sou · GZB375d2 · 2012-01-01 00:00:00 — Dessa djur blir några månader äldre än lamm som slaktas under andra årstider. har näringen utvecklats kompetensmässigt inom alla delar av den svenska lammproduktionen. Uppfattningen inom näringen är att svenska lammproducenter är duktiga på att föda upp lamm inomhus. Det svenska klimatet gör att inomhusmiljön för lammen är bra eftersom svenska vintrar är kalla och torra i stället för varma och Detta ger ett gott djurhälsoläge i inomhusproduktionen av lamm. Minskade problem med parasiter jämfört med de djur som går ute är ett exempel på hälsomässiga fördelar med inomhusproduktion av lamm. Däremot höjdes det röster mot att lamm föds upp inomhus utan möjlighet att gå ut. Debatten dog ut när sakförhållandet framkom att lammen hålls skyddade inne och att det finns samma krav på att djuren ska få gå på bete för får som för mjölkkor i lantbruksdjursföreskrifterna. Här finns inte några undantag för lamm utan de hålls ute . Lamning året om har fördelar för lammproducenten som näringen också uppger är positiva för djurskyddet. Genom att sprida ut den intensiva och koncentrerade arbetsinsatsen vid lamning och slakt till flera perioder , möjliggörs en bättre arbetssituation för den som sköter djuren. Utnyttjandet av stallarna uppges också att bli förbättrade på ett för både djur och skötare positivt sätt. Dessutom ökar möjligheten för konsumenten att även kunna köpa svenskt lammkött i stället för importerat lammkött, vilket också medför djurskyddsvinster. Får- och getnäringen genererar fem produkter; kött, skinn, ull, mjölk och landskapsvård. Efterfrågan ökar stadigt på såväl lammkött som på skinn samt på produkter baserade på får- och getmjölk. har konsumenterna visat allt större intresse för lammkött och konsumtionen ökar. Trots detta är den svenska konsumtionen av lammkött fortfarande låg och var ca per person och år. av konsumtionen importeras och då framför allt från men även från . Konsumtionsökningen är större än produktionsökningen, vilket gör att importen ökar. Efter det svenska EU-inträdet så har efterfrågan på lammkött stigit och det ökade intresset från slakterinäringen att sälja lammkött har haft betydelse både för omfattningen och för kompetensutvecklingen inom näringen. är också lammskinn en efterfrågad produkt medan det däremot är svårt att få avsättning för ullen. Lammproduktionen anses också vara viktig för ett öppet landskap. Får har möjlighet att beta även på de marker som är otillgängliga och svåranvända, vilket gör dem attraktiva som landskapsvårdare. I är det endast av landarealen som är jordbruksmark och av landarealen som är permanent betesmark. Detta är en liten andel jämfört med andra länder. Näringen framför att svenska betesmarker anses av många innehålla höga natur-, kultur- och skönhetsvärden och skapar attraktiva landskap att bo och vistas i I takt med att näringen i allt större utsträckning har blivit mera yrkesmässig så har intresset för fårskötsel ökat. Många lammproducenter är relativt nya inom näringen och har ofta liten erfarenhet av traditionell livsmedelsproduktion, inräknat djurskötsel. () är en organisation för svenska får- och getägare och har ca 3 000 medlemmar. Inom SF arbetar man för att hålla den etiska diskussionen fortlöpande aktiv. Man eftersträvar funktionella och friska djur som ger en ekonomisk produktion. Förbundet har en etisk policy som antogs 2002 och som ska visa konsumenterna på den sunda och miljövänliga fårhållning som bedrivs i . Det ökade intresset har också gjort att statusen inom näringen har höjts. Från att ha varit en näringsgren som det i princip inte talades om så har lammproduktionens status höjts genom en aktiv producentgrupp med stort djurintresse och engagemang för att utveckla sin näring. Efterfrågan på kunskap är mycket stor och en intensiv kunskapsförmedling sker i de lokala distriktsföreningarna inom SF. Såväl slakteribranschen som LRF, SF och SvDHV är engagerade i kompetensförsörjning i olika former till lammproducenter. Det startar nu också en ny yrkesutbildning på med särskilt fokus på just lammproduktion. Näringen påtalar också att det finns ett stort intresse inom näringen för förebyggande djurhälsa och gott djurskydd. Inom LRF gjordes en marknadsundersökning bland svenska lammproducenter i samband med att en omfattande utvecklingssatsning för lammproduktion inleddes . Denna undersökning visar på ett stort intresse för ny kunskap inom alla områden men särskilt inom området djurhälsa. pågår ett antal lammprojekt för att gynna företagsutveckling och kompetensförsörjning för svenska lammproducenter. Dessa drivs i samarbete mellan LRF och SF och SvDHV står för den veterinära kompetensen. Projekten finansieras av LRF, och SvDHV. Projekten syftar till att skapa verktyg för lammproducenterna att kunna öka sina kunskaper om utfodring, skötsel, djurhälsa och avel för att på så sätt utveckla sitt lammföretagande på gårdsnivå. Fårhälsovården inom SvDHV startade i slutet av 1980- talet och har vuxit i omfattning. erbjuds olika servicepaket för lammproducenter där en regelbunden besättningskontroll görs med avseende på hälsa och skötsel. är närmare 1 900 besättningar anslutna till någon form av förebyggande djurhälsovård inom ramen för SvDHV:s erbjudanden. Inom ramen för detta förebyggande djurhälsoarbete togs 1 588 träckprover i syfte att kontrollera parasitläget i besättningarna. SvDHV arbetar med att bekämpa fotröta på besättningsnivå. Fotröta är vanligt förekommande i många lammproducerande länder. I diagnostiserades fotröta i en svensk fårbesättning . –2006 diagnostiserades sjukdomen i ytterligare 30 svenska fårbesättningar. Tillsammans med fårnäringen utarbetade Fårhälsovården riktlinjer för att förhindra smittspridning genom försäljning av livdjur. En djurägarförsäkran där djurägaren bl.a. intygar att inte några tecken på att fotröta har upptäckts i besättningen infördes som krav vid försäljning av baggar på baggauktioner. Rekommendationer för smittskyddsrutiner vid riskbedömning, livdjursförsäljning, baggauktioner, fårklippning och vallhundstävlingar togs fram. Forskningsprogram finansierade av Stiftelsen och Landsbygdsprogrammet har också genomförts (Fotröta i svenska fårbesättningar 2007–2008, sanering och friskförklaring). beviljades också SvDHV statliga medel för att utveckla och driva ett kontrollprogram för fotröta. I andra länder är fotröta ett stort djurskyddsproblem. Arbete med att kontrollera och förhindra smittspridning av fotröta är en av de viktigaste djurskyddsbefrämjande åtgärderna inom svensk lammproduktion. Utredaren kan konstatera att djurantalet och medelstorleken på besättningarna har fördubblats . Det är också många nya producenter som har börjat produktion med får. har en omställning till året-om-produktion gjorts för att bättre möta de svenska konsumenternas efterfrågan. Trots detta har efterfrågan på svenskt lammkött inte kunnat mötas, vilket har medfört att importen av lammkött också har ökat trots ökningen av den inhemska lammköttsproduktionen. Den svenska produktionen skulle alltså mycket väl kunna fortsätta att öka om svenskt lammkött fortsätter att efterfrågas. finns många lammproducenter som varken är medlemmar i eller är knutna till någon rådgivningstjänst. utvecklas den traditionella produktionen och tekniken snabbt, vilket skapar ett behov av kunskapsspridande inom näringen som själv har påtalat detta behov. Utredaren anser att kompetensförmedling är en av näringens största utmaningar inom detta område. Utan ökad kompetensförmedling finns det risk för att den kunskap som behövs för att tillgodose djurs behov inte återfinns hos alla producenter. Med pälsdjursnäring avses i uppfödning av mink och chinchilla för skinnproduktion. fanns även rävuppfödning men i och med förändringen i djurskyddsförordningen som fastställde att rävar skulle kunna röra sig, gräva och umgås med SOU 2011:75 Nulägesbeskrivning med analys artfränder så upphörde rävuppfödning i . Förändringen trädde i kraft och hade en övergångstid för befintliga anläggningar. Inte någon bur eller hållningsform i denna produktion kunde fylla kraven. Inom pälsdjursnäringen är minknäringen i särklass störst och uppfödning av mink för pälsproduktion har skett i . Den strukturomvandling som har skett inom minknäringen sedan den nya djurskyddslagen infördes har inneburit att av farmerna har försvunnit och finns endast ca 70 stycken farmer kvar (). Dessa farmer är betydligt större i medeltal och producerar av den totala mängd skinn som producerades . har en medelproducent 2 500 avelshonor och storlek spänner ifrån ca 100 till 15 000 avelshonor. I utredningen välfärd och pälsdjursnäringen (SOU 2003:86) uppgavs det att det fanns ca 15 chinchillafarmer för skinnproduktion och dessa producerade ca 2 000 skinn . finns det enligt uppgift från näringen endast två chinchillafarmer kvar som det bedrivs verksamhet på. Historik mink och chinchilla konstaterade (SVS) pälsdjursutredning att minkhållning i inte till fullo uppfyllde djurskyddslagens 4 § vad avser möjligheten för mink att bete sig naturligt. Regeringen beslutade att uppdra åt att utvärdera tillgängliga forskningsresultat beträffande minkar, se över befintligt regelverk och om möjligt föreslå förbättringar i minkhållningen. av mink för pälsproduktion överlämnades till regeringen. Slutsatsen i rapporten var densamma som dragits av SVS. Gällande chinchilla gav regeringen i uppdrag att kartlägga förekomsten av chinchillafarmer för pälsproduktion i och behovet av föreskrifter på området. Syftet var att säkerställa att hållandet av chinchilla var i enlighet med djurskyddslagens krav. redovisade uppdraget (2000) och konstaterade att djurhållningen inom chinchillauppfödningen för pälsproduktion endast till vissa delar (utfodring och tillgång till gnagmaterial) uppfyllde krav. Reglerna för sandbad, burstorlek, burgolv, burinredning, bäddmaterial, bolåda och en för sysselsättning berikad miljö uppfyllde däremot sannolikt inte konventionens krav. Slutsatsen var att mer detaljerade föreskrifter borde utformas eftersom hade ratificerat konvention och rekommendation rörande pälsdjur från (of Convention for the Protection of Animals Kept for Farming Purposes (T-AP) Recommendation Concerning Fur Animals adopted on 22 1999. )(pälsdjurskonventionen) och dessa krav därför måste följas. uppdrog regeringen åt att utarbeta detaljföreskrifter om hållande av chinchilla för pälsproduktion. De föreskrifter som arbetades fram byggde delvis på pälsdjurskonventionen, delvis på den då gällande föreskriften, föreskrifter om villkor för hållande, uppfödning och försäljning m.m. av djur avsedda för sällskap och hobby (SJVFS 1999:110)(gamla sällskapsdjursföreskrifterna). De nya föreskrifterna (Statens jordbruksverks föreskrifter om hållande av chinchilla som föds upp eller hålls för produktion av skinn eller på annat sätt hålls i farm (SJVFS 2003:45))(chinchillaföreskriften) beslutades , men fick inte något datum för ikraftträdande. Djurens välfärd och pälsdjursnäringen (SOU 2003:86) I pälsdjursnäringsutredningen konstaterades det att hälsa var god men att stereotypier förekom och att hållandet inte kunde anses vara förenlig med kravet på naturligt beteende. Utredningen framförde bl.a. att: ()det bakomliggande materialet ger en samstämmig bild av att problemet är att de (minkarna) i alltför hög grad utövar stereotypier. Det som orsakar det stereotypa beteendet är inte den begränsade ytan i buren i sig utan att burmiljön inte erbjuder tillräcklig stimulans och att djuren utfodras restriktivt under vissa delar av året. Beteendet indikerar att 4 § djurskyddslagen inte är uppfylld för minkar. Det är dock vidare klarlagt att det finns åtgärder som begränsar det stereotypa beteendet. Ett problem är att åtgärderna och effekterna av dem först behöver studeras i fält och utvärderas () Den sammantagna slutsatsen blir därmed att det finns indikationer om att minknäringen inte uppfyller djurskyddslagen , men att den möjligt efter förändringar kan komma att uppfylla lagen () Utredningens slutsats ur ett rent djurskyddsperspektiv är att minknäringen inom en begränsad tid skall ha förbättrat förhållandena för minkarna. Målsättningen är att det stereotypa beteendet skall förekomma i acceptabel utsträckning. En utvärdering bör ske inom snar framtid. Om förhållandena vad avser efterlevnaden av 4 § djurskyddslagen inte förbättras bör minknäringen läggas ner Vi föreslår att djurhållningen för minkar utvecklas på sätt som även skett för andra djur, exempelvis hönsen. Djurhållningen måste bättre anpassas till djurens behov och ge dem utökad möjlighet på sätt som anges i 4 § djurskyddslagen att bete sig naturligt. En skillnad mellan minkar och övriga husdjur inom lantbruket är att ett sådant utvecklingsarbete för minkar knappt påbörjats medan det för andra djur pågått . Det betyder att utvecklingsarbetet för minkar måste bedrivas skyndsamt. Det är viktigt att notera att ansvaret för att förbättra förhållandena för minkarna i dess helhet vilar på minknäringen. Vi utgår också från att det ligger i näringens intresse att se till att indikationerna om att djurskyddslagen inte är uppfylld upphör. Som framgått anser vi att näringen skall läggas ner om inte förbättringar sker. En nedläggning skulle medföra mycket stora ekonomiska konsekvenser för minknäringen. Ett vidare problem är dock att det krävs ytterligare forskning om minkarnas beteende för att anvisa på vilket sätt förhållandena för minkarna skall förbättras. Utredningens slutsats är att en förutsättning för att minknäringen kan anpassas till djurskyddslagen är att sådana forskningsprojekt kommer till stånd. Vi anser sammantaget att indikationerna om att 4 § djurskyddslagen inte är uppfylld bör ha upphört till slutet av . Om så inte har skett bör minknäringen helt eller delvis läggas ner. Den målsättning som vi anser att minknäringen skall ha uppfyllt är att det stereotypa beteendet skall ligga på en acceptabel nivå. I princip uppvisar alla djurslag i fångenskap någon form av stereotypt beteende för att bemästra stress. Det är därför inte möjligt att kräva att det stereotypa beteendet helt skall upphöra utan en rimlig målsättning är att det stereotypa beteendet begränsas till en acceptabel nivå. Med utgångspunkt i pälsdjursnäringsutredningens förslag bedömde att mer preciserade detaljföreskrifter behövdes för att säkerställa ett gott djurskydd när det gäller pälsdjurhållning i . förslag till föreskrifter på området byggde på pälsdjurskonventionen, rapporten om pälsdjurens välfärd från (EFSA 2001) och befintliga föreskrifter om pälsdjur (chinchillaföreskrifterna, lantbruksdjursföreskrifterna). De föreskrifter som arbetades fram gällde hållande av chinchilla, kanin, iller, mink och räv. Kravet på tillgång till badvatten för mink diskuterades och ansågs av företrädare för minknäringen vara orealistiskt. Det förslag som sände ut på remiss innehöll inte några krav på badvatten men däremot miljöberikning där bad kunde användas. Föreskrifterna antogs dock inte av . I protokollet från anförs följande: Efter diskussion konstaterar ordföranden att det inte finns någon majoritet i styrelsen för att begära regeringens medgivande. Ärendet återgår därmed till myndigheten för fortsatt handläggning. Enligt pälsdjursnäringen har det gjorts en mängd studier och dessutom har de enskilda farmerna arbetat för att förbättra generella välfärd. Detta gäller bl.a. utveckling av foderstat i samverkan med SVA, forskning på beteende av SLU och erfarenhets- och kunskapsutbyte med övrig europeisk expertis. har avelsarbetet i varit inriktat mot en lugnare och mer harmonisk mink. Näringen uppger också att flertalet farmare har gått före lagstiftningen och miljöberikat bur med redskap och ligghyllor, vilka inverkar positivt på djurens välfärd. Pälsdjursuppfödares Riksförbunds (SPR) forskningsfond har finansierat ett forskningsprogram om mink i som inleddes och som SLU har genomfört. Studien har bestått av både litteraturstudier, examensarbeten och doktorandstudier med syftet att forskningen har varit att undersöka förekomsten av stereotypier och pälsbitning hos svenska minkar och vilka effekter som berikning av inhysningssystemen i får på beteende, hälsa och pälskvalitet. De forskningsresultat som pälsdjursnäringen har redovisat (et al , Lidfors et al. 2010, Reepalu E 2008,) visar bl.a. att avelsdjuren har stereotypier. Uppvisande av stereotypt beteende under 3 vintermånader (december–februari) och av sin vakna tid. Nio av dessa var direkt relaterade till utfodringen. Däremot visade inte valparna några tecken på stereotypier men dessa hålls inte heller . Studierna visar att utfodringsrutinerna har påverkan på förekomsten av stereotypier. Det är när honornas vikt reduceras som stereotypier är mest frekventa. Minkhonor som används i aveln reduceras i vikt genom begränsning av energi- och fodertillgång. Det beteende som uppvisas är upprepande relativt likformiga sekvenser av rörelser, exempelvis att gå i ett bestämt mönster, trampa av och an på stället eller utföra cirkulerande rörelser med huvudet. Beteendet har inte någon funktion i sig själv utan är djurets sätt att hantera stress. Forskning visar också på att fri tillgång på foder ledde till färre stereotypier (et al , Lidfors et al. 2010) och att stereotypa beteenden förekommer mer frekvent före utfodring, jämfört med efter utfodring (et al ) Studier visar att minkhonor i berikade etageburar har färre stereotypier än de i standardburar (Lidfors et al. 2010) men också att berikning inte alltid är tillräckligt för att minska eller avbryta stereotypa beteenden som djuren har utvecklat i standardburar (et al ). Minkvalpar som hålls i etageburar med berikning visar också på lägre grad stereotypa beteenden än de valpar som hålls i standardburar utan berikning (Reepalu E 2008). En annan studie visar att berikning resulterade i lägre grad svansbitning och färre stereotypier. (et al ). Studier av användningen av simvatten och springhjul visade att minkar använder båda men att beteende ändå styrs av olika motivationer. Springhjulet användes framför allt medan simvatten i första hand användes vid påfyllning av vatten och när djuren hade utfodrats. Simvatten och springhjul verkar därför inte kunna ersätta varandra (och 2006 a, b). Ett antal studier har behandlat frågan om nödvändigheten av simvatten för mink. Resultaten har varit motstridiga och kan kortfattat summeras (et al ): användande av vattenbad verkar i första hand vara relaterat till födosöksbeteenden, om inte är uppfödd med simvatten så leder inte avsaknad av detta till några större förändringar i graden av stereotypa beteenden när mink har erfarenhet av vattenbad kan borttagande av denna resurs framkalla kortvarig stress, minkar är lika starkt motiverade att få tillgång till vattenbad som till springhjul, andra burberikningar såsom tunnlar (t.ex. rör) och föremål som djur kan bita i är också viktiga för miljöberikningen, det finns individuella skillnader i hur mycket simvatten uppskattas och simvatten är troligen inte ett medfött behov utan snarare ger tillgången till simvatten en stimulans som framkallar ett behov av simvatten Det konstateras att lekbeteendet hos unga minkar ökar när de har tillgång till simvatten. Resultaten tyder på att tillgång till simvatten erbjuder djuren stimulans som påverkar utvecklingen av djurens beteende att leka. Lek framställs som en positiv indikator på djurvälfärd (et al ). Den internationella organisationen () startade ett projekt kallat . Projektet genomförs i samarbete med flera olika universitet och experter. Syftet är att ta fram välfärdsparametrar för pälsdjur. Välfärd för de viktigaste farmuppfödda pälsdjuren mink, räv och mårdhund har vetenskapligt studerats . Man gör jämförelser med det EU-finansierade Welfare Quality projektet som har utvecklat generella principer och kriterier för djurvälfärdsparametrar på gårdsnivå för lantbrukets djur som exempelvis bra utfodring, bra inhysning, bra hälsa och djurens beteende. Detaljerade checklistor för välfärdsbedömning, som har vetenskaplig grund, har tagits fram för flera lantbruksdjur. Det allmänna målet för är att för farmuppfödda pälsdjur ta fram ett projekt liknande EU:s Welfare Quality. Det viktigaste resultatet kommer att vara checklistorna för välfärdsbedömning för mink och räv i en första fas och för mårdhund i andra fasen. Projektet räknar med att kunna publicera resultaten . Enligt pälsdjursnäringsutredningen skulle näringen till utgången av 2010 utveckla nya system för att hålla mink som tillgodosåg deras behov av naturligt beteende. Åtgärder skulle tas fram för att minska stereotypierna. gjorde en utvärdering om vad som hade gjorts när det gällde såväl mink som chinchilla och köttkanin. Syftet var att utvärdera situationen och bedöma om och i så fall vilka ändringar i regelverket som behövdes. redovisades missförhållanden i minkhållningen i media och med anledning av detta genomförde Länsstyrelserna i , , , och län ett stort antal oanmälda kontrollbesök på av landets minkanläggningar. Syftet med besöken var att få en aktuell lägesbild av djurvälfärden på landets minkfarmer. kontrollanter fann brister gällande miljöberikningen, vassa kanter på grund av slitage, stereotypier, smutsiga burar och skadade eller döda djur. Skadade eller döda djur var dock inte vanligt förekommande och på många platser bedömde länsstyrelserna att djuren var lugna och i fin kondition. Journalföring över döda djur saknades dock i många anläggningar. Sammantaget rapporterade länsstyrelserna en låg förekomst av skador på djuren. De vanligaste anmärkningarna gällde skador och slitage på äldre burar och inredning samt enstaka döda djur i burarna. Däremot saknade av de 39 besökta anläggningarna tillstånd enligt 16 § djurskyddslagen och (av 34 som kontrollerades) hade inte fört journaler över döda djur. Vidare hade otillräcklig tillgång till föremål för sysselsättning, vilka är en del i miljöberikningen. bedömning utifrån dessa kontroller var att bilden av utbredd vanvård inte kunde bekräftas och att djuromsorgen inte var dålig generellt. Ett antal allvarliga brister kunde ändå konstateras såsom avsaknad av tillstånd och brister i miljöberikning på många farmer. ansåg att förbättringar behövde ske, framför allt gällande miljöberikning som är viktig för att undvika stereotypa beteenden. SPR presenterade –2011 ett omsorgsprogram, den s.k. Minkhälsan, som ska hjälpa producenterna att leva upp till djurskyddslagstiftningen. Programmet är utarbetat i samarbete med SVA och SLU. Minkhälsan är obligatorisk för SPR:s medlemmar. Minkhälsan kommer att få hjälp från SVA i form av veterinär- och agronomtjänster. Minkhälsan lägger fokus på tre områden, djurskydd, djurskötsel och djurhälsa. Vidare är den uppdelad i åtta fokusområden och programmet strävar efter att säkerställa hälsa genom minskad risk för sjukdom, ökat välbefinnande samt tillgång till mera miljöberikning. Medlemmarna genomför ett egenkontrollprogram enligt framtagna riktlinjer i samarbete med hushållningssällskapen. Vidare är det knutet en veterinär till varje besättning genom ett hälsoavtal. Veterinären ska genomföra fyra årliga besök på farmerna. Det kommer också att läggas stor vikt vid utbildning inom programmet. Djuromsorgsprogram är ett av näringen initierat, frivilligt program som ska vara till hjälp för producenterna att bibehålla eller förbättra djuromsorgen och gå utöver lagstiftningens krav. Ett djuromsorgsprogram är inte reglerat i någon lagstiftning eller godkänt av någon myndighet. Om däremot programmet är godkänt av en myndighet och formellt knutet till en lagstiftning, t.ex. djurskyddslagstiftningen så benämns detta kontrollprogram. Kontrollprogrammet innebär att djurhållaren åtar sig extra skötselåtgärder eller på annat sätt ligger över djurskyddslagstiftningens miniminivå och kan i gengäld omfattas av särskilda djurskyddsbestämmelser.