sou · H0B323 · 2012-04-11 00:00:00 — och BT fungerade då som en spegel i vilken de danska Roliganerna – ja, alla danska fotbollsälskande män och kvinnor – kunde se sig själva. För de danska Roliganerna spelade därmed populärpressen samma roll som den engelska populärpressen har spelat för huliganismen – men med omvända förtecken. Där den danska pressen stödde positiva tendenser såsom gemenskap, fantasi, humor och stolthet, förstärkte den engelska pressen våldet bland engelska fotbolls- åskådare genom att medvetet fokusera på det (Peitersen & Skov, 1991, , 1998, s. 141). 5.2Forskning om svenska medier De mönster som beskrivits för internationell press återfinns i svenska medier (, 1998). En analys av (numera ) tiden före, under och efter Europa- mästerskapet 1992, visar att totalt hade tidningen 195 artiklar, varav 149 återfanns på sportsidorna, 39 under Nyheter, 2 under Kultur, 1 Ledare och 4 under Helgsidor. Artiklarna på sportsidorna visade upp den mest differentierade bilden av mästerskapet. Artiklarna på nyhetssidorna, ledaren och kulturartiklarna handlade däremot om den förväntade huliganismen. 30 av rubrikerna till nyhetsartiklarna fokuserade på våldet genom rubriker som Dödslagets huliganer slog till igen och Så ska fotbollsvåldet slås ned. Ledarartikeln ställde frågan: Ska fler gånger ställa upp som arrangör av stora idrotts- mästerskap dit horder av förvildade individer dras? Är det värt alla de kostnader som uppstår och det lidande som människor kan åsamkas? (911008, s. 2). I kulturartiklarna uttrycktes skepsis till hela arrangemanget. Så här uttrycktes det: Att bygga taggtrådsbarrikader och gräva skyttegravar och resa TV- övervakningstorn, att kommendera tusentals poliser kostar miljoner av skattepengar. Första budet är 67 miljoner. Hästarna ska ha visir, pannskena och benskydd i plåt. Polismännen ska utrustas med tårgaspistoler, flamsäkra västar och sköldar. Dom så kallade fotbolls- supportrarna ska isoleras i gallrade burar men erbjudas morötter i form av utflykter och varpakastning så att dom glömmer bort att slå ihjäl varandra. (, 911019, s. 4) Analysen av artiklarna i visar tydligt att redan innan EM-92 startade hade tidningen varit med om att skapa en moralisk panik genom beskrivningen av fotbollsvåldet. I artik- larna, där huliganismen ofta personifierades genom de engelska supportrarna, kallades supportrarna dödslagets huliganer. Lite kort kan man sammanfatta att artiklarna ledde fram till frågan: Vågar besöka EM-arenorna när världens värsta fotbolls- huliganer kommer hit? (, 1998, s. 130). Att svensk tabloidpress har varit viktig för klackkulturens och senare firmakulturens framväxt och utveckling går som en röd tråd genom boken pack e ni? , en bok jag återkommer till i kapitel 8 (, et al., 2010, s. 212–224). Det verkar vara AIK:s klack , , som är den klack som har levt närmast det man kan kalla en mediesymbios, där klackkulturen och kvällspressen ömsesidigt har växt och förstärkt varandra. Att klacken tidigt fokuserade på sitt utanförskap gjorde att medias skriverier stärkte identiteten och gemenskapen i BA. När supportrarna sjöng ramsan Alla hatar oss – alla hatar oss, men va fan gör det så länge de fruktar oss och sen kunde läsa om ramsan i pressen gjorde det att mediespiralen var igång. Mediefokuset på startade så tidigt som då AIK mötte Elfsborg hemma och en AIK-supporter sprejade en TV-lins. Det blev förstasidesnyheter i tidningarna . BA var den klack som medvetet valde den mest aggressiva framtoningen och genom medias skriverier blev detta manifesterat dels hos medlemmarna själva, dels hos allmän- heten. En T-shirt som bestod av utklippta tidningsrubriker om BA:s våldsamheter blev en del av våldsberättelsen, genom den aggressiva råttan i emblemet, andra T-shirtar som t.ex. den med texten Mörda ett djurgårdsbarn där man ser en apa genom ett kikarsikte och souvenirförsäljning tillsammans med Hells har gjort att bilden av den farliga AIK-supportern har frodats och växt (et al ). För varje skandalrubrik om slagsmål, droger, hat, hot, bråk, utanförskap växte klackkulturen sig starkare vilket framgår av detta citat: Vi gillade att sticka ut hakan och så hade vi våra uttalanden i medierna. Dom gillade det och körde bara på. Det räckte att man gick omkring och skrek någonting så blev det tre sidor i . Vi spädde på bilden som media köpte hela den grejen. Det gick hand i hand, säger . (, et al., 2010, s. 221) Studier av Firman huligansajt visar att detta dubbla odlade utanförskap, båda det självvalda och det genom media, lever i allra högsta grad med. Genom en tydlig uttalat våldsideologi med populärkulturella kopplingar till vålds- filmer som , i kombination med rapporter om detaljerade, autentiska, huliganslagsmål och en allmän hot- kultur riktat mot domare, spelare, styrelseledamöter, journalister med flera använder Firman den nya mediescenen för att upprätthålla den narrativa berättelsen om sig själva som farligaste firma (Radmann, 2012). Om man vill förstå medias roll i dagens samhälle räcker det inte med att studera papperspressen. gammalmedia och nymedia, där papperstidningar oftast får symbolisera gammalmedia och internet nymedia. Det är dock svårt att dra några tydliga gränser mellan dessa medieformer eftersom alla tidningar också har nätutgåvor. utgör så kallade sociala medier en viktig del av media. Samlingsbegreppet sociala medier är brett och i det ingår bloggar, twitter, Facebook, hemsidor, You Tube och Flashback. Det som gör dessa medier till sociala är bland annat att avsändare och mottagare kan kom- municera med varandra. brukar de sociala medierna också ges samlingsnamnet nya medier. När det gäller huliganlandskapet återfinns en uppsjö av bloggar, huligansidor och andra sajter. Några av de som påverkar bilden av det medialahuliganlandskapet i mest är som jag ser det , You Tube och Facebook (Radmann, 2012). är största huligansajt. Man har ambitionen att kartlägga alla idrottsrelaterade huliganslagsmål i och fram till . förlitlig av flera.3 Nätsidan drivs av Firman , en supporter- sammanslutning (firma) som stödjer AIK. För att få publicera sig på Sverigescenen måste man ha bevisat att man är med i en firma och att man kan slåss. En mycket specifik berättarröst när det gäller huliganberättelsen träder fram i beskrivningarna på Sverigescenen eftersom huliganerna själva har tolkningsföreträde till berättelsen. Vad gäller You Tube har detta forum fått en allt starkare roll i berättelsen om huliganismen, då allt flera firmor väljer att lägga ut sina egna, autentiska, filmade slagsmål på You Tube. Att det också finns en kommentatorsfunktion kring de flesta klippen gör det möjligt för alla intresserade att interagera kring de olika filmklippen. Statistik kring hur populära klippen är samt kategori- seringar kring kön, ålder och geografi finns att tillgå under tusen- tals huligan-You Tube-klipp. Vad gäller facebook har detta sociala och mediala nätverk bokstavligen revolutionerat världen , inte minst och den arabiska våren, då flera diktaturer föll genom den så kallade . Ett flertal olika händelser i det svenska fotbollslandskapet har renderat olika hat-grupper på facebook . Det är, som jag redan påpekat, svårt att dra en tydlig gräns mellan gammalmedia och nymedia. När det kommer till beskrivningen och tolkningen av det svenska fotbollslandskapet verkar diskursen i gammalmedia vara att svensk fotboll har jätte- problem med det meningslösa våldet och en stor och ökande huliganism. De så kallade risksupportrarna utmålas som det största hotet mot svensk fotboll och som fotbollens fiender generellt. Denna bild återfinns dock också i delar av nymedia, fast där finns också en motberättelse genom de huliganer och support- rar som har egna upplevda erfarenheter från supporterlivets olika delar och som inte alls känner igen sig i de traditionella mediernas beskrivning av huliganlandskapet. Dessa huligan- och supporter - prosumenter, de både konsumerar och producerar narrativa berättelser om svensk fotbollskultur, verkar bli en allt viktigare del av medielandskapet. Dagens medielandskap möjliggör tusentals nya röster i beskriv- ningarna av fotbollskulturen, vilket gör att traditionella media inte har samma tolkningsföreträde som tidigare, utan man går mot en 3 Intervjuer jag har gjort med poliser indikerar att innehållet på sidan till stora delar överensstämmer med verkliga händelser och att tillförlitligheten är stor. Andra forskare konstaterar samma sak: The data reported on the hooligan web site is of high quality, and more comprehensive than data (Poutvaara & Priks, 2010). mera diversifierad och mångfaldig idrottsrapportering. Den nya mediescenen har inneburit stora förändringar både kring antal TV- kanaler, utbud, digitala sändningar och inte minst vad gäller möjlig- heterna till att själv vara med och skapa nyheter och kunskap kring idrottsfrågor. Ett gott exempel på detta är sajten Svenska Fans som startades av några fotbollsentusiaster och som vuxit lavinartat och som på få år fick över 240 000 unika besökare , 122 000 registrerade medlemmar, 10 000 publicerade inlägg och över 4 000 frivilliga skribenter som samlade information. 5.4Huliganen – den andra I detta kapitel har jag försökt att kontextualisera (medie-)bilden av huliganismen och uppmärksamma att det pågår en maktkamp mellan olika medieaktörer kring frågan om god fotbollskultur respektive huliganism, en maktkamp som troligen kommer på- verka fotbollslandskap framöver (Radmann, 2012). Tsoukala menar att medias beskrivning av huliganen som den andre och huliganismen som en samhällsböld och i vissa sammanhang till och med som en samhällscancer påverkar den allmänna uppfattningens, och inte minst makthavarnas, syn på det idrottsrelaterade våldet. Denna bild rättfärdigar dessutom de insatser som används för att, så att säga, bekämpa sjukdomen. Det verkar som om cancer är effektiv som metafor eftersom den, förutom det allvarliga med sjukdomen i sig, riskerar att sprida sig i samhällskroppen. Man har dessutom inte full kunskap om hur olika behandlingar fungerar, hur stor risken för återfall är och om sjuk- domen överhuvudtaget går att bota. Alla insatser verkar då legitima för att bekämpa denna samhällsomstörtande sjukdom (Tsoukala, 2009). Andra forskare från flera olika länder gör en analys som påminner om Tsoukalas. De skriver också att den bild media skap- ade av huliganen som den andra blev en bild och en beskrivning som journalister, politiker och polisen började använda och ta som förklaring och som i sin tur gav legitimitet för de olika samhälls- insatser som behövdes för att ta itu med problemen. Spridningen av bilden av huliganen som en anti-social varelse, ett djur, blev dominerande efter Heysel-katastrofen 1985. Det skedde en institutionaliserad avhumanisering och generell idiotförklaring av alla huliganer inom media, bland politiker och bland ordnings- Medienarrativet var att de inte var intresserade av vara sig fotboll eller samhällsnormer, utan enbart våldet. Genom alla idiot- förklaringar sågs de inte som individer, de bröt mot lagen genom sin kriminella natur, de var inga riktiga supportrar och de tillhörde inte det civiliserade samhället genom sitt barbariska och djuriska uppförande. Denna stigmatisering gjorde att bilden av huliganen som den andra, som den som till stor del inte hörde hemma i den civiliserade världen gjorde det lättare att införa olika typer av kontrollmekanismer utan någon större diskussion om det var lämpligt i ett större samhällsperspektiv kring individuella civila rättigheter. Huliganerna hade blivit folkets fiender och symboli- serade ett patologiskt samhällstillstånd som måste bemötas hårt och bestämt. (, 1998, Tsoukala, 2009) Analysen har tagits ett steg längre av den danska idrottsvetaren som menar att kampen mot huliganismen har blivit kampen mot den gode fiende. Hon refererar till att narkotikan länge hade denna funktion i samhällsdiskursen, men att rollen innehas av huliganismen. Joern menar att traditionella media till stor är med på att göra huliganismen till den gode fienden genom medias sätt att rapportera och beskriva fenomenet (Joern 2010: s. 176–184). , Brå, har, som jag har visat i tidigare avsnitt, haft flera uppdrag kring det idrottsrelaterade våldet i . Brå arbetade åren 1984–86 mycket aktivt med vad de själva kallade Läktarvåld och arbetet har resulterat i fyra delrapporter och en slutrapport . De olika rapporterna fokuserade på följande teman: Vilka står för läktarvåldet? (1985:14), Åtgärder vid inpasseringen (1985:16), Åtgärder inom idrottsanläggning- arna (1986:2), Orsaker och åtgärder (1986:3), Resor till och från matcherna (1986:10). Efter den sista rapporten dröjde det innan nästa rapport kom 2008, Strategier mot fotbolls- relaterade ordningsstörningar. En kunskapssammanställning (BRÅ 2008:20). När Brå påbörjade sitt arbete var det utifrån frågeställningarna: Söker sig just bråkmakare medvetet till fotbollsarenorna? Är huliganen i sådana fall redan aggressiv när han kommer till matchen eller är det matchmiljön i sig som gör honom Är det "professionella bråkmakare" eller "vanliga killar" som står för läktarvåldet och huliganismen? Den slutsats som redovisades 1986 var att de flesta som togs för bråk i samband med idrottsevenemang var alkoholpåverkade och att de tidigare varit i kontakt med polis eller sociala myndigheter. var krimin- ellt belastade redan innan de togs in för läktarvåld och av de icke kriminellt belastade hade hälften haft kontakt med sociala myndig- heter innan de greps i samband med en fotbollsmatch. Brå:s rapport utmynnade i allmänna rekommendationer om olika åtgär- der för att befrämja säkerheten på arenaområdena. och skrev att den nya form, ur ett historiskt perspektiv, huliganismen hade tagit, med bråk mellan olika supportergrupper som främsta kännetecken, krävde nya lösningar. Sådana skulle först komma i och med uppladdningen till EM-slut- spelet som skulle hållas i (, 1998, s. 114). Det var i samband med EM-92 som man började satsa på de så kallade supporterpoliserna. En polis som började arbeta enligt de nya strategierna var som i debattboken – och Glädjen skriver att det var ett nödvändigt steg att ta för de svenska polismyndigheterna för att bättre kunna arbeta med supporterkulturen: Vi hade ingen kontakt med gäster, ingen information om hur många gästande supportrar som skulle komma och då det gällde att förutse väntat beteende på gästande supportergrupper var det gissningar och fördomar som gällde. (, 1997,s. Jag återkommer till uttalande i kapitel 8 Nutidsröster, där jag tar upp några av dagens polisröster samt andras bild av hur polisen hanterar huliganproblematiken. I den senaste konstateras att: // det behövs ytterligare kunskap om det svenska supportervåldets omfattning och struktur. Det är som synes inte helt lätt att per automatik överföra utländsk forskning till svenska förhållanden. (BRÅ 2008, s. 83) Brå föreslår en framtida forskningsstrategi som bör fokusera på fyra olika teman Omfattningen av problemet, Nätverkens struk- tur och logistik, Samspelet mellan polis och supportrar samt Massmedias roll. Vidare föreslår Brå 13 åtgärdsförslag för att komma tillrätta med vad de kallar Fotbollsrelaterade ordnings- störningar: 1.Alkohol: Den nationella åtgärdsplanen bör samla de frågor för vilka det är av vikt att aktörerna etablerar en samsyn. 2.En översyn av samtliga befintliga arenor i syfte att öka säkerhet och komfort. 3.Inför en senaste ankomsttid till arenan i syfte att skapa ut- rymme för en noggrann visitering. 4.En översyn görs av den tekniska utrustningen i syfte att få övervakningsbilder som kan användas i identifikationssyfte. Skapa en minimistandard gällande kamerautrustningen och utbilda operatörer som kan handskas med övervakningskamerorna. 5.Utökad användning av modelleringsövningar inför varje säsong i de högre serierna. 6.Skapa arrangemang utanför och inne på arenan i syfte att minska den aggressiva stämningen samt att få åskådare att komma tidigare till arenan i syfte att undvika långa köer samt göra en noggrannare visitering. 7.Förlägg alla högriskmatcher . 8.Utöka samarbetet med lokaltrafiken i servicesyfte, framför allt för att få bort supportrar från området runt arenan så att polisen kan koncentrera sig på dem som är kvar och vill slåss. Tydligare information till åskådarna är en rekommendation. 9.Fortsätt att utveckla polisens kunskap om hantering av större folksamlingar: friendly but firm och low policing. 10.Fortsätt att utbilda operativa chefer på alla nivåer i syfte att få en jämnare toleransnivå under fotbollsmatcher. 11.Skapa en nationell specialutbildning för ordningsvakter som arbetar i samband med fotbollsmatcher. 12.Polisen bör använda sig av riktade insatser mot utvalda firma- medlemmar som en arbetsmetod i syfte att lagföra och slå ut firmagrupperingar. 13.Utred möjligheten att statistiskt redovisa fotbollsrelaterade brott. Som jag ser det så innehåller många av Brå:s 13 punkter förslag som innebär repressiva åtgärder som kommer att begränsa rörelse- friheten för idrottssupportrar ytterligare. Brå understryker att polisen bör utveckla konceptet friendly but firm policing, ett förhållningssätt som tar sin utgångspunkt i att polisens framtoning ska vara diskret och vänlig, men tydlig när det behövs. I början på 2012 verkar dock inte detta koncept användas av den svenska polisen då flera av supporterklubbar bojkottar matcher i protester mot vad de upplever som ett övervåld från polisens sida där många oskyldiga drabbas. Kritiken handlar om att polisen arbetar konfronterande, kontrollerande och förtryckande, något flera fotbollsforskare har påpekat som ett stort problem (Frosdick & Marsh 2005). Trots detta förslag läggs huvudansvaret på polis- myndigheten och det är iögonfallande att BRÅ helt bortser ifrån supportrarna själva. Enligt mig är det ett stort problem, man ser inte supportrarna som viktiga aktörer i att skapa trivsel och trygghet på arenorna. Just trygghet och trivsel går igen i olika myndighetstexter kring arbetet med supporterkulturen och en av grundfrågorna för hela problematiken är ju vem som ska ha tolkningsföreträde till att bestämma detta (Rapport kansliet, 1997). Att supportrarna inte finns med vittnar dels om att Brå menar att lösningarna måste ske genom en hårdare social och repressiv hållning från ordningsmaktens sida och att man nonchale- rar den gedigna erfarenhetsbaserade kunskap som många lyckade supporterprojekt vittnar om. Polisens sätt att arbeta kring idrottsvåldsproblematiken har ofta varit kritiserat, inte bara av supportrarna men också av många poliser själva något citatet från supporterpolisen vittnade om i kapitel 4. Även om uttalande har på nacken bekräftas polisens svårigheter när det gäller att hantera huligan- problematiken i alla intervjuer och de tre böcker jag refererar till i detta kapitel. Supporterpoliser jag har intervjuar menar att det handlar om inomorganisatoriska svårigheter, där supporter- poliserna säger att de har svårt att förmedla den kulturkompetens de besitter kring supporterkulturen till sina kollegor, vilket ofta medför att polisen som organisation gör en annan riskbedömning och hårdare ingripanden än vad supporterpoliserna föreslår. bild bekräftas i böckerna Män av våld och i Va för jävla pack e ni, böcker jag återkommer till i kapitel 8. En supporterpolis som blir intervjuad om sina andra poliskollegor säger: har de dålig förståelse. /.../ Om det är 100 eller 200 supportrar på samma ställe ser de ett jätteproblem fast det kanske är lugnt och att det i stället är 15–20 man längre bort som utgör problemet (, et al., 2010, s. 197). De engelska forskarna framhäver i Understanding and managing risk (2009) vikten av att polisen är omvärldsorienterad och utvecklar en förståelse och kultur- kompetens kring fotbollslandskapet For a public order management to help decrease the likelihood of incidents, it is crucial that the tactics fit closely with relevant risk assessments. It is of great practical importance to know and assess the social identities of the various (sub) groups of fans, their values and standards, aims and goals, their sense of what is right and proper, their stereotypes and expectations of other groups, their history of interaction with these groups and anything (dates, places, objects, forms of action) that has particular symbolic significance. (Stott and Adang, 2009) Danska Joern skriver i sin avhandling oss att polisens avsaknad av kunskap kring vilka supportrarna är medverkar till att det ofta överreageras från ordningsmaktens sida samt att polisens insatser inte sällan drabbar oskyldiga: Fansene behandles meget forskelligt lat efter, hvor i landet de er. Gränserne for, hvad der tolereres, er vidt forskellige i de forskellige politikredse (Joern, 2010,s. Internationell forskning visar att en differentierad syn på support- rar samt att man har en konstruktiv relation till dessa motverkar att icke-konfliktorienterade supportrar dras med i oroligheter. dynamisk riskvärdering, menar flera forskare, är det mest ändamålsenliga för att komma tillrätta med idrottsvåldet. I detta ligger att polisen arbetar enligt en interaktiv strategi som under- lättar kontakt- och förtroendeskapande relationer och att man kan urskilja specifika grupperingar inne bland stora folksamlingar. De grupper som har en våldsagenda vill då inte interagera med polisen, medan de mera fridsamma grupperna vill samarbeta med polisen för att uppnå egna fördelar samt också kunna agera gentemot vissa våldstendenser som de fridsamma upplever som icke-legitima för den situation alla befinner sig i. Detta förhållningssätt kommer inte förhindra alla konflikter, men bråken kan begränsas och man kan lättare isolera våldselementen. De fredliga supportrarna kommer i sådana situationer, om de har upparbetat ett förtroende för polisen, inte låta sig bli en del av oroligheterna. Detta kräver att både polisen och olika supporterfalanger måste ha en öppen dialog (Stott & Pearson, 2007, , 2010, Joern, 2010). 7 SUPPORTERPROJEKT – ETT URVAL I detta avsnitt presenterar jag några av de supporterprojekt som har genomförts i . Inom dessa finns en erfarenhetsbaserad kunskap som förhoppningsvis kan tas till vara när åtgärdsförslag mot idrottsvåldet ska genomföras. Avsnittet bygger på projekt- beskrivningar, verksamhetsplaner, årsberättelser och intervjuer. Det har funnits och finns många bra exempel på lyckade supporterprojekt vars huvudsyfte har varit att skapa en bättre fotbollskultur. Några av dessa har funnits länge och några har lagts ner, andra är nystartade. Vissa projekt lever enbart på ideella krafter medan andra har finansierats av externa givare. Eftersom det har varit så många olika projekt är det omöjligt att ge en heltäckande bild av alla dessa olika insatser runt om i , men jag vill ge några exempel från olika år för att visa lite av bredden i supporterprojekten. 7.1Supporterprojekt 1991–2006 Eftersom firmakulturen började växa fram i kring 1991 kan det vara av intresse att gå tillbaka och se på några olika projekt från och framåt. Idrottsvåldet har varit mest utbrett i huvud- staden och det är också där flest supporterprojekt har sjösatts och då av många olika samhällsaktörer. I har flera lokala projekt bedrivits . Två exempel är "Projekt bättre läktarkultur" –93 och "Projekt bättre supporter- kultur –94. fick åtgärderna en mer nationell inriktning. utarbetades olika förslag och metoder för att komma tillrätta med oroligheterna på arenorna. sammanfattas i följande åtgärdsförslag, som redovisades 1996 i skriften Projekt : -Att samordna kontakter, lokalt och nationellt, för att utveckla gemensam förståelse, kunskap och förtroende. -Att upprätthålla bra relationer mellan klubbarna och deras publik. -Att verka för en positiv attitydförändring genom att ständigt påminna om idrottsrörelsens grundläggande etik och värderingar. -Att se till så att klubbarna väger in såväl behovet av attraktiva arrangemang som behovet av åtgärder för att upprätthålla bra ordningsförhållanden.