sou · H0B371 · 2012-10-31 00:00:00 — Därvid kan det dock vara nödvändigt med ett visst risktagande vid kapitalplaceringen. Det sagda talar för att kommunerna i vart fall inte kommer att få sämre avkastning på sitt kapital om det placeras på den allmänna 6 Avser uppgifter om kommunernas upplåningskostnader per hos Kommun- invest, som har en marknadsandel om av hela kommunsektorns utestående låne- skuld. kapitalmarknaden än om det är bundet i en fastighet som är upp- låten med tomträtt. Detta beror dock givetvis på hur kommunen väljer att förvalta inlösenersättningen. 13.3.2Administrativa och samhällsekonomiska konsekvenser Bedömning: Ett genomförande av förslaget om inlösen av tomt- rättsfastigheter kommer sannolikt inte att leda till några administrativa eller samhällsekonomiska konsekvenser. Under en lång övergångsperiod, kan dock domstolarnas kost- nader antas öka med . Förslaget innebär att det uppkommer en ny måltyp vid dom- stolarna. Detta kommer att ge upphov till kostnader både för parterna och för domstolarna. Storleken av dessa kostnader är svåra att be- döma. Sannolikt kommer dock antalet mål om inlösen av tomt- rättsfastighet att vara ganska begränsat. I den mån mål om inlösen ändå kommer att förekomma blir tvistefrågorna i mångt och mycket desamma som i mål om omprövning av avgäld. I kommersiella sammanhang kan detta förväntas leda till ganska omfattande rätte- gångar med höga kostnader för parter och det allmänna som följd. I mål om inlösen som avser småhustomträtter torde å andra sidan kostnaderna i det enskilda målet vanligen bli begränsade. Efter en övergångsperiod torde antalet inkomna mål inte nämnvärt påverkas av de nya bestämmelserna. efter lagens ikraft- trädande kan dock antalet tomträttsmål antas öka med uppskatt- ningsvis 50 mål . Snittkostnaden för ett fastighetsmål var . Detta ger en ökad kostnad för dom- stolarna med . För parterna är naturligtvis en domstolsprocess förenad med vissa kostnader. Dessa kostnader är svåra att uppskatta; de beror på målets natur och på hur parten för sin talan. Den enskilde tomt- rättshavaren väljer under alla förhållanden själv om han eller hon vill väcka talan och därmed utsätta sig för risken för att stå för egna och motpartens rättegångskostnader. Den valmöjligheten har inte fastighetsägaren; denne kan dock minimera sina risker genom kloka processekonomiska överväganden. Bedömning: Om de föreslagna bestämmelserna om friköp in- förs, begränsas den kommunala självstyrelsen. I övrigt medför förslagen inte några övriga konsekvenser av det slag som om- nämns i kommittéförordningen (1998:1474) och förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Införandet av en rätt till inlösen av tomträttsfastigheter skulle inne- bära en förhållandevis betydande begränsning i den kommunala självstyrelsen, se närmare om vår bedömning i det avseendet av- snitten 11.4.2 och 11.5.1. Enligt direktiven ska vi särskilt uppmärksamma om våra förslag i den praktiska tillämpningen kan få olika effekter för kvinnor och män. Några sådana konsekvenser har vi inte kunnat finna. Vi har inte heller i övrigt funnit att våra förslag leder till några andra kon- sekvenser som enligt kommittéförordningen (1998:1474) och för- ordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning ska redovisas. Det kan härvid särskilt framhållas att våra överväganden beträff- ande ersättning vid inlösen vilar på en bedömning av vad som är förenligt med , se närmare avsnitten 4.4 och 11.7.1. 14.1Förslaget till lag om ändring i jordabalken (nya bestämmelser om avgäld) Förslagen till nya bestämmelser om tomträttsavgäld föranleder betydande ändringar i 13 kap. jordabalken. Utöver de ändringar i sak som vi har behandlat i allmänmotiven innehåller lagförslaget också vissa språkliga och redaktionella ändringar i det kapitlet. Där har också införts mellanrubriker i syfte att öka överskådligheten. I dessa delar är dock, i den utsträckning inte annat sägs i det följande, ingen ändring i sak avsedd. Tillkomsten av ett betydande antal nya paragrafer i 13 kap. har föranlett en omnumrering av de hittillsvarande 12–26 §§ i kapitlet. Följande tabell illustrerar hur kapitlets hittillsvarande paragraf- indelning förhåller sig till förslagets. 11–19 §§ 32 och 33 §§ (i förordning) De ändringar som görs i 13 kap. påverkar endast i ett fall annan lagtext, nämligen 21 kap. 5 § jordabalken. 1 § Nyttjanderätt till fastighet kan för visst ändamål mot årlig avgäld i pengar upplåtas som tomträtt enligt detta kapitel. I tomträtt får upplåtas panträtt och annan nyttjanderätt än tomträtt samt servitut och rätt till elektrisk kraft. Till förmån för tomträtt får upplåtas servitut. Avtalsvillkor som avviker från bestämmelser i detta kapitel är utan verkan, om inte något annat anges särskilt. I 1 § har införts ett nytt tredje stycke. Den nya bestämmelsen ger uttryck för den i kapitlet outtalade utgångspunkten att avtalsvillkor som avviker från en bestämmelse i kapitlet är utan verkan, om inte något annat anges särskilt. Genom det nya stycket klargörs att följande bestämmelser i kapitlet, i dess föreslagna nya lydelse, är tvingande och således inte kan frångås genom avtal mellan parterna: 1–3 §§, 5–9 §§, 21 §, 24 §, 26–34 §§. Även bestämmelserna om avgäld i 10–19 §§ är som utgångspunkt tvingande. I vissa avseenden har dock parterna möjlighet att träffa överenskommelse som avviker från lagens bestämmelser, se 10 § andra stycket, 11 § andra och tredje styckena och 15 § tredje stycket. Av 4, 20, 22, 23 och 25 §§ framgår att paragraferna innehåller såväl tvingande som dispositiva bestämmelser. 4 § I upplåtelsehandlingen ska anges ändamålet med upplåtelsen och det belopp varmed avgälden ska utgå till dess annat bestäms. Handlingen ska dessutom innehålla de närmare villkor rörande fastighetens användning och bebyggelse samt de bestämmelser i övrigt som ska gälla i fråga om tomträtten. Om det vid tiden för upplåtelsen finns särskilda byggnadsbestämmelser rörande fastigheten i en detaljplan eller annan planföreskrift, anses de ingå i upplåtelsen, om inte annat avtalats. För att markera att det är villkoren rörande fastighetens använd- ning och bebyggelse i upplåtelsehandlingen som avses och inte myndighetsföreskrifter har ordet föreskrifter i första stycket ersatts av villkor. Någon ändring i sak är inte avsedd. Paragrafen har även genomgått mindre redaktionella ändringar. I andra stycket har därvid i en detaljplan eller eljest bytts ut mot i en detaljplan eller annan planföreskrift; någon ändring i sak är inte avsedd. 10 § Avgälden ska utgå med oförändrat belopp under bestämda perioder (avgäldsperioder). Den första perioden ska räknas från upplåtelsen eller från den senare dag som har angetts i upplåtelseavtalet. Om inte annat har avtalats, förfaller avgälden till betalning vid avgälds- periodens början. Förslaget bygger, liksom gällande rätt, på principen om att avgäl- dens storlek ska vara en och densamma , den s.k. avgäldsperioden. Paragrafen, som har sin närmaste mot- svarighet i nuvarande 10 §, innehåller bestämmelser om avgälds- periodernas längd samt om avgälden förfaller till betalning. Utredningens överväganden finns i avsnitten 6.3, 7.3 och 8.3. Genom första stycket första meningen ändras avgäldsperiodens längd från till generellt . Den nuvarande möjligheten att avtala om längre avgäldsperioder än vad som anges i lagen återfinns inte i förslaget. Ettåriga avgäldsperioder gäller således för samtliga tomträtter (om än med möjlighet för var och en av parterna att inför den nya avgäldsperioden avstå från att begära att avgälden omregleras). Nuvarande ordning med långa avgäldsperioder har lett till att hänsyn har tagits till den för perioden beräknade avkastnings- ökningen genom en uppräkning enligt den s.k. triangeleffekten (jfr NJA 1975 s. 385). Genom att avgäldsperioderna enligt förslaget alltid ska vara långa kommer avgälden att kunna följa föränd- ringarna i markvärdet på ett bättre sätt än tidigare och avgälden kan därför bestämmas utan beaktande av triangeleffekten. I likhet med vad som gäller innebär förslaget att den första avgäldsperioden ska räknas för upplåtelsen. Parterna har dock, liksom , möjlighet att i upplåtelseavtalet avtala att den första avgäldsperioden – och därmed också tomträttshavarens skyl- dighet att betala avgäld – ska löpa först från en senare, i upplåtelse- avtalet angiven dag. Denna möjlighet är, liksom , inte avsedd att användas annat än för att göra de mindre jämkningar, vad gäller den första avgäldsperiodens inledning, som påkallas av praktiska hänsyn (se prop. 1953:177 s. 73). Begreppet avgäldsperiod ska inte förväxlas med värderings- intervall. Avgäldsperioden utgör den tidsperiod under vilken avgäl- den ska betalas med oförändrat belopp och den utgör alltid . Därutöver kommer det i det föreslagna systemet att löpa fleråriga värderingsintervall. Det beror på att systemet förutsätter åter- kommande omvärderingar av marken (se närmare 12, 14 och 15 §§). I fråga om småhustomträtter är värderingsintervallet som regel . För samtliga övriga tomträtter är värderingsintervallet (se närmare 14 och 15 §§). För tomträtter, upplåtna för annat än bostadsändamål, kan parterna komma överens om längre inter- vall (se närmare 15 §). Varje värderingsintervall omfattar alltså nor- malt tre eller tio avgäldsperioder men för var och en av dessa perio- der kan avgälden komma att variera. I andra stycket anges när avgälden förfaller till betalning. Bestämmelsen innebär att betalning ska erläggas när den avgälds- period som avgälden hänför sig till börjar, dvs. Inleds avgäldsperioden , ska således avgälden, för hela den kommande avgäldsperioden, betalas . Parterna har dock möjlighet att avtala om att avgälden ska betalas än den som anges i lagen, t.ex. kvartals- vis i förskott. Vad gäller skyldighet att utge ränta kan hänvisas till NJA 2002 s. 261. 11 § Avgälden ska motsvara en ränta (avgäldsränta) om på ett underlag (avgäldsunderlag), beräknat enligt 12–16 §§. Parterna får komma överens om att avgälden för en eller flera avgälds- perioder ska bestämmas på annat sätt än det som följer av första stycket. I fråga om tomträtter som avses i 12 och 14 §§ får dock den överenskomna avgälden för tiden av tomträttsupplåtelsen inte över- stiga den avgäld som följer av första stycket. En överenskommelse enligt andra stycket ska vara skriftlig. Om den avser tiden av tomträttsupplåtelsen, får den avse enbart den följande avgäldsperioden eller en avgäldsperiod som redan har inletts. I fråga om tomträtter som avses i 15 § får den dock alltid avse perioder eller de som parterna har kommit överens om enligt 15 § tredje stycket. Fastighetsägaren får alltid avstå från att ta ut den avgäld som lagen med- ger. Paragrafen anger huvuddragen i systemet för avgäldsbestämning. Utredningens överväganden finns i avsnitten 6.2, 6.4, 6.5, 7.2, 7.4, 7,5, 8.2, 8.4 och 8.5. I första stycket fastslås den grundläggande principen att avgälden bestäms som en ränta (avgäldsränta) på ett beräkningsunderlag (avgäldsunderlag). Härigenom lagfästs den praxis som har utbildats på grundval av äldre förarbetsuttalanden (SOU 1952:28 s. 84). Det fastslås vidare att avgäldsräntan uppgår till och att avgäldsunderlaget ska beräknas på det sätt som framgår av 12– 16 §§. Av 1 § framgår att lagens utgångspunkt är att bestämmel- serna om avgäldens nivå, liksom bestämmelserna om hur avgälden ska fastställas, är tvingande och att parterna kan avtala sig bort från lagens regler enbart i den utsträckning som lagen uttryckligen anger. Av andra stycket i förevarande paragraf framgår att det just i fråga om avgäldens storlek finns betydande möjligheter för part- erna att träffa avtal som avviker från lagens bestämmelser om avgälden. Härtill kommer – såsom fjärde stycket erinrar om – att fastighetsägaren alltid kan avstå från att ta ut hela den avgäld som han är berättigad till. Den i paragrafen intagna hänvisningen till 12–16 §§ får till följd att avgäldsunderlaget ska beräknas på olika sätt, beroende på vilket slag av tomträtt som det är fråga om. Om ändamålet med tomt- rättsupplåtelsen är småhusbebyggelse, ska 12 och 13 §§ tillämpas. Är ändamålet flerbostadsbebyggelse, ska i stället 14 § tillämpas. Om tomträttsupplåtelsen avser annat än bostadsändamål, gäller i stället 15 §. I 16 § finns bestämmelser om vad som gäller vid s.k. blandade upplåtelser. Avgörande för vilka paragrafer som ska tilläm- pas är härvid vad som framgår av upplåtelseavtalet om ändamålet. Ändamålet med en tomträttsupplåtelse kan emellertid ändras genom avtal mellan parterna, t.ex. från att avse flerbostads- bebyggelse till att avse kontor. Det ligger i sakens natur att om det träffas ett sådant avtal om ändring av ändamålet, så ska avgälds- underlaget senast fr.o.m. följande avgäldsperiod bestämmas enligt vad som gäller för upplåtelser av det nya slaget. Det innebär att om det nya ändamålet enligt parternas avtal är kontor så är det i fort- sättningen – senast fr.o.m. nästa avgäldsperiod – bestämmelserna i 15 § som avgör hur avgäldsunderlaget ska beräknas. om parterna har utnyttjat möjligheten att avtala om avgälden för än en avgäldsperiod (se närmare tredje stycket samt 15 §); i vilken utsträckning ett sådant avtal fortfarande kan göras gällande beror på om det regelverk som hädanefter ska tillämpas på tomträtten medger avtal av det slaget. Andra stycket ger parterna viss avtalsfrihet ifråga om avgäldens storlek. Bestämmelserna om detta anknyter till de enskilda avgälds- perioderna. Enligt första meningen får parterna sålunda komma överens om att avgälden för en eller flera bestämda avgäldsperioder ska bestämmas på annat sätt än som följer av 12–16 §§. När det gäller tomträtter, upplåtna för annat än bostadsändamål, har parterna möjlighet att för respektive avgäldsperiod inom värde- ringsintervallet eller för hela värderingsintervallet (se kommentaren till 10 §) bestämma avgälden till i princip vilket högre eller lägre belopp som helst. De kan t.ex. bestämma att avgälden ska uppgå till ett i överenskommelsen preciserat belopp. De kan även träffa överenskommelse om att avgäldsräntan ska vara högre eller lägre än lagen anger eller att avgäldsunderlaget ska beräknas på annat sätt. De kan även överenskomma att avgälden ska räknas fram enligt andra principer än lagens principer om avgäldsränta och avgälds- underlag. Också när det gäller tomträtter, upplåtna för bostadsändamål, ger lagen parterna betydande möjligheter att avvika från lagens reg- ler, t.ex. genom en överenskommelse om en annan avgäldsränta, ett annat avgäldsunderlag eller helt enkelt en annan avgäld än den som följer av lagens regler. I ett viktigt avseende är emellertid parternas avtalsfrihet för detta slag av tomträtter mera begränsad. För tomt- rätter avsedda för småhus (12 §) eller flerbostadshus (14 §) gäller sålunda en övre gräns, ett tak, för avgäldsuttaget. Den överens- komna avgälden får m.a.o. inte överstiga det belopp till vilket avgälden skulle ha uppgått om den hade beräknats enligt lagens regler. En överenskommelse som leder till en högre avgäld än den som kan räknas fram med hjälp av lagens regler kan alltså inte göras gällande mer än upp till den nivå som följer av lagens regler. Takregeln gäller dock inte , dvs. de tio första avgäldsperioderna, av tomträttsupplåtelsen. Det innebär att parterna i upplåtelseavtalet eller i ett senare avtal kan träffa överens- kommelse som leder till en högre avgäld än den som följer av lagens regler, fastän en sådan överenskommelse efter utgången av av tomträttsupplåtelsen inte ger fastighetsägaren rätt till högre avgäld än vad lagens regler föranleder. Tredje stycket innehåller en praktiskt betydelsefull begränsning i parternas möjligheter att genom överenskommelse avvika från lagens regler. En sådan överenskommelse får, som huvudregel, avse endast den följande avgäldsperioden eller en avgäldsperiod som redan har inletts. Uttrycket den följande avgäldsperioden syftar på den vid överenskommelsetillfället närmast följande avgälds- perioden. Det är alltså möjligt att träffa en överenskommelse avseende avgäldsperioden 11 och att, sedan avgäldsperioden 11 har inletts, överenskomma om avgälden för avgäldsperiod 11 och 12. Det har emellertid ansetts att en sådan regel inte är ända- målsenlig i alla lägen. När det gäller tomträtter, upplåtna för annat än bostadsändamål, finns inget konsumentskyddsintresse att beakta. Förslaget ger därför parterna i ett sådant tomträttsavtal en generell möjlighet att träffa överenskommelser om framtida avgäld för de närmaste tio avgäldsperioderna/åren, motsvarande det värderings- intervall som gäller för sådana tomträtter (jfr 15 §). Om parterna, såsom 15 § tredje stycket medger, har överenskommit om längre värderingsintervall, får en överenskommelse om framtida avgäld avse även en sådan . Det kan då vara naturligt att överenskomma om att avgälden flera avgäldsperioder/år i sträck ska uppgå till ett och samma belopp eller att bestämma olika belopp för vart och ett av åren. Förslaget är emellertid inte avsett att hindra att parterna överenskommer om att avgälden ska fluktuera på grundval av någon i överenskommelsen angiven faktor. I fråga om tomträtter, upplåtna för bostadsändamål, är undan- taget från den ovan angivna huvudregeln mera begränsat och avser endast av tomträttsupplåtelsen, dvs. den period då parterna enligt förslaget ska ha full avtalsfrihet rörande avgäldens nivå (se andra stycket). Detta ger parterna möjlighet att i samband med upplåtelseavtalet komma överens om avgäldsvillkoren för de första tio avgäldsperioderna av upplåtelsen (år 1–10), villkor som sedan inte behöver omprövas förrän . inte möjligt att vid upplåtelsetillfället träffa överenskommelse om avgäldsperioden 11 och följande. För tydlighets skull anges det i tredje stycket även att en överens- kommelse om att avgälden ska avvika från lagens bestämmelser ska vara skriftlig. För tydlighets skull anges det i fjärde stycket att fastighetsägaren alltid kan avstå från att ta ut hela den avgäld som lagen medger. Detta förutsätter givetvis ingen skriftlig överenskommelse av det slag som anges i tredje stycket. Om fastighetsägaren är berättigad till en avgäldsökning men nöjer sig med den avgäld som har utgått, behöver han inte heller skicka någon underrättelse enligt 17 §. En sådan underrättelse måste däremot skickas om fastighets- ägaren vill förbehålla sig en del av, fastän inte hela, den avgälds- ökning som han är berättigad till. Ett praktiskt tillvägagångssätt i den situationen torde vara att fastighetsägaren utformar sin under- rättelse om avgäld för den kommande avgäldsperioden på så sätt att det av denna klart framgår att den begärda avgälden är lägre än vad som följer av lagen och att det tydligt anges hur den begärda respektive lagenliga avgälden skiljer sig åt. 12 § Om tomträttsupplåtelsen avser bostadsändamål och gäller en fastighet som är taxerad som småhusenhet, utgör avgäldsunderlaget av det markvärde som har bestämts vid den allmänna eller förenklade fastighets- taxering som har skett närmast före det år då den nya avgäldsperioden inleds. Om något sådant markvärde som avses i första stycket inte har bestämts för fastigheten, utgör avgäldsunderlaget i stället av ett markvärde beräknat enligt fastighetstaxeringslagens (1979:1152) bestämmelser om bestäm- mande av taxeringsvärde. För varje ny avgäldsperiod ska avgäldsunderlaget enligt första eller andra stycket räknas om med förändringen av konsument- prisindex från ingången av det år då den i första stycket angivna allmänna eller förenklade fastighetstaxeringen skedde till och med den sjunde hela kalendermånaden närmast före den nya avgäldsperiodens början. I paragrafen anges hur avgäldsunderlaget för småhustomträtter ska beräknas. Utredningens överväganden finns i avsnitt 6.6. För att en tomträtt ska falla in under paragrafens bestämmelser krävs för det första att tomträttsupplåtelsen har skett för bostads- ändamål. Detta kan utläsas av upplåtelseavtalet eller, i förekom- mande fall, ett mellan fastighetsägare och tomträttshavare träffat ändringsavtal. Vidare krävs att den upplåtna fastigheten är taxerad som småhusenhet. Huruvida så är fallet framgår av beslut om fastighetstaxering och av fastighetsregistret. Om tomt- rättsupplåtelsen avser småhusändamål men fastigheten inte är taxerad som småhusenhet, ska i stället 14 § tillämpas. I fråga om småhustomträtter är grunden för avgäldsunderlaget det markvärde som har fastställts vid den allmänna eller förenklade fastighetstaxering (marktaxeringsvärdet) som har skett närmast före det år då den nya avgäldsperioden inleds. Markvärden som har fastställts vid särskild fastighetstaxering ska däremot inte beaktas. För den händelse att något marktaxeringsvärde inte har fastställts ska i stället bestämmelserna i andra stycket tillämpas. Intervallen för allmänna respektive förenklade fastighetstaxe- ringar är . Dessa taxeringar sker enligt ett schema som medför att en allmän eller förenklad fastighetstaxering görs . Ett nytt marktaxeringsvärde – och därmed en ny värdering av marken – finns således tillgängligt . Värderingsinter- vallet beträffande småhus är således treårigt. Det bör noteras att ett nytt marktaxeringsvärde får verkan på avgälden först med viss fördröjning. Av bestämmelsen följer sålunda att 2015 fast- ställt marktaxeringsvärde ska tillämpas först på avgäldsperioder som börjar löpa eller . Av första stycket framgår också att avgäldsunderlaget utgör av marktaxeringsvärdet. För att bestämma avgälds- underlaget multipliceras därför det relevanta marktaxeringsvärdet med 0,5. Det värde som därvid framkommer ska sedan, såsom framgår av tredje stycket, indexomräknas på visst sätt. Bestämmelsen i andra stycket är tillämplig när det inte har bestämts något markvärde vid fastighetstaxeringen. Den innebär att man i dessa fall ska räkna fram ett fiktivt marktaxeringsvärde. Beräk- ningen kan göras relativt enkelt på grundval av taxeringsenhets- indelningen, riktvärdeområden etc. och med tillämpning av fastig- hetstaxeringslagens bestämmelser om bestämmande av markvärde. Bland annat tillhandahåller ett web-baserat verktyg för beräkning av taxeringsvärde. På detta sätt kan bestämningen av avgäldsunderlaget för dessa småhustomträtter ske på i stort sett samma sätt som för övriga småhustomträtter. Sedan det fiktiva marktaxeringsvärdet har beräknats, ska detta, i likhet med vad som i övrigt gäller i fråga om småhustomträtter, multipliceras med De fiktiva marktaxeringsvärdena ska beräknas enligt samma tre- årscykel som i övrigt gäller för småhustomträtter. Det innebär att värderingscykeln även för aktuella tomträtter blir treårig. Beräk- ningen ska inriktas på att få fram det marktaxeringsvärde som – om fastigheten hade taxerats på vanligt sätt – skulle ha lagts till grund för bestämmandet av avgäldsunderlaget. Vid beräkningen av avgäl- den för en avgäldsperiod som inleds ska det fiktiva marktaxeringsvärdet således avse , eftersom det var detta år som den senaste allmänna eller förenklade marktaxeringen skedde. Av tredje stycket framgår att det belopp som ligger till grund för avgäldsunderlaget – av marktaxeringsvärdet respektive av ett särskilt framräknat fiktivt marktaxeringsvärde – ska indexomräknas i enlighet med förändringen av konsumentpris- index. Konsumentprisindex har valts som index, eftersom det är en del av den officiella statistiken i landet och ett välkänt, stabilt och i kompensationssammanhang vanligt förekommande index. Konsu- mentprisindex fastställs och publiceras med maximalt en halv månads eftersläpning. Indexeringen sker genom att det enligt första eller andra stycket framräknade beloppet räknas om med förändringen av konsument- prisindex från ingången av det år då den senaste allmänna eller förenklade fastighetstaxeringen skedde till och med den sjunde hela kalendermånaden före den nya avgäldsperiodens början. Ett exempel kan illustrera tillvägagångsättet. Förenklad fastighets- taxering sker . Det marktaxeringsvärde som bestäms gäller retroaktivt från .