sou · H0B373 · 2012-11-09 00:00:00 — Mindre avvikelser får dock göras, om inte syftet med planen eller bestämmelserna motverkas. 4Metoder för undersökning av mineralförekomst 4.1Definition av undersökning enligt minerallagen Med undersökning avses enligt 1 kap. 3 § minerallagen arbete i syfte att påvisa en fyndighet av ett koncessionsmineral och att utröna fyndighetens sannolika ekonomiska värde och dess beskaffenhet i övrigt, i den mån sådant arbete innebär intrång i markägarens eller annan rättsinnehavares rätt. Definitionen medför att sådan mineralletning som inte innebär ett intrång i annans rätt alltså inte är att anse som undersökningsarbete i lagens bemärkelse. Metoderna för undersökningsverksamhet har varit desamma . Här följer en översiktlig beskrivning av de metoder som används vid mineralundersökning. Informationen är hämtad från Vägledning för prospektering i – 2012, ett dokument utarbetat av . Avsnitt 4.2.8 och 4.2.9. avseende särskilda metoder för undersökning efter olja och gas bygger på information från vid geologiska undersökning (SGU) i . Undersökning av utgår normalt från de geologiska kartor och databaser som sammanställts och tillhandahålls av SGU. Med utgångspunkt från dessa kartor och databaser identifieras områden som är särskilt intressanta att undersöka närmare. Eftersom mineralerna är spridda och uppblandade med andra m.m. är de svåra att hitta och också kostsamma att bearbeta. Undersökningsverksamheten syftar därför till att inom ett geologiskt intressant område hitta av sådan koncentration att den kan göras ekonomisk brytvärd. Metoder för undersökning av mineralförekomst Själva undersökningsarbetet kan genomföras med olika undersökningsmetoder. Dessa kan delas in i geologisk kartläggning, geofysisk mätning och geokemisk provtagning. 4.2.1Blockletning och geologisk kartläggning Det första steget i undersökningsarbetet utgörs vanligtvis av blockletning och geologisk kartläggning. Vid blockletning letar man efter mineraliserade och geologiskt omvandlade stenar och block i terrängen. De block som kan tänkas vara intressanta i malmgeologiskt hänseende karteras. Kartering innebär att man noterar stenens eller blockets läge och bergart. Man tar också ett prov från stenen eller blocket med hjälp av hammare och skickar det på analys för bestämning av metallinnehåll. Vid geologisk kartläggning letar man upp hällar i terrängen och studerar i vilken riktning inlandsisen har gått över hällen och vilken lutning bergarterna i hällen har. På detta sätt kan man få en uppfattning om i vilken riktning mineraliseringen går. Prover tas från intressanta hällar. Proverna skickas för analys av metallinehåll. Blockletning och geologiska kartläggning utförs av geologer, geofysiker och fälttekniker genom undersökningar i fält. Den geologiska informationen sammanställs i databaser och på geologiska kartor tillsammans med sådan information som framkommer vid markgeofysisk mätning och geokemisk provtagning (se nedan). Blockletning och geologisk kartläggning medför vanligtvis ingen skada på marken. Vid geologisk kartläggning kan det dock krävas att mossa tas bort för att frilägga lämpliga berghällar och stenblock. Vid kartläggning av geologin inom stora områden används flygplan eller helikopter. Flygplanet eller helikoptern förses med en ram genom vilken man leder elektrisk ström så att det bildas ett elektriskt magnetfält. Om det finns magnetiska ämnen i marken man flyger över ger det utslag i form av avvikelser i magnetfältet. Av- vikelserna registreras av mätinstrument på flygplanet eller helikop- Metoder för undersökning av mineralförekomst Resultaten kan vägleda prospektören till platser med lovande geologiska förutsättningar. När ett intressant område avgränsats genomförs geofysisk mätning på marken. Markens fysiska egenskaper kartläggs då med olika typer av bärbar utrustning. Markgeofysiska mätningar kan utföras året runt. En vanlig mätmetod är att man till fots eller med hjälp av ett lättare terrängfordon (snöskoter eller fyrhjuling) lägger ut en lång kabel runt ett kvadratformat område. Området är vanligtvis cirka en kvadratkilometer stort. Liksom vid kartläggning med hjälp av flygplan eller helikopter leder man sedan elektrisk ström genom kabeln så att det bildas ett magnetfält. Därefter går man till fots med mätutrustning i en ryggsäck och mäter vid ett antal mätpunkter om det finns någon avvikelse i magnetfältet. Mätteknikern går över området i ett rutnät där avståndet mellan mätlinjerna varierar . Avståndet mellan mätpunkterna varierar oftast . genomförs i princip alltid orientering vid mätningen med hjälp av GPS-navigation. Mätresultaten skickas till geofysiker för tolkning. Effekten på mark och omgivning vid markgeofysisk mätning är vanligtvis obefintlig eller mycket liten. Vid vissa geofysiska mätningar används lättare terrängfordon, varvid skador kan uppstå på mark, ungskog och vegetation. I de fall kabeln ligger kvar i terrängen kan det finnas risk för att renar eller andra djur fastnar i kabeln. Berggrunden täcks vanligtvis av lösa jordlager, morän, som slitits av från berggrunden av inlandsisen och spridits när isen förflyttade sig. Man kan därför hitta spår av och metaller från omgivande berggrund i moränen. Moränprovtagning kan ske på olika sätt. Vid moränprovtagning av ytmorän, spadprovtagning, grävs ett hål i marken tills man når opåverkad mineraljord, den så kallade C- horisonten. Provtagning sker vanligtvis på 0,5–. Mineraljorden samlas upp i en provpåse, varefter gropen fylls igen med det uppgrävda materialet. I de fall man vill göra provtagningar djupare ner används handhållen borrmaskin. Då borras ett litet hål i jorden, vanligtvis någon eller djupt och med en diameter . Metoder för undersökning av mineralförekomst ner på borröret, den s.k. borrsträngen, sitter en provtagare som fångar upp provet på det djup borren befinner sig när borrningen avbryts. Moränproverna skickas på analys av mineral- och metallinnehåll. Ytmoränprovtagning innebär att moränen blottläggs och att grunda hål borras. Påverkan sker endast på mycket små ytor. Om prospektören är noga med att återfylla och täcka igen hålet efter spadprovtagning medför sådan undersökning liten eller ingen påverkan på den yttre miljön. När man identifierat ett intressant område görs olika typer av provborrningar för att klargöra bergets beskaffenhet på djupet. Eftersom borrningarna är kostsamma föregås borrningar vanligtvis av noggranna analyser av var man bör borra. Borrmaskinerna kan variera i form och storlek. De flesta borrmaskiner drivs av dieselmotorer och har en sekundär drivmekanism som är hydraulisk. När ett intressant område har identifierats med hjälp av blockletning, geologisk kartering, geofysiska mätningar och geokemisk provtagning på ytan kan man fortsätta undersökningarna med jordborrning och ytbergsprovtagning. Syftet med denna typ av undersökningsmetoder är att undersöka ett större område inom vilket man har indikationer på att det finns mineraliseringar. Vid jordborrning tas prover ur jordlagret på mellan 0–, ovanför det fasta berget. Vid ytbergsprovtagning tas prover från den översta delen av berget. Jordborrning och ytbergsprovtagning är relativt dyra undersökningsmetoder. Vanligtvis kostar jordborrningen 300–per meter. Avståndet mellan proverna variera vanligtvis 10–. Jordproverna och bergproverna läggs i förpackningar och transporteras iväg på lättare terrängfordon för att sedan skickas på analys. Metoder för undersökning av mineralförekomst Kärnborrning utförs vanligtvis som det sista steget i undersökningsarbetet, när ett område med hjälp av andra metoder har identifierats som intressant och ska undersökas mer i detalj. Med hjälp av en ringformig diamantbesatt krona borras kärnor, stavar, ut från berget. Borrkärnan är vanligtvis i diameter. Borrhålslängden kan variera från tiotals meter till mer än . Kärnborrning utförs antingen vertikalt från ytan eller horisontellt på olika djup i existerande gruvor. Sådana borrhål kan vara . När kärnröret är fullt tas det upp och töms. Borrkärnorna läggs i speciella lådor och transporteras därefter iväg till ett borrkärnearkiv för geologisk kartering och provtagning. Mineraliserade delar av borrkärnan skickas till ett laboratorium där metallinehållet analyseras. När borrningen är utförd genomförs ibland även geofysisk loggning av borrhålet. En eller flera sonder upphängda i en stålvajer sänds ned i borrhålet för registrering av olika parametrar. Syftet med loggningen är att få information om bergets och grundvattnets fysiska egenskaper. Kärnborrning från markytan utförs ofta med en bandgående maskin eller med bistånd från någon form av terränggående fordon. Vid denna typ av borrning krävs det vatten för kylning och borttransport av borrkax. Vattnet tas vanligtvis från närliggande borrhål, vattendrag eller egen tank. Borrkax är den restprodukt som bildas vid borrning, och den består av samma material som den genomborrade grunden och vatten. Kärnborrning är en dyr undersökningsmetod. Ett borrhål kostar i regel per meter, beroende på djup. RC är förkortning för reverse circulation. Denna metod används när man vill ha större provmängder och är vanligast vid guldprospektering. Metoden går ut på att man med tryckluft blåser upp bergartsfragment som kallas bergchips eller borrkax ur borrhålet under pågående borrning. Vanligtvis samlar man upp borrkaxet för varje borrad meter i stora säckar. Dessa prov karteras och en mindre men representativ mängd av prover skickas för analys av metallinnehållet. Metoder för undersökning av mineralförekomst De borrar som används vid RC-borrning är lika stora som de som använd vid kärnborrning. De hål som borras är vanligtvis 10– i diameter och . Det behövs inget vatten vid denna typ av borrning. RC-borrning är i regel snabbare och något billigare än kärnborrning. 4.2.4.4Påverkan på yttre miljö vid borrning Borrningsarbete innebär i många fall att borrmaskiner och annan utrustning måste transporteras ut i väglös terräng med motorfordon, antingen på snöföre eller på barmark. Borrmaskinen är vanligtvis monterad på en bandvagn eller transporteras ut i terrängen med en skogstraktor. kan även helikopter användas för att lyfta ut borrutrustningen i terrängen. För att ta sig till en borrplats används i första hand befintliga vägar, men ibland krävs avverkning av skog för att borrmaskinen och annan utrustning ska kunna transporteras fram till borrplatsen. Vid körning i terräng kan det uppstå tryck- och erosionsskador på underliggande mark. Skador kan emellertid uppstå även om marken är snötäckt, särskilt vid dåligt tjälad mark. Markskador kan leda till lägre tillväxt hos träden, risk för urlakning och spridning av slam och sediment i vattendrag samt spridning av rotröta. Själva borrningsarbetet innebär visst buller från borrmaskinen. Vatten från borrningen släpps vanligtvis ut i marken vid borrplatsen. I känsliga områden, t.ex. vid en skyddad bäck eller en vattentäkt, kan sedimentation ske i bassänger eller containrar för att minska mängden partiklar i vattnet innan det släpps ut. När borrningen är utförd förses borrhålet med ett rör som kapas vid markytan och försluts med ett lock. Hålet brukar inte markeras på något särskilt sätt. Med hjälp av dagens GPS-teknik är det ändå möjligt att hitta hålen igen. Borrningsarbeten kan innebära problem för rennäringen eftersom renarna kan bli skrämda av borrmaskinerna och den verksamhet som uppkommer i samband med borrningsarbetet. Ett borrningsarbete inom betesmarken kan innebära extra stress för renarna, särskilt när djuren är svaga . Om det pågår borrningsarbeten på eller i närheten av en flyttled kan det innebära att renarna vid förflyttning mellan olika betesområden blir skrämda och tar fel väg. Detta kan medföra att renarna kommer nära vägar Metoder för undersökning av mineralförekomst och järnvägsspår, eller till raviner och branta stup, varvid renarna kan störta nedför stupet med allvarliga skador eller dödsfall som följd. 4.2.5Särskilda metoder vid undersökning efter gas och olja Naturgas förekommer i bergarter som är rika på organiskt material, både i porösa reservoarbergarter där den ansamlats i olika fällor samt som mikroskopiskt bunden gas i mörka skiffrar med högt organiskt innehåll. Naturgasen bildas när det organiska innehållet i bergarten utsätts för stort tryck och/eller hög temperatur. Gas kan även i mindre omfattning bildas genom bakteriell nedbrytning av organiskt material. Gasen stannar kvar i naturligt förekommande mikroskopiska hålrum och sprickor i bergarten, s.k. shale gas. Vid traditionell gas-och oljeprospektering söker man efter gas och olja i porösa bergarter, exempelvis sandsten och revkalksten. Sådana bergarter finns till exempel på och i södra . har man även börjat utvinna skiffergas, dvs. naturgas som lagrats i skiffer. Detta förekommer bland annat i alunskiffer. När man letar efter naturgas och olja använder man sig inledningsvis i huvudsak av samma metoder som vid undersökning efter . Därutöver används en lång rad geofysiska undersökningar, särskilt gravimetermätningar och seismik. En gravimeter mäter jordens dragningskraft. Tyngre bergarter ger större dragningskraft. Mindre dragningskraft kan tyda på att det finns en olje- eller gasfyndighet. Vid seismiska mätningar skickar man vibrationsvågor från mark- eller havsytan genom berggrunden och registrerar reflexerna från olika gränsytor mellan bergartslagren. Metoden ger en detaljerad bild av bergartsstrukturen ned . De data som samlats in från dessa undersökningar bearbetats och tolkats med avseende på geologiska formationer. Utifrån resultaten identifieras lämpliga lokaliseringar för provborrningar. Vid prospektering efter olja och gas i porös reservoarbergart (t.ex. sandsten eller revkalksten) använder man sig av s.k. teleskopborrning. Det betyder att man stegvis går ner i borrhålsdiameter för att kunna gå ner till ofta . Borrningen görs med s.k. rotationsteknik där borrstången och borrkronan roterar och mal ner berget. I intressanta avsnitt kan man även göra kärnborrning för detaljerad provtagning av berggrunden. Den första delen av ett borrhål kan även utföras med s.k. hammarborrning med tryck- Metoder för undersökning av mineralförekomst luft eller hammarborrning med trycksatt vatten. Det första stycket av borrhålet kan vara ganska grovt, i diameter. När den första etappen borrats klart förses det med ett foderrör som cementeras fast mot berget. Diametern på borrhålet minskas sedan succesivt och hålet förses med foderrör ända tills man når reservoarbergarten. Då borrar man ett hål, i diameter, och förser hålet med ett filter. Därefter sänks trycket i utrymmet ovanför den del av borren som är ovanför filtret och vätska med gas eller olja kan pumpas upp. När man prospekterar efter s.k. skiffergas i exempelvis alunskiffer använder man sig av de olika borrtekniker som beskrivits ovan för att ta sig ner till alunskiffern. När man nått alunskiffern påbörjas kärnborrning. Den borrkrona som används vid kärnborrningen roterar och bryter loss små flisor av berget eller maler ner berget till ett fint sediment. Vatten förs ned genom borrstängerna och går ut i själva borrkronan. Borrkaxet och borrvätskan transporteras upp till ytan i mellanrummet mellan borrstängerna och borrhålets vägg. Borrvätskan består vanligtvis av vatten med en tillsats av antingen lerbaserade eller polymerbaserade borrvätskor. Både de lerbaserade borrvätskorna och de polymerbaserade borrvätskorna, som är gjorda av stärkelse alternativt cellulosa, gör att bl.a. vattnets viskositet ökar. Detta möjliggör att större flisor av berget kan lyftas upp till markytan än om det varit rent vatten. Borrvätskan har också en smörjande effekt på de rörliga delarna av utrustningen och bygger upp en film på insidan av borrhålet som motverkar att den tränger ut i bergformationen. Hur mycket borrvätska som blandas i vattnet styrs av hur väl man får upp borrkaxet, vattentrycket, vattenflödet och eventuella spolförluster. När borrvätskan kommer upp till ytan avleds den via slangar eller ledningar till en sedimenteringsbassäng i en eller flera containrar för att silas och därefter transporteras ner i borrhålet igen. Vid behov tillförs ny borrvätska. Liksom vid kärnborrning efter transporteras borrkärnan upp till ytan, förpackas och skickas till laboratorium för analys. Metoder för undersökning av mineralförekomst 4.2.6Påverkan på yttre miljö vid undersökning efter olja och gas Liksom vid mineralprospektering krävs vid prospektering efter gas och olja tunga transporter av utrustning till och från borrplatsen. Verksamheten medför utsläpp till luft från transporter och arbetsmaskiner på platsen. Vid borrning efter olja och gas används vatten som pumpas ner i borren och sedan transporteras upp till ytan. Bergarterna kan innehålla tungmetaller och alunskiffer kan dessutom innehålla höga halter av uran. Dessa ämnen kan transporteras med vattnet och borrkaxet upp till ytan, och om det finns sprickor i borrhålet kan det finnas risk för att de sprids ut till grundvattenreservoarer närmare ytan. Borrvätskan innehåller också kalium- och natriumföreningar som kan bilda salter och, och om ämnena sprids till omgivande grundvatten, förorena dricksvattnet. Vid prospektering efter olja och gas finns det risk för s.k. blowouts om man stöter på en olja- eller gaskälla med högt tryck. För att förebygga skador måste borriggen vara försedd med en Blow Out Preventor (BOP). Den är placerad där borrsträngen kommer upp från marken eller på havsbottnen om borrningen sker till havs. Om borren stöter på ett område i berggrunden med så högt tryck att det är risk för explosion, blow out, blockerar BOP:n borrhålet vid markytan. Övertrycket i borrhålet kan sedan justeras genom hydraliska ventiler på BOP:n. Eftersom alunskiffern kan ha en hög halt av tungmetaller kan det borrkax som tas upp vid borrning i skiffern komma att klassas som farligt avfall. Det ska i så fall hanteras separat och deponeras i enlighet med gällande regler för farligt avfall på en godkänd anläggning. Om det finns risk för att alunskiffern kan innehålla en hög halt av radioaktivitet kan ett tillstånd från avseende hantering av radioaktivt avfall vara nödvändigt. 5Undersökning enligt minerallagen – en växande verksamhet Intresset för undersökningsverksamhet beror mycket på det allmänna konjunkturläget. Mineralprospektering är en verksamhet som är beroende av riskkapital, vilket innebär att aktivitetsnivån sjunker vid lågkonjunktur. Här följer en översikt över de trender som kan tydas inom de senaste årens undersökningsverksamhet. 5.2Ett ökat antal ansökningar om undersökningstillstånd och beviljade undersökningstillstånd En tydlig trend är, med undantag för en viss nedgång under lågkonjunkturen och hela 2009, att intresset för undersökning ökar. låg antalet beviljade undersökningstillstånd runt 150 stycken per år.1 Intresset för undersökning ökade därefter kraftigt mellan 2005 och 2007.2 uppgick antalet nya ansökningar till mellan 400 och 500 , och antalet beviljade undersökningstillstånd översteg 300 . Lågkonjunkturen resulterade i minskat intresse . Under dessa år inkom 243 respektive 241 nya ansökningar per år.3 Antalet nya ansökningar har legat på 1Bergsstatens årsrapport s. 5, Bergsstatens årsrapport s. 5. 2Bergsstatens årsrapport s. 5, Bergsstatens årsrapport s. 5 och Bergsstatens årsrapport s. 5. 3Bergsstatens årsrapport , s. 5 och Bergsstatens årsrapport s. 5. Undersökning enligt minerallagen – en växande verksamhet drygt 200 per år.4 inkom 191 ansökningar om nya undersökningstillstånd.5 Figur: Antal ansökta och beviljade undersökningstillstånd 2001–2011 5.3Ökat intresse för förlängning av undersökningstillstånd har intresset för att fortsätta att genomföra undersökningsarbeten efter den första treårsperioden ökat betydligt. I många områden med gällande tillstånd har prospekteringsresultaten således varit sådana att bolagen velat genomföra ytterligare undersökningar, vilket är ett tecken på en hög aktivitetsnivå.6 –2004 inkom och beviljades förlängd undersökningstid för mellan 100 och 150 undersökningstillstånd per år.7 Denna siffra har legat på mellan 200 och 300 stycken. inkom 353 ansökningar om förlängning av undersökningstillstånd.8 4SGUs verksamhetsberättelse och årsredovisning 2011 s. 8. 5SGUs verksamhetsberättelse och årsredovisning 2011 s. 8. 6SGUs verksamhetsberättelse och årsredovisning 2011 s. 8. 7Bergsstatens årsrapport s. 15. 8SGUs verksamhetsberättelse och årsredovisning 2011 s. 8. Undersökning enligt minerallagen – en växande verksamhet Figur: Antal ansökningar om förlängning av undersökningstillstånd 2001–2011 5.4Intresse för nya undersökningsområden –ökade intresset för undersökning kraftigt i de sex Bergslagenlänen , , , , och län. Intresset ökade också i och län.9 har emellertid intresset för prospektering växt även i de delar av landet som inte tidigare varit aktuella för undersökning. Ett antal ansökningar har till exempel prövats avseende fjällområdet i , samt områden med alunskiffrar i , och Skåne.10 Att tillstånd i allt högre grad söks i områden som inte tidigare undersökts leder till att ansökningarna avser allt större arealer. I områden där det saknas information från tidigare undersökningar måste man inleda med mer översiktliga metoder, såsom kartläggning från flygplan, vilket också kräver större områden. Detta har lett till att arealerna som täcks av undersökningstillstånd har ökat. Vid slut omfattade alla gällande undersökningstillstånd , vilket motsvarade av landets yta. Den högsta siffran hitintills noterades vid slutet av . Då täckte alla gällande undersökningstillstånd 22 661 kvadrat- 9Bergsstatens årsredovisning2006 s. 8. 10Bergsstatens årsrapport s. 8. Undersökning enligt minerallagen – en växande verksamhet kilometer, vilket motsvarade av landets yta.11 Vid slut täcktes , motsvarande , av yta av undersökningstillstånd.12 5.5Fler berörs av undersökningsarbetet Den ökande aktiviteten innebär också att ett större antal fastighetsägare och rättighetshavare numera berörs av undersökningsarbete. Antalet fastighetsägare och rättighetshavare som berördes av undersökningstillstånd var cirka 4 500. var motsvarande siffra 20 869 fastighetsägare och rättighetshavare. har antalet sjunkit, och var det 7 030 fastighetsägare och rättighetshavare som berördes av nya undersökningstillstånd. Antalet aktörer på undersökningsområdet har också växt. Vid utgången av 2003 var det 45 företag som innehade undersökningstillstånd.13 Antalet företag som har undersökningstillstånd har därefter ökat succesivt och var som högst , 109 stycken.14 5.7Intresse för nya mineraler har koppar varit den vanligast förekommande mineralen i ansökningarna. En tendens är att sökandens förstahandsintresse är riktat mot fler koncessionsmineral än de som var vanliga. började sökandena visa ett större intresse för molybden, silver, nickel, järn och uran. Uran hade inte alls förekommit i ansökningarna.15 11Bergsstaten årsrapport s. 9. –2001 var emellertid tillståndsarealen större, mellan 23 . 12SGUs verksamhetsberättelse och årsredovisning 2011 s. 8. 13Bergsstatens årsrapport s. 5. 14Bergsstatens årsrapport s. 9. 15Bergsstatens årsrapport s. 8. 6Ansökningar och beslut om undersökningstillstånd 2008 och 2009 Av utredningsdirektiven framgår att utredaren ska kartlägga och analysera hur kommunikationen sker mellan företag, mark- och sakägare samt kommuner i samband med undersökningstillstånd. För att få en grundläggande uppfattning om hur processen vid ansökan om undersökningstillstånd fungerar inleddes utredningsarbetet med en översiktlig granskning av 265 ansökningar om undersökningstillstånd som inkommit till bergmästaren mellan och , och de beslut bergmästaren meddelat i dessa ärenden. I det följande görs en sammanfattning av granskningen och de slutsatser som kunde dras av denna. 6.2Innehållet i ansökan om undersökningstillstånd