sou · GZB375 · 2012-01-01 00:00:00 — 2 § Om en förprövningspliktig åtgärd utförs utan att förprövning har skett ska den myndighet som regeringen bestämmer förbjuda att utrymmet eller hägnet används för att hysa djur. Förbud ska dock inte meddelas, om myndigheten finner att åtgärden kan godkännas i efterhand. 3 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om 1.villkor för förprövning, 2.sådan kontroll av utrymmen som avses i 1 §, 3.undantag från kravet på förprövning, och 4.vad som avses med större omfattning i 1 §. Godkännande av ny teknik 4 § Innan nya tekniska system och ny teknisk utrustning för djurhållning får användas ska regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ha godkänt dem från djurhälso- och djurskyddssynpunkt (nyteknikprövning). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om nyteknikprövningen och undantag från första stycket. Märkning och registrering av katt 5 § Kattägare ska låta märka sin katt så att den kan identifieras. Märkningen ska vara bestående och ske på ett godkänt sätt. Kattägare ska registrera sitt ägarskap i registret. 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer ska ansvara för att ett för landet centralt register över katter och kattägare förs (kattregistret). Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att överlåta driften av registret till en annan myndighet eller till en organisation. 7 § Bestämmelserna i 5 § gäller katter som stadigvarande finns i . Registrets syfte och direktåtkomst 8 § får användas för att fastställa vem som äger en katt. , , länsstyrelser, och polismyndigheter ska ha direktåtkomst till registret. Ansvar för och behandling av personuppgifter enligt personuppgiftslagen (1998:204) 9 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer är personuppgiftsansvarigt enligt personuppgiftslagen (1998:204) för kattregistret. För behandling av personuppgifter gäller, utöver vad som sägs i 8 § och 9 § första stycket, personuppgiftslagen. Bestämmelserna i personuppgiftslagen om rättelse och skadestånd gäller även vid behandling av personuppgifter som utförs enligt denna lag. Djurförsök och etisk prövning Princip för att begränsa, ersätta och förfina djurförsök 1 § Djurförsök får äga rum endast under förutsättning 1.att det syfte som avses med verksamheten inte kan uppnås med någon annan tillfredsställande metod utan användning av djur, 2.att så få djur som möjligt används, och 3.att verksamheten utformas så att djuren inte utsätts för större lidande än vad som är nödvändigt. 2 § För att få använda, föda upp, förvara eller tillhandahålla försöksdjur fordras tillstånd (verksamhetstillstånd) av den myndighet som regeringen bestämmer. Ett tillstånd får återkallas. I verksamhetstillståndet ska anges 1.den fysiska person som är innehavare av tillståndet eller, om innehavaren är en juridisk person, en ställföreträdare för denne (ytterst ansvarige), och 2.de personer som innehar de funktioner som anges i 5 § första stycket 1 och 2. 3 § Vid prövningen av verksamhetstillstånd ska särskild hänsyn tas till om den sökande kan anses lämplig att bedriva verksamheten och om de anläggningar i vilka verksamheten ska bedrivas har godkänts vid förprövning enligt 7 kap. 1 §. Vid prövningen av verksamhetstillstånd till uppfödning av försöksdjur ska hänsyn också tas till behovet av sådana djur. 4 § Den ytterst ansvarige ska se till att verksamheten bedrivs enligt denna lag, de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen samt de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om uppgifter, utbildning, och kompetens för den ytterst ansvarige. 5 § Vid försöksdjursverksamhet ska det finnas 1.en eller flera personer som ansvarar för verksamheten (verksamhetsansvariga), 2.veterinär eller, när det är lämpligare, annan kvalificerad expert som ger råd och anvisningar om hur verksamheten ska bedrivas och som bistår vid behandlingen av djuren, 3.ett för verksamheten tillräckligt stort antal anställda med den utbildning och kompetens som behövs för verksamheten, och 4.djurskyddsorgan som ger råd till personalen i frågor angående djurskydd samt övervakar verksamheten från djurskyddssynpunkt. Föreskrifter om uppgifter, utbildning och djurskyddsorganet 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter eller i det enskilda fallet besluta om 1.uppgifter, utbildning och kompetens för verksamhetsansvariga samt veterinär eller expert, som avses i 5 § 2 punkten. 2.den utbildning och kompetens som personalen ska ha, och 3.djurskyddsorganets uppgifter och sammansättning. 7 § Det ska finnas regionala djurförsöksetiska nämnder med uppgift att pröva ansökningar om godkännande av djurförsök. Krav på etiskt godkännande 8 § Användning av djur i djurförsök ska godkännas från etisk synpunkt av en djurförsöksetisk nämnd innan användningen påbörjas. Godkännandet får förenas med villkor. Användning av djur som godkänts av en djurförsöksetisk nämnd 9 § Djur som används i djurförsök som har godkänts av en djurförsöksetisk nämnd ska inte anses utsatta för onödigt fysiskt eller psykiskt lidande eller sjukdom. Den djurförsöksetiska nämnden får medge undantag 10 § Nämnden får godkänna användning som frångår 1.bestämmelserna i 3–6 kap. och de föreskrifter som har meddelats med stöd av dessa bestämmelser, och 2.bestämmelserna i 17 § och 18 § första stycket i detta kapitel 3.föreskrifter som har meddelats med stöd av bemyndigandena i18–21 §§ i detta kapitel. Den djurförsöksetiska nämndens prövning 11 § Vid prövningen av ett ärende ska nämnden väga försökets betydelse mot lidandet för djuret samt klassificera försöket i kategorierna terminal, ringa svårhet, måttlig svårhet eller avsevärd svårhet. Nämnden får bifalla en ansökan om djurförsök endast om en sådan användning kan anses angelägen från allmän synpunkt och förutsättningarna i 1 § är uppfyllda. Vid prövningen av ärendet ska nämnden ta ställning till om försöket ska utvärderas i efterhand och inom vilken tid det i så fall ska ske. 12 § Om en ansökan ger upphov till frågor av ny och principiell karaktär eller den regionala nämnden är oenig om utgången av den etiska prövningen, ska nämnden lämna över ärendet för avgörande till den centrala nämnd som anges i 13 §. 13 § Det ska finnas en central djurförsöksetisk nämnd. Den centrala nämnden ska pröva överklaganden enligt 15 § av en regional nämnds beslut och ärenden som en regional nämnd har lämnat över enligt 12 §. Föreskrifter om den djurförsöksetiska prövningen 14 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, utöver vad som följer av bestämmelserna i 7–11 §§ meddela föreskrifter om 1.ansökan om etiskt godkännande, 2.prövningen av ärendet, 3.utvärderingen i efterhand av godkända djurförsök, och 4.de etiska nämnderna. Överklaganden av en djurförsöksetisk nämnds beslut 15 § En regional nämnds beslut i ett ärende om etisk prövning av djurförsök får överklagas till den centrala nämnden av den sökande om beslutet gått denne emot. Ett beslut om att överlämna ett ärende till den centrala nämnden får inte överklagas. Den centrala nämndens beslut får inte överklagas. 16 § Den centrala nämndens beslut får inte överklagas. 17 § Vid djurförsök ska användas djur som fötts upp för ändamålet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från kravet på destinationsupp- 18 § Innan ett djur används i djurförsök ska djuret bedövas om inte bedövningen skulle orsaka mer lidande än användningen i sig. Djur får inte ges läkemedel som hindrar dem från, eller begränsar deras möjlighet, att uttrycka smärta, om de inte får tillräcklig bedövning eller smärtlindring. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om krav på bedövning samt föreskrifter om krav på andra smärtlindrande åtgärder. Infångande av viltlevande försöksdjur 19 § Den som fångar försöksdjur som är viltlevande ska ha den utbildning och kompetens som krävs för denna uppgift. Vid infångandet ska metoder användas som inte utsätter djuren för onödigt lidande. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om sådan utbildning och kompetens och sådana metoder som avses i första stycket. Föreskrifter om skyldigheter för den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur 20 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet för den som föder upp, förvarar, tillhandahåller eller använder försöksdjur att 2.upprätta instruktioner för skötsel av djuren och för andra uppgifter som är av betydelse från djurskyddssynpunkt, 3.föra anteckningar om verksamheten och djuren, samt 4.lämna upplysningar om verksamheten och djuren. 21 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter om villkor för eller förbud mot uppfödning, förvaring, tillhandahållande eller användning av försöksdjur. Godkännande av organisationers kontrollprogram 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får 1.godkänna organisationers kontrollprogram som syftar till att upprätthålla och säkerställa god djurvälfärd på annat sätt än kraven som följer av föreskrifter som meddelats med stöd av denna lag, 2.ge organisationer eller andra sammanslutningar rätt att anordna kontroll av sådana kontrollprogram, och 3.meddela föreskrifter för kontrollen. Beslut enligt 1 § får överklagas 2 § Beslut enligt lagen eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter som har meddelats av sådan organisation eller sammanslutning som avses i 1 § får överklagas hos regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för det allmännas talan hos förvaltningsdomstol om en organisation eller en sammanslutning först har beslutat i saken. Offentlig kontroll och myndigheternas uppgifter 1 § Offentlig kontroll av efterlevnaden av denna lag utövas av länsstyrelserna och andra statliga myndigheter i enlighet med vad regeringen bestämmer. Detta gäller även de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. 2 § Utöver vad som framgår av de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen ska den myndighet som utövar offentlig kontroll ha tillgång till djurskyddsutbildad personal i den omfattning som behövs för att myndigheten ska kunna fullgöra sina uppgifter. 3 § Den kontrollmyndighet som regeringen bestämmer samordnar övriga kontrollmyndigheters verksamhet och lämnar vid behov råd och hjälp i denna verksamhet. 4 § Den myndighet som utövar offentlig kontroll ska genom rådgivning, information och på annat sätt underlätta för den enskilde att fullgöra sina skyldigheter enligt lagen. Detta gäller även för de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. 5 § Den myndighet som utövar offentlig kontroll ska verka för att överträdelser av lagen beivras. När det är befogat från djurskyddssynpunkt ska myndigheten anmäla överträdelser av lagen till polismyndigheten eller . Första stycket gäller även överträdelse av de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen eller av de EU- bestämmelser som kompletteras av lagen. Föreskrifter om offentlig kontroll 6 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om 1.hur offentlig kontroll ska bedrivas, 2.kontrollpersonalens kompetens, och 3.skyldighet för ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen att lämna information till den samordnande kontrollmyndighet som avses i 3 §. Offentlig kontroll av andra djurhållare än dem som håller livsmedelsproducerande djur 7 § Regeringen får föreskriva om vilka bestämmelser i och rådets förordning (EG) nr 882/2004 av om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd som ska tillämpas vid offentlig kontroll av andra djurhållare än dem som håller livsmedelsproducerande djur. 8 § Utöver vad som följer av de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen får en kontrollmyndighet meddela de förelägganden och förbud som behövs för att lagen ska följas. Detta gäller även de föreskrifter och beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen och de beslut som har meddelats med stöd av EU-bestämmelserna. Förelägganden och förbud enligt första stycket eller enligt de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen får förenas med vite, dock inte i fall som avses i 11 kap. 1 §. Rättelse på den enskildes bekostnad 9 § En kontrollmyndighet får besluta om rättelse på en enskilds bekostnad om denne inte rättar sig efter lagen. Detta gäller även underlåtelse att rätta sig efter de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen eller de beslut som har meddelats med stöd av EU- bestämmelserna. I brådskande fall får ett beslut om rättelse meddelas utan föregående föreläggande. Rätt till upplysningar och tillträde m.m. 10 § En kontrollmyndighet och ett kontrollorgan som anlitas i den offentliga kontrollen har i den utsträckning som behövs för kontrollen rätt att 1.på begäran få upplysningar och ta del av handlingar, och 2.få tillträde till områden, anläggningar, byggnader, lokaler och andra utrymmen där djur hålls eller som berör djurhållningen och där besiktiga djuren, göra undersökningar och ta prover. Bestämmelserna i första stycket gäller också för EU:s institutioner och för inspektörer och experter som utsetts av institutionerna. Den som är föremål för offentlig kontroll ska tillhandahålla den hjälp som behövs för att kontrollen ska kunna genomföras. 11 § ska lämna den hjälp som behövs för utövande av offentlig kontroll eller verkställighet av beslut enligt denna lag. Detta gäller även de föreskrifter eller beslut som har meddelats med stöd av lagen, de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen eller de beslut som har meddelats med stöd av EU- bestämmelserna. Hjälp enligt första stycket får begäras endast om 1.det på grund av särskilda omständigheter kan befaras att åtgärden inte kan utföras utan att polisens särskilda befogenheter enligt 10 § polislagen (1984:387) behöver tillgripas, eller 2.det annars finns synnerliga skäl. Anmälan till kontrollmyndighet om vanvård m.m. 12 § Om den som tillhör djurhälsopersonalen i sin yrkesutövning finner det sannolikt att djur inte hålls eller sköts i enlighet med denna lag, ska denne anmäla detta till kontrollmyndigheten, om inte bristen är lindrig och rättas till omgående. Detsamma gäller för den som är verksam som sådan veterinär eller expert som avses i 8 kap. 5 § 2 punkten. Vad som sägs i första stycket gäller även vid underlåtelse att rätta sig efter de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller de EU-bestämmelser som kompletteras av lagen. 1 § ska meddela förbud att ha hand om djur eller ett visst slag av djur (djurförbud) för den som 1.inte följer ett beslut som en kontrollmyndighet har meddelat enligt 10 kap. 8 § och det är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt, 2.allvarligt har försummat tillsynen eller vården av ett djur, 3.har misshandlat ett djur, 4.har dömts för djurplågeri enligt 16 kap. 13 § , eller för grovt brott enligt 12 kap. 2 § denna lag, 5.har dömts för brott enligt 12 kap., 1 eller 3 §, om det är befogat från djurskyddssynpunkt, eller 6.inte vidtar rättelse trots upprepade beslut enligt 10 kap. 8 § om det är befogat från djurskyddssynpunkt. Punkterna 4 och 5 tillämpas även i fråga om godkänt strafföreläggande och företagsbot. får ange vilka förutsättningar och vilken omfattning djurförbudet ska ha 2 § Djurförbud ska inte meddelas, om det är sannolikt att ett upprepande inte kommer att inträffa. ska efter ansökan av den som meddelats djurförbud upphäva förbudet om det inte längre behövs. får ange vilka förutsättningar och vilken omfattning förbudet ska ha. Förbudet kan gälla eller tills vidare. Åläggande att avveckla djurinnehav 3 § Om den som meddelats djurförbud är ägare av djuret får ålägga honom eller henne att göra sig av med djuret. 4 § ska besluta att ett djur ska tas om hand (omhändertagande) om 1.ett beslut som meddelats enligt 10 kap. 8 § inte följs och det är befogat från djurskyddssynpunkt, eller 2.ett beslut om djurförbud inte följs. Omhändertagandet ska verkställas av polismyndigheten. 5 § eller polismyndigheten ska besluta att ta hand om ett djur (omhändertagande) om det är utsatt för lidande och om 1.det bedöms utsiktslöst att djurlidandet blir avhjälpt, eller 2.det i övrigt bedöms nödvändigt från djurskyddssynpunkt. Om beslutet har meddelats av polismyndigheten, ska beslutet underställas , som ska avgöra om det ska fortsätta att gälla. Omhändertagandet ska verkställas av polismyndigheten. Omhändertagande av herrelösa djur 6 § Om det är sannolikt att ett djur är herrelöst ska eller polismyndigheten fatta beslut om omhändertagande. Om beslutet har meddelats av polismyndigheten, ska beslutet underställas , som ska avgöra om det ska fortsätta att ska underrätta djurets ägare om denne är känd. Djuret tillfaller staten, om ägaren inte återtar djuret från det att han eller hon underrättades om omhändertagandet eller, om ägaren inte är känd eller inte kan anträffas, från det att fattade beslut om omhändertagandet. Omhändertagandet ska verkställas av polismyndigheten. befogenhet att omhänderta djur 7 § får, även om förutsättningarna enligt 5 § inte är uppfyllda, omhänderta djur som hålls av någon som har djurförbud. Beslutet ska underställas som ska avgöra om det ska fortsätta att gälla. Förfogande över omhändertagna djur 8 § Beslut om omhändertagande eller omhändertagande omfattar också avkomma som det omhändertagna djuret föder under omhändertagandet. Sedan ett djur har omhändertagits enligt 4 eller 5 § får ägaren inte förfoga över djuret eller dess avkomma utan tillstånd av . Beslut om försäljning, överlåtelse på annat sätt eller avlivning av omhändertagna djur 9 § Vid omhändertagande av djur ska besluta om att djuret ska säljas, överlåtas på annat sätt eller avlivas. Om det inte går att verkställa ett beslut om att ett omhändertaget djur ska säljas eller överlåtas, får besluta att djuret ska avlivas. ska verkställa beslut enligt första stycket. Ägarens kostnadsansvar för omhändertagna djur 10 § Kostnader för omhändertagna djur enligt 4–6 §§ får tas ut av allmänna medel men ska slutligt betalas av den mot vilken åtgärden har riktats, om det inte finns synnerliga skäl till annat. Om ett omhändertaget djur har sålts av polismyndigheten, får den kostnad som slutligt ska betalas av ägaren tas ut ur köpesumman. Straff och andra sanktioner 1 § Till böter eller fängelse i högst döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet 1.bryter mot 3 kap. 4–5, 7–8 eller 10–15 §, – 4 kap. 1–4 eller 6 §, – 5 kap. 1–4 §, – 6 kap 1 §, – 7 kap. 2 eller 4 §, eller – 8 kap. 1–2, 4, 8 eller 17–18 §, eller 2.underlåter att följa ett beslut om djurförbud. Till samma straff döms även den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud i 1.artikel 6.3, 8.1 eller 9.1 i rådets förordning (EG) nr 1/2005 av om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven /432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97, eller 2.artikel 4.1, 9.3 eller 15.1–3 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av om skydd av djur för avlivning. Grovt brott mot djurskyddslagen 2 § Har brott som avses i 1 § begåtts med uppsåt och är det att anse som grovt, döms för grovt brott till fängelse i högst . Vid bedömningen om brottet är grovt ska särskilt beaktas om det 1. medfört eller kunnat medföra omfattande djurlidande, 2.medfört eller kunnat medföra betydande ekonomisk för djurhållaren, 3.utförts organiserat, systematiskt eller med förslagenhet, eller 4.annars avsett en förpliktelse som är av väsentlig betydelse från djurskyddssynpunkt. 3 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot –2 kap. 2 §, –7 kap. 1 §, eller –8 kap. 5 eller 19 § Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 eller 2 §. Böter för brott mot föreskrifter meddelade med stöd av lagen 4 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot en föreskrift som regeringen eller efter regeringens bemyndigande en myndighet har meddelat med stöd av –2 kap. 2 §, –3 kap. 2 § tredje stycket, 6 §, 9 §, 11 § andra stycket, 12 § tredje stycket, 14 § tredje stycket eller 15 § andra stycket, –4 kap. 2 § andra stycket, 5 §, eller 6 § andra stycket, –5 kap. 2 § tredje stycket, –6 kap. 4 § punkt 1 och 2, –7 kap. 3 § eller 4 § andra stycket, eller –8 kap. 4 § andra stycket, 6 § samt 18–21 §§ Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1–3 §. Böter för brott mot EU-bestämmelser som kompletteras av lagen 5 § Till böter döms den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot skyldigheter, villkor eller förbud som finns i de EU-bestäm- melser som kompletteras av lagen. Detta gäller dock inte, om överträdelsen avser bestämmelser om myndighetsutövning. Ansvar ska inte dömas ut enligt denna paragraf, om ansvar för gärningen kan dömas ut enligt 1 eller 2 §. Gemensamma bestämmelser för 1–5 §§ 6 § Till ansvar enligt 1–5 §§ döms inte om gärningen är belagd med samma eller strängare straff i . 7 § Om gärning som avses i 1 och 3–5 §§ är att anse som ringa ska inte dömas till ansvar. En gärning är att anse som ringa om den framstår som obetydlig med hänsyn till det intresse som är avsett att skyddas genom straffbestämmelsen. Överträdelse av vitesföreläggande m.m. 8 § Om ett vitesföreläggande eller vitesförbud har överträtts, döms inte till ansvar enligt 1–5 §§ för gärning som omfattas av föreläggandet eller förbudet. Avgift om förprövning inte har skett 9 § Om en förprövningspliktig åtgärd utförs utan att förprövning har skett, ska en av regeringen utsedd myndighet besluta om att en särskild avgift ska tas ut. Avgiften ska tas ut av den som ägde stallet eller förvaringsutrymmet när åtgärden påbörjades. Den som har ålagts att betala en särskild avgift enligt första stycket döms inte till ansvar enligt 3 §. Föreskrifter om särskild avgift då förprövning inte har skett 10 § Regeringen får meddela föreskrifter om att den myndighet som regeringen bestämmer ska ålägga den som inte låter förpröva stall, andra förvaringsutrymmen för djur eller hägn, att betala en särskild avgift. Den särskilda avgiften ska uppgå till och högst . När föreskrifter om avgiftens storlek meddelas ska hänsyn tas till förprövningens komplexitet och omfattning. Om det finns särskilda skäl får ägaren av stallet, förvaringsutrymmet eller hägnet helt eller delvis befrias från avgiften. Föreskrifter och beslut om undantag vid krissituation 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får, när det föranleds av en krissituation som innebär allvarlig fara för liv eller hälsa hos människor eller djur, allvarlig fara för miljön eller om stora ekonomiska värden hotas, meddela särskilda föreskrifter eller fatta beslut i enskilda fall som innebär undantag från bestämmelser i denna lag. Föreskrifter eller beslut som avses i första stycket ska gälla . Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela ytterligare föreskrifter som gäller hantering av situationer som avses i första stycket. Avgifter för offentlig kontroll och ärenden enligt lagen 1 § Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att betala avgift 1.för offentlig kontroll enligt lagen, och 2.i ärenden enligt lagen.