09-12 00:00:00 — 15 stater eller fler har signerat konventionen utan reservationer att bli bunden av konventionen som avses i artikel 16, de 15 staternas sammanlagda handelsflotta också överstiger av väldshandelsflottans bruttodräktighet under sin flagg, och de 15 staterna tillsammans under de föregående 10 åren har skrotat och återvunnit av tonnaget. För de stater som har lämnat en förbindelse om att vara bundna av konventionen och när kraven för ikraftträdande har uppnåtts, men innan konventionen träder i kraft, ska förklaringen antingen träda i kraft när konventionen träder i kraft eller efter datumet för förbindelsens lämnande, beroende på vilket som inträffar senast. Om någon stat förklarar att den vill tillträda konventionen efter det att konventionen har trätt i kraft ska staten omfattas av konventionen från och efter det att förklaringen om tillträdandet lämnades till IMO. För det fall konventionen ändras i enlighet med artikel 18 innebär en senare ratificering att staten tillträder konventionen inklusive eventuella ändringar. Artikeln behandlar hur konventionen kan ändras. Konventionen kan bara ändras genom de i artikeln uppräknade möjligheterna. Enligt punkterna 2 och 3 skiljer man på ändringar efter behandling inom organisationen och ändringar som görs av en konferens. För ändringar efter behandling inom organisationen gäller följande. En part får föreslå ändringar i denna konvention. Ändrings- förslag ska framföras till generalsekreteraren, som ska delge parterna och organisationens medlemmar förslaget senast före dess behandling. Ett ändringsförslag som framförts och delgivits enligt ovan ska hänskjutas till kommittén MEPC för behandling. Parterna i denna konvention ska ha rätt att delta i kommitténs arbete med behandling och antagande av förslaget, oavsett om de är medlemmar i organisationen eller inte. Ändringar ska antas med två tredjedels majoritet av närvarande och röstande parter i kommittén, på villkor att minst en tredjedel av parterna är närvarande vid röstningen. Ändringar som antagits med två tredjedels majoritet enligt ovan ska av generalsekreteraren meddelas parterna för godtagande. En ändring ska enligt punkten 2.5 anses vara godtagen om följande villkor är uppfyllda: En ändring i en artikel i denna konvention ska anses vara godtagen den dag då två tredjedelar av parterna har meddelat generalsekreteraren att de har godtagit den. En ändring i bilagan ska anses vara godtagen vid utgången av efter dagen för godtagandet eller som är senare än från godtagandet och som kommittén bestämmer vid godtagandet. Om emellertid mer än en tredjedel av parterna har meddelat generalsekreteraren att de invänder mot ändringen ska ändringen inte anses vara godtagen. En ändring ska enligt punkten 2.6 träda i kraft under följande förutsättningar: En ändring i en artikel i denna konvention ska träda i kraft för de parter som har förklarat att de har godtagit ändringen efter den dag då den anses ha blivit godtagen i enlighet med ovan. En ändring i bilagan ska träda i kraft för alla parter efter den dag då den anses ha blivit godtagen, utom för en part som har 1.meddelat sin invändning mot ändringen i enlighet med ovan och inte har återkallat invändningen, eller 2.meddelat generalsekreteraren före ändringens ikraft- trädande att den ska träda i kraft för parten först sedan den har lämnat meddelande om sitt godtagande. En part som har meddelat en invändning enligt ovan får enligt punkten 2.6.3 meddela generalsekreteraren att den godtar ändringen. En sådan ändring ska träda i kraft för parten efter dagen för dess meddelande av godtagandet eller den dag då ändringen träder i kraft, beroende på vilken av dessa händelser som inträffar senast. Om en part, som har lämnat ett meddelande som avses ovan meddelar generalsekreteraren att den godtar en ändring, ska ändringen träda i kraft för den parten efter dagen för dess meddelande om godtagande eller den dag då ändringen träder i kraft, beroende på vilken av dessa händelser som inträffar senast. Ändring kan, som ovan nämnts, också göras av en konferens, vilket behandlas i punkten 3. På begäran av en part i vilken minst en tredjedel av parterna instämmer, ska organisationen sammankalla parterna till en konferens för att behandla ändringar i denna konvention. En ändring som antagits av en sådan konferens med två tredjedels majoritet av närvarande och röstande parter ska av generalsekreteraren delges alla parter för godtagande. Om konferensen inte bestämmer annat, ska en ändring anses vara godtagen och träda i kraft i enlighet med de förfaranden som anges ovan. En part som inte har godtagit en ändring i bilagan ska enligt punkten 4 betraktas som icke-part endast med avseende på tillämpningen av ändringen i fråga. Alla meddelanden enligt denna artikel ska framföras skriftligen till generalsekreteraren. Generalsekreteraren ska enligt artikel 18.6 informera konventionsstaterna och IMO:s medlemsstater om ändringar som träder i kraft och datum för ändringens ikraftträdande både generellt samt ikraftträdande för varje konventionsstat. sekreteraren ska också informera om alla meddelanden som inkommer enligt artikel 18. Det är möjligt att frånträda konventionen när har passerat från ikraftträdandet för den konventionsstaten. En uppsägning ska göras genom deponering av ett skriftligt meddelande hos generalsekreteraren. Uppsägningstiden är räknat från när generalsekreteraren tog emot uppsägningen. Om uppsägningsmeddelandet skulle ange ett senare datum gäller upp- sägningen från det datumet. 2.3.20Artikel 20 Deponering av instrument Här behandlas hur konventionen ska deponeras. IMO:s general- sekreterare ska förvara konventionen och ska överlämna bestyrkta kopior av konventionen till alla stater som har undertecknat konventionen eller anslutit sig till den. Utöver det som anges på annan plats i konventionen ska generalsekreteraren även informera alla stater som har under- tecknat konventionen eller anslutit sig till den om varje ny underskrift eller deponering av instrument om ratifikation, godtagande, godkännande eller anslutning. Det ska framgå vilken dag deponeringen skedde, dag för konventionens ikraftträdande och deponering av instrument om frånträde av konventionen, åtföljd av uppgift om dag för dess mottagande och dag då frånträdet träder i kraft. Så snart konventionen träder i kraft ska generalsekreteraren förmedla konventionstexten till sekretariat för registrering och offentliggörande i enlighet med artikel 102 i stadga. Konventionen har upprättats i ett enda original på arabiska, kinesiska, engelska, franska, ryska och spanska och alla texterna äger samma giltighet utan någon inbördes rangordning. 2.4.1Bilaga: Regler för säker och miljöriktig återvinning av fartyg Konventionen innehåller också en bilaga bestående av 4 kapitel där vissa utryck förklaras ytterligare och mer detaljerade regler återfinns. I bilagan används benämningen regel istället för artikel. Kapitel 1 Allmänna regler I regel 1.1 redogörs det för vilka personer som är att anse som kompetenta personer. En kompetent person har lämplig behörighet, utbildning och tillräckligt kunnande, erfarenhet och skicklighet för att utföra en viss arbetsuppgift. Som exempel nämns att en kompetent person kan vara en erfaren arbetare eller en anställd med ledande befattning som också klarar av att känna igen och utvärdera arbetsrisker, risker och anställdas utsatthet för potentiellt farliga material eller osäkra förhållanden på en återvinningsanläggning. Vidare ska personen kunna specificera nödvändig skyddsutrustning och försiktighetsåtgärder som kan minska eller eliminera förekomsten av eller utsatthet för farliga material. En behörig myndighet kan definiera lämpliga kriterier som kompetenta personer måste uppfylla och får även föreskriva vilka uppgifter som kan utföras av kompetenta personer. Enligt regel 1.2 är en arbetsgivare en fysisk eller en juridisk person som anställer en eller flera personer för att återvinna fartyg. När det talas om existerande fartyg menas ett fartyg som inte är nytt. I regel 1.4 definieras vad som är ett nytt fartyg. Om ett kontrakt att bygga ett fartyg är ingånget på eller efter konventionens ikraftträdande anses fartyget vara ett nytt fartyg. Vid avsaknaden av ett kontrakt anses istället ett fartyg vara nytt om kölen har sträckts eller har nått ett motsvarande byggnadsstadium vid eller från konventionens ikraftträdande. Ett fartyg ska också anses som nytt om leveransen av fartyget sker på eller efter konventionens ikraftträdande. Regel 1.5 redogör för vad som avses med nya installationer. Både installation av system, utrustning, isolering eller andra material på ett fartyg, efter det att konventionen har trätt i kraft, omfattas. I regeln 1.6 redogörs det för utrymmen som är säkra att beträda. Ett utrymme som har tillräcklig syrenivå i luften och där koncentrationen av lättantändliga gaser är inom säkerhetsgränserna är enligt underpunkten 1 säkert att beträda. Ett utrymme med giftiga material men där luften ändå är inom tillåtna gränser är säkert att beträda enligt underpunkten 2. Restprodukter eller material förknippat med arbete utfört av en kompetent person som inte medför okontrollerbart frigörande av farliga ämnen eller en ohälsosam nivå av lättantändliga gaser under rådande atmosfäriska förhållanden är också säkert att beträda arbetet pågår enligt underpunkten 3. Ett utrymme som är godkänt för heta arbeten innebär att följande kriterier är uppfyllda (regel 1.7). I utrymmet ska det råda säkra, icke-explosiva förhållanden och vara fritt från gaser. Utrymmet ska även vara till för att användas för elektrisk- eller gassvetsutrustning, utrustning att skära eller bränna med eller andra öppna flammor inklusive uppvärmning, malning eller gnist- framkallande arbetssätt. Vidare ska kraven för säkert att beträda enligt regel 1.6 vara uppfyllda. De existerande atmosfäriska förhållandena ska inte ändras eller påverkas negativt på grund av det heta arbetet. Vidare ska alla angränsande utrymmen ha utrymts eller gjorts oantändliga eller behandlats på sådant sätt att en brand förhindras eller stoppas från att spridas. Regel 1.8 redogör för vad som avses med fartygsägare. Den fysiska eller juridiska person som är registrerad som ägare av fartyget är fartygsägare. Om det inte finns någon registrering är den fysiska eller juridiska person som äger fartyget att betrakta som fartygsägare. Någon annan fysisk eller juridisk person som har övertagit fartygets drift, så som chefen eller bareboatfraktaren (någon som hyr ett fartyg utan besättning), kan också betraktas som ägare. Om ett fartyg är ägt av ett land men drivs av ett företag som i det landet är registrerat som fartygsoperatör anses det vara fartygsägaren. Termen inkluderar även sådana som äger fartyget i väntan på försäljning eller överlämnande till en fartygsåtervinningsanläggning. enligt regel 1.9 avser en inspektion av en fartygsåtervinningsanläggning för att säkerställa att förhållandena beskrivna i den intygade dokumentationen föreligger. Med ett intyg om slutförd återvinning menas ett skriftligt bekräftande på att fartygsåtervinningen har genomförts i enlighet med konventionens regler och utfärdas av fartygsåtervinnings- anläggningen. Med ett tankfartyg avses en sådan oljetanker som definieras i MARPOL annex I eller en NLS-tanker som definieras i MARPOL annex II. En arbetare är enligt regel 1.12 en person som utför arbete, oavsett om det är tillfälligt eller stadigvarande, om det liknar ett anställningsförhållande. Även inhyrd personal inkluderas enligt regel 1.12. 2.4.3Regel 2 Generell tillämplighet Om det inte uttryckligen anges ska design, konstruktion, kontroll, certifiering, drift och återvinning av fartyg genomföras i enlighet med reglerna i bilagan. 2.4.4Regel 3 Förhållande till andra krav, rekommendationer och riktlinjer Konventionsstater ska se till att reglernas krav i bilagan genomförs. Relevanta och tillämpliga krav, rekommendationer och riktlinjer utarbetade av Internationella arbetsorganisationen, , ska också beaktas. Relevanta och tillämpliga tekniska krav, rekommen- dationer och riktlinjer som följer av om förbud av export av avfall ska även de beaktas. Kapitel 2 Krav på fartyg Del A Design, konstruktion, verksamhet och underhåll av fartyg 2.4.5Regel 4 Kontroll av fartygs farliga material I enlighet med de krav som framgår av konventionens appendix ska varje konventionsstat förbjuda och/eller uppställa restriktioner för installation eller användande av de farliga material som räknas upp i appendix 1 för fartyg som får segla under konventionsstatens flagg eller verka med konventionsstatens godkännande. Konventions- staten ska också förbjuda och/eller uppställa restriktioner för installation eller användande av sådana farliga material i fartyg när fartyg ligger i hamn, på fartygsvarv inklusive reparationsvarv och offshoreterminaler. Konventionsstaten ska också vidta effektiva åtgärder för att säkerställa att fartyg följer dessa uppställda krav. 2.4.6Regel 5 Förteckning över farliga material Varje fartyg ska enligt regel 5.1 ha en inventeringslista över farliga material och ämnen ombord, Inventory of Hazardous Materials (IHM). Listan ska vara verifierad av antingen konventionsstatens regering eller av en person eller organisation som är auktoriserad för ändamålet. Vid verifierandet ska riktlinjer inklusive gränsvärden och undantag som följer av riktlinjer framtagna av IMO beaktas. Inventeringen av de farliga material och ämnen ska avse det specifika fartyget och minst ange de farliga material och ämnen som finns uppgivna i konventionens appendix 1 och 2. Listan ska också innehålla uppgifter om fartygets uppbyggnad eller utrustning, var materialet eller ämnena finns och ungefärliga mängder. Det ska också framgå om fartyget efterlever kraven i regel 4. Av regel 5.2 framgår det att alla existerande fartyg ska efterleva regeln 5.1 så långt det är praktiskt möjligt från det att konventionen träder i kraft, alternativt innan fartyget ska återvinnas. För det fall fartyget återvinns innan konventionen träder i kraft ska IMO:s riktlinjer och beaktas. Fartygets farliga material och ämnen enligt appendix 1 ska i vart fall identifieras när inventeringen upprättas. För befintliga fartyg ska en inventering sammanställas som beskriver vilken okulär besiktning och andra prover som används för att genomföra inventeringen. I arbetet med detta ska IMO:s riktlinjer beaktas. Del 1 av inventeringen ska enligt regel 5.3 underhållas regelbundet och uppdateras under hela fartygets livslängd. Inventeringen ska innehålla sådana nya installationer som innehåller farliga ämnen eller material som uppges i bilaga 2 och även innehålla relevanta ändringar i fartygets konstruktion och utrustning. Även här ska IMO:s riktlinjer beaktas. Innan ett fartyg återvinns ska inventeringen kompletteras med del 2 för fartygsgenererat avfall och del 3 för förrådsmaterial, utöver den underhållna och uppdaterade del 1. Inventeringen bestående av alla de 3 delarna ska sedan verifieras av regeringen eller den organisation eller person som regeringen har auktoriserat för verifiering. Även här ska riktlinjerna framtagna av IMO beaktas enligt regel 5.4. 2.4.7Regel 6 Procedur för att föreslå ändringar i appendix 1 och 2 Enligt underpunkten 1 får vilken stat som helst föreslå att appendix 1 och/eller 2 ska ändras enligt tillvägagångssättet i regel 6. Den föreslagna ändringen ska cirkuleras inom IMO i enlighet med konventionens artikel 18 och regel 6. När IMO får ett förslag ska IMO även meddela FN och (till exempel , WHO, IMO och ), olika organisationer som har avtal med IMO och icke- statliga organisationer med rådgivande status till IMO för att förslaget ska vara tillgängligt även för dem. IMO ska etablera en teknisk grupp enligt regel 7 för att den ska granska förslag som har inkommit enligt regel 6.1. Den tekniska gruppen ska granska förslaget tillsammans med ytterligare information, inklusive beslut tagna av andra inter- nationella organ beträffande deras eventuella listor över farliga material och ämnen, oavsett vilken organisation som ligger bakom. Den tekniska gruppen ska utvärdera och rapportera till IMO huruvida det farliga materialet eller ämnet i fråga kan leda till sådan allvarlig skadlig påverkan på människors hälsa eller miljön som konventionen syftar till att skydda och huruvida en ändring till tillägg 1 eller 2 därmed är befogad. Den tekniska gruppens granskning ska omfatta en utvärdering av förbindelsen/anknytningen mellan det farliga materialet eller ämnet i fråga och sannolikheten för att det kommer att leda till betydande ogynnsam effekt på människors hälsa eller miljön, baserat på den framlagda informationen eller annan relevant information som har kommit till gruppens kännedom. Gransk- ningen ska också innehålla en utvärdering av den potentiella riskminskning som kan uppnås av den föreslagna kontrollmetoden och andra kontrollmetoder som kan övervägas av gruppen. Granskning av tillgänglig information rörande teknisk möjlighet att genomföra kontrollmetoder ska också ingå. Vidare ska över- väganden av tillgänglig information rörande andra effekter som uppkommer av att en kontrollmetod införs på miljön, människors hälsa och säkerhet inklusive sjöfarare och arbetare och kostnader för internationell sjöfart och andra relevanta sektorer inkluderas. Även överväganden kring lämpliga alternativa möjligheter att kontrollera farliga ämnen och material, inklusive potentiella risker för alternativ, ska framgå. Överväganden kring riskerna vid återvinning av det farliga ämnet eller materialet ska också framgå, liksom överväganden kring lämpliga tröskelvärden och eventuella möjliga eller nödvändiga undantag. Om den tekniska gruppen kommer fram till att det farliga ämnet eller materialet troligen kommer att leda till betydande skadlig inverkan på människors hälsa eller miljön, ska inte avsaknaden av fullständig vetenskaplig bevisning användas som skäl för att förhindra gruppen från att fortsätta med en utvärdering av förslaget enligt regel 6.4.2. Den tekniska gruppens rapport ska vara skriftlig och ska beakta varje utvärdering och övervägande som redogörs för i regel 6.4.1. Enda undantaget är om den tekniska gruppen bestämmer att inte gå vidare med utvärdering och överväganden enligt underpunkterna 1.2 till 1.7 om gruppen efter utvärdering enligt underpunkten 1.1. kommer fram till att förslaget inte är befogat till fortsatt övervägande. Enligt regel 6.4.4 ska den tekniska gruppens rapport innehålla en rekommendation om huruvida internationell kontroll enligt denna konvention är befogad avseende det farliga materialet eller ämnet i fråga. Hänsyn ska tas till lämpligheten av de föreslagna specifika kontrollmetoderna i förslaget eller andra kontrollmöjligheter som gruppen tror är mer passande. IMO ska besluta om ett förslag till tillägg eller ändring av appendix 1 eller 2 och om det är lämpligt beakta den tekniska gruppens rapport. En föreslagen ändring eller tillägg ska specificera hur det ska appliceras på fartyg certifierade i enlighet med konventionens lydelse innan ändringen träder i kraft. Om rapporter kommer fram till att det farliga ämnet eller materialet troligen kommer att leda till betydande skadlig inverkan på människors hälsa eller miljön så som konventionen avser att minimera, ska avsaknaden av fullständig vetenskaplig bevisning inte användas som skäl för att förhindra att beslut fattas från att föra upp ämnet eller materialet på listan över farliga ämnen i appendix 1 eller 2. Ett beslut att inte godkänna förslaget hindrar inte framtida försök med ett nytt förslag enligt regel 6.5 om ny information blir känd . 2.4.8Regel 7 Tekniska grupper Av regel 7.1 framgår det att IMO kan upprätta en eller flera tekniska grupper beroende på behov. En teknisk grupp kan bestå av representanter från konventionsstater, IMO-medlemmar, FN och , myndigheter som har avtal med IMO och icke-statliga organisationer som är rådgivande till IMO. Sådana icke-statliga organisationer bör innehålla representanter från institut och laboratorier med kunskap om miljön och effekter av ämnen och gifter, marinbiologi, människors hälsa, ekonomiska analyser, riskhantering, fartygskonstruktion, internationell sjöfart, arbetsmiljö och hälsa och andra specialistområden som är nödvändiga för att objektivt granska tekniska krav i ett förslag. IMO ska bestämma villkor, organisation, delaktighet och tillvägagångssätt som en teknisk grupp ska fungera enligt. Villkoren ska se till att konfidentiell information skyddas. En teknisk grupp får träffas för möten men ska bemöda sig om att utföra sitt arbete skriftligt via e-post eller på andra liknande sätt. Enligt regel 7.3 får bara representanter för konventionsstater delta i arbetet att formulera rekommendationer till IMO. En teknisk grupp ska bemöda sig om att uppnå enighet inom gruppen. Om enighet inte är möjligt att uppnå ska gruppen kommunicera minoritetens åsikter också. Del B Förberedelser för fartygsåtervinning 2.4.9Regel 8 Generella krav Ett fartyg som ska återvinnas får bara återvinnas på en fartygsåtervinningsanläggning som är auktoriserad i enlighet med konventions krav samt auktoriserad att utföra sådan återvinning som fartygets plan för återvinning specificerar. Återvinnings- anläggningen ska också utföra åtgärder för att minimera rest- produkter från fraktat material, återstående bunkerolja och avfall ombord innan fartyget anländer till återvinningsanläggningen. Om det är fråga om ett tankfartyg ska det anlända till anläggningen med lasttankar och pumprum i sådant tillstånd att utrymmena kan certifieras som Säkert att beträda eller Säkert för heta arbeten, eller både och, i enlighet med återvinningsanläggningens nationella lagstiftning. Fartyget ska också tillhandahålla all erforderlig information om fartyget så att den nödvändiga planen för åter- kan tas fram. Fartyget ska också ha en komplett ifylld lista över farliga material och ämnen. Innan fartyget kan återvinnas ska det också certifieras som klart för återvinning av regeringen eller den myndighet som regeringen har bestämt, innan någon återvinning får påbörjas. 2.4.10Regel 9 Plan för återvinning av fartyget (Ship Recycling Plan) En fartygsspecifik plan för återvinning av fartyget ska tas fram av återvinningsanläggningen innan ett fartygs återvinning får påbörjas. Vid framtagandet av fartygets plan för återvinning ska IMO:s riktlinjer beaktas. Fartygets plan för återvinning ska tas fram med beaktande av information som fartygets ägare tillhandahåller. Planen ska upprättas på det språk som den konventionsstat som auktoriserat återvinningsanläggningen godkänner. Om språket inte är engelska, franska eller spanska ska planen för återvinning även översättas till ett av de språken, om inte konventionsstatens regering anser en översättning obehövlig. Planen för återvinning ska också inkludera uppgifter om bland annat förekomst, underhåll och övervakning av utrymmen som uppfyller Säkert att beträdas och Säkert för heta arbetens arbetsvillkor samt hur mycket material inklusive de som är med på inventeringen över farliga material och ämnen som kommer att hanteras. Planen för återvinning ska också vara uttryckligt eller tyst godkänd (beroende på vad staten har bestämt ska gälla enligt artikel 16.6) av den behöriga myndigheten som auktoriserat fartygsåtervinningsanläggningen. Den behöriga myndigheten ska skicka ett skriftligt mottagningsbevis till återvinningsanläggningen, fartygsägaren och regeringen från det att planen för återvinning emottogs (enligt regel 24). Därefter ska den behöriga myndigheten skicka sitt skriftliga beslut att bevilja eller avslå planen för återvinning till återvinningsanläggningen, fartygsägaren och regeringen, om inte tyst godkännande tillämpas i konventionsstaten. För det fall tyst godkännande tillämpas ska mottagningsbeviset specificera slutdatumet för den långa handläggningstiden.