sou · GZB384 · 2012-01-01 00:00:00 — Där ska finnas tillräckligt många sovrum, dagrum, måltidsrum, kök eller motsvarande utrymmen för matlagning, utrymmen för personlig hygien, sjukrum och andra särskilt inrättade utrymmen för de ombordanställdas personliga behov, bekvämlighet och trevnad. Alla dessa utrymmen ska vara tillräckligt stora samt inredda och utrustade på lämpligt sätt. Vidare följer av 5 § samma kapitel att den kost som de ombordanställda får ska vara tillräcklig och av fullgod kvalitet. Vatten ska finnas lätt tillgängligt ombord i tillräcklig mängd och av fullgod kvalitet. Bestämmelser om livsmedel finns bl.a. i livsmedelslagen (2006:804). Transportstyrelsen har bemyndigats1 att meddela de ytterligare föreskrifter som behövs om hur fartyg ska vara utformade, 1 Jfr 7 kap. 5 § 1 fartygssäkerhetslagen och 5 kap. 10 § 2 fartygssäkerhetsförordningen. inrättade och utrustade för att erbjuda en lämplig arbetsmiljö och tillfredsställande förhållanden i övrigt för de ombordanställda. Bestämmelser om bostäder på fartyg finns i föreskrifter och allmänna råd (SJÖFS 1992:6) om besättningens bostäder på fartyg m.m. Föreskriften är enligt dess 1 § inte tillämplig på fiskefartyg. För fiskefartyg är i stället 53 § i Sjöfarts- verkets kungörelse (1970:A4) om bostäder och ekonomilokaler m.m. på fartyg tillämplig2. Av nämnda bestämmelse följer att bor besättningen på fiskefartyg ombord ska fartyget ha erforderliga sovrum med sovplats för envar av besättningen. Sovrum får ej användas till annat än bostad och ska vara avskilt från fångst- och lastrum. Sovrum ska vara skyddat mot väta och försett med lämpliga fönster eller annan anordning för ljustillförsel. Sovrum ska vidare ha tillfredsställande anordningar och luftväxling och uppvärmning. I sovrum får finnas kokinrättning. Regler om dricksvatten finns i föreskrifter (SLVFS 2001:30) om dricksvatten och i kungörelse (SJÖFS 1994:8) med föreskrifter och allmänna råd om dricksvatten på fartyg. Föreskriften är tillämplig på svenska fiskefartyg med en bruttodräktighet av minst 20 som efter beställts vid nybyggnadsvarv eller genomgår en ombyggnad av dricksvatten- systemet. För äldre fartyg gäller kungörelse (1970:A15) om dricksvatten på fartyg. Föreskrifter om livsmedels- hygien finns i föreskrifter (LIVSFS 2005:20) om livsmedelshygien. Bestämmelser om tillsyn finns i 5 kap. 8 § 1 fartygssäkerhets- lagen varav följer att vid en inspektion ska det, om förhållandena inte föranleder annat, undersökas om arbetsmiljön är tillfreds- ställande. Bestämmelserna om bostäder, kost och vatten i 4 kapitlet fartygssäkerhetslagen är tillämpliga för de som är ombordanställda. Med ombordanställd avses den som till följd av anställning tjänstgör ombord på fartyget med huvudsaklig uppgift att utföra fartygsarbete annat än som enbart tillfälliga göromål3. Det innebär att bestämmelserna gäller för fiskefartyg där de fiskare som arbetar ombord är anställda. Av 3 kap. 5 § arbetsmiljölagen följer att lagen i vissa fall även gäller företagares egna arbete. I vilken mån lagen är tillämplig beror på om det är en eller flera personer som gemensamt bedriver 2 Jfr ikraftträdandebestämmelser till SJÖFS 1992:6 och 1 § 1970:A4. 31 kap. 2 § 1 fartygssäkerhetslagen. yrkesmässig verksamhet (första stycket) eller om det är en person som bedriver egen verksamhet ensam (andra stycket). När två eller flera personer yrkesmässigt bedriver verksamhet för gemensam räkning utan att ha någon anställd ska arbetsmiljö- lagen iakttagas i tillämpliga delar (3 kap. 5 § första stycket). Med tillämpliga delar avses målsättningsbestämmelsen 1 kap. 1 §, bestämmelserna om olika miljöfaktorer i 2 kap., bestämmelserna om minderåriga i 5 kap. samt tillsyns-, ansvars- och överklagande- reglerna i 7–9 kap4. Det innebär att bl.a. att 2 kap. 8 § ska iakttagas. Den som bedriver egen verksamhet ensam är enligt andra stycket i 3 kap 5 § skyldig att följa lagen och med stöd av denna meddelade föreskrifter i fråga om teknisk anordning och ämne, som kan föranleda ohälsa eller olycksfall, samt beträffande gemensamt arbetsställe. För verksamhet som bedrivs av endast familjemedlemmar utan anställd gäller samma regler som för den som bedriver verksamhet ensam. Bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter om arbets- miljöns beskaffenhet finns i 4 kap. 10 § arbetsmiljölagen och innefattar även bemyndigande att föreskriva att ytterligare bestämmelser i lagen än de som anges i 3 kap. 5 § andra stycket ska gälla för den som bedriver egen verksamhet ensam. Av 1 kap. 2 § andra stycket arbetsmiljölagen följer att det är Transportstyrelsen, i stället för , som har myndighetsansvaret när det gäller fartygsarbete. Transportstyrelsen kan därför med stöd av 4 kap. 10 § arbetsmiljölagen och 18 § 6 i arbetsmiljöförordningen meddela föreskrifter om bl.a. bostäder på fartyg där de fiskare som arbetar ombord är egenföretagare. Samråd ska i vissa fall ske med (21 § arbetsmiljöförordningen). Några sådana föreskrifter har emellertid inte meddelats. Kraven i bilaga III till konventionen som gäller bostäder m.m. på fartyg är enligt punkten 2 i bilagan tillämpliga på alla nya däckade fiskefartyg. Vad som avses med nytt fiskefartyg följer av punkten 1 i bilagan och utgår från konventionens ikraftträdande för den berörda medlemsstaten. Möjlighet finns, för den behöriga myndigheten, att tillämpa bilagans bestämmelser även på existerande fartyg. 4 , , Arbetsmiljölagen, 14:e uppl. I punkten 3 i bilagan föreskrivs att den behöriga myndigheten får, efter samråd, medge avvikelser från bestämmelserna i bilagan för fiskefartyg som normalt stannar till sjöss och där fiskarna inte bor ombord på fartyget i hamn. Vidare får den behöriga myndigheten, efter samråd, tillämpa krav för fartyg med en längd om 24 m eller mer på fartyg med en längd mellan 15 och 24 m. I punkten 7 till bilagan ges medlems- staterna möjlighet att, under vissa angivna förutsättningar, utvidga kraven i bilagan avseende buller och vibrationer, ventilation, uppvärmning och luftkonditionering samt belysning. Vid fastställande av krav eller anvisningar bör den behöriga myndigheten, enligt punkten 16 i rekommendationen, beakta senaste upplaga av (FAO//IMO) Code of Safety for Fishermen and Fishing Vessels5 och (FAO//IMO) Voluntary Guidelines for the Design, Construction and Equipment of Small Fishing Vessels6. Utredningens bedömning: Syftet med konventionens bestäm- melse om förfaranden för hantering av klagomål på bostäder är uppfyllt genom befintlig lagstiftning. Förfaranden för hantering av klagomål på bostäder som inte uppfyller kraven i konventionen anges i artikel ) i konven- tionen som en åtgärd som en medlemsstat ska vidta när det är lämpligt. Något motsvarande uttryckligt reglerat förfarande för hantering av klagomål på bostäder på fartyg finns inte i svensk rätt. Möjlighet finns dock för vem som helst att till Transportstyrelsen anföra klagomål. Transportstyrelsen kan då med stöd av 5 kap. 4 § fartygssäkerhetslagen utföra tillsyn i form av inspektion om den finner det motiverat. Mot bakgrund härav anser utredningen att syftet med konventionens bestämmelse om förfaranden för hantering av klagomål är uppfyllt genom befintlig lagstiftning. 5Koden innehåller anvisningar för fiskefartyg med en längd om 24 m och mer. 6Anvisningen är avsedd att tillämpas på fiskefartyg med en längd om 12 m eller mer men mindre än 24 m. Hantering och åtgärder av klagomål om att ett fiskefartyg inte uppfyller kraven i konventionen behandlas i avsnitt 9.4. 7.3.2Fiskare som är anställda Utredningens bedömning: Konventionens bestämmelser om bostäder på fiskefartyg kan, vad gäller fiskare som är anställda, med stöd av bemyndigandet i 5 kap. 10 § fartygssäkerhets- förordningen sättas i kraft av Transportstyrelsen. Bestämmelserna om bostäder på fiskefartyg i konventionen inklusive dess bilaga III är omfattande. En liknande reglering finns redan genom föreskrifter och allmänna råd (SJÖFS 1992:6) om besättningens bostäder på fartyg m.m., vilka emellertid inte är tillämpliga på fiskefartyg. Konventionens bestämmelser om bostäder på fiskefartyg kan, med stöd av bemyndigandet i 5 kap. 10 § fartygssäkerhetsförordningen, sättas i kraft av Transportstyrelsen antingen genom att ovan nämnda föreskrifter görs tillämpliga även på fiskefartyg och att justering görs på vissa områden (se jämförelsetabell i bilaga 47) eller genom att bestämmelser för fiskefartyg ges i en egen separat föreskrift. 7 Jämförelse har gjorts mellan konventionens bestämmelser i bilaga III och föreskrifter och allmänna råd (SJÖFS 1992:6) om besättningens bostäder på fartyg m.m.. 7.3.3Fiskare som är egenföretagare Utredningens förslag: Avgränsningen i 2 kap. 8 § tredje stycket arbetsmiljölagen att de ytterligare bestämmelser som finns i fartygssäkerhetslagen endast gäller ombordanställda tas bort. Ett tillägg görs i 4 kap. 3 § fartygssäkerhetslagen med innebörd att ett fartyg i förekommande fall ska erbjuda även andra personer som arbetar ombord än ombordanställda en tillfredsställande bostads- och fritidsmiljö. Vidare görs ett tillägg i 5 kap. 10 § fartygssäkerhetsförordningen med innebörd att Transportstyrelsen bemyndigas att meddela dessa föreskrifter. Som framgår ovan finns det inga bestämmelser i svensk rätt om bostäder på fiskefartyg där de fiskare som arbetar ombord är egenföretagare. påtalade vid tillkomsten av fartygs- säkerhetslagen att arbetsmiljön ombord bör stärkas och att särskilda regler borde tillskapas för yrkesfisket med tanke på dess specifika krav och förhållanden8. Regeringen ansåg dock att det saknades underlag för att skapa sådana särskilda regler för arbetsmiljön ombord på fiskefartyg9. Fråga är om konventionens bestämmelser om bostäder även ska tillämpas på fiskefartyg där de fiskare som arbetar ombord är egenföretagare. Som ett skäl för att det inte ska finnas någon sådan reglering kan anföras att det är bestämmelser om just arbetsmiljö och att sådana bestämmelser normalt sett endast är tillämpliga i ett arbetsgivar – arbetstagarförhållande. Fartygssäkerhetslagens bestämmelser om bostads- och fritidsmiljön har emellertid placerats i fartygssäkerhetslagen av bl.a. den anledningen att bestämmelserna i viss mån berör hur ett fartyg ska vara konstruerat eller utrustat10. Ett liknande resonemang kan, enligt utredningens bedömning, användas vad gäller tillämpligheten av konventionens bestämmelser om bostäder för fiskare som är egenföretagare. I den mån konventionens bestämmelser om bostäder har samband med ett fartygs konstruktion, utrustning eller säkerhet bör konven- tionens bestämmelser även vara tillämpliga på fiskefartyg på vilket det endast arbetar fiskare som är egenföretagare. Denna reglering bör i den utsträckning det är möjligt överensstämma med den 8Proposition 2002/03:109 Sjösäkerhet, s. 77. 9Proposition 2002/03:109 Sjösäkerhet, s. 79. 10Jfr SOU 2001:17 Översyn av fartygssäkerhetslagen s. 164 f och 170 samt proposition 2002/03:109 Sjösäkerhet s. 80. reglering som gäller för anställda fiskare. Fråga är hur det ska genomföras i svensk rätt. Vid införandet av bestämmelserna om bl.a. bostäder för ombordanställda på fartyg i 4 kap. 3 § i fartygssäkerhetslagen anfördes följande i förarbetena11; Det finns emellertid vissa arbetsmiljöbestämmelser i nuvarande fartygssäkerhetslag som inte bör regleras i arbetsmiljölagen, eftersom de faller utanför ramarna för vad som i övrigt regleras där och är speciella just för arbetet ombord på fartyg. I viss mån berör dessa bestämmelser dels hur ett fartyg skall vara konstruerat eller utrustat, dels säkerhetsfrågor som omfattar även andra som vistas ombord, t.ex. passagerare. De hör därför även fortsättningsvis naturligen hemma i fartygssäkerhetslagen. Det gäller t.ex. bestämmelser som tar sikte på befälhavarens särskilda ansvar för arbetsmiljön och speciella bestäm- melser om utformningen av bostads- och sjukvårdsutrymmen ombord. Tillsynen av arbetsmiljön bör regleras i fartygssäkerhetslagen så att den lagen därmed omfattar all tillsyn av fartygen. Som framgår av avsnitt 7.1 kan Transportstyrelsen med stöd av redan befintligt bemyndigande i 4 kap. 10 § arbetsmiljölagen och 18 § 6 i arbetsmiljöförordningen meddela föreskrifter om bostäder på fartyg där de fiskare som arbetar ombord är egenföretagare. Enligt utredningen är det emellertid lämpligare att regleringen om bostäder på fartyg där de fiskare som arbetar ombord är egen- företagare i möjligaste mån införlivas med den reglering som redan finns för ombordanställda. En sådan lösning stämmer även överens med de intentioner som följer av förarbetena till befintlig lagstiftning. Utredningen föreslår därför att avgränsningen i 2 kap. 8 § tredje stycket arbetsmiljölagen att de ytterligare bestämmelser som finns i fartygssäkerhetslagen endast gäller ombordanställda tas bort. Ett tillägg görs i 4 kap. 3 § fartygssäkerhetslagen med innebörd att ett fartyg i förekommande fall ska erbjuda även andra personer som arbetar ombord en tillfredsställande bostads- och fritidsmiljö. Vidare görs ett tillägg i 5 kap. 10 § fartygssäkerhets- förordningen med innebörd att Transportstyrelsen bemyndigas att meddela dessa föreskrifter. 11 Proposition 2002/03:109 Sjösäkerhet, s. 80. Av artikel 27 i konventionen följer att varje medlemsstat ska anta lagar, förordningar eller vidta andra åtgärder som kräver att livsmedel som medförs och serveras ombord är tillräckliga med avseende på näringsvärde, kvalitet och mängd, att dricksvatten är tillräckligt med avseende på kvalitet och mängd samt att fiskefartygets ägare ska tillhandahålla fiskaren mat och vatten kostnadsfritt. Möjlighet att reglera att fiskefartygets ägare har rätt att återfå denna kostnad finns. Motsvarande svenska bestämmelser för ombordanställda finns, med undantag av krav om att hänsyn ska tas till fiskarnas religiösa krav och matkultur (se avsnitt 7.4.2) och fri kost (se avsnitt 7.4.3) i fartygssäkerhetslagen, livsmedelslagen och de föreskrifter som meddelats med stöd av dessa lagar. 7.4.1Fiskare som är egenföretagare Som framgår ovan finns det inga bestämmelser i svensk rätt om livsmedel och dricksvatten för fiskare som arbetar ombord och som är egenföretagare. Fråga är om en sådan reglering ska införas i svensk rätt för dessa fiskare. Av SFR:s standardavtal § 6 framgår att kostnad för proviant ska dras av från intäkterna av fisket vid beräkning av rörelseresultatet. Utredningens bedömning är att frågor om livsmedel och dricksvatten är en fråga som i likhet med fria hemresor får avtalas inom fiskelagets samarbetsavtal. Det är inte en sådan fråga som bör regleras i lag, förordning eller föreskrifter, dvs. konventionens bestämmelser i denna del är inte tillämpliga på fiskare som är egenföretagare. 7.4.2Hänsyn ska tas till fiskarnas religiösa krav och matkultur Utredningens förslag: Ett tillägg görs till 4 kap. 5 § fartygs- säkerhetslagen om att kosten ska vara anpassad till de ombord- anställdas olika kulturella och religiösa bakgrunder. Enligt punkten 78 i bilaga III till konventionen ska livsmedel och dricksvatten finnas i tillräcklig mängd för antalet fiskare och resans längd och art. Dessutom ska de vara lämpliga med hänsyn till näringsvärde, kvalitet, kvantitet och variation samt ska hänsyn tas till fiskarnas religiösa krav och matkultur. Motsvarande svensk bestämmelse finns i 4 kap. 5 § fartygssäkerhetslagen. I bestäm- melsen finns emellertid inget krav om att hänsyn ska tas till fiskarnas religiösa krav och matkultur. För att överensstämma med konventionen bör ett tillägg om det göras i fartygssäkerhetslagen. Förslaget ansluter till regeringens förslag avseende sjöarbetskonvention i denna fråga12. Utredningens förslag: Ett tillägg görs i 4 kap. 5 § fartygssäker- hetslagen om att den kost som de ombordanställda får ska tillhandahållas utan kostnad. I artikel 27 i konventionen stadgas att fiskefartygets ägare ska tillhandahålla fiskaren mat och vatten kostnadsfritt. I enlighet med nationella lagar och förordningar kan kostnaden återfås som en driftskostnad om det kollektivavtal som styr ett andelssystem eller en fiskares arbetsavtal föreskriver detta. Någon motsvarande bestämmelse finns inte i svensk rätt. MLC- utredningen bedömde att det inte behövde göras något tillägg om fri kost eftersom det redan är reglerat genom kollektivavtal13. För anställda fiskare finns emellertid inga kollektivavtal vilket innebär att frågan om fri kost är oreglerad för denna grupp. För att konventionens krav ska uppfyllas bör ett tillägg göras i fartygssäkerhetslagen. 7.4.4Rekommendation om utbildning för fartygskockar Enligt del III punkten 34 i rekommendationen bör fiskare som är anställda som fartygskockar vara utbildade och kompetenta för sin befattning ombord. 12Proposition 2011/12:35 sjöarbetskonvention, s. 37 f. 13SOU 2009:95 Sjöarbetskonventionen – om anslutning s. 80. I Sjöarbetskonventionen14 uppställs, till skillnad från konven- tionen om arbete ombord på fiskefartyg, krav om utbildning för som är anställda som fartygskockar. har mot bakgrund härav lämnat förslag på författningsändringar15 som även kommer att gälla fiskare som är anställda som fartygskockar. 14Regel 3.2.3 i Sjöarbetskonventionen. 15SOU 2009:95 Sjöarbetskonventionen – om anslutning, s. 81 f. 8Sjukvård, hälsoskydd och social trygghet Del VI i konventionen innehåller bestämmelser om sjukvård, hälsa och säkerhet i arbetet samt förebyggande av olyckor, social trygghet samt skydd vid arbetsskada. I del IV i rekommendationen finns bl.a. anvisningar om forskning, informationsspridning och samråd samt utvärdering av risker. Varje medlemsstat ska, enligt artikel 29 i konventionen, se till att fiskefartyg medför lämplig medicinsk utrustning och medicinska förnödenheter, att det finns minst en fiskare ombord som är utbildad i första hjälpen och som har nödvändig kunskap för att använda fartygets medicinska utrustning och förnödenheter, att fiskefartyg utrustas för radio- eller satellitkommunikation med personer eller kontor i land som kan ge medicinska råd samt att fiskare ska ha rätt till läkarvård i land och rätt att föras i land för behandling i händelse av allvarlig skada eller sjukdom. I artikel 30 i konventionen anges mer detaljerade krav för fiskefartyg med en längd om 24 m eller mer. Ytterligare anvisningar ges i punkterna 35–39 i rekommendationen. 8.1.1Reglering i svensk rätt Motsvarande bestämmelser i svensk rätt finns dels i hälso- och sjukvårdslagen (1982:763), dels i fartygssäkerhetslagen samt dess förordning och Transportstyrelsens föreskrifter. Med hälso- och sjukvård avses, enligt 1 § hälso- och sjukvårds- lagen, åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla Sjukvård, hälsoskydd och social trygghet sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör även sjuk- transporter samt att ta hand om avlidna. Landstingen ska, enligt 3 och 4 §§, erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom samt omedelbar hälso- och sjukvård åt dem som vistas inom utan att vara bosatta där. För att hjälp och vård vid olycksfall eller sjukdom ska kunna lämnas ombord ska fartyg vara utrustade i sådan omfattning som framgår av Sjöfarts- verkets föreskrifter (SJÖFS 2000:21) om sjukvård och apotek på fartyg. Föreskrifterna gäller alla svenska fartyg, inbegripet fiskefartyg, som används till sjöfart och som har någon ombordanställd. Med ombordanställd avses en person som utför en yrkesuppgift ombord på ett fartyg, inbegripet personer under utbildning och lärlingar, med undantag för lotsar och landbaserad personal som utför arbete ombord när fartyget ligger vid kaj. Till skillnad från definitionen av ombordanställd i 1 kap. 2 § 1 fartygssäkerhetslagen finns det ingen koppling till att utförandet av en yrkesuppgift ombord på fartyget ska vara till följd av en anställning. Definitionen ombordanställd i SJÖFS 2000:21 är hämtad från Rådets direktiv /29/EG av om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg och är en översättning av engelskans worker1. Enligt Transportstyrelsen anses föreskriften gälla samtliga personer, dvs. både anställda och egenföretagare, som arbetar på ett fartyg. Konventionens bestämmelser om sjukvård i artiklarna 29 och 30 motsvaras i huvudsak av befintliga svenska bestämmelser (se jämförelsetabell i bilaga 4). Vid ett genomförande av konventionen i svensk rätt behövs det endast göras justeringar vad gäller krav på att medicinsk rådgivning ska vara tillgänglig dygnet runt och att fartygen ska ha en förteckning ombord över radio- eller satellit- stationer genom vilka medicinska råd kan fås2. Dessa tillägg kan, 1Worker: any person carrying out an occupation on board a , including trainees and apprentices, but excluding port pilots and shore personnel carrying out work on board av at the quayside (Artikel 1b Rådets direktiv /29/EG av om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg). 2Se jämförelsetabell i bilaga 4 avseende artikel 30 c, d och e. Sjukvård, hälsoskydd och social trygghet enligt utredningens bedömning, göras med stöd av redan befintligt bemyndigande3 för Transportstyrelsen. 8.2Hälsa och säkerhet i arbetet och förebyggande av olyckor I artikel 31 i konventionen anges vad medlemsstaternas reglering ska innefatta när det gäller hälsa och säkerhet i arbetet och förebyggande av olyckor. Det innefattar bl.a. riskbedömningar, utbildning, rapportering och undersökning av olyckshändelser på fiskefartyg samt inrättande av samarbetskommittéer. I artikel 32 i konventionen anges särskilda krav gällande fiskefartyg med en längd om 24 m eller mer som normalt stannar till sjöss . Artikeln innefattar krav på att den behöriga myndigheten, efter samråd, ska uppställa krav om att fiskefartygets ägare inrättar förfaranden ombord för att förhindra arbetsolyckor, arbetsskador och sjukdomar till följd av arbetet. Den behöriga myndigheten ska även kräva att fiskefartygets ägare, befälhavare och fiskare får tillräckligt stöd i hur man bedömer och hanterar risker för säkerheten och hälsan ombord på fiskefartyg. Därutöver ställs krav på fiskefartygets ägare om skyddsklädsel och utrustning, att varje fiskare ombord har fått grundläggande säkerhetsutbildning samt att fiskarna vet hur de ska hantera utrustning och relevanta säkerhetsåtgärder innan de deltar i verksamheten. Av artikel 33 följer att riskbedömningen i samband med fiske ska göras tillsammans med fiskare eller representanter för dem. 8.2.1Reglering i svensk rätt Regler om hälsa och säkerhet i arbetet och förebyggande av olyckor finns i arbetsmiljölagen, fartygssäkerhetslagen och föreskrifter meddelade av Transportstyrelsen och . I 3 kap. 2 § arbetsmiljölagen stadgas bl.a. att arbetsgivaren ska vidta alla åtgärder som behövs för att förebygga att arbetstagaren utsätts för ohälsa eller olycksfall. Av 2 a § samma kapitel följer att arbetsgivaren systematiskt ska planera, leda och kontrollera 3 7 kap. 5 § första stycket 1 och 2 fartygssäkerhetslagen och 5 kap. 10 § 1 fartygssäkerhets- förordningen. Sjukvård, hälsoskydd och social trygghet verksamheten på ett sätt som leder till att arbetsmiljön uppfyller föreskrivna krav på en god arbetsmiljö. Han ska bl.a. fortlöpande undersöka riskerna i verksamheten och upprätta handlingsplaner. Enligt 3 § samma kapitel ska arbetsgivaren se till att arbetstagaren får god kännedom om de förhållanden under vilka arbetet bedrivs, och att arbetstagaren upplyses om de risker som kan vara förbundna med arbetet. Arbetsgivaren ska vidare förvissa sig om att arbetstagaren har den utbildning som behövs och vet vad han har att iaktta för att undgå riskerna i arbetet. Arbetsgivaren ska även se till att endast arbetstagare som fått tillräckliga instruktioner får tillträde till områden där det finns en påtaglig risk för ohälsa eller olycksfall. Det skyddsansvar som regleras i 3 kap. 2 , 2 a och 3 §§ arbetsmiljölagen ska vid fartygsarbete, enligt 4 kap. 9 § fartygs- säkerhetslagen, också gälla befälhavaren. Det innebär att befäl- havaren i samtliga dessa fall har ett skyddsansvar, jämte redaren och