sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Ett sådant område skulle kunna vara minskade krav på informa- tion om överskottshanteringen i årsredovisningen (jfr Finansinspek- tionens föreskrifter om förenklad årsredovisning i mindre för- säkringsföretag). Såsom tidigare antytts kan det dock även i mindre försäkringsföretag, särskilt om de är i en expansions- eller avveck- lingsfas, finnas ett större behov än annars av information om över- skottshanteringen. 13.5Värdering av tillgångar och skulder samt bestämmande av överskott i kapitalbasen Värdering av tillgångar och skulder I Solvens II-direktivet finns inga uttryckliga bestämmelser om vilka tillgångar och skulder som ska redovisas i solvensbalansräkningen. föreslår i nivå 2-reglerna att tillgångar och skulder i solvensbalansräkningen, om inte annat anges, ska vara redovisade i enlighet med de internationella redovisningsstandarder som antagits av EU enligt förordning (EG) nr 1606/2002). Solvens framhåller att detta kan innebära skillnader i redo- visnings- och värderingsprinciper jämfört med hur tillgångar och skulder ska redovisas och värderas enligt ÅRFL. Vidare anges följande: Som en följd av skillnader i redovisnings- och värderings- principerna mellan solvensbalansräkningen och externredovis- ningens balansräkning kommer det att ingå en ny post i kapital- basen, en avstämningsreserv (på engelska reconciliation reserve). Denna nya post är hänförligt till den totala skillnaden mellan balansräkningen i externredovisningen och solvensbalansräkningen. Posten kommer att ingå i primärkapitalet, se avsnitt 11.2.4. Även omvärderingar som reducerar kapitalbasen ingår i avstämnings- reserven. (se s. 126 f.). Samordning med Solvens förslag Solvens har bl.a. föreslagit att en bestämmelse som motsvarar artikel 78.3 i solvens II-direktivet tas in i lagen. Av denna artikel framgår det enligt Solvens att kravet på att försäkringsföretagen vid beräkningen av de försäkrings- tekniska avsättningarna ska ta hänsyn till alla ersättningar till för- säkringstagare och ersättningsberättigade, bl.a. framtida återbäring, som försäkringsföretaget förväntar sig att det kommer att utbetala, oavsett om de är garanterade genom avtal eller inte, inte gäller om ersättningarna omfattas av artikel 91.2. Av sistnämnda artikel fram- går det att nationell lagstiftning kan medge att vinster som inte har gjorts tillgängliga för utdelning till försäkringstagare och ersätt- ningsberättigade (överskottsmedel) inte ska betraktas som för- säkrings- eller återförsäkringsskulder i den utsträckning de aktuella medlen uppfyller de egenskaper och kriterier som krävs för att utgöra nivå 1-kapital. Det särskilda undantaget vad gäller över- skottsmedel är relevant för den konsolideringsfond som finns i svenska ömsesidiga livförsäkringsföretag och svenska icke vinstut- delande livförsäkringsaktiebolag. Att denna typ av överskottsmedel inte ingår bland de försäkringstekniska avsättningar i det nya solvensregelverket är av mycket stor betydelse för den svenska för- säkringsmarknaden, och detta klarläggande måste framgå av lag- texten, jfr skrivningen i artikel 78.3 om att nationell lagstiftning kan medge. Solvens bedömning är att alla medel som finns redovisade i ett försäkringsföretags konsolideringsfond uppfyller de egenskaper och kriterier som krävs för att utgöra nivå 1-kapital (se betänkandet s. 148 f. och avsnitt 7.1). Beräkning av försäkringstekniska avsättningar och överskottsmedel Solvens har bl.a. föreslagit att en bestämmelse som motsvarar artikel 78.32 i solvens II-direktivet tas in i lagen. Av den artikeln framgår det enligt utredningen att kravet på att för- säkringsföretagen vid beräkningen av de försäkringstekniska avsätt- ningarna ska ta hänsyn till alla ersättningar till försäkringstagare och ersättningsberättigade bl.a. framtida återbäring, som försäkrings- företaget förväntar sig att det kommer att utbetala, oavsett om de är garanterade genom avtal eller inte – inte gäller om ersättningarna omfattas av artikel 91.2. I sistnämnd artikel framgår det att nationell lagstiftning kan medge att vinster som inte har gjorts till- 2 I den engelska versionen talas om surplus funds (överskottsfonder) i stället för vinster. Samordning med Solvens förslag gängliga för utdelning till försäkringstagare och ersättnings- berättigade (överskottsmedel) inte ska betraktas som försäkrings- eller återförsäkringsskulder i den utsträckning de aktuella medlen uppfyller de egenskaper och kriterier som krävs för att utgöra nivå 1-kapital. Det särskilda undantaget vad gäller överskottsmedel är relevant för den konsolideringsfond som finns i svenska ömsesidiga livförsäkringsföretag och svenska icke vinstutdelande livför- säkringsaktiebolag. Som nämnts ovan har detta undantag mycket stor betydelse för den svenska försäkringsmarknaden, och detta klarläggande måste framgå av lagtexten, jfr skrivningen i artikel 78.3 om att nationell lagstiftning kan medge. Solvens II-utred- ningens bedömning är som tidigare nämnts att tillgångarna i ett för- säkringsföretags konsolideringsfond utgör nivå 1-kapital (se betänk- andet s. 148 f. och avsnitt 7.1). Solvens föreslår vidare en särskild bestämmelse om klassificeringen av kapitalbasposter för att införliva optionen i artikel 91.1. Denna innebär att vinster som inte har gjorts tillgäng- liga för utdelning till försäkringstagarna och andra ersättnings- berättigade ska anses som överskottsmedel om de är sådana över- skottsmedel som uppfyller kriterierna i artikel 94.1. För att införa optionen föreslår Solvens en bestämmelse i 7 kap. 17 § 1 FRL. Denna stadgar att Ackumulerade vinster som inte gjorts tillgängliga för utdelning till försäkringstagare (konsolideringsfond och andra överskottsmedel) och som i väsentlig grad har de egen- skaper som anges i 9 § första stycket ska klassificeras som nivå 1. 13.5.2Konsekvenser av förslagen om värdering av tillgångar och skulder samt bestämmande av överskott i kapital- basen för våra förslag Vi föreslår överskottsregler i FRL för att skydda försäkrings- tagarnas anspråk på överskott som kan användas som företagets riskkapital. Våra förslag till överskottsregler är inte kopplade till hur överskott redovisas i årsredovisningen eller behandlas i solvens- sammanhang. Målet med våra förslag är att främja en förutsägbar och rättvis överskottshantering. Det innebär bl.a. att överskott kan komma att bestämmas och beräknas på olika sätt i överskotts- och solvenssammanhang. Vi föreslår även en option för ömsesidiga liv- försäkringsföretag och livförsäkringsföreningar. Den innebär att sådana företag i stället för en konsolideringsfond redovisar över- Samordning med Solvens förslag skott enligt motsvarande regler som för ekonomiska föreningar i allmänhet. Vi bedömer att våra förslag till överskottsregler är väl förenliga med Solvens II-direktivets och Solvens angrepps- sätt och utgångspunkter. För det första bygger båda förslagen på utgångspunkten att varje berört företag måste bestämma ett mer relevant överskott i jämförelse med vad som framgått enligt hittillsvarande reglering. För det andra är båda förslagen – i princip3 – utformade för att inte vara direkt beroende av hur företagen redovisat i årsredovisningen. Våra förslag till överskottsreglering klargör också tydligare än att det finns överskott i ömsesidigt verkande livförsäkrings- företag som är och får användas som företagets riskkapital, såväl i livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst som i ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst och därför ska tillämpa en överskottshantering enligt FL (optionen). Därmed ställs civilrättsliga krav på företag att klargöra vad som är överskott som får användas som företagets riskkapital. Man kan därför ifrågasätta om inte våra förslag till nya över- skottsregler underlättar en tillämpning av de nya solvens II- reglerna om kapitalkrav och kapitalbas. Det finns emellertid även skillnader mellan våra förslag till regler och Solvens II-reglerna. Dessa gör att bestämning och beräkning av överskott enligt våra föreslagna överskottsregler i FRL eller FL inte direkt kan ligga till grund för bestämning och beräkning av överskott i solvens II-sammanhang. En mer formell skillnad är att solvensreglerna omfattar alla försäkringsföretag medan våra överskottsregler väsentligen omfattar ömsesidigt verk- ande livförsäkringsföretag, dvs. ömsesidigt verkande livförsäkrings- bolag, livförsäkringsföreningar och hybridbolag. En andra skillnad har att göra med vad som är den relevanta tidshorisonten. Solvensreglernas avser att fastställa företagets totala kapitalbehov i ett framåtblickande perspektiv. Enligt företagets överskottsregler har det ofta också betydelse vilka försäkringar och vilka resultatkällor som bidragit till uppkomna överskott, dvs. reglerna har ett mer bakåtblickande perspektiv. 3 Begreppet – i princip – har lagts till eftersom Solvens ändå har kopplat vissa regler till vad som redovisats. Vi anser att sådana förslag bör justeras så att en koppling till årsredovisningsreglerna inte byggs in i de svenska solvens II-reglerna. Vi har utvecklat skälen för detta i vårt remissyttrande över betänkandet. Samordning med Solvens förslag Den tredje skillnaden har att göra med hur underlaget för fram- räknat överskott ska användas. Enligt solvensreglerna ska det användas för att bestämma sammansättningen och storleken av kapital i förlusttäckningshänseende. Enligt överskottsreglerna ska underlaget användas som grund för att fördela överskotten mellan olika försäkringstagargrupper som har anspråk på överskott som är företagets riskkapital. Skillnaden sammanhänger med att över- skottsreglerna och solvensreglerna har olika syften. Mot denna bakgrund har vårt förslag till bestämmelser i om överskottshanteringen ingen direkt koppling till solvens- reglerna. Våra föreslagna bestämmelser omfattas enligt vår bedöm- ning inte heller direkt av solvenstillsynen enligt Solvens II-direktivet, lika lite som bestämmelserna om övergång till vinstutdelning gör det. Vårt förslag medger emellertid att företagens överskottsregler kopplas till förhållanden beräknat enligt solvensreglerna, t.ex. upp- ställda begränsningar för vad som ska tillgodogöras försäkrings- tagaren vid återköp eller flytt med hänsyn till solvensen. Det är alltså företagets tillämpade principer för överskottshanteringen som blir avgörande för hur överskott ska bestämmas och beräknas vid den löpande tillämpningen av överskottsreglerna samt i vad mån solvensreglerna då har betydelse.4 Solvens föreslår vissa ändringar i placeringsreglerna bl.a. så att samtliga tillgångar i företaget omfattas av investerings- krav. Ett försäkringsföretag ska göra samtliga sina investeringar på ett aktsamt sätt. Investeringar får endast göras i tillgångar vars risker försäkringsföretaget kan identifiera, mäta, övervaka, hantera, kontrollera, rapportera och på lämpligt sätt beakta i den egna risk- och solvensbedömning som företaget ska göra. Investeringar i tillgångar ska göras på ett sätt som säkerställer säkerhet, kvalitet, likviditet och lönsamhet för de samlade tillgång- arna. I händelse av intressekonflikter mellan försäkringsföretaget 4 Det finns anledning att understryka att sådana regler måste vara förenliga med de principer för överskottshanteringen som kan gälla för företaget, såsom kontributionsprincipen och/eller likhetsprincipen. Samordning med Solvens förslag och försäkringstagarna ska tillgångarna investeras på ett sätt som bäst gagnar försäkringstagarnas intressen. Investeringar ska för- varas på ett sätt som säkerställer att tillgången är tillgänglig för försäkringsföretaget. För alla tillgångar, utom de tillgångar som motsvarar försäkrings- teknisk avsättning för livförsäkringar för vilka försäkringstagaren bär risk – enligt en närmare hänvisning i föreslagna 6 kap. 6 § FRL – gäller följande: 1.Derivatinstrument eller andra liknande finansiella instrument får endast användas för att sänka risken i ett försäkringsföretag eller för att i övrigt effektivisera förvaltningen av företagets till- gångar. 2.Investeringar i tillgångar som inte är upptagna till handel på en reglerad marknad ska hållas på aktsamma nivåer. 3.Tillgångarna ska investeras så att lämplig riskspridning upp- Med lämplig riskspridning menas att tillgångarna ska vara investerade på ett sådant sätt att försäkringsföretaget undviker a. ett överdrivet beroende av en viss tillgång, emittent eller grupp av företag, b. en överdriven exponering mot ett geografiskt område, c. en överdriven riskackumulering i de samlade tillgångarna, och d. en överdriven riskkoncentration mot samma emittent eller av emittenter som tillhör samma grupp. Bestämmelsen i artikel 132.2 andra stycket i Solvens II- direktivet som innebär krav på säkerhet, kvalitet, likviditet och lön- samhet för portföljen som helhet samt krav på tillgångars lokal- isering anges i direktivet vara tillämplig på Alla tillgångar, och särskilt de som täcker minimikapitalkravet och solvens- kapitalkravet, . . . Solvens har tolkat bestämmelsen på det sättet att kraven gäller för alla tillgångar, och att det därför inte behöver uttryckligen anges i den svenska lagtexten att bestäm- melsen också gäller för de tillgångar som täcker minimikapital- kravet och solvenskapitalkravet (se betänkandet s. 168). Samordning med Solvens förslag 13.6.2Konsekvenser av förslaget om investeringar för vårt förslag Solvens förslag innebär till skillnad mot nu gällande särskilda placeringsregler att samtliga försäkringsföre- tagets tillgångar omfattas av mer generella investeringsbegräns- ningar. Således ska även dagens s.k. fria tillgångar omfattas av samma regler. Vissa ytterligare investeringsregler föreslås för till- gångar som motsvarar försäkringstekniska avsättningar. Dessa ska utöver vad som följer av de mer generella reglerna vara lämpliga med hänsyn till åtagandenas art och löptid. Dessa tillgångar ska investeras utifrån den information som försäkringsföretaget lämnat om målet med investeringen, på det sätt som bäst gagnar försäkrings- tagarnas intressen. Som tidigare angetts har vi föreslagit att livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst ska anges sina principer för förvaltningen av tillgångar som motsvarar företagets och, i förekommande fall, olika försäkringars överskott. Det är här fråga om överskott bestämt enligt våra föreslagna överskottsregler i FRL. Sådana företagsregler ska tas in i de av oss föreslagna riktlinjerna om överskottshanteringen. Frågan blir då om vårt förslag är befogat när FRL:s placerings- regler (investeringsregler) kommer att omfattas samtliga för- säkringsföretagets tillgångar, dvs. även vad som betecknas för fria tillgångar. Frågan blir mer konkret om riktlinjerna för förvalt- ningen av försäkringstagarnas riskkapital kan komma att innehålla information som går utöver företagets interna regler för samtliga sina investeringar enligt de nya solvens II-reglerna. Som tidigare framgått gäller enligt nya solvens II-regler kravet på att tillgångar ska investeras utifrån den information om målet med investeringen och i första hand i försäkringstagarnas intresse enbart tillgångar motsvarande försäkringstekniska avsättningar. Därför har vårt preliminära förslag ändå saklig betydelse, eftersom det avser överskott i form av tillgångar som motsvarar företagets överskott. Det är vidare angeläget att försäkringstagarna får särskilt anpassad information om hur företaget investerar överskottet samt att det investeras i enlighet med av företaget angivna principer. Vårt förslag innebär alltså inga begränsningar för i vilka olika slag av tillgångar som överskottet får placeras eller krav på företag att precisera olika limiter för förvaltningen, men om sådana limiter tillämpas ska det anges i riktlinjerna. Det är ändå lika viktigt för försäkringstagare att få veta hur företaget avser att investera till- Samordning med Solvens förslag gångar som motsvarar företagets överskott. Vidare bör beaktas att överskottet enligt företagets överskottsregler inte behöver sam- manfalla med vad som är företagets överskott enligt årsredovis- ningen eller i solvensbalansräkningen. Det har gjorts gällande att förslaget inte skulle gå att tillämpa eftersom överskottet är en resudial som varierar och att företaget kan ha ett underskott. Såsom framhålls i avsnitt 5.4 måste över- skottet i överskottssammanhang vid tillämpningen av våra före- slagna överskottsregler bestämmas genom någon form av över- skottsbalansräkning med hänsyn till vad som är relevant på grund av de överskottsprinciper som företaget tillämpar i det enskilda fallet. Genom att där räkna av tillgångar som belastas av för- säkringsfordringar, andra skulder och eventuellt villkorat extern riskkapital kan man identifiera resterande tillgångar som alltså får anses motsvara försäkringstagarnas överskott. Att ett företag kan ha ett underskott i detta sammanhang för företaget eller olika grupper av försäkringar är inte relevant, lika lite som ett solvensunderskott skulle förhindra investeringsregler enligt solvensreglerna. En viktig fråga är om den bestämmelse vi föreslagit kan anses oförenlig med . Även solvens II-direktivet innehåller föreskrifter om investeringsfrihet, dvs. bestämmelser att medlems- staterna inte får föreskriva att försäkringsföretaget ska investera i vissa slag av tillgångar (se artikel 133). Vårt förslag innebär inte i sig några placeringsbegränsningar, utan enbart ett krav på att före- taget anger sina principer för hur företaget förvaltar sådana till- gångar som motsvarar överskott enligt överskottsreglerna i FRL och följer principerna. Detta om inte avsikten ändras, vilket i så fall bör klargöras genom ändringar av överskottstriktlinjerna i denna del. kan därför inte anses utgöra något hinder mot den föreslagna bestämmelsen. Sammanfattningsvis finns det inte anledning att med hänsyn till Solvens förslag frångå vårt förslag i denna del. För att markera att informationen om investeringarna enligt vår före- slagna regel har samband med övriga överskottsregler och alltså saknar samband med investeringsreglerna enligt Solvens II- direktivet har vi föreslagit att informationen lämnas i överskotts- riktlinjerna. Samordning med Solvens förslag Samordningen med ABL och FL Solvens föreslår sammanfattningsvis i denna del att de svenska bestämmelserna om företagsstyrning, intern kontroll och riskhantering som införs så långt möjligt ska vara neutrala i förhållande till de ramverk och standarder som redan finns. Med en neutral terminologi skapas enligt utredningen också de bästa förut- sättningarna för skräddarsydda lösningar, som kan anpassas efter den ständigt pågående vidareutvecklingen på området. Enligt utredningen ska begreppen förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan vid direktivets genomförande i svensk rätt likställas med vad som här avses med ett företags styrelse. Någon möjlighet att i denna fråga ta hänsyn till det traditionella system för bolags- styrning som har kommit att utvecklas i svensk rätt finns således inte enligt utredningens mening. Att styrelsen i ett försäkrings- företag har det yttersta ansvaret för företagets organisation och för förvaltningen av dess angelägenheter följer dock redan av gällande rätt. Enligt utredningens mening behövs därför inte någon till- kommande lagstiftningsåtgärd för att artikel 40 i direktivet ska anses vara genomförd i svensk rätt (se betänkandet s. 280). I svensk rätt lämnas genom bestämmelser i såväl ABL som i FL, till vilka FRL hänvisar, en relativt stor frihet för en styrelse att organisera sin verksamhet och delegera uppgifter till en eller flera av styrelsens ledamöter, eller till andra. Möjligheten härtill är enligt utredningen av stor betydelse för tillförsäkrandet av en ändamåls- enlig företagsstyrning och ett rimligt resursutnyttjande i företagen. I vissa frågor är ett företags styrelse emellertid redan enligt gällande rätt begränsad i sin möjlighet till delegation. Det rör sig om frågor där lagen uttryckligen lägger beslutanderätten på styrelsen, då endast styrelsen i s.k. beslutsför sammansättning kan fatta beslut. Detta gäller, även för försäkringsföretag, som exempel i fråga om utseende av VD och firmatecknare. I förarbeten till ABL har det uttalats att frågan om styrelsen kan delegera en uppgift måste avgöras utifrån uppgiftens karaktär och betydelse. Enbart förhållandet att lagen föreskriver att styrelsen ska ansvara för eller utföra en viss uppgift innebär inte i sig hinder mot delegation (se prop. 2004/05 s. 618). Det bör emellertid, enligt Solvens , framhållas att styrelsen alltid måste för- Samordning med Solvens förslag vissa sig om att den till vilken uppgiften delegeras är lämplig för uppgiften, samt fortlöpande förvissa sig om att uppgiften fullgörs på ett tillfredsställande sätt, då styrelsens ansvar inte kan delegeras. Av artikel 40 i solvens II-direktivet framgår att medlemsstaterna ska säkerställa att försäkringsföretagets förvaltnings- lednings- eller tillsynsorgan har det yttersta ansvaret för att varje berört företag följer de lagar och andra författningar som antas enligt detta direktiv. Att styrelsen i ett försäkringsföretag har det yttersta ansvaret för företagets organisation och för förvaltningen av dess angelägenheter följer dock, enligt Solvens , redan av gällande rätt (se 8 kap. 4 § ABL och 6 kap. 6 § FL). Enligt Solvens mening behövs därför inte någon tillkommande lagstiftningsåtgärd för att artikel 40 i direktivet ska anses vara genomförd i svensk rätt. I övrigt föreslås solvens II-direktivets bestämmelser om företagsstyrning genomförda i överensstämmelse med direktivsbestämmelsernas ordalydelse i den mån inte reglerna ansetts följa av andra förslag som Solvens lämnat (se förslaget till 4 kap. 2 § FRL om krav på företagsstyrning). Nuvarande riktlinjer ersätts med krav på styrdokument enligt Solvens II-direktivet Solvens föreslår (se betänkandet s. 289) att nuvar- ande krav i FRL om försäkringstekniska riktlinjer, placerings- riktlinjer och riktlinjer för intressekonflikter ska ersättas med de krav på sådana styrdokument som ett försäkringsföretag ska ha enligt artikel 41.3 och artikel 44.2 tredje stycket i Solvens II- direktivet. Solvens utesluter emellertid inte att det finns uppgifter i de befintliga riktlinjerna som inte kommer att nå genom de styrdokument och riktlinjer som krävs under solvens II-regleringen. Om tillsynen över företagen under sådana förutsättningar skulle förutsätta att inspektionen får tillgång till de uppgifterna kan en motsvarande rapportering före- skrivas, se avsnitt 14.1.2. Det krav på riktlinjer för hantering av intressekonflikter som finns i 8 kap. 7 § FRL har inte sin grund i något EU-direktiv, se prop. 2003/04:109. Solvens gör dock bedömningen att de krav på styrdokument som följer av solvens II-direktivet minst motsvarar de nuvarande svenska kraven på riktlinjer för Samordning med Solvens förslag hantering av intressekonflikter. Till detta kommer den regel- utveckling som har skett sedan införande av den nuvarande bestäm- melsen, t.ex. i form av införandet av klart mer utvecklade s.k. jävs- regler i nuvarande 4 kap. 9 § FRL. Att försäkringsföretag även fortsättningsvis är skyldiga att i verksamheten, och i sina interna regelverk, uppmärksamma och förebygga intressekonflikter får enligt utredningen anses följa redan av kraven på innehållet i styr- dokumenten för riskhantering (där bl.a. hantering av operativ risk ska ingå), internkontroll, internrevision och verksamhet som omfattas av uppdragsavtal (se även avsnitt 12.6.9). Solvens anmärker även att borttagandet av kravet på de riktlinjer som finns i nuvarande 8 kap. 7 och 8 §§ FRL inte i sig hindrar ett försäkringsföretag från att även fortsättnings- vis fastställa t.ex. försäkringstekniska riktlinjer. Oberoende styrelseledamöter i hybridbolag Solvens (se s. 303) föreslår att nuvarande 11 kap. 7 § FRL om styrelseledamöters oberoende i hybridbolag ändras.