sou · H0B355 · 2012-08-24 00:00:00 — En handling som inte har expedierats anses upprättad när det ärende till vilket den hör har slutbehandlats hos myndigheten eller, om handlingen inte hör till något visst ärende, när den har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts. I stället för vad som föreskrivs i första stycket gäller att en hand- ling anses upprättad, 1.diarium, journal samt sådant register eller annan förteckning som förs fortlöpande, när handlingen har färdigställts för anteckning eller införing, 2.dom och andra beslut, som enligt vad därom är föreskrivet ska avkunnas eller expedieras, samt protokoll och andra handlingar i vad de hänför sig till ett sådant beslut, när beslutet har avkunnats eller expedierats, 3.andra protokoll och därmed jämförliga anteckningar hos myn- digheter, när handlingen har justerats av myndigheten eller på annat sätt färdigställts, dock inte protokoll hos utskott, kom- muners revisorer eller statliga kommittéer eller hos en myn- dighet i ett ärende som denna endast bereder till avgörande. 2 kap. 8 § Utbyte av handlingar inom en myndighet (2 kap. 8 §) 8 §Har ett organ som ingår i eller är knutet till en myndighet eller ett annat allmänt organ överlämnat en handling till ett annat organ inom samma myndighetsorganisation eller framställt en handling för sådant överlämnande ska handlingen anses som därigenom inkommen eller upprättad endast då organen uppträder som självständiga i förhållande till varandra. 2 kap. 9 § Minnesanteckning och koncept (2 kap. 9 §) 9 § En minnesanteckning som har tillkommit hos en myndighet och som inte har expedierats ska inte heller efter den tidpunkt då den enligt 7 § är att anse som upprättad anses som en allmän handling hos myndigheten, om den inte tas om hand för arkivering. Med minnes- anteckningar avses promemorior och andra uppteckningar eller upp- tagningar som har kommit till endast för ett ärendes föredragning eller beredning, dock inte till den del den har tillfört ärendet någon sakuppgift. Ett utkast eller ett koncept till myndighetens beslut eller skrivelse och andra därmed jämställda handlingar som inte har expedierats anses som en allmän handling endast om den inte tas om hand för arkivering. 2 kap. 10 § Teknisk bearbetning och lagring av handling (2 kap. 10 §) 10 § En handling som förvaras hos en myndighet endast som ett led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning anses inte som en allmän handling hos den myndigheten. Som en allmän handling anses inte en handling som en myndighet förvarar endast i syfte att kunna återskapa information som har gått förlorad i en myndighets ordinarie system för automatiserad behandling av information (säkerhetskopia). 2 kap. 11 § Vad som inte utgör allmän handling (2 kap. 11 §) 11 § Som allmänna handlingar anses inte 1.brev, telegram eller andra sådana handlingar som har kommit in till eller upprättats hos en myndighet endast för befordran av ett med- delande, 2.meddelanden eller andra handlingar som har kommit in till eller upprättats hos en myndighet endast för offentliggörande i en periodisk skrift som ges ut av myndigheten, 3.tryckta skrifter, ljud- eller bildupptagningar eller andra hand- lingar som ingår i bibliotek eller som från någon enskild har tillförts ett allmänt arkiv uteslutande för förvaring och vård eller forsknings- och studieändamål eller privata brev, skrifter eller upptagningar som annars har överlämnats till en myndighet uteslutande för sådana ända- mål som har angetts, 4.upptagningar av innehållet i handlingar som avses i 3, om upptag- ningen förvaras hos en myndighet där den ursprungliga handlingen inte skulle vara att anse som allmän. Det som föreskrivs i första stycket 3 om handlingar som ingår i biblio- tek tillämpas inte på upptagningar i en databas som en myndighet har tillgång till enligt avtal med en annan myndighet, om upptagningen är en allmän handling hos den myndigheten. 2 kap. 12 § Om rätten att ta del av allmän handling (2 kap. 12 §) 12 § Allmänna handlingar som får lämnas ut ska på begäran genast eller så snart det är möjligt tillhandahållas hos myndigheten utan avgift för den som önskar ta del av dem. Handlingar får även skrivas av, avbildas eller tas i anspråk för ljudöverföring. Kan en handling inte till- handahållas utan att en sådan del av den som inte får lämnas ut blir röjd, ska den i övriga delar göras tillgänglig för sökanden i avskrift eller kopia. En myndighet är inte skyldig att tillhandahålla en handling hos sig om det finns betydande hinder för det. Inte heller när det gäller upp- tagningar som avses i 3 § första stycket finns det någon sådan skyldig- het om sökanden utan större besvär kan ta del av upptagningen hos en närbelägen myndighet. 2 kap. 13 § Rätten att få kopia (2 kap. 13 §) 13 § Den som önskar ta del av en allmän handling har även rätt att mot en fastställd avgift få en avskrift eller kopia av handlingen till den del den får lämnas ut. En myndighet är dock inte skyldig att i större utsträck- ning än vad som följer av lag lämna ut en upptagning för automatiserad behandling i annan form än en utskrift. En myndighet är inte heller skyldig att framställa en kopia av en karta, ritning, bild eller annan i 3 § första stycket avsedd upptagning än som har angetts, om svårig- het möter och handlingen kan tillhandahållas hos myndigheten. En begäran att få en avskrift eller en kopia av en allmän handling ska behandlas skyndsamt. 2 kap. 14 § Begäran att få ta del av allmän handling (2 kap. 14 §) 14 § En begäran att få ta del av en allmän handling görs hos den myn- dighet som förvarar handlingen. Begäran ska prövas av den myndighet som anges i första stycket. Om särskilda skäl finns får dock i en sådan bestämmelse som avses i 2 § andra stycket föreskrivas att prövningen vid tillämpningen av bestämmelsen ska göras av en annan myndighet. I fråga om handlingar som är av synnerlig betydelse för rikets säkerhet kan även genom förordning föreskrivas att endast viss myndighet får pröva frågan om utlämnande. I de nu nämnda fallen ska begäran om utlämnande genast hänskjutas till behörig myndighet. En myndighet får inte på grund av att någon begär att få ta del av en allmän handling efterforska vem han eller hon är eller syftet med begäran i större utsträckning än som behövs för att myndigheten ska kunna pröva om det finns hinder mot att handlingen lämnas ut. 2 kap. 15 § Överklagande av beslut om utlämnande (2 kap. 15 §) 15 § Om någon annan än eller regeringen avslår en begäran att få ta del av en handling eller lämnar ut en allmän handling med ett förbehåll som inskränker sökandens rätt att yppa dess innehåll eller annars förfoga över den, får sökanden föra talan mot beslutet. Talan mot ett beslut av ett statsråd ska föras hos regeringen och talan mot beslut av en annan myndighet hos domstol. I den i 2 § nämnda lagen ska närmare anges hur talan mot beslut som avses i första stycket ska föras. En sådan talan ska alltid prövas skyndsamt. Angående rätt att föra talan mot beslut av myndigheter som lyder under är särskilt föreskrivet. 2 kap. 16 § Sekretessmarkering på hemlig handling (2 kap. 16 §) 16 § En anteckning om hinder att lämna ut en allmän handling får göras endast på handlingar som omfattas av en sådan bestäm- melse som avses i 2 § andra stycket. Av sekretessmarkeringen ska framgå vilken bestämmelse som är tillämplig. 2 kap. 17 § Överlämnande av handling till enskilt organ (2 kap. 17 §) 17 § I lag får föreskrivas att regeringen eller en beslutande församling får besluta att allmänna handlingar som hänför sig till en myndighets verksamhet som ska övertas av enskilt organ får över- lämnas till det organet för förvaring, om detta behöver handlingarna i verksamheten, utan att handlingarna därigenom upphör att vara all- männa. Ett sådant organ ska i fråga om de överlämnade handlingarna jämställas med en myndighet vid tillämpningen av 12–16 §§. I lag får även föreskrivas att regeringen får besluta att allmänna hand- lingar får överlämnas till eller någon av dess organisa- toriska delar för förvaring, utan att handlingarna därigenom upphör att vara allmänna. Detta gäller handlingar som har kommit in till eller upprättats hos 1.myndigheter som har upphört och som har haft uppgifter som hänför sig till verksamhet, eller 2.Svenska kyrkans beslutande församlingar. Vid tillämpningen av 12–16 §§ ska och dess organisa- toriska delar jämställas med myndigheter i fråga om överlämnade hand- lingar. 2 kap. 18 § Om gallring och bevarande (2 kap. 18 §) 18 § Grundläggande bestämmelser om hur allmänna handlingar ska bevaras samt om gallring och annat avhändande av sådana handlingar meddelas i lag. 3 kap. Rätt till anonymitet 3 kap. 1 § Rätten till anonymitet (3 kap. 1 §) 1 § En författare till en tryckt skrift är inte skyldig att låta namn, pseudonym eller signatur framgå av skriften. Detsamma gäller för den som har meddelat uppgifter för offentliggörande enligt 1 kap. 2 § och för utgivare av en tryckt skrift som inte är periodisk. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 1 § och innehåller det grund- läggande anonymitetsskyddet för författare, meddelare och – i fråga om skrifter som inte är periodiska – utgivare. Språket i para- grafen har moderniserats och vissa redaktionella förändringar har gjorts. 3 kap. 2 § Frågeförbud (3 kap. 2 §) 2 § I mål om ansvar, skadestånd eller särskild rättsverkan på grund av tryckfrihetsbrott får ingen ta upp frågan om vem som är författare eller vem som är meddelare enligt 1 kap. 2 §. Detsamma gäller frågan om vem som är utgivare till en tryckt skrift som inte är periodisk. Om författare eller utgivare har angetts på en skrift som inte är periodisk, med namn eller med en pseudonym eller signatur som enligt vad som är allmänt känt syftar på en viss person, får dock frågan om han eller hon är ansvarig behandlas i målet. Detsamma gäller om någon i en skriftlig förklaring har uppgett sig vara författaren eller utgivaren eller i målet självmant har lämnat en sådan uppgift. Paragrafen motsvarar nuvarande 2 § och innehåller ett förbud mot att i mål om tryckfrihetsbrott ta upp frågan om vem som är för- fattare, meddelare eller – i fråga om skrifter som inte är periodiska Det är således den krets som har rätt att vara anonym enligt 1 § som skyddas. I bestämmelsen anges att undantag från fråge- förbudet kan förekomma. Här avses fall då uppgifter som identifierar en viss person har angetts på skriften eller då någon har förklarat sig vara författare eller utgivare. En språklig översyn av paragrafen har gjorts. Vissa formuleringar har hämtats från motsvarande bestämmelse i YGL (2 kap. 2 §), bl.a. genom att det anges att frågeförbudet tillämpas i mål om ansvar, skadestånd eller särskild rättsverkan. Detta syftar inte till någon förändring i sak. Undantagen från frågeförbudet har placerats i ett särskilt stycke. Bestämmelsen innebär att nuvarande 2 § andra stycket har tagits bort. Syftet med den nu borttagna bestämmelsen är att klar- lägga att frågeförbudet inte hindrar att mål om meddelarbrott handläggs i samma rättegång som mål om ansvar för tryckfrihets- brott. Bestämmelsen bör flyttas till tillämpningslagen. Någon fö- ändring i sak är inte avsedd därmed. 3 kap. 3 § Tystnadsplikt (3 kap. 3 § första stycket) 3 § Den som har tagit befattning med tillkomsten eller utgivningen av en tryckt skrift eller med en framställning som har varit avsedd att införas i en tryckt skrift får inte röja vad han eller hon därvid har fått veta om vem som är författare eller meddelare eller, i fråga om en skrift som inte är periodisk, utgivare. Tystnadsplikt enligt första stycket gäller även för den som på något annat sätt har varit verksam inom ett företag för utgivning av tryckta skrifter eller inom ett företag för yrkesmässig förmedling av nyheter eller andra meddelanden till periodiska skrifter. I bestämmelsen slås en tystnadsplikt avseende massmediernas källor fast. Det får inte röjas vem som är författare eller meddelare eller vem som är utgivare av en tryckt skrift som inte är periodisk. Tillämp- ningsområdet för tystnadsplikten är mycket brett och omfattar alla som har tagit befattning med tillkomsten eller utgivningen av en tryckt skrift eller med en framställning som har varit avsedd att införas i en sådan skrift. Även andra som är verksamma hos t.ex. ett massmedieföretag kan omfattas av tystnadsplikt. Språkliga och redaktionella förändringar har gjorts. Lagtexten har delats upp i två stycken. I det första stycket behandlas tystnads- plikt för dem som på något sätt har varit inblandade i publicerings- processen. Det andra stycket avser tystnadsplikt för dem som på något annat sätt är verksamma hos t.ex. ett tidningsföretag och därvid får kännedom om uppgifter som omfattas av tystnadsplikt. I den nya lydelsen av bestämmelsen används begreppet med- delare. Det används i stället för den nuvarande formuleringen har lämnat meddelande enligt 1 kap. 1 § tredje stycket. 3 kap. 4 § Undantag från tystnadsplikt (3 kap. 3 § andra stycket) 4 § Tystnadsplikt enligt 3 § gäller inte i följande fall. 1.Den som tystnadsplikten ska skydda har samtyckt till att hans eller hennes identitet röjs. 2.Det är tillåtet enligt 2 § andra stycket att behandla frågan om identiteten. 3.Det rör sig om något av de brott av meddelare, författare eller andra upphovsmän eller av utgivare som avses i 7 kap. 3 § andra stycket 1. 4.En domstol finner i fråga om brott enligt 7 kap. 2 § eller 3 § första stycket 2 eller 3 att det är nödvändigt att uppgifter lämnas om den som är tilltalad eller skäligen misstänkt för den brottsliga gär- ningen har lämnat meddelandet eller medverkat till framställningen; sådana uppgifter lämnas vid en förhandling. 5.En domstol finner i något annat fall att det är av synnerlig vikt av hänsyn till ett allmänt eller enskilt intresse att en uppgift om identi- teten lämnas vid vittnesförhör eller förhör med en part under san- ningsförsäkran. I paragrafen anges vissa undantag från tystnadsplikten i 3 §. Den motsvarar nuvarande 3 § andra stycket. Uppräkningen i paragrafen är uttömmande och några ytterligare undantag får alltså inte före- komma. Det har gjorts språkliga och redaktionella förändringar, bl.a. har varje punkt i uppräkningen blivit en särskild mening. Den nuvarande regleringen innehåller en uppmaning till dom- stolarna att utöva en strikt processledning så att inte frågor ställs som kan inkräkta på tystnadsplikten (se nuvarande 3 § tredje stycket). Den bestämmelsen har tagits bort från grundlagen. Självklart måste domstolen i denna typ av mål vara särskilt uppmärksam på att för- hörspersonerna kan ha tystnadsplikt och att frågor som kan inkräkta på tystnadsplikten inte ställs. Men den bedömningen har gjorts att anmaningen kan flyttas till tillämpningslagen. 3 kap. 5 § Efterforskningsförbud (3 kap. 4 § första stycket) 5 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte efterforska 1.författaren till en framställning som har införts eller varit avsedd att införas i en tryckt skrift, 2.den som har utgett eller avsett att utge en framställning i en sådan skrift, eller 3.den som har meddelat uppgifter enligt 1 kap. 2 §. Förbudet i första stycket hindrar inte efterforskning när det behövs för åtal eller något annat ingripande som inte står i strid med denna grundlag. I sådana fall ska dock den i 3 § angivna tystnadsplikten iakt- tas. Bestämmelsen i första stycket innehåller det s.k. efterforsknings- förbudet. Förbudet riktar sig till det allmänna och hindrar alltså inte enskilda från att efterforska källor. I andra stycket anges det undantag från efterforskningsförbudet som gör att efterforskning får bedrivas när det behövs för åtal eller något annat ingripande som är förenligt med grundlagen. I bestämmelsen har vissa språkliga och redaktionella förändringar gjorts. 3 kap. 6 § Repressalieförbud (3 kap. 4 § andra stycket) 6 § Myndigheter och andra allmänna organ får inte ingripa mot någon för att han eller hon i en tryckt skrift har brukat sin tryckfrihet eller medverkat till ett sådant bruk. I paragrafen uttrycks det s.k. repressalieförbudet. Det motsvarar nuvarande 4 § andra stycket, som infördes (prop. 2009/10:81). Några förändringar i den bestämmelsen har inte gjorts. 3 kap. 7 § Straff (3 kap. 5 §) 7 § Till böter eller fängelse i högst ska den dömas som 1. uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot sin tystnadsplikt enligt 3 §, 2.uppsåtligen eller av oaktsamhet på en tryckt skrift mot hans eller hennes vilja sätter ut namn, pseudonym eller signatur på en författare, meddelare eller, i fall som avses i 1 §, utgivare, 3.uppsåtligen eller av oaktsamhet på skriften som författare, utgivare eller meddelare sätter ut namn, pseudonym eller signatur som avser en annan person än den verkliga författaren, utgivaren eller meddelaren, 4.uppsåtligen efterforskar i strid med 5 §, eller 5.uppsåtligen ingriper i strid med 6 §, om åtgärden utgör avskedande, uppsägning, meddelande av disciplinpåföljd eller en liknande åtgärd. Allmänt åtal för brott som avses i första stycket 1–3 får väckas endast om målsäganden har anmält brottet till åtal. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 5 §. I första stycket straff- sanktioneras flera av de förbud som anges i detta kapitel. Straffet för överträdelser är böter eller fängelse i högst . Av andra stycket följer att det endast är brott mot efterforsknings- resp. repres- salieförbudet som hör under allmänt åtal. Lagtexten har arbetats om språkligt och en punktuppställning införts. 3 kap. 8 § Andra upphovsmän (3 kap. 6 §) 8 § Vad som sägs i detta kapitel om författare gäller även andra upp- hovsmän till framställningar som har införts eller varit avsedda att införas i tryckta skrifter. Genom den här bestämmelsen klargörs att även andra upphovsmän än författare har rätt till det skydd som framgår av 3 kap. Det kan t.ex. avse illustratörer och fotografer. Det har gjorts viss språklig bearbetning av författningstexten, bl.a. genom att det här uttryck- ligen anges att de regler som avser författare gäller även andra upphovsmän. 4 kap. 1 § Etableringsfrihet (4 kap. 1 §) 1 § Var och en har rätt att själv eller med hjälp av andra framställa tryckta skrifter. Av paragrafen framgår att var och en har rätt att framställa tryckta skrifter. Bestämmelsen uttrycker en del av etableringsfriheten på tryckfrihetens område och garanterar i första hand friheten att driva tryckeri. Två förändringar av betydelse har genomförts. För det första framgår av lagtexten att skyddet gäller för var och en och inte, som enligt dagens ordning, enbart för svenska med- borgare eller svenska juridiska personer (se vidare 1 kap. 1 §). Av 14 kap. 4 § följer att skyddet för andra än svenska medborgare kan begränsas i vanlig lag. För det andra används här framställa tryckta skrifter i stället för den uttryckliga hänvisning till tryckpressen som görs i den nuvarande regleringen. 4 kap. 2 § Ursprungsuppgifter (4 kap. 2 § första stycket) 2 § En skrift som är tryckt i och som är avsedd att ges ut här ska innehålla tydliga uppgifter om vem som har tryckt skriften och om ort och år för tryckningen. Detsamma gäller en skrift som är mång- faldigad här genom fotokopiering eller någon liknande teknik och för vilken utgivningsbevis gäller. Skyldigheten att sätta ut uppgifter enligt första stycket gäller inte bild- eller tillfällighetstryck enligt 3 §. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 2 § första stycket. Här behand- las skyldigheten att sätta ut s.k. ursprungsuppgifter på tryckta skrifter eller på skrifter som har mångfaldigats på något annat sätt och för vilka utgivningsbevis gäller (se 1 kap. 7 § andra stycket 1). Skyldigheten gäller inte s.k. bild- eller tillfällighetstryck enligt 3 §. Innehållet i bestämmelsen har delats upp i flera meningar och i två stycken. Vidare har språket i lagtexten förenklats. Paragrafen innebär att den nuvarande hänvisningen till den s.k. stencilregeln i 1 kap. försvinner (se nuvarande 2 § andra stycket). Hänvisningen är främst en upplysning och har bedömts kunna tas bort utan några rättsliga följder. 4 kap. 3 § Bild- eller tillfällighetstryck (4 kap. 3 §) 3 § Med bild- eller tillfällighetstryck avses i denna grundlag vykort och bildalbum, visitkort och notifikationer, adresskort, etiketter, blanketter, affärstryck såsom reklam- och emballagetryck samt andra sådana tryck- saker. Uttrycket avser enbart tryck i vilket tryckfrihetsbrott kan anses uteslutet på grund av texten eller framställningen i övrigt. I paragrafen definieras s.k. bild- eller tillfällighetstryck. Bestäm- melsen har bearbetats språkligt och redaktionellt. Av 2 § framgår att bild- och tillfällighetstryck är undantaget från kravet på att ange ursprungsuppgifter. Som framgår av första meningen i den aktuella bestämmelsen utgår definitionen från ett antal konkreta exempel på trycksaker. Av andra meningen framgår att enbart trycksaker i vilka tryckfri- hetsbrott framstår som uteslutet omfattas av begreppet bild- eller tillfällighetstryck. I andra meningen har tryckfrihetsbrott fått ersätta begreppet tryckfrihetsmissbruk, som har bedömts vara alltför vagt. 4 kap. 4 § Skyldighet att bevara exemplar samt pliktleverans (4 kap. 4 §) 4 § Föreskrifter om skyldighet att bevara exemplar av en tryckt skrift för granskning och att lämna exemplar av en sådan skrift till bibliotek eller arkiv får meddelas i lag. Paragrafen motsvarar nuvarande 4 § och ger möjlighet att i lag införa bestämmelser om att exemplar av tryckta skrifter ska bevaras för att möjliggöra en straffrättslig granskning. Bestämmelsen ger även stöd för en lagstadgad plikt att leverera exemplar till bibliotek eller arkiv. Bestämmelsen har formulerats om och fått en lydelse som liknar motsvarande paragrafer i (nuvarande 3 kap. 6 och 9 §§). 4 kap. 5 § Straff (4 kap. 5 §) 5 § Den som framställer en skrift och därvid bryter mot 2 § första stycket döms till böter eller fängelse i högst . Bestämmelsen motsvarar nuvarande 5 §. Utgivning av periodiska skrifter 5 kap. 1 § Ägare till periodiska skrifter (5 kap. 1 §) 1 § Var och en får vara ägare till en periodisk skrift. Av paragrafen framgår att var och en har rätt att äga en periodisk skrift. Ägaren, som kan vara en fysisk eller juridisk person, har en central betydelse i det tryckfrihetsrättsliga systemet. Det är ägaren som ansvarar för att skriften har en utgivare och som enligt 8 kap. kan få bära det straffrättsliga ansvaret om utgivare saknas eller är behörig. Av övriga bestämmelser i 5 kap. framgår andra skyldigheter som åvilar ägaren. I den nu aktuella bestämmelsen har lagtexten ändrats så att skyddet riktar sig till var och en och inte, som enligt dagens ordning, enbart till svenska medborgare eller svenska juridiska personer (se vidare 1 kap. 1 § och 4 kap. 1 §). Av 14 kap. 4 § följer att skyddet för andra än svenska medborgare kan begränsas i vanlig lag. 5 kap. 2 § Behörighetskrav för utgivare (5 kap. 2 §) 2 § En periodisk skrift ska ha en utgivare. Utgivaren ska ha hemvist i . Den som är underårig eller i konkurs eller som har förvaltare enligt särskilda bestämmelser i lag får inte vara utgivare. Bestämmelsen slår i första stycket fast att en periodisk skrift ska ha en utgivare. Kravet på utgivare innebär att det alltid ska finnas en utgivare för en periodisk skrift som dessutom uppfyller de behörig- hetskrav som uppställs i andra stycket. Den nuvarande bestäm- melsen i 8 § om skyldighet att utse ny utgivare vid behörighets- brister hos den förre utgivaren har mot den bakgrunden tagits bort, se vidare kommentaren till 4 § andra stycket. I andra stycket anges behörighetskraven för utgivaren. Dessa innebär att utgivaren ska ha hemvist i och inte får vara underårig eller försatt i konkurs. Vidare får han eller hon inte ha förvaltare. Det uppställs således inte längre något krav i grundlagen på att utgivaren ska vara svensk medborgare. Att utgivaren ska vara en fysisk person är förutsatt och framgår indirekt av kraven i andra stycket. Det har gjorts språkliga förändringar i bestämmelsen.