sou · GZB343 · 2012-01-01 00:00:00 — Rådets direktiv /36/EEG av om samordning av för- farandet vid offentlig upphandling av varor är tillämpligt när en upp- handlande myndighet, såsom en lokal myndighet, avser att sluta ett skriftligt kontrakt med ekonomiska villkor om leverans av produkter med en i formellt hänseende fristående enhet vilken kan fatta egna beslut oberoende av denna myndighet, oberoende av om denna enhet själv är en upphandlande myndighet. 4.3En närmare formulering av in house-undantaget Av domen i mål C-107/98, Teckal, framgår att två kriterier måste vara uppfyllda för att avtal mellan en lokal myndighet som är upp- handlande myndighet och en fristående juridisk person ska kunna vara undantagna upphandlingsskyldighet enligt in house-undan- taget (punkt 50). Kriterierna tar sikte på dels den upphandlande myndighetens kontroll över den fristående juridiska personen, dels omfattningen av den verksamhet som den juridiska personen bedriver tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den. In house-undantaget och Teckal-kriterierna har bekräftats och utvecklats av i en rad avgöranden. I mål C-295/05, Asemfo, har domstolen återgett sin rättspraxis enligt följande (punkt 55). Enligt domstolens fasta rättspraxis krävs det enligt direktiven om offentlig upphandling inte någon anbudsinfordran, även om avtals- partnern är en i förhållande till den upphandlande myndigheten fri- stående juridisk person, om två villkor är uppfyllda. Den myndighet som är upphandlande myndighet ska utöva en kontroll över den fri- stående enheten motsvarande den kontroll som den utövar över sin egen förvaltning, och denna enhet ska bedriva huvuddelen av sin verk- samhet tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den. Likartade beskrivningar av in house-undantaget finns i bl.a. domarna i mål C-480/06, kommissionen mot (), punkt 34, och C-537/07, Sea, punkt 36. Även om det således finns en fast praxis från är domstolens formulering av Teckal-kriterierna och in house-undan- taget delvis oklar, bl.a. på grund av att de olika språkversionerna av praxis om in house-undantaget, m.m. domarna innehåller uttryck som i vissa avseenden inte är helt för- enliga med varandra. 4.3.1Fristående juridisk person eller fristående enhet? I flera av domar formuleras att in house-undan- taget gäller för avtal med en fristående juridisk person. Begreppet återfinns t.ex. i domarna i mål C-107/98, Teckal, punkt 50, mål C- 26/03, Stadt , punkt 49, C-29/04, kommissionen mot (Mödling), punkt 34, C-295/05, Asemfo, punkt 55 och mål C-537/07, Sea, punkt 36. I stället för eller vid sidan av begreppet fristående juridisk person har även uttrycket fristående enhet använts i flera domar, exempelvis i målen Teckal, punkt 51, Stadt , punkt 49, C- 458/03, Parking Brixen, punkt 57, Mödling, punkt 34, Asemfo, punkt 55 och C-480/06, kommissionen mot (), punkt 34. På rättegångsspråken har domstolen uttryckt sig på ett liknande sätt. I den italienska versionen av Teckal-domen förekommer således både begreppet una persona giuridicamente distinta och begreppet un ente distinto. I spanska versioner förekommer uttrycken una persona jurídicamente distinta och la persona distinta (Asemfo-domen) samt uttrycken una entidad jurídicamente distinta och la entidad distinta (Sea-domen). De tyska versionerna av domarna i Stadt Halle-målet och Mödling-målet innehåller uttrycket Einrichtung [] rechtlich unterscheidet. I domen i mål C- 324/07, Coditel förekommer uttrycket lentité i den franska versionen och begreppet enhet i den svenska översättningen. I engelska översättningar förekommer uttrycken a person legally distinct, an entity legally distinct, a body distinct och a body legally distinct. Mot bakgrund av de olika uttrycken i domar synes enligt mening in house-undantaget inte begränsa sig till anskaffning från juridiska personer utan också vara tillämpligt på anskaffning från andra formellt fristående enheter. Samma bedömning har gjorts i förarbetena (prop. 2009/10:134, s. 13) till den temporära bestämmelsen i 2 kap. 10 a § . praxis om in house-undantaget, m.m. 4.3.2Är innehav ett krav? I de svenska språkversionerna av avgöranden anges att den fristående enheten ska bedriva huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den (bl.a. domarna i mål C-107/98, Teckal, punkt 50, mål C- 340/04, Carbotermo, punkt 33, mål C-295/05, Asemfo, punkt 55 och mål C-573/07, Sea, punkt 36). Detta uttryck antyder att in house-undantaget förutsätter exempelvis ägande eller medlem- skap. I den svenska versionen av domen i mål C-29/04, kommis- sionen mot (Mödling), punkt 34, används uttrycket den eller de upphandlande myndigheter som äger enheten. På rättegångsspråken har domstolen i vissa fall däremot uttryckt sig på ett sätt som innebär att huvuddelen av verksamheten ska bedrivas tillsammans med den eller de myndigheter som kontrol- lerar den. I den italienska versionen av Teckal-domen, punkt 50, anges con l'ente o con gli enti locali che la controllano och samma uttryck finns i Sea-domen, punkt 36. I den tyska versionen av Mödling-domen, punkt 34, finns emellertid uttrycket diese Einrichtung ihre Tätigkeit im Wesentlichen mit der oder den öffentlichen Stellen verrichtet, die ihre Anteile inne- haben. Ett likartat ordval finns i den tyska versionen av domen i mål C-458/03, Parking Brixen, punkt 58. I den spanska versionen av Asemfo-domen, punkt 55, används uttrycket dicha persona debe realizar la parte esencial de su actividad con el ente o entes públicos que la controlan. Engelska versioner av avgöranden innehåller uttryck som that entity must carry out the essential part of its activities with the local authority or authorities which control it (Asemfo-domen, punkt 55) eller that body out the essential part of its activities with the controlling local authority or authorities (Sea-domen, punkt 36). I domen i mål C-349/97, mot kommissionen (Tragsa), punkt 204, används dock uttrycket where the person out most of its activity with the authority or authorities which own it. Enligt mening ger de olika språk- versionerna av avgöranden ett sammantaget intryck av att in house-undantaget inte förutsätter att den eller de upphandlande myndigheter som kontrollerar den fristående enheten äger eller på annat sätt innehar den (se även Steinicke och Groesmeyer, EUs udbudsdirektiver, 2 uppl., 2008, s. 176). praxis om in house-undantaget, m.m. annan fråga är om tillräcklig kontroll kan vara svårare att uppnå om det saknas t.ex. ägarskap i relationen mellan den upphandlande myndigheten och den fristående enheten. 4.3.3Lokala och andra myndigheter som upphandlande myndigheter Av praxis följer att in house-undantaget kan vara tillämpligt såväl då den upphandlande myndigheten är en lokal myndighet, t.ex. en kommun (bl.a. domen i mål C-107/97, Teckal) som då den upphandlande myndigheten är en statlig myndighet (bl.a. domen i mål C-295/05, Asemfo). Däremot har EU-dom- stolen inte på ett klart sätt behandlat frågan om också upp- handlande myndigheter som inte är offentliga myndigheter kan tillämpa in house-undantaget. I vad mån undantaget skulle kunna åberopas av sådana upphandlande myndigheter behandlas i avsnitt 5.1. 4.3.4Formulering enligt hittillsvarande praxis Mot bakgrund av det som anförts ovan anser att in house-undantaget och Teckal-kriterierna enligt hittills- varande praxis kan formuleras på följande sätt. Ett anbudsför- farande krävs inte vid ett oneröst avtal som ingås med en – i för- hållande till den offentliga myndighet som är upphandlande myndighet – fristående enhet, om a)den upphandlande myndigheten utövar en kontroll över den fristående enheten som motsvarar myndighetens kontroll över sin egen förvaltning (kontrollkriteriet), och b)den fristående enheten bedriver huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som kontrollerar enheten (verksamhetskriteriet). Huvudregeln om upphandlingsskyldighet när det finns ett avtal gäller oberoende av om den fristående enhet med vilken avtalet ingås själv är en upphandlande myndighet (bl.a. domarna i mål C- 107/98, Teckal, punkt 51, mål C-26/03, Stadt , punkt 47, och mål C-220/05, Auroux, punkt 66). I vad mån en sådan fristående praxis om in house-undantaget, m.m. enhet kan tillämpa in house-undantaget vid anskaffning från en offentlig myndighet som kontrollerar den, behandlas i avsnitt 5.2. 4.4In house-undantaget gäller för all unionsrätt om upphandling dom i mål C-107/98, Teckal, avsåg det nu upp- hävda varudirektivet (93/36/EEG) och den definition av varuupp- handlingskontrakt som fanns i artikel 1 a. Likartade definitioner av olika kontrakt fanns i de andra äldre direktiven på det klassiska om- rådet (artikel 1 a i respektive direktiv) och finns även i direktiv /18/EG (artikel 1.2 a) liksom i direktiv /17/EG (artikel 1.2 a). Att domstolens bedömning i Teckal-domen har relevans också för de andra äldre upphandlingsdirektiven på det klassiska området har bekräftats i flera avgöranden (bl.a. domen i mål C-458/03, Parking Brixen, punkt 59). har även uttalat att denna rättspraxis är relevant för tolkningen av direktiv /18/EG (domen i mål C-573/07, Sea, punkt 37 och domen i mål C-196/08, Acoset, punkt 52). I Acoset-domen anförde dess- utom att dess rättspraxis är relevant för tolkningen av direktiv /17/EG (punkt 52). Bland de hittillsvarande avgörandena om in house-undantaget finns dock inget som direkt gällt tillämplig- heten av detta direktiv (jfr avsnitt 4.8). Acoset-domen, som rörde en tjänstekoncession, gällde tillämpligheten av fördragsbestäm- melser (jfr nedan). Det är inte bara tillämpningsområdet för upphandlingsdirek- tiven som har avgränsats i enlighet med resonemanget i Teckal- domen. Ett flertal av rättsfallen på området har gällt avtal om tjänstekoncessioner. Sådana omfattades inte av de äldre direktiven på det klassiska området och omfattas i princip inte heller av direktiv /18/EG. Vidare omfattas tjänstekoncessioner varken av det äldre direktivet på försörjningsområdet eller av direktiv /17/EG. Däremot kan EUF-fördragets grundläggande bestäm- melser och principer aktualiseras vid tilldelning av tjänstekonces- sioner (se avsnitt 2.1.2). Av praxis följer emellertid att dessa inte gäller om Teckal-kriterierna är uppfyllda. I bl.a. Sea- domen, punkt 37, har domstolen angett att artiklarna 12, 43 och 49 i EG-fördraget (numera artiklarna 18, 49 och 56 i EUF-fördraget) och de allmänna principer som artiklarna ger uttryck för inte är praxis om in house-undantaget, m.m. tillämpliga i ett sådant fall. Flera av avgöranden angående Teckal-kriterierna har gällt tjänstekoncessioner (se domarna i mål C-231/03, Coname, C-458/03, Parking Brixen, C- 410/04, ANAV, C-324/07, Coditel och C-196/08, Acoset, se även domen i mål C-573/07, Sea, punkt 35–40). 4.5Vissa generella aspekter på Teckal-kriterierna Enligt har Teckal-kriterierna särskilt till syfte att undvika att konkurrensen snedvrids (domen i mål C-340/04, Carbotermo, punkt 59). I flera domar har anfört att kriterierna, såsom undantag från de allmänna unionsrättsliga bestämmelserna, ska tolkas strikt. Vidare har domstolen anfört att det är den som avser att åberopa in house-undantaget som har bevisbördan för att det verkligen finns sådana omständigheter som motiverar att undantag görs (domarna i mål C-26/03, Stadt , punkt 46 och mål C- 458/03, Parking Brixen, punkt 63). 4.6.1En helhetsbedömning av möjligheterna att påverka strategiska mål och viktiga beslut Kontrollkriteriet innebär att den upphandlande myndigheten ska utöva en kontroll över den fristående enheten som motsvarar den kontroll som myndigheten utövar över sin egen förvaltning. Vid bedömningen av om kontrollkriteriet är uppfyllt ska enligt göras en helhetsbedömning. Samtliga relevanta lagbestämmelser och omständigheter ska beaktas (domarna i mål C-458/03, Parking Brixen, punkt 65, C-340/04, Carbotermo, punkt 36, C-324/07, Coditel, punkt 28 och C-537/07, Sea, punkt 65). Kontrollen över den fristående enheten ska motsvara den kontroll som myndigheten utövar över sin egen förvaltning, men detta innebär inte ett krav på att kontrollmöjligheterna i alla aspekter ska vara identiska. Kontrollen ska emellertid vara effektiv (Coditel-domen, punkt 46). praxis om in house-undantaget, m.m. För att kontrollkriteriet ska vara uppfyllt ska kontrollen göra det möjligt för myndigheten att påverka de beslut som fattas av den fristående enheten. Det ska vara fråga om en möjlighet till av- görande påverkan på såväl strategiska mål som viktiga beslut (bl.a. Parking Brixen-domen, punkt 65). I de svenska språkversionerna av avgöranden förekommer även ordvalet bestäm- mande inflytande på såväl strategiska mål som viktiga beslut (Coditel-domen, punkt 28 och Sea-domen, punkt 65). I jämförelse med andra språkversioner framstår begreppen som synonyma. De omständigheter som kommit under prövning i EU-dom- stolens praxis om kontrollkriteriet kan sammanföras i huvud- grupper efter olika frågeställningar. Dessa är i viss mån över- lappande men kan på ett övergripande plan sägas ta sikte på a)den fristående enhetens form, b)olika innehavare av den fristående enheten, c)relationen mellan den upphandlande myndigheten och den fri- stående enheten, samt d)eventuell marknadsmässig inriktning hos den fristående enheten. 4.6.2Olika former av fristående enheter I avgöranden har förekommit olika typer av juridiska personer såsom fristående enheter. Att den fristående enheten varit av ett visst slag har i sig inte i något fall medfört att ansett att den upphandlande myndigheten haft otillräcklig kontroll. I fråga om aktiebolag har anfört att tillämpning av in house-undantaget på intet sätt utesluts av att den fristående enheten har en sådan form (domen i mål C- 573/07, Sea, punkt 41). I mål C-107/98, Teckal, var den fristående enheten ett italienskt särskilt företag (eller snarare en sammanslutning i enlighet med lagbestämmelser om sådana företag). Mål C-324/07, Coditel, gällde en belgisk kooperativ mellan- sammanslutning. Flertalet av mål angående in house-undantaget har gällt aktiebolag. Spanska aktiebolag (SA) förekom i mål C- 349/97, mot kommissionen (Tragsa), mål C-295/05, praxis om in house-undantaget, m.m. Asemfo, och mål C-220/06, Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia mot Administración General del Estado. Italienska aktiebolag (SpA) var aktuella i mål C-231/03, Coname, mål C-410/04, ANAV, mål C-340/04, Carbo- termo, mål C-337/05, kommissionen mot , mål C-371/05, kommissionen mot (Mantova), och mål C-573/07, Sea. Även mål C-458/03, Parking Brixen, rörde ett italienskt aktiebolag (AG). Vidare var det fråga om ett italienskt bolag i mål C-196/08, Acoset. I mål C-220/05, Auroux, var den fristående enheten ett franskt bolag. Vidare gällde mål C-26/03, Stadt , ett tyskt aktiebolag (GmbH), mål C-29/04, kommissionen mot (Mödling), ett österrikiskt aktiebolag (GmbH) och mål C-215/09, Mehiläinen och Terveystalo Healthcare, ett finskt aktiebolag (Oy). 4.6.3Olika innehavare av den fristående enheten har i flera avgöranden behandlat frågan om en upphandlande myndighet kan utöva tillräcklig kontroll över en fristående enhet när denna innehas (kontrolleras) tillsammans med andra upphandlande myndigheter. En annan fråga som återkommit i domstolens praxis är om kontrollkriteriet kan vara uppfyllt då privata företag innehar andelar i den fristående enheten. Vidare har domstolen i några fall berört i vad mån tillräcklig kontroll kan utövas då den upphandlande myndighetens innehav av en fristående enhet är indirekt, dvs. kontrollen utövas via ytter- ligare en fristående enhet, exempelvis ett holdingbolag. Flera upphandlande myndigheter är innehavare av den fristående enheten Om den upphandlande myndigheten ensam eller tillsammans med andra offentliga myndigheter äger i det bolag som tilldelats det aktuella kontraktet tyder detta enligt EU- domstolen som regel på, utan att vara av avgörande betydelse för bedömningen, att den upphandlande myndigheten utövar en kontroll över bolaget som motsvarar den kontroll som myndig- heten utövar över sin egen förvaltning (domarna i mål C-340/04, praxis om in house-undantaget, m.m. Carbotermo, punkt 37, mål C-295/05, Asemfo, punkt 57, och mål C-324/07, Coditel, punkt 31). Den fristående enhet, Brutélé, som kom under bedömning i Coditel-målet var en belgisk kooperativ mellan- sammanslutning till vilken ett antal kommuner och ett kommunalförbund var anslutna. bestod i sin tur av kommuner. Den nationella tvist, som föranledde EU- domstolens förhandsavgörande, hade uppkommit till följd av att Uccle kommun hade beslutat att teckna andelar i Brutélé och att direkttilldela Brutélé en tjänstekoncession i form av driften av kommunens nät för kabel-tv. Enligt var kontrollkriteriet uppfyllt för de offentliga myndigheter som var anslutna till en sådan samman- slutning som Brutélé. Domstolen anförde att det inte är nöd- vändigt att den kontroll som en offentlig myndighet utövar över en fristående enhet är individuell. En offentlig myndighet som innehar andelar i enheten tillsammans med andra myndigheter kan i stället utöva erforderlig kontroll gemensamt med dessa myndigheter (punkt 45–46). Som förklaring anförde domstolen bl.a. att den möjlighet som offentliga myndigheter har att använda sig av egna medel för att tillhandahålla offentliga tjänster kan utövas i samarbete med andra offentliga myndigheter (punkt 47). EU- domstolen anförde vidare att det saknar betydelse vilket besluts- förfarande, bl.a. majoritetsbeslut, som används i fråga om ett kollegialt organ (punkt 51). Även när den fristående enheten är ett aktiebolag som ägs av flera offentliga myndigheter kan kontrollkriteriet vara uppfyllt genom gemensamt utövad kontroll. Så var fallet i mål C-573/07, Sea, som gällde ett italienskt aktiebolag som ägdes av ett antal kommuner. I domen upprepade ovan angivna uttalanden i Coditel-domen (punkt 54–60 i Sea-domen). Gemensamt utövad kontroll om den upphandlande myndigheten är minoritetsinnehavare av den fristående enheten Betydelsen av att den upphandlande myndigheten är innehavare av endast en minoritet av andelarna i den fristående enheten har behandlats av i några domar. I mål C-231/03, Coname, var bakgrunden att den italienska kommunen Cingia de hade direkttilldelat en tjänste- praxis om in house-undantaget, m.m. koncession avseende bl.a. distribution av gas till aktiebolaget . Bolaget var till största delen offentligägt men Cinga de kommun ägde av kapitalet. Enligt EU- domstolen var denna andel så obetydlig att den inte möjliggjorde en sådan kontroll som den hänskjutande domstolen hade angett (punkt 24). Tolkningsfrågan som ställts gällde om det fanns hinder mot direkttilldelning när kommunens andel var så liten att den inte gjorde det möjligt att utöva en direkt kontroll över företagets verksamhet (punkt 8). Utöver detta konstaterade att åtminstone till viss del var privatägt (se nedan om uttrycket var privatägt). Bolaget kunde därför inte anses utgöra en organisation för intern administration av en offentlig tjänst för de kommuner som innehade andelar däri (punkt 26 i Coname- domen). Vad gäller betydelsen av privat delägande, se nedan. Trots bedömningen i Coname-målet med avseende på Cinga de kommuns andelsinnehav kan avgörandet inte läggas till grund för att det skulle vara uteslutet att kontrollkriteriet är uppfyllt vid ett lågt – eller till och med obetydligt – andelsinnehav. I de senare domarna i mål C-324/07, Coditel, och mål C-573/07, Sea, förtyd- ligade nämligen att den i Coname-domen inte uttalade sig i frågan huruvida tillräcklig kontroll kunde utövas gemensamt (punkt 52 i Coditel-domen och punkt 61 i Sea-domen). I dessa avgöranden hänvisade också till domen i mål C-295/05, Asemfo, och angav att det där framhållits att kontroll- kriteriet, under vissa omständigheter, kan vara uppfyllt i det fall en offentlig myndighet endast innehar av kapitalet i ett offentligt företag (punkt 53 i Coditel-domen och punkt 62 i Sea- domen). I Sea-domen anförde som slutsats utifrån bl.a. bedömningarna i Coname- och Asemfo-domarna, att om en offentlig myndighet blir minoritetsägare i ett helt offentligägt aktiebolag i avsikt att anförtro det att utföra en offentlig tjänst, kan den kontroll som de offentliga myndigheter som äger bolaget utövar över detta anses motsvara den kontroll som de utövar över sina egna förvaltningar när denna utövas gemensamt av dessa myndigheter (punkt 63). praxis om in house-undantaget, m.m. Delvis privat innehav av den fristående enheten Om ett privatägt företag är delägare i en fristående enhet, om än i minoritetsställning, är det enligt uteslutet att den upphandlande myndigheten kan utöva en kontroll över enheten som motsvarar dess kontroll över den egna förvaltningen (bl.a. domarna i mål C-26/03, Stadt , punkt 49, C-29/04, kommis- sionen mot (Mödling), punkt 46, C-220/05, Auroux, punkt 64, C-324/07, Coditel, punkt 30 och C-537/07, Sea, punkt 46, se även domen i mål C-231/03, Coname, punkt 26). Att ett företag som lyder under privaträttsliga regler, t.ex. ett aktiebolag, är delägare i en fristående enhet behöver däremot i sig inte innebära att det finns ett privat ägande som utgör hinder för kontroll. I mål C-371/05, kommissionen mot (Mödling), invände kommissionen bl.a. mot att aktier i den aktuella fristående enheten ägdes av två aktiebolag. , som ansåg att kontrollkriteriet var uppfyllt, bemötte invändningen med hänvis- ning till att obestritt anfört att dessa företag var kommunala företag (punkt 27–28). I domen i mål C-26/03, Stadt , förklarade grunden för sin uppfattning om privat delägande som hinder för kontroll (punkt 50–51). Domstolen anförde att sambandet mellan en offentlig myndighet, som är en upphandlande myndighet, och dess egen verksamhet styrs av överväganden och krav som är specifika för ett sammanhang där mål av allmänintresse efter- strävas. Privata investeringar i företag styrs däremot alltid av över- väganden som är specifika för privata intressen och som har andra syften. Enligt skulle vidare tilldelningen av ett kontrakt till ett halvoffentligt företag utan anbudsinfordran under- gräva målsättningen om fri, icke snedvriden konkurrens och principen om likabehandling, särskilt som ett privat företag som är delägare skulle få en fördel gentemot sina konkurrenter. Trots den strikta inställningen till privat delägarskap godtog i mål C-196/08, Acoset, att kontrollkriteriet kunde vara uppfyllt för en fristående enhet med privata delägare om dessa valts ut efter ett anbudsförfarande. Bakgrunden i målet var att en regional italiensk provins och kommuner inom denna hade ingått ett samarbetsavtal som innebar bildandet av en lokal myndighet () med ansvar för den integrerade vattenförsörjningen i provinsen. ATO:s styrande organ beslutade att tjänsten att till- handahålla den integrerade vattenförsörjningen skulle tillhanda- praxis om in house-undantaget, m.m. hållas av ett bolag som hade både privata och offentliga ägare och i vilket det allmänna var majoritetsägare. Beslutet baserades på en möjlighet i den italienska lagstiftningen om att lokala offentliga tjänster fick utföras av bolag med blandat offentligt och privat ägande, där de privata aktörerna valts ut genom ett offentligt anbudsförfarande. En anbudsinfordran avseende val av närings- idkare som privat minoritetsägare vidtogs därefter. I anbudsförfarandet var det slutligen endast ett bolag, Acoset SpA, som var intresserat. Beslut fattades emellertid då av ATO:s styrande organ om att inte avsluta upphandlingen och att inte bilda det halvoffentliga bolaget samt om att ogiltigförklara anbudsför- farandet. Anledningen var att man befarade att förfarandet stred mot unionsrätten. Efter att Acoset väckt talan mot beslutet vände sig den nationella domstolen till med en begäran om för- handsbesked. , som utgick från att förfarandet avsåg en koncession, bedömde att artiklarna 43, 49 och 86 i EG-fördraget (numera artiklarna 49, 56 och 106 i EUF-fördraget) inte utgjorde hinder för en direkt tilldelning (punkt 63).