sou · H0B352 · 2012-08-24 00:00:00 — Byggnader som endast har begränsad användbarhet för annat ändamål än för vilket de utnyttjas och liknande speciella byggnader, bensinstationsbyggnader, andra byggnader med olämplig utform- ning för normal industriproduktion samt byggnadskonstruktioner som inte har karaktär av hus ska dock värderas med ledning av en produktionskostnadsberäkning. När det gäller lantbruksenheterna erhöll av dessa förslag till fastighetstaxering vid AFT 2011. Av 1 kap. 2 § FTL framgår att vid fastighetstaxering ska iakttas att taxeringarna blir överensstämmande med föreskrifterna om fastig- hetstaxering samt likformiga och rättvisa. För att en registerbaserad fastighetstaxering ska uppfylla det kravet förutsätts att kvaliteten på fastighetstaxeringsregister, FTR, är hög. Den om- ständigheten att en fastighetsägare som fått ett förslag till fastig- hetstaxering inte har någon skyldighet att lämna rättelse om de förtryckta uppgifterna är felaktiga medför en risk för att kvaliteten på uppgifterna i FTR blir allt lägre . Undersökningar av kvaliteten på registeruppgifterna I samband med den allmänna fastighetstaxeringen avseende småhus 1996, AFT 1996, genomfördes en särskild kontroll kallad /AFT- 96. De förslag till fastighetstaxering som skickades ut baserades på registeruppgifter från den allmänna fastighetstaxeringen 1990. Resul- tatet av undersökningen visade att registerkvaliteten i fastighetstaxeringsregister, FTR, var hög. genomförda under- sökningar av en på registeruppgifter vid fastighetstaxering visar att den har sjunkit sedan införandet av den registerbaserade taxeringen, dvs. sedan AFT 1996. har genomfört en undersökning genom att jämföra redovisade egenskaper i mäklarannonser med FTR. Kartläggningen har varit inriktad på småhus. Analysen av undersökningsresultatet visar att det finns betydande differenser mellan egenskapsuppgifter i FTR och uppgifterna i mäklarannonserna, framförallt i fråga om standard och areor, Slutrapport – Gemensam riksplaninsats avseende underhålla ortsprisregistret. Det har dock inte i det här sammanhanget klarlagts om det är mäklarnas annonser eller registeruppgifter som inte stämmer. Sämre registerkvalitet medför att den register- baserade taxeringens legitimitet i viss mån kan ifrågasättas. Utöver undersökningar finns bl.a. en kandidatupp- sats av (, Fakulteten för Ekonomi, Kommunikation och IT) där småhusfastigheter stu- derats och jämförts med data som lämnats vid fastighetstaxering. Syftet med uppsatsen var att undersöka vilken kvalitet värdefak- torerna håller, dvs. Författaren drar slutsatsen att värdefaktorerna, med undantag av värdefaktorn standard, håller god kvalitet och därmed har en hög grad av riktighet. Utredningens förslag: Fastighetsägare som fått förslag till fastig- hetstaxering ska vara skyldig att lämna rättelse i de fall de för- tryckta uppgifterna i förslaget inte stämmer. Förslaget föranleder ändringar i 18 kap. 1 och 6 §§ FTL. Enligt nuvarande ordning är majoriteten av de fastighetsägare som innehar småhusenheter, industrienheter och lantbruksenheter inte skyldiga att lämna någon deklaration eller på annat sätt meddela ändringar om förslaget till fastighetstaxering som skickar dem inte är korrekt. Dessa fastighetsägare har i stället en frivillig möjlighet att lämna påpekanden med anledning av förslaget till fastighetstaxering. När det gäller den stora gruppen småhusenheter tas riktvärde- angivelserna fram genom analyser av ett stort antal representativa köp och dessa fastigheters egenskapsdata i fastighets- taxeringsregister (FTR). Om dessa fastigheters egenskapsuppgifter i registren inte är korrekta utan i stället visar på sämre beskaffenhet än den verkliga leder detta till att riktvärdeangivelserna blir för höga. Det medför i sin tur att taxeringsvärdena för fastigheter med korrekta egenskapsuppgifter också blir för höga, vilket drabbar de fastighetsägare som varit måna om att lämna korrekta uppgifter om sin fastighet. För att en registerbaserad fastighetstaxering ska uppfylla och upprätthålla kraven på likformig och rättvis taxering enligt 1 kap. 2 § FTL är kvaliteten på de egenskapsuppgifter för fastigheterna som anges i FTR av avgörande betydelse. Den omständigheten att en fastighetsägare som får förslag till fastighetstaxering inte har någon skyldighet att rätta felaktigheter i de förtryckta uppgifterna medför en risk för att kvaliteten i FTR försämras. Detta kan leda till att de fastighetsägare som lämnar korrekta uppgifter om sina fastigheter kan få för höga taxeringsvärden i förhållande till dem som avstår från att korrigera uppgifterna. Med hänsyn till kravet på likformig och rättvis taxering är det inte tillfredsställande att uppgiftslämnandet endast bygger på fri- villighet för den stora grupp av fastighetsägare som får förslag till fastighetstaxering. En grundläggande förutsättning för att den re- gisterbaserade fastighetstaxeringen fortsättningsvis ska upplevas tro- värdig är att en ändringsskyldighet införs för dessa fastighetsägare. Det kan också ses som ett berättigat krav från de fastighetsägare som lämnar korrekta uppgifter om sina fastigheter att en sådan skyldig- het införs i FTL. Redan när den registerbaserade fastighetstaxeringen infördes och den generella deklarationsskyldigheten upphörde för en stor grupp fastighetsägare hade man uppmärksammat problemet och insåg att det visserligen fanns en risk för att enstaka fastighetsägare skulle få sina fastigheter för lågt taxerade för att de inte rättat felaktiga uppgifter som var till fördel för dem. Den nackdelen ansågs upp- vägas av de fördelar som det förenklade förfarandet innebar och fastighetsägarens primära ansvar för uppgifterna kvarstod, prop. 1994/95:53, s. 79 f. har flera förändringar skett i hur uttaget av fastig- hetsskatt för småhus, vilket även omfattar småhus på lantbruks- enheter, förhåller sig till fastighetens taxeringsvärde. Det kan dock konstateras att kopplingen mellan det taxeringsvärde som beslutas för en småhusenhet och uttaget av fastighetsskatt historiskt sett inte har utgjort något incitament för fastighetsägare som fått förslag till fastighetstaxering att frivilligt påtala ändringar till förslaget om dessa inneburit ett höjt taxeringsvärde. Registerkvaliteten och därmed också kvaliteten på åsatta taxe- ringsvärden, skulle sannolikt förbättras avsevärt om det i FTL införs en skyldighet för fastighetsägaren att rätta felaktiga uppgifter i ett förslag till fastighetstaxering. Om en sådan skyldighet införs med- för detta en rationellare taxering och minskad administration, utan att kvaliteten på taxeringen äventyras. Huvudskälet är att kvaliteten på taxeringen ökar när uppgifterna i fastighetstaxeringsregistret upp- dateras genom fastighetsägarnas medverkan genom nu föreslagen ändringsskyldighet. Detta innebär att får korrektare registeruppgifter och fastighetsägarna får mer likformiga och rättvisa taxeringar. Vidare underlättas nivåläggningen vid förberedelsearbetet. Utredningen föreslår således att om de förtryckta uppgifterna i förslaget till fastighetstaxering innehåller felaktigheter ska fastighets- ägaren vara skyldig att lämna påpekanden med rättade uppgifter, dvs. fastighetsägaren ska vara skyldig att göra de rättelser och tillägg som behövs i förslaget för att de förtryckta uppgifterna ska bli korrekta. Påpekanden med dessa ändringar ska lämnas till Skatte- verket senast samma datum fastighetsdeklaration ska vara inlämnad, dvs. taxeringsåret om de ändringar avseende tid- punkter för fastighetstaxeringen som utredningen föreslår i betän- kandet (se avsnitt 4.3.7) genomförs. Rättelseskyldigheten bör begränsas till sådana förtryckta upp- gifter som avser fastighetens egenskaper och som fastighetsägaren har egen kunskap om. Däremot bör inte sådana påpekanden som avser t.ex. ett förtydligande eller ett yrkande eller någon övrig upp- lysning som inte framgår av formuläret men som kan ha betydelse för taxeringen anses som rättelse av förtryckta uppgifter. En förtryckt genomsnittshyra som föreslås av bör inte anses som en sådan uppgift som ska omfattas av rättelseskyldig- heten. 4.3.3.2Ansvar för förtryckta uppgifter vid tyst godkännande Utredningens förslag: Om fastighetsägaren genom tyst god- kännande inte lämnar rättelse eller påpekanden på förslaget, ska fastighetsägaren anses ha lämnat de förtryckta uppgifterna till led- ning för taxeringen. Förutom skyldigheten att genom påpekanden rätta felaktigheter i förslag till fastighetstaxering föreslår utredningen även att fastighets- ägare som inte lämnar påpekanden till förslag till fastighetstaxering ska anses själv ha lämnat de förtryckta uppgifterna som framgår av förslaget till fastighetstaxering. Ett förfarande där fastighetsägaren är skyldig att göra rättelser och om så inte sker själv kommer anses ha lämnat de förtryckta upp- gifterna liknar vad som vanligen betecknas som s.k. tyst godkän- nande. Tyst godkännande vid inkomsttaxeringen utreddes av Skatte- förfarandeutredningen i delbetänkandet Tyst godkännande – ett nytt sätt att deklarera, SOU 2006:89. I slutbetänkandet, Skatteförfarandet SOU 2009:58 del 3, s. 1036, definierade Skatteförfarandeutred- ningen innebörden av deklarationsskyldighet enligt följande. Med deklarationsskyldighet för inkomst avses skyldigheten att lämna eller godkänna de uppgifter som behövs för att ska kunna bestämma underlag för att ta ut skatt enligt inkomstskattelagen (1999:1229) (IL). Skillnaden i förhållande till den definitionen och vad utredningen nu föreslår om ändringsskyldighet och ansvar för de förtryckta uppgifterna avseende förslag till fastighetstaxering kan vid en första granskning tyckas vara enbart semantisk. Motivet för att införa en ändringsskyldighet i samband med förslag till fastig- hetstaxering är att underlaget vid det förberedelsearbete som före- går varje allmän och förenklad fastighetstaxering ska vara korrekt. Under förutsättning att även den enskilda fastighetens registerupp- gifter är korrekta ökar därmed i förlängningen möj- ligheter att utifrån föreskrifterna om fastighetstaxering besluta om likformiga och rättvisa taxeringar. Har skickat ut för- slag till fastighetstaxering finns redan tillräckliga uppgifter för att verket ska kunna besluta om ett taxeringsvärde. Skyldigheten att lämna påpekanden/rättelser till förslag till fastighetstaxeringen om- fattar endast en skyldighet att lämna uppgifter, inte att lämna dekla- ration. Den deklarationsfrihet som omfattar de fastighetsägare som fått förslag till fastighetstaxering kommer i sak alltså att bestå, men kompletteras med en regel om s.k. tyst godkännande samt med en ändringsskyldighet om ett förslag till fastighetstaxering innehåller felaktigheter. Ändringsskyldigheten omfattar bara de uppgifter som förtryckts i förslaget till fastighetstaxering. De uppgifter som kan förväntas bli rättade om en skyldighet att göra så införs torde till största del vara sådana uppgifter som rör vad fastighetsägaren, så att säga, själv kan förfoga över, t.ex. ändrat antal standardpoäng. Detta bekräftas också delvis av de redovisade undersökningarna avseende registerkvaliteten. Andra alternativ för att upprätthålla kvaliteten hos registerupp- gifterna skulle kunna vara att minska användandet av förslag till fastighetstaxering och att fastighetsägarna därmed i större omfatt- ning får deklarera sina fastigheter eller att i samband med fastighets- försäljningar införa någon form av deklaration av de fastighetsegen- skaper som ligger till grund för fastighetstaxeringen. I förhållande till dessa alternativ anser utredningen att en skyldighet för fastighets- ägare att påtala felaktigheter i ett förslag till fastighetstaxering har betydligt måttligare konsekvenser såväl för fastighetsägare som för . Vad den föreslagna ändringen innebär för fastighetsägarna är att de som får förslag till fastighetstaxering kommer att behöva kon- trollera de förtryckta uppgifterna. Om dessa är felaktiga ska fastig- hetsägaren lämna påpekanden om detta, dvs. lämna uppgift om erforderliga ändringar. Detta ska göras under taxeringsåret om utredningens förslag om ändrad deklarationstid- punkt (se avsnitt 4.3.7) genomförs. Finner fastighetsägaren vid sin kontroll att uppgifterna är korrekta behöver han eller hon inte vidta några ytterligare åtgärder utöver kontrollen, utan bekräftar upp- gifterna genom sitt tysta godkännande. Om en fastighetsägare inte lämnar påpekanden/rättelser till Skatte- verket trots att förslaget till fastighetstaxering innehåller felaktig- heter innebär utredningens förslag att fastighetsägaren ska anses ha lämnat oriktig uppgift till ledning för taxeringen. Saknar Skatte- verket anledning att anta annat än att förslaget till fastighetstaxering som skickats till fastighetsägaren är korrekt ska besluta om fastighetstaxering i enlighet med uppgifterna i förslaget. Beslutet kommer då att vila på felaktiga grunder och taxerings- värdet kan bli felaktigt beräknat. Får kännedom om att beslutet är felaktigt medför den föreslagna ändringen att Skatte- verket kommer att kunna ändra beslutet genom eftertaxering enligt 20 kap. 15 § FTL. Denna möjlighet saknas när fastighetsägare inte har någon deklarationsskyldighet vid förslag till fastighets- taxering, se bl.a. Kammarrätten i dom , mål nr 3888–3889-1999. En fastighetsägare som fått förslag till fastighetstaxering kommer aldrig att kunna påföras förseningsavgift enligt 18 kap. 42 § FTL. Detta gäller oavsett om uppgifterna i förslaget till fastighetstaxe- ring är korrekta eller inte och oavsett om påpekanden lämnas eller inte. Förseningsavgiften kan nämligen endast påföras dem som är skyldiga att lämna deklaration. Om påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering inkommer efter taxe- ringsåret men innan har fattat grundläggande beslut får det ses som en komplettering av uppgifter vid taxeringen. Det förhållandet att fastighetsägaren kan komma att anses ha lämnat oriktig uppgift genom sin underlåtenhet att lämna rättade uppgifter kan inte heller medföra något skattetillägg eftersom skattetillägg inte finns inom fastighetstaxeringen. Om har anledning att anta att fastighetsägare inte fått ett utskickat förslag till fastighetstaxering, t.ex. på grund av att det kommit i retur, bör ändå få besluta om taxering i enlighet med uppgifterna i förslaget till fastighetstaxering. Det är möjligt att ha en sådan ordning eftersom fastighetsägaren då inte riskerar att påföras förseningsavgift och inte heller skattetillägg. När fastighetsägaren får beslutet om fastighetstaxering har han eller hon också möjlighet att begära omprövning om det visar sig att beslutet inte är korrekt. Enligt utredningens mening är det inte fråga om några kompli- cerade eller omfattande uppgifter som fastighetsägaren behöver kontrollera och eventuellt rätta i samband med att förslag till fastig- hetstaxering har skickats ut av . Det är i övrigt så att de uppgifter som efterfrågas vid fastighetstaxering och som återfinns i förslag till fastighetstaxering är sådana uppgifter som aktuell fastig- hetsägare eller tidigare fastighetsägare själv lämnat till . Några uppgifter från tredje man tillförs inte inför förtryckningen vid fastighetstaxering. De materiella förändringar som utredningen i övrigt föreslår i betänkandet medför också att det vid taxeringen kommer att vara stabilare uppgifter som efterfrågas och färre änd- ringar som fastighetsägaren behöver göra. En konsekvens av införandet av ändringsskyldighet är en för- bättrad kvalitet på fastighetstaxeringsregister, FTR. Uppgifter från FTR levereras till en mängd aktörer i samhället. Det är därför av stor vikt att uppgifterna är korrekta och relevanta. Är registeruppgifterna korrekta och relevanta ökar kvaliteten på be- slutade taxeringsvärden. Uppgifterna i FTR är en av parametrarna till förberedelsearbetet och uppgifterna ligger även till grund för att en likformig och rättvis taxering kan ske. Införandet av ändrings- skyldighet innebär även en möjlighet för att rätta fel- aktigheter efter den ettåriga tidsfristen för omprövning till nackdel för fastighetsägaren (eftertaxering), något som inte finns . Utredningens förslag: En ny bestämmelse införs i 18 kap. 1 a § FTL om att uppgifter i fastighetsdeklaration och påpekanden med anledning av förslag till fastighetstaxering ska undertecknas av fastighetsägare. Det är först i 18 kap. 42 § FTL som det indirekt av lagstiftningen framgår att allmän och förenklad fastighetsdeklaration ska vara undertecknad. Av 26 kap. 4 § FTL framgår på motsvarande sätt att även en särskild fastighetsdeklaration ska vara undertecknad. I 38 kap. 2 § SFL anges att uppgifter i bl.a. deklaration ska undertecknas. Bestämmelsen i SFL ersatte de bestämmelser som fanns i 4 kap. 3 § lagen (2001:1227) om självdeklaration och kontrolluppgifter och 10 kap. 25 § andra och tredje styckena skattebetalningslagen (1997:483) (SBL) där det angavs att deklaration skulle underteck- nas. I förarbetena till den lagstiftningen, prop. 2001/02:25, s. 85 f., gjordes jämförelsen att det i fråga om elektroniska deklarationer föreskrevs att dessa skulle kunna verifieras till innehåll och utstäl- lare genom visst tekniskt förfarande vilket innebar att de skulle vara försedda med en elektronisk signatur som kunde jämföras med att den skulle vara underskriven. För att få en enhetlig reglering obe- roende av bl.a. sättet för att lämna deklaration, borde kravet vara att deklarationen skulle vara egenhändigt undertecknad. Vidare an- fördes att underskriften hade stor betydelse för straffansvaret. på att deklarationen skulle vara underskriven ansågs därför vara ett sådant formkrav som borde framgå av lag. När det gäller fastighetstaxering gör sig frågor om straffansvar inte gällande på samma sätt som vid till exempel inkomstdeklaration. Utredningen anser ändå att formkravet på undertecknade uppgifter i deklaration uttryckligen bör anges i FTL. Ett undertecknande, oavsett med vilken teknik, identifierar den som har lämnat deklara- tionen och säkerställer det undertecknades äkthet samt har bevis- verkan, prop. 2010/11:165, s. 346. En sådan bestämmelse bör tas in i 18 kap. 1 a § FTL. I 20 kap. 10 § FTL anges att om en begäran om omprövning inte är egenhändigt undertecknad av fastighetsägaren eller hans ombud, får utfärda föreläggande om att undertecknande ska ske med påföljd att omprövning annars inte görs. Med hänsyn till önskemål om en teknikneutral lagstiftning föreslår utredningen också att begreppet egenhändigt ska utgå. Med egenhändigt underteck- nande får förstås underskrift med penna på papper. Att ha kvar ett krav på egenhändigt undertecknande skulle kunna hindra en fram- tida utveckling där det t.ex. kan bli möjligt med elektronisk signatur på en begäran om omprövning. Utredningens förslag: Uppräkningen av vem som i olika sam- manhang är att anse som behörig ställföreträdare i 18 kap. 2 § FTL tas bort och begreppet behörig ställföreträdare ska i stället användas i FTL. Förslag till fastighetstaxering kan även under- tecknas av behörig ställföreträdare. En bestämmelse om att en dödsbodelägare får agera som ombud för ett dödsbo införs i 18 kap. 2 § FTL. En viktig fråga är vem som ska underteckna en deklaration. I 18 kap. 2 § FTL specificeras vem som ska lämna deklaration för omyndig, för den som förordnats god man eller förvaltare, för dödsbo, för juridiska personer och juridiska personer som inte längre består. En likartad bestämmelse fanns tidigare i 19 kap. 1 § lagen (2001:1227) om självdeklarationer och kontrolluppgifter (LSK) till vilken hän- visades i 7 kap. 3 § taxeringslagen (1990:324) (TL) och 23 kap. 5 § SBL. Någon bestämmelse motsvarande 19 kap. 1 § LSK infördes inte i SFL. I SFL används i 4 kap. 1 § och 38 kap. 3 § i stället begreppen behörig företrädare och behörig ställföreträdare. Anledningen till att 19 kap. 1 § LSK inte fick någon motsvarighet i SFL angavs i betänkandet, SOU 2009:58, s. 892, vara att avsikten med dessa bestämmelser inte varit att förändra de allmänna behörighetsreglerna som fanns i annan lagstiftning och att bestämmelsen därmed inte behövdes. Förändringen, att endast hänvisa till behörig ställföre- trädare, innebar att de regler om rättslig handlingsförmåga som fanns i annan lagstiftning blev avgörande även på skatteförfarandeområdet. I SFL infördes däremot en bestämmelse i 38 kap. 4 § andra stycket 3, enligt vilken dödsbodelägare med stöd av fullmakt skulle få underteckna dödsboets deklarationer. I 19 kap. 1 § 3 LSK hade angetts bl.a. att skyldigheten att lämna uppgifter enligt lagen skulle för dödsbo fullgöras av en sådan dödsbodelägare, testamentsexekutor eller boutredningsman som ska förvalta den dödes tillgångar. Detta motsvarade vad som anges i 18 kap. 2 § 3 FTL. I 18 kap. 1 § första stycket anges att om inte sär- skild dödsboförvaltning har anordnats ska dödsbodelägarna gemen- samt förvalta den dödes egendom och företräda dödsboet. Lydelsen i 19 kap. 1 § 3 LSK ansågs i förarbetena till SFL, prop. 2010/11:165, s. 315, ge intryck av att en av flera dödsbodelägare på egen hand kunde fullgöra dödsboets uppgiftsskyldigheter och att bestämmel- sen därmed fått en lydelse som kunde tolkas på annat sätt än ärvda- balkens regler. Det ansågs att utgångspunkten även i skatteförfaran- det måste vara att dödsbodelägarna gemensamt företräder dödsboet så som anges i . Även om systemet med deklarationsombud utvidgades i och med införandet av SFL gjordes bedömningen att ett enklare om- budsförfarande borde gälla för dödsbon. Bestämmelsen om att en av dödsbodelägarna med stöd av fullmakt skulle få underteckna döds- boets deklarationer infördes därför. Det anfördes i förarbetena, prop. 2010/11:165, s. 316, att eftersom endast dödsbodelägare kunde komma ifråga som ombud behövdes inte något godkännan- de eller andra åtgärder från sida. De bestämmelser som finns i 4 kap. 1 och 2 §§ SFL om företrädare ansågs också tillämp- liga vilket innebar att de uppgifter som dödsboets ombud lämnade skulle anses lämnade av dödsboet och behövde inte undersöka om den som undertecknat ett dödsbos deklaration var behörig, utan uppgifterna ansågs lämnade av dödsboet om det inte vid granskning var uppenbart att den som lämnat uppgifterna saknat behörighet. Utredningen föreslår, med hänvisning till vad som anfördes i samband med införandet av SFL, att den uppräkning av vem som i olika sammanhang är att anse som behörig ställföreträdare i 18 kap. 2 § FTL tas bort och att begreppet behörig ställföreträdare används i stället i FTL. I samband med en ny bestämmelse i 18 kap. 1 a § om att uppgifter i fastighetsdeklaration och påpekanden ska under- tecknas av fastighetsägare ska därför också anges att detta även kan göras av behörig ställföreträdare. Vidare föreslår utredningen att en bestämmelse motsvarande 38 kap. 4 § andra stycket 3 SFL om att en dödsbodelägare får agera som ombud för ett dödsbo införs i FTL. Denna bestämmelse bör tas in som en ny bestämmelse i 18 kap. 2 § FTL. Enligt 37 kap. 3 § SFL har möjlighet att förelägga dödsbodelägare som lämnat deklaration eller uppgift genom ombud för dödsboet att personligen eller genom behörig ställföreträdare bekräfta eller komplettera lämnade eller godkända uppgifter. Av specialmotiveringen till bestämmelsen, prop. 2010/11:165, s. 849, framgår att ett sådant föreläggande innebär att samtliga dödsbo- delägare ska bekräfta eller komplettera lämnade uppgifter (18 kap. 1 § ). Utredningen anser att detta även bör gälla vid fastig- hetstaxering och föreslår därför en bestämmelse av motsvarande innebörd som ersätter 18 kap. 23 § FTL som utredningen föreslagit tas bort. I 4 kap. 1 § SFL finns en huvudregel i fråga om uppgifter som har lämnats för någon annans räkning. Den bestämmelsen säger att om en deklaration eller någon annan uppgift har lämnats av en be- hörig företrädare, anses uppgiften ha lämnats av den som företräds. Av förarbetena till SFL, prop.