sou · H0B378 · 2012-11-29 00:00:00 — Detta undantag bör dock utformas som en övergångsbestämmelse; se avsnitt 5.1. I 10 §, som avser skyldighet för polismyndighet att omhänderta tjänstekort som påträffas hos den som inte är behörig att inneha det, bör ordet polismyndighet bytas mot ordet . Enligt 13 § ska fastställa formulär för tjänstekort. Vidare får enligt samma bestämmelse besluta om ytterligare föreskrifter om tjänstekort. I dessa två fall bör ordet Centrala myndigheter under regeringen har som regel en författningssamling där myndighetens föreskrifter ska publiceras. Regler om författningssamlingarna finns i författningssamlingsförordningen (1976:725). Enligt bilaga 1 till förordningen ska ge ut , förkortad RPS FS. Bilagan bör ändras så att ger ut , förkortad PMY FS, och Säker- hetspolisen ger ut , förkortad SP FS. Förordningen om ersättning för sakskada till polismän och anställda inom kriminalvården När det gäller ersättning för sakskada enligt förordningen (1998:1379) om ersättning för sakskada till polismän och anställda inom kriminalvården m.fl. bör, såsom kommittén redovisat tidigare53, samma ordning införas som den som enligt förordningen gäller för sådana skador som drabbar anställda inom . Detta innebär att ersättningsbeslut som den nya fattar ska överklagas direkt hos allmän förvaltningsdomstol. En förutsättning för att en domstol ska kunna handlägga ett överklagande är dock att först, på begäran av den som beslutet angår, omprövat beslutet. En sådan ändring kan åstadkommas genom att de bestämmelser som avser endast polisen (del av 6 § och 7 §) upphävs och att övriga bestämmelser görs tillämpliga på såväl och Säkerhetspolisen som Kriminalvården. De nya bestämmelserna om omprövning är att betrakta som specialbestämmelser som enligt 3 § förvaltningslagen ska tillämpas i stället för omprövningsbestämmelserna i 27 och 28 §§ samma lag.54 Antalet överklaganden till är få och uppgår till ett par . Kommittén bedömer därför att det inte finns något behov av en särskild forumregel av det slag som gäller för Kriminalvården enligt den nuvarande lydelsen av 7 e §55 i förordningen. Det innebär att beslut ska överklagas till den förvaltningsdomstol inom vars domkrets den beslutande arbetsenheten är belägen.56 I polisutbildningsförordningen (1999:740) behöver vissa organisationsbegrepp bytas ut. Vidare bör, såsom kommittén redovisat i avsnitt 4.7.3, ordet polis i 4 § bytas ut mot ordet polisman. Överklagandebestämmelsen i 10 § har behandlats i avsnitt 2.3.3. 53Se avsnitt 2.3.3. 2004/05:176 s. 64. 55Hänvisningen i 7 e § borde rätteligen ha avsett 7 a § och inte 7 §. 56Se avsnitt 2.3.3. Vidare finns det behov av materiella ändringar i 1–5 §§ beroende på de bedömningar som görs under genomförandearbetet. Det kan då bl.a. finnas anledning att överväga i vilken omfattning som ska ansvara för utbildning av de polismän som arbetar vid . I avvaktan på detta bör bestämmelserna ändras på det sättet att de med oförändrat sakinnehåll anpassas till den nya organisationen. I avsnitt 4.11.1. föreslår kommittén att polisutbildningsförordningen ska inarbetas i den nya polisförordningen. De ändringar som behöver göras i polisutbildningsförordningen i samband med detta redovisas närmare i kommentaren till polisförordningen. Förordningen om Polisens utlandsstyrka Förordningen (1999:1155) om Polisens utlandsstyrka innehåller bestämmelser om bl.a. förmåner och villkor vid tjänstgöring i styrkan. är styrkan öppen för anställda vid såväl polismyndigheterna som inklusive Säkerhetspolisen. Ingen ändring är avsedd i detta avseende. Med hänsyn till att begreppet Polisen, som används i författningen, föreslås omfatta och Säkerhetspolisen, dvs. samma myndighetskrets som , behöver detta begrepp inte ersättas. Bemyndigandet i 2 § instruktionen för att organisera utlandsstyrkan, som är avsett att överföras till instruktionen för den nya Polismyndigheten57, torde ge myndigheten de befogenheter som behövs också i förhållande till personal som har Säkerhetspolisen som anställningsmyndighet. I 2–5, 7–9, 11 och 16–19 §§ finns bestämmelser om organisation, anställningsvillkor och övriga frågor som får anses ingå i uppdraget att organisera utlandsstyrkan. Här behöver därför ordet bytas ut mot ordet . Ytterligare överväganden beträffande förordningen, närmast av arbetsrättslig natur, kan behöva göras beroende på vilken myndighet som ska vara anställningsmyndighet för de anställda vid som tjänstgör i utlandsstyrkan. Denna fråga kan inte bedömas annat än i samband med genomförandet. I 21 § finns bestämmelser om rätt för att meddela tillämpningsföreskrifter till förordningen. Med hänsyn till att förordningen avser personal även vid en annan myndighet, Säkerhetspolisen, behövs denna bestämmelse även i den nya orga- 57 Se 24 § förslaget till instruktion för i SOU 2012:13. Ordet behöver dock bytas ut mot ordet . Förordningen med instruktion för I 3 § i kommitténs tidigare förslag till förordning (201x:xx) med instruktion för hänvisas till polisförordningen (1998:1558). Här behöver i stället hänvisningar göras till den nya polisförordningen (201x:xx). I 37 § instruktionen anges de organisationsenheter och funktioner som är obligatoriska vid . I övrigt bestämmer myndigheten sin organisation. Med hänsyn till att funktionen som vakthavande befäl är avsedd att vara obligatorisk bör även denna funktion redovisas här och inte i polisförordningen. I 48 §, som anger vilka ärenden som personalansvarsnämnden prövar, har hänvisningen till polisförordningen anpassats till motsvarande nya bestämmelser i den polisförordning som föreslås. Bestämmelsen i 58 § 1, som innehåller ett bemyndigande för att meddela tillämpningsföreskrifter för vissa bestämmelser i polisförordningen, har överförts till den nya polisförordning som föreslås. Under den fortsatta lagstiftningsprocessen kan det finnas anledning att överväga om inte vissa ytterligare bemyndiganden bör flyttas från instruktionen till främst polislagen (1984:387). Vidare har i 43 § orden avdelningen för lagts till före ordet särskilda. I enlighet med vad som anges i kommitténs betänkande SOU 2012:13 om behovet av ytterligare bestämmelser angående polismäns deltagande i verksamheten vid , bör det i instruktionen också regleras att anställda vid får tillkallas för att arbeta vid . Vidare bör det anges att den som har en sådan tidsbegränsad anställning, utan särskilt beslut, är ledig från sin anställning vid Polismyndigheten.58 Slutligen kan punkt 3 i övergångsbestämmelserna i förslaget till instruktion för avvaras, eftersom den lag med anledning av ny myndighetsorganisation inom polisen som kommittén föreslår, kommer att reglera den fråga som avses i övergångsbestämmelsen. nuvarande bestämmelser i 8 § förordningen (1989:773) med instruktion för och 6 kap. 11 polisförordningen (1998:1558). De ytterligare ändringar som behöver göras i förslaget till instruktion behandlas i SOU 2012:77.59 Lagen och förordningen om internationellt polisiärt samarbete Lagen (2000:343) om internationellt polisiärt samarbete och förordningen (2010:705) med samma namn innehåller bestämmelser om dels (4–8 §§ lagen och 2 kap. 1– 2 §§ förordningen), dels polisiärt samarbete i (9–10 §§ lagen), dels samarbete enligt Prümrådsbeslutet (16–23 §§ lagen och 3 kap. 1–16 §§ förordningen). I 11–15 §§ lagen finns gemensamma bestämmelser för och det polisiära samarbetet i . När det gäller att avgöra vilka begrepp som ska ersätta begreppen och de specificerade polismyndighetsbegreppen som förekommer i denna lagstiftning bör hänsyn tas till de internationella åtaganden på vilka bestämmelserna grundas. Enligt 8 § aktuell lag får en person som förföljts in på svenskt territorium tas i förvar av svensk polismyndighet. svensk polismyndighet bytas ut mot ordet . Enligt 9 § lagen ska danska polismän som har ingripit på svenskt territorium underrätta svensk polismyndighet på orten. I det svensk-danska polissamarbetsavtalet60 sägs i denna del att danska polismän som har vidtagit en åtgärd för att avvärja hot mot den allmänna ordningen eller säkerheten på Öresundsförbindelsen, ska anmäla detta till en svensk myndighet. När det gäller vissa aktiviter på svenskt territorium, nämligen sådant gränsöverskridandande förföljande som behandlas i 15 § nedan, ska dock enligt samma avtal61 i kontaktas. För tydlighetens skull bör om möjligt ett enhetligt organisationsbegrepp användas i båda bestämmelserna. Det ligger då närmast till hands att som begrepp använda namnet på den polisregion i vilken det som är polisdistrikt kommer att ingå. I 9 § bör därför orden svensk polismyndighet på orten bytas ut mot benämningen på den polisregionen. 59Se SOU 2012:77, avsnitt 10.2. 1999/2000:64 avsnitt 7.5.3 och bilaga 1 artikel 6. 1999/2000:64 avsnitt 7.8 och bilaga 1 artikel 8. I 11 § lagen om internationellt polisiärt samarbete anges att utländska tjänstemän ska, när de utövar befogenheter enligt lagen följa instruktioner som meddelas av behöriga svenska polismyndigheter. Här kan orden behöriga svenska polismyndigheter bytas ut mot ordet . I 15 § aktuell lag finns bestämmelser om gränsöverskridande övervakning och gränsöverskridande förföljande. I korthet innebär bestämmelserna att tar emot, beviljar eller vidarebefordrar framställningar om föregående samtycke till gränsöverskridande övervakning (15 § första stycket första meningen och andra stycket första meningen) att tar emot anmälningar och framställningar om bistånd vid gränsöverskridande övervakning utan föregående samtycke (15 § andra stycket första meningen) att närmast berörd polismyndighet beslutar om gränsöverskridande förföljande (15 § första stycket andra meningen) och att kontakter som avser instruktioner för verksamheten, begäran om att denna ska upphöra och liknande tas om hand på svensk sida av berörd polismyndighet (15 § andra stycket andra meningen). Enligt huvudregeln i artikel 40.1 i ska samtycke till gränsöverskridande övervakning in på en annan stats territorium inhämtas i förväg, dvs. innan gränsen överskrids. Begäran ska ställas till en av varje land särskilt utsedd centralmyndighet. har i samband med undertecknandet av avtalet om anslutning till anvisat som sådan central myndighet.62 När det gäller gränsöverskridande förföljande ställer inget krav på att en myndighet i den mottagande staten ska utses att fungera som kontaktpunkt för de utländska tjänstemännen. Däremot innehåller det svensk-danska polissamarbetsavtalet en bestämmelse i artikel 8.3 som innebär att danska polismän vid förföljande över Öresundsförbindelsen ska kontakta i Skåne.63 Med hänsyn till att anmält som behörig myndighet när gäller att ta ställning till eller vidarebefordra 1999/2000:64 s. 115. 1999/2000:64 avsnitt 7.8 och bilaga 1 artikel 8. framställningar om gränsöverskridande övervakning med föregående samtycke, finns det anledning att i den nya uttryckligen begränsa denna befogenhet i 15 § första stycket till och till den polisregion som huvudkontoret i det enskilda fallet bestämmer. Även uppgift enligt 15 § andra stycket första meningen att ta emot anmälningar och framställningar om bistånd vid gränsöverskridande övervakning utan föregående samtycke bör, i syfte att uppnå enhetlighet vid handläggningen, tilläggas . Kommittén har uppmärksammat att frågan om gränsöverskridande övervakning förekommer även inom den verksamhet som Säkerhetspolisen bedriver. Kommittén förordar därför att såväl 15 § första stycket som andra stycket första punkten kompletteras med en bestämmelse av innebörd att även Säkerhetspolisen, inom ramen för den polisverksamhet som Säkerhetspolisen leder och bedriver, ska kunna pröva de frågor som avses i dessa två bestämmelser. Det bör uppmärksammas att en sådan befogenhet för Säkerhetspolisen kan kräva nya överväganden från svensk sida om ansvarig centralmyndighet enligt artikel 40.1 i . Vidare bör – med hänsyn till vad som uttalades i förarbetena64 vid lagens tillkomst om vikten av snabba kontaktvägar vid ett gränsöverskridande förföljande – befogenheten att besluta om detta enligt 15 § tilläggas berörd polisregion. Detsamma bör gälla övriga kontakter som behöver tas med svensk myndighet med anledning av ett efterföljande eller en övervakning enligt 15 §. Enligt 2 kap. 1 § första stycket förordningen ska bl.a. och en polismyndighet samråda med den berörda polismyndigheten eller åklagaren innan myndigheten fattar beslut om samtycke till gränsöverskridande övervakning i de fall det pågår en förundersökning avseende den person som är föremål för övervakningen. Enligt vad som föreslagits kommer i den nya , myndighetens huvudkontor, eller den polisregion som huvudkontoret utser, att besluta om sådant samtycke. Bestämmelser om samråd kan i fortsättningen meddelas genom myndighetsinterna föreskrifter. Däremot bör samrådsskyldigheten i förhållande till åklagaren vara kvar. I övrigt behöver orden och en polismyndighet bytas ut mot ordet . Eftersom såväl huvudkontoret som polisregionerna 64 Se prop. 1999/2000:64 avsnitt 7.8.3. är organisatoriska enheter inom är det tillräckligt att myndigheten anges. Enligt 2 kap. 1 § andra och tredje styckena ska vidare och en polismyndighet samråda med Försvarsmakten i vissa fall innan myndigheten beslutar om samtycke till eller tar emot en anmälan om gränsöverskridande övervakning. Även här bör i båda styckena orden och en polismyndighet bytas ut mot ordet . I 3 kap. 1–2 §§ och 3 § första stycket förordningen finns bestämmelser om befogenheter och skyldigheter för och polismyndigheter när det gäller informationsutbyte vid större evenemang. Här bör orden och polismyndigheter bytas ut mot ordet . Enligt 3 kap. 3 § andra stycket förordningen fattar beslut om det bistånd enligt första stycket som ska lämnas av polisväsendet. och fattar beslut om det bistånd som ska lämnas av respektive myndighet. Bestämmelsen om mandat får ses mot bakgrund av en organisation med självständiga polismyndigheter. I en organisation med bör särregleringen för polisväsendet upphävas. I stället bör det, i likhet med vad som gäller för och , anges att själv beslutar om det bistånd som ska lämnas. I 3 kap. 3 § tredje stycket anges att ska vara samordnande myndighet för det bistånd som avses i 3 kap. 3 § om det inte är uppenbart att någon annan myndighet bör vara samordningsansvarig. Polisens nya organisation ger inte anledning att lägga detta ansvar på en myndighet utanför polisen. Här bör således ordet bytas ut mot ordet . Av 3 kap. 4 a § förordningen framgår att det svenska kontaktstället ska bistå den egna myndigheten och bl.a. polismyndigheter när det gäller att söka i utländska DNA-register, fingeravtrycksregister och fordonsregister i enlighet med vissa förutsättningar som anges lag. Av 2 § första stycket ) förordningen (1989:773) med instruktion för framgår att är svenskt kontaktställe för förmedling av uppgifter. Av kommitténs förslag till 22 § instruktion för Polismyndigheten65 framgår att denna uppgift är avsedd att gå över på den nya . Följaktligen behöver polismyndigheter inte 65 Se SOU 2012:13 s. 72 ff. längre anges i denna bestämmelse. Däremot bör Säkerhetspolisen läggas till. I 3 kap. 4 b § har bemyndigats att ingå vissa överenskommelser som avser utbyte av DNA-profiler. Eftersom enligt nämnda bestämmelse i myndighetens instruktion är utsedd att vara nationellt kontaktställe för förmedling av uppgifter även här, och det som framgått är avsett att denna uppgift ska gå över på den nya , bör bemyndigandet i 4 b § avse den nya . I 3 kap. 16 § förordningen anges att får, efter samråd med vissa i paragrafen uppräknade myndigheter, meddela de föreskrifter som behövs för verkställighet av bestämmelserna om samarbete enligt Prümrådsbeslutet. Här bör ordet bytas mot ordet . Vidare bör Säkerhetspolisen anges bland de myndigheter med vilka samråd ska ske. Lagen om internationellt tullsamarbete Lagen (2000:1219) om internationellt tullsamarbete är avsedd att ge den rättsliga grunden för tullmyndigheterna att fullgöra det samarbete med andra staters tullmyndigheter som åtagit sig genom internationella överenskommelser. Av 1 och 2 §§ lagen framgår att eller annan behörig svensk myndighet ska bistå bl.a. utländsk myndighet om det följer av en sådan internationell överenskommelse som har till syfte att förhindra, upptäcka, utreda eller beivra överträdelser av tullbestämmelser. Enligt 1 kap. 5 § avses med behörig svensk myndighet bl.a. eller en polismyndighet. Av förarbetena66 framgår att med behörig myndighet enligt tullsamarbetskonventionen avses varje myndighet som enligt nationell lagstiftning har behörighet att vidta åtgärder för att bekämpa överträdelser av och brott mot tullbestämmelser. Polismyndigheterna har enligt utlänningslagen ansvaret för den del av gränskontrollen som avser personer och har även rätt att ingripa mot smugglingsbrott på samma sätt som mot annan brottslighet. Mot denna bakgrund bör med behörig myndighet enligt 1 kap. 5 § i den nya organisationen avses . I de, antagligen sällsynta undantagsfall, då Säkerhetspolisen leder polisverksamhet inom detta område har Säkerhetspolisen samma ställning som . Detta följer av det förslag 66 Se prop. 1999/2000:122 s. 29 f. till ändring av 7 § andra stycket polislagen (1984:387) som kommittén redovisar på annat ställe i detta betänkande. Lagen och förordningen om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder Lagen (2003:1156) om överlämnande från enligt en europeisk arresteringsorder och förordningen (2003:1179) med samma namn innehåller bestämmelser om överlämnande mellan medlemsstaterna i EU av den som ska lagföras för brott eller avtjäna en frihetsberövande påföljd. Lagstiftningen gäller för dessa fall istället för utlämningslagstiftningen. Av 8 kap. 2 § lagen framgår att tillstånd att genom transportera den som ska utlämnas eller överlämnas till en annan stat kan beviljas i vissa fall. Enligt bestämmelsen är det som ska bevilja sådant tillstånd. Av förarbetena67 framgår att valts därför att styrelsen har ansvar för och överblick över de gränskontroller där frågan om transitering kan bli aktuell. Mot denna bakgrund bör befogenheten tilläggas . Vidare bör ordet polismyndighet bytas mot ordet i 6 kap. 5 §, 7 kap. 1 och 2 §§ samt 8 kap. 1 §. Förordningen (2003:1179) med samma namn innehåller tillämpningsbestämmelser till lag. I 9 § anges att beslutande myndighet i vissa fall ska underrätta den polismyndighet som ska verkställa beslutet. redovisat i avsnitt 4.2.3 bör bestämmelser som innehåller ett på detta sätt preciserat polismyndighetsbegrepp i handlingsregler myndigheter emellan inte få någon motsvarighet i den nya . Här bör således istället begreppet anges. För att underlätta handläggning bör bestämmelsen kompletteras med en bestämmelse om att det av underrättelsen ska framgå var den som beslutet avser förvaras eller annars vistas. I 17, 19 och 25 §§ aktuell förordning, som avser underrättelser och verkställighet, bör orden och polismyndigheten bytas ut mot . 2003/04:7 s. 151. Lagen och förordningen om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar I 3 och 15 §§ lagen (2003:1174) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar anges att svensk polis under vissa förutsättningar får ingå överenskommelser om att inrätta gemensamma utredningsgrupper eller om bistånd i en brottsutredning som genomförs av tjänstemän med skyddsidentitet. Om förundersökning inte pågår kan en sådan överenskommelse ingås av bl.a. eller den polismyndighet som styrelsen bestämmer. Om en förundersökning pågår får en sådan överenskommelse ingås av polismyndighet som leder förundersökningen. De internationella åtaganden på vilka lagen grundas synes inte hindra att befogenheten i förstnämnda fall istället tilläggs . Här kan nämnas att motsvarande lösning valdes 2005 då åklagarmyndigheterna lades samman till . I sistnämnda fall bör befogenheten tilläggas då den leder förundersökningen. Slutligen bör i 11 § ordet polismyndighet bytas ut mot ordet . Att Säkerhetspolisen har ställning i de fall Säkerhetspolisen leder den polisverksamhet som de tre bestämmelserna avser, följer i och för sig av kommitténs förslag till ändring av 7 § andra stycket polislagen. I tydlighetens intresse finns det dock anledning att uttryckligen ange Säkerhetspolisen i de tre paragraferna. I förordningen (2003:1176) om vissa former av internationellt samarbete i brottsutredningar, som innehåller tillämpningsbestämmelser till lagen, är det tillräckligt att i 3 och 4 §§ byta ut orden polismyndighet och mot ordet . Lagen och förordningen om transitering av tredjelandsmedborgare I 2 § lagen (2005:754) om transitering av tredjelandsmedborgare anges att är centralmyndighet enligt ett i lagen specificerat EG-direktiv om bistånd vid transitering. Vidare anges i 3 § att i denna egenskap ska utse de polismyndigheter som ska vara kontaktorgan vid de flygplatser i som kan bli aktuella för transitering. De internationella åtaganden på vilka lagen grundas synes inte hindra att befogenheten enligt 2 § istället tilläggs . Även 3 § måste anpassas till den nya organisationen. Det är då lämpligt att falla tillbaka på det EG- direktiv som är grunden för bestämmelsen i 3 §. Enligt artikel 4.5 i direktivet68 ska centralmyndigheten utse kontaktpunkter för alla relevanta transitflygplatser som kan kontaktas under hela den tid som transiteringen genomförs. Mot denna bakgrund bör 3 § utformas så att ordet byts mot och vidare att direktivets text i artikel 4.5 tas in i bestämmelsen. För tydlighetens skull bör ansvar för att utse kontaktpunkter uttryckligen begränsas till . Slutligen behöver orden i 4 § och polismyndigheten i 7 § bytas ut mot ordet . Förordningen (2005:755) om transitering av tredjelandsmedborgare innehåller tillämpningsföreskrifter till lag. I 1, 2 och 5 §§ finns bestämmelser om föreskriftsrätt och underrättelseskyldighet för . I dessa bestämmelser bör ordet bytas ut mot . I 3 och 4 §§ finns bestämmelser om att i vissa fall ska samråda med polismyndigheten på den flygplats där transiteringen ska genomföras. I den nya kommer samrådskyldighet och övriga handläggningsrutiner inom myndigheten att kunna regleras av interna föreskrifter. De båda bestämmelserna kan därför upphävas. Med hänsyn till att åtaganden vilar på internationella åtaganden, är det angeläget att väl fungerande rutiner skapas även i den nya . Lagen om tillämpning av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som skall åtfölja överföringar av medel Lagen (2008:99) om tillämpning av och rådets förordning (EG) nr 1781/2006 om information om betalaren som skall åtfölja överföringar av medel innehåller bestämmelser som är avsedda att komplettera EG-förordningen med samma namn. Enligt 3 § lagen har tillagts vissa uppgifter som ankommer på behörig myndighet enligt två artiklar i EG-förord- ningen. Det gäller dels uppgiften att ta emot vissa meddelanden 68 Se prop. 2004/05:168 bilaga 1. från en betalningsmottagares betalningsleverantör (artikel 10), dels befogenheten att göra vissa förfrågningar (artikel 14). Av förarbetena framgår att Finanspolisen, som är en organisatorisk enhet inom , är avsedd att vara mottagare av de meddelanden som avses i artikel 10. Vidare framgår att förfrågningsrätten i artikel 14 var avsedd att samordnas med skyldigheten för fysiska och juridiska personer i 9 § andra stycket lagen (1993:768) om åtgärder mot penningtvätt att anmäla misstankar om penningtvätt. Också uppgiften att ta emot sådana anmälningar ankom på Finanspolisen. Den aktuella bestämmelsen är ersatt av 3 kap. 1 § lagen (2009:62) om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism Även enligt denna bestämmelse, se nedan i detta avsnitt, är avsikten att Finanspolisen ska ha uppgiften att emot anmälningar. Mot denna bakgrund bör uppgifterna enligt 3 § lag tilläggas Polismyndigheten.69 Lagen om åtgärder mot penningtvätt och finansiering av terrorism