sou · H0B360 · 2012-09-28 00:00:00 — De nämnda tjänsterna BroBizz, AutoBizz och AutoPASS är alltså fortfarande inte reglerade någonstans i svensk rätt. Det innebär att bestämmelserna om exempelvis att väganvändaren betalar med befriande verkan till betalningsförmedlaren inte gäller vid betalning genom exempelvis BroBizz. Som nämnts tidigare omfattar den nuvarande lagen om elektroniska vägavgiftssystem sådana färjor med färjeläge som behövs för allmän samfärdsel eller annars kan antagas få synnerlig betydelse för det allmänna och som kommit till stånd genom väghållarens försorg eller övertagits av denne (2 § väglagen). Av EFC-direktivet och kommissionens beslut framgår emellertid att alla vägtullar, dvs. avgift, skatt eller tull som tas ut i samband med fordonstrafik i ett vägtullsområde, som tas ut på hela gemen- skapens vägnät inklusive vägar i och utanför städer, motorvägar, större och mindre vägar samt olika anläggningar som tunnlar, broar och färjor ska omfattas av tillämpningsområdet. Det sagda innebär enligt utredningens mening att inte endast sådana vägfärjor som avses i 2 § väglagen omfattas av bestämmelserna. Även andra färjor, exempelvis , där en pålaga tas ut på elektronisk väg i samband med fordonstrafik måste träffas av reglerna. Som tidigare nämnts finns ett samarbete, EasyGo, som gör att man kan använda de olika betaltjänsterna AutoPASS, AutoBizz och BroBizz i samtliga elektroniska vägtullsystem i . Enligt utredningens bedömning finns det inget i EFC-direktivet eller kommissionsbeslutet som gör att EasyGo inte skulle kunna fortsätta att fungera vid sidan av EETS. Syftet med EU-regleringen är att transporter som sker mellan EU-länder ska kunna göras utan onödiga hinder. Att vissa förare väljer att betala genom exempelvis AutoPASS medför inte att syftet inte uppnås. Så länge samarbetet EasyGo inte motverkar införandet av EETS bör det därför enligt utredningens mening inte finnas några rättsliga hinder mot det. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Utredningens förslag: Lagen ska kompletteras med ett antal definitioner från beslutet. De befintliga definitionerna tas bort. I lagens 2 § finns ett fåtal definitioner. I och med införandet av de nya bestämmelserna måste flertalet av de i beslutet angivna definitionerna tas med, såsom betalningsförmedlare, fordons- utrustning, vägtullsområde och avgiftsupptagare. De definitioner som finns i lagen behövs inte längre och ska därför tas bort. De begrepp som används i beslutet är i många delar främmande i den svenska rättsordningen. Exempelvis används begreppet driftskompatibilitetskomponenter som enligt definitionen avser alla grundläggande komponenter, grupper av komponenter, underenheter eller kompletta enheter av materiel som har inför- livats eller avses att införlivas i EETS och som driftskompati- biliteten hos systemet är direkt eller indirekt beroende av, inbegripet såväl materiella föremål som immateriella föremål, t.ex. programvara. I lagen föreslås i stället uttrycket teknisk utrust- ning. Med det uttrycket avses samma sak som i beslutet. Även i andra hänseenden har begreppen i beslutet justerats något för att bättre passa in i svensk lagstiftning. Några skillnader i sak är emellertid inte avsedda. Utredningens förslag: Med en avgiftsupptagare ska avses en myndighet eller juridisk person som genom ett elektroniskt vägtullsystem tar upp vägtullar för fordonstrafik i ett vägtullsområde. Avgiftsupptagarna ska vara skyldiga att acceptera godkänd fordonsutrustning så att väganvändaren kan använda sitt kontrakt med en EETS-betalningsförmedlare. En bestämmelse om att avgiftsupptagaren även ska uppfylla andra föreskrivna krav ska föras in i lagen. Detaljbestämmelser ska tas in i förordning och myndighetsföreskrifter. Ett bemyn- digande i den delen ska föras in i lagen. I lagen ska också upplysningsvis anges att regeringen bestämmer vilken statlig myndighet som ska vara avgifts- Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar upptagare i vägtullsområden på allmän väg. I förordningen ska regeringen peka ut så som avgiftsupptagare på sådan väg. 4.5.1Avgiftsupptagare är den som tillhandahåller och driver infrastrukturen En avgiftsupptagare definieras i kommissionens beslut som en offentlig eller en privat organisation som tar upp vägtullar för fordonstrafik i ett EETS-område. Som huvudregel bör det enligt utredningens mening vara den som tillhandahåller och driver infrastrukturen som ska anses vara avgiftsupptagare, dvs. väghållaren såvitt avser vägar och gator. En avgiftsupptagare ska därför definieras som en myndighet (statlig eller ) eller en juridisk person som genom ett elektroniskt vägtullsystem tar upp vägtullar för fordonstrafik i ett vägtullsområde. En avgiftsupptagare kan alltså vara en juridisk person (exempelvis Konsortiet eller ), en statlig myndighet eller en nämnd som tillhandahåller och driver en färja. Att avgiftsupptagaren lägger ut administrationen av upptaget av vägtullen, exempelvis på entreprenad, på någon annan innebär inte att rollen som avgiftsupptagare förs över på den. 4.5.2Skyldighet att tillhandahålla EETS Som framgår av avsnitt 4.3.2 är det medlemsstatens ansvar att se till att varje avgiftsupptagare som tar upp avgifter genom elektroniska vägtullsystem också accepterar sådan godkänd fordonsutrustning som gör att väganvändaren kan betala vägtullen genom sitt kon- trakt med en EETS-betalningsförmedlare. Det gäller även sådana avgiftsupptagare som har andra elektroniska betaltjänster (exem- pelvis AutoPASS och BroBizz) som inte omfattas av reglerna. En bestämmelse med den innebörden ska därför införas i lagen. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar 4.5.3Vilken statlig myndighet ska vara avgiftsupptagare? När det gäller de nya broarna som ska finansieras med infra- strukturavgifter kommer det vara som är förvaltare av infrastrukturen och tekniken. Det är dock enligt utredningens förslag Transportstyrelsen som med stöd av vägtrafikregistret kommer att administrera själva uttaget av infrastrukturavgifterna. På är det Transportstyrelsen som enligt förord- ningen ska ta ut avgifterna, men som för Transportstyrelsens räkning sköter det faktiska uttaget. I trängselskattesammanhang är det som är beskatt- ningsmyndighet, men Transportstyrelsen som för räkning beslutar om trängselskatt genom automatiserad behand- ling. Eftersom det är som tillhandahåller och driver infrastrukturen såvitt avser de nya broarna bör den myndigheten vara avgiftsupptagare. bör i denna egenskap hantera uppgiften att förhandla om villkor med betalningsförmedlarna. Om trängselskatten ska kunna betalas genom elektroniska vägtullsystem är det inte självklart att det är väghållaren som är avgiftsupptagare (väghållaransvaret för väg- och gatunätet i trängselskatteområdena delas av och respektive ). Däremot förvaltas utrustningen vid vägsidan av . Detta talar för att det även i det fallet bör vara som är avgiftsupptagare. Eftersom det uppenbarligen finns ett behov av flexibilitet när det gäller vilka myndigheter som ska göra vad, bör det ankomma på regeringen att i förordning bestämma vilken statlig myndighet som ska vara avgiftsupptagare. En upplysning om att regeringen bestämmer detta ska tas in i lagen. 4.5.4Vilka bestämmelser ska införas och var? I det följande diskuteras var de olika bestämmelserna om avgifts- upptagare ska placeras i regelverket. Av artikel 5.1 följer att avgiftsupptagarna tillsammans med berörda aktörer ska se till att systemet i ett vägtullsområde fungerar på avsett sätt. Det kan vara till exempel att fordons- utrustningen kommunicerar med vägsidesutrustningen på avsett sätt eller att informationsutbytet fungerar som det ska. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar bestämmelsen innebär ett åliggande främst för avgiftsupptagaren behöver bestämmelsen inte föras in i lag. En avgiftsupptagare kan som angivits tidigare vara ett privat organ (exempelvis Öresunds- bro Konsortiet) eller en myndighet. Föreskriftsrätten bör därför inte delegeras till en myndighet. Bestämmelsen förs därmed lämpligen in i förordning. Varje avgiftsupptagare ska enligt artikel 5.2 ta fram och upprätthålla en områdesdeklaration i vilken de allmänna villkoren fastställs för betalningsförmedlarna för att få tillgång till deras vägtullsområden. Vad en områdesdeklaration ska innehålla definieras i bilaga I till beslutet. De bestämmelserna kan tas in i myndighetsföreskrifter efter bemyndigande. Avgiftsupptagarna ska enligt artikel 5.3 på icke-diskriminerande grund godta alla betalningsförmedlare som begär att få tillhanda- hålla tjänsten i det eller de vägtullsområden som avgiftsupptagaren ansvarar för. En betalningsförmedlare ska godkännas om den uppfyller de allmänna villkoren i områdesdeklarationen. Parterna kan också komma överens om eventuella särskilda kontraktsvillkor. Om parterna inte kommer överens kan de vända sig till ett förlikningsorgan (se avsnitt 4.13). Dessa regler bör på grund av sin civilrättsliga karaktär införas i lagen. Vägtull som betalas av väganvändarna inom ramen för EETS ska inte vara högre än den motsvarande nationella eller lokala vägtullen (artikel 5.4). Detta följer redan av bestämmelserna i den föreslagna förordningen om infrastrukturavgifter och de svenska principerna om vad som är en skatt och vad som är en avgift (se avsnitt 2.3). För att säkerställa att principen följs även av privata aktörer måste dock en sådan bestämmelse tas med i lagen. I artiklarna 5.5–5.7 finns detaljerade bestämmelser om avgifts- upptagarens skyldigheter att godta all fordonsutrustning som är i drift från betalningsförmedlare med vilka de har kontrakts- förhållanden (om inte utrustningen finns på en svart lista), om information och samarbete med olika aktörer för test av utrustning. Bestämmelserna är av sådan karaktär att regeringen bör kunna meddela föreskrifter i saken. I artikel 5.8 anges bland annat att avgiftsupptagaren ska sam- arbeta med betalningsförmedlare, tillverkare eller anmälda organ för att bedöma den tekniska utrustningens lämplighet för användning. Bestämmelsen bör tas in i lagen. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar Avgiftsupptagaren ska enligt artikel 6 meddela alla förändringar i sina tullkontextdata till den eller de medlemsstater där deras vägtullsområden ligger, bl.a. beträffande följande: a)definitionen av EETS-området, och särskilt dess geografiska utbredning och infrastruktur som omfattas av vägtull, b)vägtullens art och avgiftsprinciper, c)fordon som omfattas av vägtull, d)parametrar för klassificering av fordon (t.ex. antalet axlar, släpvagnens högsta tillåtna vikt, typ av upphängning m.m.) och deras placering i avgiftsupptagarens taxesystem, och e)erforderliga färdvägsdeklarationer (dvs. vilken information som ska finnas i exempelvis transpondern). Bestämmelsen bygger på att avgiftsupptagaren inte är en offentlig part och att avgiften inte har bestämts i ett nationellt regelverk. I regleras vägtullarna i samtliga dessa avseenden, förutom såvitt avser och på färjorna, i lagar och förordningar. En regel som innebär att Konsortiet och andra privata avgiftsupptagare ska meddela sin avgiftsstruktur och annat till registerhållaren (dvs. enligt utredningens förslag Transport- styrelsen, se avsnitt 4.17) bör därmed tas in i förordningen. I artikel 7.1 och bilaga VI anges att avgiftsupptagaren ska fastställa vägtullen utifrån bland annat fordonets klassificering. Vid skiljaktighet mellan den fordonsklassificering som används av betalningsförmedlaren och avgiftsupptagaren gäller avgiftsupp- tagarens klassificering såvida inte ett fel kan påvisas. Bestämmelsen bör tas in i lagen. I bilaga VI 1.2 anges att avgiftsupptagaren ska meddela sambandet mellan de använda parametrarna för klassificering av fordon och fordonstaxeklasserna till registret innan det ska användas. En sådan bestämmelse bör därför införas i regeln om register i förordningen (se avsnitt 4.17 avseende register- bestämmelser i övrigt). I bilaga VI anges även vilka sådana parametrar man kan använda. Vidare finns en bestämmelse i punkten 3 samma bilaga om förfarandet vid införandet av nya parametrar för klassificering av fordon. Bestämmelserna bör kunna införas i myndighetsföreskrifter. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar I 2.2 i samma bilaga anges att fordonsutrustningen ska kunna meddela parametrarna till avgiftsupptagarens utrustning. Bestäm- melsen är ett sådant krav på fordonsutrustning som faller under andra bemyndiganden avseende tekniska krav, se avsnitt 4.10. Bestämmelserna i bilagan föranleder därför inga ytterligare förslag. Utredningens förslag: Regler om registrering av betalnings- förmedlare ska i huvudsak införas i lagen. En bestämmelse om att betalningsförmedlare ska uppfylla vissa föreskrivna skyldig- heter ska också införas i lagen. Ett bemyndigande om att meddela kompletterande före- skrifter ska ges till regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Den huvudsakliga regleringen avseende betalnings- förmedlare ska ske genom föreskrifter på myndighetsnivå. Transportstyrelsen ska pröva ansökningar om registrering av betalningsförmedlare. I artikel 3 i beslutet anges vilka krav som ska uppfyllas för att en ansökan om registrering ska beviljas. Ansökan ska göras av en juridisk person i det land där företaget är etablerat. Kraven är att betalningsförmedlaren ska a)inneha certifiering enligt EN ISO 9001 eller motsvarande, b)visa att de har den tekniska utrustning och den EG-försäkran eller det intyg som styrker driftskompatibilitetskomponent- ernas överensstämmelse enligt punkt 1.1 i bilaga IV till beslutet, c)påvisa kompetens när det gäller tillhandahållandet av system för elektroniska vägtullar eller inom berörda områden, d)ha lämplig finansiell ställning, e)upprätthålla en global riskhanteringsplan, som granskas minst , och f)ha gott anseende. Kravet på att ha ett gott anseende återfinns i andra lagar, bland annat i fordonslagen (2002:574) och yrkestrafiklagen (2012:210). Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar De förarbetsuttalanden som rör vad som ska utgöra gott anseende i det sammanhanget kan tjäna till vägledning även här (bl.a. prop. 2011/12:80 s. 73 ff.). För att registrering ska ske i krävs att betalnings- förmedlaren är etablerad i landet. Vad som avses med etablerad definieras inte i beslutet. Med begreppet etablerad bör enligt utredningens bedömning avses företag, organisationer och närings- verksamheter samt filialer som är registrerade enligt svensk lagstiftning, liksom utländska företag som i har en effektiv och faktisk verksamhet med hjälp av en stabil struktur. Att ett utländskt företag har en webbplats som riktar sig till allmänheten i är inte tillräckligt för att anse företaget etablerat här. För ett liknande resonemang avseende begreppet etablerad, se prop. 2011/12:121 s. 57 och punkt 19 i ingressen till och rådets direktiv (EG) nr 46/19952. Med hänsyn till att det är av stor vikt för en betalnings- förmedlare att bli registrerad för att kunna utöva den här aktuella tjänsten bör bestämmelserna i huvudsak tas in i lag. Bestämmelser- na om vilken certifiering som ska uppfyllas bör dock finnas i myndighetsföreskrifter. Det bör också ankomma på den myndig- het som regeringen bestämmer att utfärda närmare föreskrifter om vad som ska anses utgöra lämplig finansiell ställning och andra detaljföreskrifter. Ett bemyndigande ska därför föras in i lagen i den delen. Ansökningar om att få registreras som betalningsförmedlare ska prövas av Transportstyrelsen, som också föreslås bli ansvarig för register över betalningsförmedlare, se avsnitt 4.17. Enligt artikel 4 i beslutet har betalningsförmedlaren vissa rättigheter och skyldigheter, bland annat ska den ingå kontrakt med alla avgiftsupptagare inom EU från det att den blev registrerad. Den och andra detaljbestämmelser som återfinns i artikel 4, bland annat att betalningsförmedlaren ska informera väganvändarna om sin täckning, övervaka servicenivå, tillhandahålla vissa tjänster och upprätta en förteckning över fordonsutrustning som inte är godkänd (en s.k. svart lista), placeras lämpligen i myndighetsföreskrifter. Bestämmelserna får anses vara av sådan karaktär att de, trots att de ålägger betalningsförmedlaren skyldigheter i förhållande till väganvändare och avgiftsupptagare, ur 2 och rådets direktiv /46/EG av om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 23.11.1995, s. 31-50). Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar ett statsrättsligt perspektiv får anses vara skyldigheter som åläggs av det offentliga och därför enligt 8 kap. 2 § 2 och 3 § RF kan delegeras. En bestämmelse i lag om att betalningsförmedlaren ska fullgöra sina skyldigheter på föreskrivet sätt tillsammans med ett bemyndigande om att meddela sådana föreskrifter uppfyller därmed kraven för normgivning. Utredningens förslag: Bestämmelser om väganvändarens skyldigheter och rättigheter i förhållande till betalnings- förmedlaren ska tas in i lag. Av artikel 9 följer att väganvändare ska behandlas utan ovidkom- mande hänsyn. Vidare framgår det att uppgifter om väganvändarna ska behandlas i enlighet med bestämmelser om behandling av personuppgifter. I artikeln regleras också väganvändarens skyldig- heter i förhållande till betalningsförmedlaren. Eftersom bestäm- melserna är av civilrättslig karaktär måste de tas in i lag. Utredningens förslag: Vissa av de olika aktörernas civilrättsliga rättigheter och skyldigheter gentemot varandra i fråga om betalningsskyldighet ska regleras i lagen. Av artikel 7.2 följer att avgiftsupptagaren får begära betalning av betalningsförmedlaren även för passager som gjorts utan att transpondern (eller annan fordonsutrustning) har avgivit någon signal. Betalningsförmedlaren får därefter (enligt artikel 4.9) vända sig till väganvändaren och kräva denne på betalning. Enligt artikel 7.3 ska betalningsförmedlaren inte vara ansvarig för sådana passager som skett med fordonsutrustning som återfinns på betalningsförmedlarens svarta lista. Väganvändaren ska enligt artikel 9.5 kunna betala till betalnings- förmedlaren med befriande verkan. Några ytterligare krav från avgiftsupptagaren mot väganvändaren ska alltså inte göras. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar De nu nämnda bestämmelserna bör tas in i lagen. Bestämmelser- na är inte uttömmande ifråga om vilka civilrättsliga rättigheter och skyldigheter parterna har mot varandra. 4.9Separat redovisning av verksamheter som rör avgiftsupptagare och betalningsförmedlare Utredningens förslag: Om en myndighet eller juridisk person är både avgiftsupptagare och betalningsförmedlare ska verksam- heterna redovisas separat. Föreskriftsrätt i frågan ska delegeras till Transportstyrelsen. Av artikel 8 följer att om en organisation tillhandahåller tjänster från både avgiftsupptagare och betalningsförmedlare inom EETS ska medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att separata resultat- och balansräkningar bevaras och offentliggörs separat för varje typ av verksamhet och att korssubventionering mellan de båda verksamheterna utesluts. Redovisningssystemen för avgiftsupptagares och EETS-betalningsförmedlares verksamheter ska hållas åtskilda och skilda från redovisningen för alla andra typer av verksamheter, så att en tydlig utvärdering kan göras av kostnaderna och intäkterna vid tillhandahållandet av EETS. En sådan situation som anges i artikeln kan uppstå om exempelvis Konsortiet – som är en avgiftsupptagare – även vill agera som betalningsförmedlare inom EETS. har konsortiet en transponderbaserad betalningslösning, BroBizz. Om konsortiet väljer att registrera sig som betalningsförmedlare enligt EETS uppstår således den situationen som avses i artikel 8. Då måste de olika verksamheterna redovisas separat. En bestämmelse med den innebörden bör tas in i lagen. Reglerna kan preciseras närmare i Transportstyrelsens myndighets- föreskrifter efter bemyndigande i lagen. Utredningens bedömning: De tekniska krav som uppställs i beslutet kan föreskrivas med stöd av nuvarande reglering. Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar I artikel 12–14 anges vilka tekniska krav som ska ställas på systemet. Bestämmelserna riktar sig till medlemsstaterna och bedöms vara genomförda i svensk rätt genom de befintliga reglerna i lag och förordning. Det bör således ankomma på Transport- styrelsen att inom ramen för den nuvarande delegationen föreskriva om de tekniska standarder som anges i nämnda artiklar med tillhörande bilagor. I detta omfattas alltså också de krav som ska ställas på betalningsförmedlarnas fordonsutrustning. Utredningens förslag: Bestämmelser om de anmälda organens uppgifter ska regleras i lag. Ett bemyndigande om att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om de anmälda organens skyldigheter i samband med bedömning av överensstämmelse med specifikationerna tas in i lagen. Om ett anmält organ som är ackrediterat i ett annat land inom Europeiska unionen inte uppfyller föreskrivna krav, ska Transportstyrelsen anmäla det till kommittén för elektroniska vägtullar enligt artikel 5 i EFC-direktivet. En betalningsförmedlare eller tillverkare kan vända sig antingen till en avgiftsupptagare eller till ett anmält organ för att få en bedömning av om deras tekniska utrustning uppfyller de tekniska krav som anges i EFC-direktivet och beslutet. Vad de anmälda organen ska göra framgår av bilaga IV till beslutet. Där anges bland annat att de anmälda organen ska utfärda intyg och rapporter, organisera samarbetet, kontrollera, godkänna och bedöma olika saker av teknisk natur. Vilka som får bli anmälda organ bestäms av medlemsstaten enligt ett förfarande som framgår av bilaga V, se i detta avseende avsnitt 4.12 om ackreditering. I övrigt är regleringen som rör organen knapphändig. Det förfarande som anges i bilaga IV kan lämpligen tas in i myndighetsföreskrifter. Som huvudregel ackrediteras organen i det land där de är etablerade. Om det inte finns någon ackrediterande myndighet i det egna landet, kan organet i stället vända sig till ett annat medlemsland i EU. kan dock inte anmäla utländska Överväganden avseende det europeiska systemet för elektroniska vägtullar ackrediterade organ till kommissionen, utan en sådan anmälan får göras av det land där organet är etablerat. Ett anmält organ som är ackrediterat i något land inom unionen ska erkännas här. Om en medlemsstat anser att ett organ som har anmälts av en annan medlemsstat inte uppfyller kriterierna, ska ärendet överlämnas till kommittén för elektroniska vägtullar (artikel 17.4). Uppgiften bör ankomma på Transportstyrelsen. 4.12Ackreditering av anmälda organ Utredningens förslag: Styrelsen för ackreditering och teknisk kontroll ska ackreditera de organ som vill utföra eller övervaka förfarandet för bedömning av produkternas överensstämmelse med de tekniska specifikationerna eller lämplighet för användning. Utredningens bedömning: De befintliga bemyndigandena och reglerna om tillsyn m.m. i lagen och förordningen om ackreditering och teknisk kontroll kan tillämpas även i nu aktuellt fall. 4.12.1Vem ska utföra ackrediteringen? Enligt artikel 17 ska medlemsstaterna anmäla (till kommissionen och de andra medlemsstaterna) vilka organ som är behöriga att utföra eller övervaka förfarandet för bedömning av produkternas överensstämmelse med de tekniska specifikationerna eller lämplighet för användning. Vid bedömning av vilka organ som ska anmälas ska vissa kriterier tillämpas (angivna i bilaga V till beslutet). Det krävs alltså att någon myndighet gör en bedömning av vilka organ som ska anmälas.