sou · H0B311 · 2012-04-04 00:00:00 — Medlemsstaterna får enligt såväl som direktiv undanta skulder som är föremål för ett insolvensförfarande mot gäldenären (artikel 1.3). Något sådant undantag infördes inte i samband med genomförandet av direktiv. Våra förslag ger inte anledning till att nu göra någon annan bedömning. Vi föreslår därför inte något undantag för den typen av skulder. 2001/02:132 s. 42 f. 3Se 9 § räntelagen och prop. 2001/02:132 s. 26 f. 11Övriga åtgärder för snabbare betalningar Förslag och bedömning: Vid sidan av de åtgärder som följer av direktiv är en upplysningsinsats med syfte att förbättra företagens kunskap om handelskrediter och kredithantering sannolikt den mest verksamma åtgärden för snabbare betalningar. Det finns därför skäl för det allmänna att genomföra en sådan upplysningsinsats. Vi föreslår att detta ska ske i form av en internetbaserad informationsportal. Informationsportalen, som ska inriktas mot små och medelstora företag, bör omfatta i vart fall följande områden. För det första bör kredithanteringens betydelse för företagets likviditet och långsiktiga lönsamhet förklaras. För det andra bör det finnas konkret information om hur företaget kan gå till väga för att få betalt för en fordran och för att få ersättning vid sena betalningar. För det tredje bör det finnas översiktlig information om gränsöverskridande betalningar. Vi föreslår att regeringen ger ett uppdrag att utveckla och driva en sådan informationsportal. Uppdraget bör utföras i samverkan med andra berörda myndigheter och branschorganisationer. Utredningens huvuduppgift är enligt kommittédirektiven att föreslå hur direktiv bör genomföras i svensk rätt. Utredningen får dock även föreslå andra åtgärder i syfte att främja snabbare betalningar och att förbättra företagens likviditet. Övriga åtgärder för snabbare betalningar detta inte enbart är en fråga om lagstiftning utan att det även finns andra åtgärder som kan bidra till snabbare betalningar. direktiv anges också att om det finns behov, ska medlemsstaterna genom olika informationsinsatser höja medvetenheten bland företagen om påföljderna vid betalningsförseningar (artikel 8.3). I direktivet anges dessutom förslag på åtgärder (artikel 8.3 och 8.4 samt ingresspunkterna 30 och 34). Som framgår i kapitel 2 finns det i vissa problem med sena betalningar och långa avtalade betalningstider. Det finns därför goda skäl att vidta åtgärder. Dessa måste emellertid utformas med beaktande av att det inte finns tydliga indikationer på att det i finns stora problem med långa betalningstider. Det går inte heller att se någon försämring . Tvärtom är den svenska situationen sannolikt ovanligt god i ett europeiskt perspektiv. De åtgärder som föreslås bör därför med viss grad av säkerhet kunna förutses leda till verkliga förbättringar för borgenärerna utan att medföra försämringar för samhällsekonomin i stort. Som tidigare nämnts innebär lagstiftningen kring redovisning och inbetalning av mervärdesskatt en särskild problematik. Utformningen av mervärdesskattesystemet påverkar företagens likviditet. Mervärdesskatten ska betalas även om den faktura som skatten avser inte har betalats. Lagstiftningen måste därför utformas med hänsyn till de faktiska betalningstider som råder i näringslivet. Företag som i stor utsträckning drabbas av långa betalningstider och sena betalningar kan annars påverkas negativt av skattesystemets utformning (se avsnitt 2.4). Problemen kan bli särskilt påtagliga för mindre företag. Småföretag kan tvingas acceptera långa betalningsperioder för att få sälja sina varor och tjänster, som deras likviditet kan påverkas i större utsträckning av att mervärdesskatten ändå ska betalas in. Regeringen har vidtagit åtgärder på området genom att redovisningsperioden för mervärdesskatt har ökats för mindre företag (se prop. 2007/08:25). Med beaktande av de faktiska betalningstider som råder i bör detta rimligen ha minskat mervärdesskattesystemets påverkan på företagens likviditet. Under alla förhållanden saknas möjlighet att inom ramen för vårt uppdrag närmare värdera behovet av ytterligare åtgärder Övriga åtgärder för snabbare betalningar när det gäller redovisningen av företagens mervärdesskatt. Några åtgärder på skatteområdet övervägs därför inte i det följande. Åtgärderna ska vara realistiska i en nationell kontext Vid kommissionens uppföljning av direktiv presenterades ett stort antal åtgärdsförslag. Bland annat pekades på möjligheten att utveckla tämligen avancerade system med t.ex. depositionstjänster, där en tredje part får rollen av intermediär vid en transaktion. En diskussion fördes även kring bildandet av en europeisk fond, som skulle erbjuda kostnadsfri finansiering till små och medelstora företag. Ett annat förslag handlade om möjligheten att enskilda företagsledare skulle få ett personligt ansvar för betalningsdröjsmål.1 Enligt vår uppfattning framstår denna typ av åtgärder som orealistiska i en rent nationell kontext och inom ramen för denna utredning. Vår uppfattning är att fokus snarare bör ligga på åtgärder som kräver en begränsad administrativ överbyggnad och som kan genomföras på nationell nivå. Vi har valt att inrikta oss på dels de åtgärdsförslag som anges direktiv, dels de åtgärdsområden som behandlades av Utredningen om långa betalningstider2. De frågor som diskuteras i det följande är därför alternativa tvistlösningsmetoder, uppförandekoder, förstärkta sanktioner vid sena betalningar, informationskrav och upplysningsinsatser. I skälen till direktivet anges att medlemsstaterna bör uppmuntra till användning av medling eller andra alternativa tvistlösningsmetoder (ingresspunkt 34). Alternativ tvistlösning kan definieras som metoder för lösning av rättstvister på annat sätt än genom traditionell rättegång och dom. Om en gäldenär motsätter sig ett krav, kan det dröja innan borgenären slutligen får sin fordran fastställd genom ordinär tvistemålsprocess i domstol. Detta får i sin tur till följd att det kan 1Kommissionens uppföljningsrapport of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments (Contract 30-CE0039936/00-92). 2Se SOU 2007:55 s. 141 ff. Övriga åtgärder för snabbare betalningar dröja avsevärt innan betalning sker. De alternativa tvistlösningsmetoderna kan göra det möjligt att få betalt snabbare. I har allmän domstol en skyldighet att i en tvist verka för att parterna kommer överens. Detta kan ske genom förlikningsförhandlingar eller särskild medling.3 Alternativa tvistlösningsmetoder finns även utanför domstolarna. Exempel på detta är , hyres- och arrendenämnder, , skiljenämnder och olika organisationer som erbjuder medling. Det svenska genomförandet av direktiv om vissa aspekter på medling på privaträttens område (2008/52/EG)4 innebär en förstärkning av möjligheterna till medling.5 Lagen (2011:860) om medling i vissa privaträttsliga tvister trädde i kraft . Frågan om medling och förlikning har alltså varit föremål för översyn och lagstiftningsåtgärder. Vi har mot denna bakgrund inte närmare övervägt möjligheten att ytterligare reformera lagstiftningen på detta område. Det är däremot angeläget att företagen också är medvetna om de alternativa tvistlösningsmetoderna och deras respektive för- och nackdelar. Det kan därför finnas ett behov av upplysningsinsatser kring detta (se avsnitt 11.6). Som ett exempel på åtgärder för snabbare betalningar anger direktivet att medlemsstaterna kan uppmuntra att det tas fram uppförandekoder. En uppförandekod är riktlinjer för hur företag ska bedriva sin verksamhet och koden utvecklas av dem som berörs av den (jfr t.ex. Svensk kod för bolagsstyrning). Det är inte fråga om ett tvingande regelverk utan innebär ett frivilligt åtagande, dvs. en form av självsanering. En kod på detta område kan innehålla riktlinjer för betalningsfrister och lämplig hantering av tvistiga fordringar (jfr artikel 8.4). Genom en självreglering kan en större acceptans av reglerna uppnås bland dem som berörs. En annan fördel är att frågor som betalningstiden kan regleras mer detaljerat än vad som ofta är ända- 3Se bl.a. 42 kap. 17 § och 50 kap. 11 § . 4EUT L 136, 24.5.2008, s. 3. 2010/11:128. Övriga åtgärder för snabbare betalningar målsenligt i lagstiftningssammanhang. En uppförandekod är dessutom mer flexibel och kan anpassas efter förändrade behov. Det finns alltså ett flertal fördelar med en uppförandekod på betalningsområdet. En sådan kod, som exempelvis skulle kunna utarbetas av berörda branschorganisationer, skulle sannolikt vara värdefull. Vi har dock inte funnit tillräckliga skäl för att det allmänna ska vidta åtgärder i syfte att få till stånd en sådan självreglering. Vi lämnar därför inte något förslag i denna del. 11.4Förstärkta sanktioner vid sena betalningar Utredningen om långa betalningstider pekade i sitt betänkande på möjligheten att vidta åtgärder som gör det dyrare för en gäldenär att inte betala . Exempel på sådana åtgärder är höjd dröjsmålsränta, högre ersättning för inkassoåtgärder samt en sanktionsavgift vid sen betalning. Utredningen konstaterade att åtgärderna sannolikt skulle minska förekomsten av sena betalningar. De sammantagna gynnsamma effekterna av sådana åtgärder ifrågasattes dock.6 Ett genomförande av direktiv medför förstärkta sanktioner vid betalningsförseningar, exempelvis genom den nya förseningsersättningen. Dessa frågor har behandlats i kapitel 6–9. Det är i och för sig rimligt att anta att sådana åtgärder kan bidra till en bättre betalningsmoral hos gäldenärer. Högre ersättning kompenserar dessutom borgenärens kostnader i större utsträckning. På så sätt ökar också incitamentet att utnyttja de rättsliga möjligheter som finns för att få betalt. ska kommissionen lägga fram en rapport om genomförandet av direktiv. Rapporten ska åtföljas av förslag (artikel 11). En striktare kontroll av betalningsvillkoren påverkar företagens konkurrenskraft i . Vi anser därför inte att det är vare sig lämpligt eller önskvärt att på nationell nivå införa ytterligare ekonomiska sanktioner vid betalningsförseningar. Vi lämnar således inte några förslag om ytterligare sanktioner. 6 SOU 2007:55 s. 145 ff. Övriga åtgärder för snabbare betalningar En annan åtgärd som behandlades av Utredningen om långa betalningstider var ökade informationskrav för företag.7 Företagen skulle t.ex. kunna vara skyldiga att i årsredovisningen ange den genomsnittliga betalningstiden eller antalet betalningsanmärkningar. Sådan information skulle även kunna användas för att offentliggöra listor på långsamma eller snabba betalare (jfr ingresspunkt 30). Denna typ av åtgärder kan påverka företag med dålig betalningsmoral eller bristfälliga rutiner att betala . Dessutom kan informationen bidra till ett bättre beslutsunderlag för blivande borgenärer, som kan välja att inte göra affärer med företag som har långa betalningstider eller många sena betalningar. Ökade informationskrav skulle därför kunna få effekt både på sena betalningar och långa avtalade betalningstider. Nackdelen med informationskrav är i första hand att det läggs en kostsam administrativ börda på företagen. Det bör därför krävas att åtgärderna bedöms leda till tämligen säkra och tillräckligt betydande vinster. Det finns dessutom sannolikt intressenter som inte ser längre betalningstider som något negativt. En aktieägare kan se fördelar i att företagets finansiering sker gratis genom handelskrediter, snarare än som räntedrivande krediter hos bank. Incitamentet verkar därmed inte bara åt ett håll. Vid remissbehandlingen av Utredningen om långa betalningstiders betänkande var en klar majoritet av remissinstanserna negativa till åtgärder i form av ökade informationskrav. Vi delar Utredningen om långa betalningstiders slutsats att det är tveksamt om ökade informationskrav leder till sådana förbättringar att det kan motivera ökade kostnader för företagen. Vi lämnar därför inte något förslag om åtgärder på detta område. Enligt direktivet ska medlemsstaterna vid behov informera för att höja medvetenheten om påföljderna vid sena betalningar. Information genom facktidskrifter nämns som ett exempel på en sådan åtgärd (artikel 8.3). Frågan om upplysningsinsatser behandlades 7 SOU 2007:55 s. 147 ff. Övriga åtgärder för snabbare betalningar också av Utredningen om långa betalningstider. Bedömningen var att sådana åtgärder kan förbättra företagens situation, särskilt för de minsta företagen.8 Vid remissbehandlingen av utredningens betänkande var i stort sett samtliga remissinstanser som uttalade sig i frågan positiva till någon form av upplysningsinsats. Det är otvivelaktigt värdefullt att företag är välinformerade och medvetna i frågor om kredithantering. Det kan därför knappast ifrågasättas att information på detta område är positivt. Frågan är emellertid om informationsbehovet är sådant att det motiverar åtgärder från det allmännas sida. I det följande presenterar vi våra överväganden kring detta. De lagstiftningsåtgärder som föreslås för genomförandet av direktiv syftar till att förkorta de avtalade betalningstiderna och till att minska betalningsförseningarna. Allmänt kan sägas att lagändringar riskerar att bli verkningslösa utan en genomtänkt strategi för hur kunskap om lagändringarna ska kunna spridas till de berörda. För att lagstiftningen på detta område ska få genomslag i praktiken förutsätts alltså att företagen har tillräcklig kunskap om vilka regler som gäller. Detta talar i sig för att det finns ett informationsbehov på området. I kommissionens utvärdering av direktiv uppmärksammades att företagen har bristande kunskaper om hur dröjsmålsränta och andra ersättningar ska beräknas. Detta angavs som en viktig förklaring till att borgenärer underlåter att debitera dröjsmålsränta vid sena betalningar.9 Den undersökning som Utredningen om långa betalningstider genomförde, visade att endast en fjärdedel av de svenska företagen debiterar dröjsmålsränta vid sena betalningar.10 Eftersom dröjsmålsränta utgör en av de viktigaste åtgärderna för att bekämpa sena betalningar, framstår det som angeläget att företagens kunskaper på detta område förbättras; detta även om det naturligtvis även finns andra orsaker till att ränta inte debiteras (rädsla att förlora kunder etc.). har oftast ett informationsövertag i förhållande till små och medelstora företag, vilket påverkar de mindre före- 8SOU 2007:55 s. 149 f. 9Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments, s. 182, 224 och 230 f. 10SOU 2007:55 s. 122 f. Övriga åtgärder för snabbare betalningar Små och medelstora företag har generellt sämre administrativt och juridiskt stöd i verksamheten. Medvetenheten om kredithantering och kredithanteringens betydelse för lönsamheten kan därför vara mer begränsad för dessa företag. Både Utredningen om långa betalningstider och kommissionen har pekat på att det därför finns ett informationsbehov.11 Vår bedömning är mot denna bakgrund att en upplysningsinsats skulle kunna bidra till en förstärkning av de mindre företagens lönsamhet och konkurrenskraft. Även utlandshandeln skulle kunna gynnas av att företagen får tillgång till bättre information. Osäkerheten kring betalningar har ansetts vara ett exporthinder. Exempelvis framgår av kommissionens uppföljningsrapport att många företag skulle exportera mer om betalningsförseningarna minskade.12 Det är därför angeläget att förbättra företagens kunskap om hur man kan att få betalt vid utlandshandel. Sammantaget anser vi att det finns ett behov av att öka företagens kunskap och medvetenhet om handelskrediter och kredithantering. Frågan är dock om behovet kan tillgodoses av marknadens aktörer eller om det finns skäl för insatser från det allmännas sida. Vår uppfattning är att det finns ett behov av objektiv information.13 Detta är en viktig del av genomförandet av beslutade lagändringar. Särskilt riskerna för att de nya reglerna – tvärtemot syftet med direktiv – i första hand används av större företag mot mindre företag, motiverar en sådan upplysningsinsats. Som framgått har problematiken med sena betalningar betydelse för såväl företagens konkurrenskraft som samhällsekonomin i stort. Vi anser därför att staten bör åta sig ett ansvar för att sprida kunskap på detta område. Detta utesluter i och för sig inte att åtgärderna får effekt genom en växelverkan med privata aktörer. Ett resultat av en informationsinsats kan vara att vissa företag inser betydelsen av en god kredit- och fakturahantering. Detta kan i sin tur leda till att företaget vänder sig till de privata företag som erbjuder hjälp och stöd på detta område (t.ex. factoring- och inkassoföretag). På så sätt involveras både det allmänna och de privata företagen i bekämpandet av sena betalningar. 11Se SOU 2007:55 s. 149 f. och Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments, s. 253 f. 12Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments, s. 76. 13Jfr Review of the effectiveness of European Community legislation in combating late payments, s. 271 f. Övriga åtgärder för snabbare betalningar Vi föreslår av dessa skäl att regeringen vidtar åtgärder på detta område i form av en informationsinsats. I det följande prövas hur en sådan lämpligen bör utformas. Vilken form bör informationsinsatsen ha? Vi anser att den lämpligaste formen för en upplysningsinsats är en internetbaserad informationsportal. Detta ligger i linje med slutsatserna som redovisades av Utredningen om långa betalningstider och som vann stöd vid remissbehandlingen av utredningens betänkande. Som ett exempel från utlandet kan nämnas den brittiska webbportalen , som tillhandahåller information för att stödja företag att få betalt . En upplysningskampanj angående betalningsfrågor skulle alltså, som i det brittiska exemplet, kunna få formen av en självständig internetportal. Det finns å andra sidan i flera internetbaserade informationskanaler med inriktning mot företag och företagare. driver tillsammans med och internetportalen , som innehåller information om företagande. En informationsportal om sena betalningar skulle därför även kunna ingå som en del av en sådan befintlig portal. I uppdrag ingår bl.a. att underlätta företagande och entreprenörskap i . Det framstår därför som lämpligt att får det övergripande ansvaret för att ta fram och utveckla en upplysningsinsats på detta område. Det finns emellertid även andra myndigheter som bör vara involverade i arbetet. Datainspektionen och bör på lämpligt sätt delta. bör ha värdefulla insikter i problematiken med betalningsförseningar vid gränsöverskridande handel. Dessutom framstår det som naturligt att även involvera näringslivets branschorganisationer. Vilket innehåll ska upplysningsinsatsen ha? Oavsett vilken form som anses mest lämplig (självständig webbplats eller som en del av ) bör portalen bidra med en fördjupad information om kredithantering samt hur man får betalt i och utomlands. Vi anser att det bör finnas information Övriga åtgärder för snabbare betalningar inom i vart fall tre huvudsakliga områden. För det första bör kredithanteringens betydelse för företagets likviditet och långsiktiga lönsamhet förklaras. För det andra bör det finnas konkret information om hur företaget kan gå till väga för att få betalt för en fordran och för att få ersättning vid sena betalningar. För det tredje bör det finnas översiktlig information om gränsöverskridande betalningar. Dessa områden utvecklas i det följande. Ett företags kredithantering är av stor betydelse både för likviditeten på kort sikt och för den långsiktiga lönsamheten. Långa kredittider innebär att företagets kapitalbehov ökar, vilket påverkar lönsamheten. Att lära sig metoder för att skilja goda från dåliga betalare kan i vissa fall vara avgörande för företagets långsiktiga överlevnad. Hos de mindre företagen är det sannolikt vanligare att full insikt om detta saknas. Företagen bör därför uppmärksammas på problematiken med långa avtalade betalningstider och vikten av att en faktura betalas . Informationsportalen bör ge lättfattlig information om hur likviditeten och lönsamheten kan förbättras genom bättre kredithantering. Informationsportalen bör beskriva hur man kan gå tillväga för att få en fordran betald, vilka rättigheter en borgenär har och det stöd som finns att tillgå. I detta sammanhang är det viktigt att företagen informeras om möjligheterna till alternativa tvistlösningsmetoder samt deras respektive för- och nackdelar. Portalen bör även erbjuda en kalkylator för beräkning av dröjsmålsränta och ersättning för indrivningskostnader (jfr den kalkylator som erbjuds på . En ökad debitering av ränta och ersättning för indrivningskostnader leder till att borgenärerna kompenseras i större utsträckning och kan dessutom påverka gäldenärerna att betala snabbare. En särskild del bör inriktas på information om kredithantering vid handelstransaktioner med andra länder, främst övriga EU- länder. Syftet med en sådan information bör vara att minska företagens osäkerhet att leverera varor och tjänster till företag och myndigheter i andra länder. På så sätt kan förutsättningarna för utlandshandel förbättras. Det bör finnas information om möjligheterna att driva in fordringar i andra länder och vilket stöd som finns att få. Informationen måste av uppenbara skäl vara översiktlig, men det bör finnas hänvisningar till var ytterligare information finns att tillgå. Övriga åtgärder för snabbare betalningar Sammanfattningsvis bedömer vi att det finns ett informationsbehov om handelskrediter, kredithantering och sena betalningar. Vid sidan av – och som ett komplement till – lagstiftningsåtgärder är en upplysningsinsats den åtgärd som enligt vår bedömning bäst kan bidra till att minska betalningsförseningarna och att korta betalningstiderna vid handelstransaktioner. Vi föreslår därför att det genomförs en upplysningsinsats i form av en internetbaserad informationsportal. Den bör inriktas främst mot små och medelstora företag. En sådan portal kan vara fristående eller sättas upp inom ramen för den befintliga företagarhemsidan . Regeringen bör ge ett uppdrag att utveckla och driva en sådan informationsportal. Frågan om kostnader och finansiering behandlas i kapitel 13. Ett exempel på hur ett regeringsuppdrag till skulle kunna utformas finns i bilaga 3. Förslag: Lagändringarna ska träda i kraft . De nya fordringsrättsliga bestämmelserna i 2 a § räntelagen ska tillämpas endast vid fordringsförhållanden till följd av avtal som ingåtts efter ikraftträdandet. De höjda ersättningsbeloppen för åtgärder enligt inkassokostnadslagen ska gälla för åtgärder som har vidtagits efter ikraftträdandet. Skyldigheten att betala den nya förseningsersättningen ska gälla för samtliga fordringar som förfaller till betalning efter ikraftträdandet, även om fordringen grundas på ett avtal som ingåtts . Övergångsbestämmelser med angiven innebörd ska meddelas. Bedömning: Övriga lagändringar – i räntelagen, köplagen och inkassokostnadslagen – bör gälla endast för avtal som ingåtts efter ikraftträdandet. Detta följer av allmänna principer och särskilda övergångsbestämmelser behövs därför inte. Följdändringen i lagen om betalningsföreläggande och handräckning kräver inte någon övergångsbestämmelse. Medlemsstaterna ska ha vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra direktivet (artikel 12.1). En skyndsam genomförandeprocess är av naturliga skäl önskvärd. Ett genomförande av lagändringar kommer emellertid att kräva visst förberedelsearbete; särskilt när det gäller den nya förseningsersättningen. Företag och myndigheter kan behöva se över och eventuellt omförhandla betalningsvillkoren i befintliga avtal. Dessutom kan det krävas vissa anpassningar av betalningssystemen. Datainspektionen kan behöva tid för att överväga behov av nya föreskrifter eller anvisningar för tillämpningen av inkassokostnadslagen. har ett behov av anpassa sina itsystem för att hantera yrkanden om förseningsersättning inom ramen för den summariska processen.