sou · H0B317d2 · 2012-05-02 00:00:00 — En sådan undersökning ska dock inte behöva hämtas in om domstolens prövning avser en förlängning av pågående särskilda skyddsåtgärder och domstolen har hämtat in ett utlåtande i frågan från den myndighet som ansvarar för åtgärderna. Det kan också finnas vissa fall då det framstår som uppenbart obe- hövligt att hämta in ett sådant utlåtande. Det kan t.ex. röra sig om en person som har begått ett allvarligt våldsbrott efter att tidigare beslutade särskilda skyddsåtgärder har upphört. Vid en prövning i fråga om upphörande av särskilda skydds- åtgärder ska domstolen hämta in ett utlåtande från den myndighet som ansvarar för åtgärden eller, om det bedöms nödvändigt, besluta om en ny rättspsykiatrisk undersökning i fråga förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder. 13.7Genomförandet av en rättspsykiatrisk undersökning Vårt förslag: Ett utlåtande ska, i den del av den rättspsykiatriska undersökningen som avser gärningsmannens tillräknelighet, av- ges av en läkare vid undersökningsenheten eller av någon annan läkare som huvudmannen för enheten utser. Utlåtanden i de frågor som avser förutsättningarna för verkställighet av ett fängelse- straff i en sluten stödenhet eller förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder ska avges av den myndighet som regeringen bestämmer. 13.7.1Genomförandet av en rättspsykiatrisk undersökning i den del som avser frågan om tillräknelighet Vid en undersökning av gärningsmannens tillräknelighet ska det bedömas om något (eller några) av grundtillstånden (allvarlig psykisk störning, en tillfällig sinnesförvirring, en svår utvecklingsstörning eller allvarligt demenstillstånd) föreligger hos gärningsmannen. Vidare ska det bedömas om den undersökte saknade förmåga att förstå gärningens innebörd i den situation i vilken han eller hon befann sig eller att anpassa sitt handlande efter en sådan förståelse. Det ska också bedömas om gärningsmannen i anslutning till gär- ningen själv har vållat sin bristande förmåga genom rus eller på något annat sätt. Dessa bedömningar bör lämpligen göras av ett utred- ningsteam. Av ett utlåtande över en undersökning ska det också framgå om gärningsmannen uppfyller förutsättningarna för psykiatrisk tvångs- vård. Om förutsättningarna för sådan vård är uppfyllda ska ut- låtandet komma till en sjukvårdsinrättning för en prövning av frågan om intagning för psykiatrisk tvångsvård (se avsnitt 9.7.2). Ett beslut om intagning för psykiatrisk tvångsvård behöver i det fallet inte föregås av ett vårdintyg. Detta innebär att det rätts- psykiatriska utlåtandet i den delen motsvarar ett vårdintyg. När det gäller utfärdande av vårdintyg i övrigt ställs det krav på att detta ska grundas på en särskild personlig läkarundersökning som ska utföras av en legitimerad läkare. Vi menar att det inte finns anledning att frångå det kravet när ett utlåtande i fråga om tillräknelighet inne- håller en bedömning som motsvarar ett vårdintyg. Vi föreslår där- för att ska vara en läkare som ytterst ansvarar för ett utlåtande rörande en undersökning om tillräknelighet. Eftersom kravet på att ett vårdintyg ska utfärdas av en läkare anges i lag, bör även kravet i denna del vara lagreglerat. 13.7.2Genomförandet av en rättspsykiatrisk undersökning ide delar som avser förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder eller förutsättningarna för verkställighet Vid en undersökning i fråga om särskilda skyddsåtgärder ska det bedömas om det finns en påtaglig risk för att gärningsmannen på nytt begår gärningar av allvarligt slag. Även en sådan bedömning bör göras av ett utredningsteam. Teamet bör vid sin bedömning också beakta riskfaktorer som inte är av strikt medicinsk eller psykiatrisk karaktär. Även en undersökning i fråga om förutsätt- ningarna för verkställighet i en sluten stödenhet bör lämpligen göras av ett utredningsteam. Vid en undersökning i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder eller för verkställighet i en sluten stödenhet ska det inte bedömas om gärningsmannen uppfyller förutsättningarna för psykiatrisk tvångsvård. Det finns därför inte anledning att ställa krav på att ett utlåtande i de fallen ska avges av en läkare. Även de andra yrkesgrupper som ska ingå i sådana utredningsteam bör i många fall kunna vara väl kvalificerade att avge ett utlåtande i fråga om förut- sättningarna för särskilda skyddsåtgärder eller för verkställighet i en sluten stödenhet. Vi föreslår därför att utlåtandena som sådana ska avges av och att verket genom föreskrifter ska kunna ange vilka krav på kompetens eller erfarenhet som ska ställas på den som ansvarar för sådana utlåtanden. 13.7.3Inom vilken tid ska ett utlåtande beträffande en rättspsykiatrisk undersökning ges in? Vårt förslag: En undersökning ska genomföras med största möj- liga skyndsamhet. Den ska anpassas efter det syfte med under- sökningen som domstolen eller Kriminalvården har angett och efter övriga omständigheter i det enskilda fallet. Ett utlåtande beträffande en rättspsykiatrisk undersökning ska utan dröjsmål ges in till domstolen eller till Kriminalvården sedan undersök- ningsarbetet har avslutats. -, om undersökningen endast har avsett gär- ningsmannens tillräknelighet, -, om undersökningen efter en begäran av domstol endast har avsett förutsättningarna för verkställighet av fängelse i en sluten stödenhet, -, om undersökningen efter en begäran av allmän förvaltningsdomstol har avsett förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder, -, om undersökningen har avsett frågan om tillräknelighet och frågan om förutsättningar för särskilda skyddsåtgärder, -, om undersökningen har avsett frågan om tillräknelighet, frågan om förutsättningar för verkställighet i en sluten stödenhet och frågan om förutsättningar för sär- skilda skyddsåtgärder och -, om undersökningen efter en begäran av Kriminalvården har avsett frågan om förutsättningar för verk- ställighet i en sluten stödenhet. Utredningstiden ska räknas från det att beslutet om undersök- ning kom in till undersökningsenheten. Domstolen eller Kriminal- vården får medge anstånd, om det finns synnerliga skäl. Enligt 6 § första stycket LRU ska en rättspsykiatrisk undersökning utföras med största möjliga skyndsamhet. Den ska anpassas efter domstolens syfte med undersökningen och övriga omständigheter i det enskilda fallet. Ett utlåtande beträffande undersökningen ska enligt 6 § andra stycket LRU utan dröjsmål ges in till rätten sedan undersökningsarbetet har avslutats. Utlåtandet ska ges in , om den misstänkte är häktad, och annars från det att beslutet om undersökning kom in till undersöknings- enheten. Om det finns synnerliga skäl får rätten medge anstånd. En rättspsykiatrisk undersökning bör, liksom enligt nuvarande ordning, utföras med största möjliga skyndsamhet och när arbetet har avslutats utan dröjsmål ges in till domstolen eller Kriminal- vården. Detta är naturligtvis särskilt angeläget då den som under- söks är berövad friheten som häktad eller omhändertagen i avvaktan på en domstolsprövning. Undersökningen ska anpassas efter det syfte med undersök- ningen som domstolen eller Kriminalvården har angett och efter övriga omständigheter i det enskilda fallet. Detta innebär att under- sökningen ska göras så omfattas och bedrivas så länge som krävs för att domstolen eller Kriminalvården ska få de begärda frågorna besvarade. Hur ingående en undersökning behöver göras är beroende av det enskilda undersökningsfallets beskaffenhet. Har den misstänkte genomgått en rättspsykiatrisk undersökning tidigare, bör det arbete som har lagts ner vid denna så långt det är möjligt användas vid den nya undersökningen. Som vi har nämnt bör olika typer av undersökningar ske i ett sammanhang. Även i en ny ordning bör det vara uttryckligen reglerat inom vilken tid ett utlåtande beträffande den rättspsykiatriska undersök- ningen ska ges in. Eftersom vi föreslår nya typer av undersökningar finns det anledning att se över och närmare ange tidsfrister för de olika fall som kan bli aktuella. I de fall allmän domstol beslutar om en undersökning i fråga om gärningsmannens tillräknelighet eller i fråga om förutsättningarna för särskilda skyddsåtgärder bör undersökningen kunna vara av- slutad . Detsamma bör gälla i de fall allmän förvalt- ningsdomstol har beslutat om en undersökning av förutsättning- arna för särskilda skyddsåtgärder. Har allmän domstol beslutat om undersökningar både i fråga om gärningsmannens tillräknelighet och i fråga om förutsättning- arna för särskilda skyddsåtgärder bör de som huvudregel genom- föras i ett sammanhang och kunna avslutas . Om domstolen därutöver har beslutat om en undersökning i fråga om förutsättningarna för verkställighet i en sluten stödenhet ska under- sökningen alltså omfatta tre olika frågor. Även dessa frågor bör kunna slutföras . Denna tidsfrist bör gälla även i de fall Kriminalvården har beslutat om en undersökning i fråga om förutsättningarna för verkställighet av ett fängelsestraff i en sluten stödenhet. Undersökningstiden bör räknas från det att beslutet kom in till undersökningsenheten. Det bör dock, på samma sätt som i nuva- rande ordning, finnas en möjlighet att meddela anstånd i förhåll- ande till den angivna maximitiden om det finns synnerliga skäl. Vi föreslår att det är domstolen eller Kriminalvården som i respektive fall beslutar om anstånd. Det kan finnas skäl för anstånd när om- ständigheterna i undersökningsfallet är sådana att det är motiverat med en längre undersökningstid. Detta kan vara fallet om det är en komplicerad undersökning eller om det är svårt att få fram upp- gifter om den som undersöks. Det kan också finnas skäl att ge anstånd med hänsyn till arbetsbelastningen inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. För den som är häktad eller omhänder- tagen i avvaktan på en domstolsprövning bör det bli aktuellt med anstånd endast i undantagsfall. 13.8Utlämnande av uppgifter från den enskilda hälso- och sjukvården m.m. Vårt förslag: Den enskilda hälso- och sjukvården eller yrkes- mässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS ska ha en skyldighet att lämna ut uppgifter om en misstänkt i den mån det behövs för en rättspsykiatrisk under- sökning, för ett utlåtande över en sådan undersökning, för ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning eller för ett yttrande av över en undersökning med utlåtande. Enligt nuvarande reglering (14 § LRU) ska det från en verksamhet där sekretess gäller enligt 25 kap. 1–5 §§ eller 26 kap. 1 § offent- lighets- och sekretesslagen (2009:400) utan hinder av sekretessen lämnas ut sådana uppgifter om en misstänkt som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning. Detsamma gäller uppgifter som be- hövs för ett utlåtande av chefsöverläkaren när det gäller frågan om förutsättningarna för att överlämna den misstänkte till rätts- psykiatrisk vård utan särskild utskrivningsprövning i de fall den miss- tänkte vårdas enligt LPT (4 § andra stycket LRU). Sådana uppgifter ska också lämnas ut om de behövs för ett yttrande av Social- styrelsen över en rättspsykiatrisk undersökning, ett utlåtande av chefsöverläkaren eller ett s.k. § 7-intyg. Bestämmelserna innebär att det vid den rättspsykiatriska under- sökningsverksamheten är möjligt att få ut uppgifter om en miss- tänkt från den allmänna hälso- och sjukvården och från (och därmed jämställd verksamhet). Den sekretessbrytande bestäm- melsen i 14 § LRU ger dock ingen skyldighet för hälso- och sjuk- vård som bedrivs i enskild regi att lämna ut sådana uppgifter, efter- som det för sådan verksamhet i stället gäller bestämmelser om tyst- nadsplikt i patientsäkerhetslagen (2010:659). Inte heller finns det någon skyldighet att lämna ut sådana uppgifter för den som är eller har varit verksam inom yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS. Bestäm- melser om tystnadsplikt i dessa fall finns i 15 kap. 1 § SoL och 29 § LSS. Enligt förekommer det att underlagen för bedömningarna vid rättspsykiatriska undersökningar blir bristfälliga eller att undersökningstiden kan behöva förlängas eftersom det inte finns någon skyldighet för privata vårdgivare eller de som yrkes- mässigt bedriver enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS, att lämna ut uppgifter till verket. Detta är ett växande problem eftersom de privata verksamheterna blir fler och det blir allt vanligare att de som blir rättspsykiatriskt undersökta har vårdats eller varit föremål för insatser vid privata verksamheter. Det är av stor av vikt att en rättspsykiatrisk undersökning blir så fullständig som möjligt och att det vid undersökningen finns det underlag som behövs för detta ändamål. Vi föreslår därför att det även från en verksamhet inom den enskilda hälso- och sjukvården eller från en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS, där personalen omfattas av tystnads- plikt, utan hinder av denna ska lämna ut uppgifter om den miss- tänkte eller den dömde. De uppgifter som skyldigheten omfattar är sådana som behövs för en rättspsykiatrisk undersökning, för ett ut- låtande över en sådan undersökning, för ett läkarintyg efter en preliminär rättspsykiatrisk undersökning eller för ett yttrande av över en undersökning med utlåtande. Att hälso- och sjukvårdspersonalen inom den enskilda hälso- och sjukvården och personalen inom en yrkesmässigt bedriven enskild verksamhet som avser insatser enligt SoL eller LSS har en sådan skyldighet bör särskilt regleras i patientsäkerhetslagen, SoL och LSS. 13.9Skyldighet att inställa sig för en rättspsykiatrisk undersökning Vårt förslag: Det ska av den nya regleringen framgå att den som ska genomgå en rättspsykiatrisk undersökning och som inte är frihetsberövad är skyldig att inställa sig för undersökning och plats som den som ska avge utlåtandet avseende under- sökningen bestämmer. Enligt 9 § LRU ska en rättspsykiatrisk undersökning av den som inte är häktad äga rum på tid och plats som bestäms av den läkare som ska avge utlåtandet över undersökningen. Undersökningen ska såvitt möjligt bedrivas så att den misstänkte inte hindras i sin för- värvsverksamhet eller utsätts för någon annan olägenhet. Enligt vår mening bör det tydligt framgå att den som ska bli föremål för en rättspsykiatrisk undersökning och inte är frihets- berövad är skyldig att inställa sig för undersökning och plats som den som ska avge utlåtandet avseende undersökningen bestämmer. Vi föreslår därför att denna skyldighet ska framgå av den nya lagstiftningen på området. 13.10Tillsyn över den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten Vårt förslag: ska utöva tillsyn över efterlevnaden av bestämmelserna om kontroll- och tvångsåtgärder i samband med en rättspsykiatrisk undersökning. I övrigt ska Socialstyrel- sens tillsyn över den rättspsykiatriska undersökningsverk- samheten avse endast de delar av verksamheten som avser hälso- och sjukvård, hälso- och sjukvårdspersonal inom verksamheten och säkerheten vid enheter för rättspsykiatrisk undersökning. Vår bedömning: Domstolens möjlighet att hämta in ett yttrande över en rättspsykiatrisk undersökning från (Rätts- liga rådet) bör finnas kvar. Det är enligt nuvarande lagstiftning som utövar till- syn över efterlevnaden av LRU och de föreskrifter som meddelas med stöd av den lagen, 17 § LRU. Domstolen har möjlighet att hämta in ett yttrande över en rättspsykiatrisk undersökning från , 12 § LRU. Ett sådant yttrande avges av Social- styrelsens råd för vissa rättsliga, sociala och medicinska frågor (vanligen kallat Rättsliga rådet).1 är en förvaltningsmyndighet för verksamhet som rör hälso- och sjukvård och annan medicinsk verksamhet, tandvård, hälsoskydd, smittskydd, socialtjänst, stöd och service till vissa funk- tionshindrade samt frågor om alkohol och missbruksmedel. Av 7 kap. 1 § patientsäkerhetslagen (2010:659) framgår att hälso- och sjukvården och dess personal står under tillsyn av styrelsen. Enligt 7 kap. 7 § samma lag ska också utöva tillsyn över säkerheten vid enheter för rättspsykiatrisk undersökning. 13.10.2Socialstyrelsen bör även framöver utöva tillsyn över de delar av undersökningsverksamheten som avser hälso- och sjukvård, hälso- och sjukvårdspersonal och säkerheten vid undersökningsenheterna Inom ramen för den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten görs det undersökningar av personer som är misstänkta eller dömda för brott. Anledningen till att de genomgår undersökningar är att domstolen har begärt det för att få ett rättspsykiatriskt utlåtande för beslut i olika frågor, t.ex. om den misstänkte bör bedömas ha varit tillräknelig eller inte samt om det finns förutsättningar för särskilda skyddsåtgärder. Den enskildes psykiatriska vårdbehov har alltså ingen betydelse för om en undersökning ska genomföras eller inte. Själva undersökningsverksamheten kan därför i stora delar inte anses vara hälso- och sjukvård för vilken ska utöva tillsyn. Vid en rättspsykiatrisk undersökning ingår det emellertid moment, t.ex. olika typer av provtagningar, som bör betraktas som hälso- och sjukvård. Den rättspsykiatriska undersökningen utförs också till stora delar av personal som är legitimerad hälso- och sjukvårds- 1 Rättsliga rådet fungerar i princip som en från fristående egen myndighet. är knutet till . I dessa delar utövar , som vi har nämnt, tillsyn med stöd av patientsäkerhetslagen. I dessa delar menar vi att även framöver ska utöva tillsyn. Socialstyrel- sen bör också även fortsättningsvis utöva tillsyn över säkerheten vid enheter för rättspsykiatrisk undersökning. Den som genomgår undersökningen kan också ha ett psykiatriskt vårdbehov som behöver tillgodoses som den rätts- psykiatriska undersökningen pågår. Vården ges då inte med stöd av den lagstiftning som reglerar den rättspsykiatriska undersöknings- verksamheten utan enligt hälso- och sjukvårdslagstiftningen, dvs. HSL eller, om det rör sig om tvångsvård, den nya lagen om psykiatrisk tvångsvård. Även i dessa fall utövar tillsyn. 13.10.3 Yttrande från Rättsliga rådet finns det en möjlighet för domstolen att begära ett yttrande över en rättspsykiatrisk undersökning från rättsliga råd. Detta innebär att det av rådet sker en ny rättspsykiatrisk bedömning i ett specifikt ärende. Rådet är dock inget överpröv- ningsorgan, utan dess yttrande är att betrakta som en second opinion. En sådan möjlighet att begära en ny bedömning är enligt vår mening betydelsefull, särskilt när det gäller kvalificerade rätts- psykiatriska bedömningar. Att kunna begära ett sådant yttrande innebär också att det sker en viss kontroll och tillsyn av enskilda ärenden inom den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten. Domstolens möjlighet att hämta in ett sådant yttrande bör därför finnas kvar. 13.10.4Tillsyn över kontroll- och tvångsåtgärder i samband med en rättspsykiatrisk undersökning Vi föreslår i avsnitt 17.6.3 att verksamhetschefen ska få besluta om olika kontroll- och tvångsåtgärder för den som genomgår en rätts- psykiatrisk undersökning vid en undersökningsenhet. Åtgärderna ska få beslutas för att ordningen och säkerheten vid undersök- ningsenheten ska kunna upprätthållas. Dessa kontroll- och tvångs- åtgärder innebär i ett antal situationer ett påtvingat kroppsligt angrepp gentemot den som genomgår en undersökning. Åtgärderna kommer att kunna vidtas inom utredningsverksamheten med stöd av den nya lagen om rättspsykiatrisk undersökning. Detta innebär att de inte kommer att falla in under den tillsyn som utövar med stöd av patientsäkerhetslagen. En kontroll av den rättspsykiatriska undersökningsverksamheten sker av Justitieombudsmännen (ombudsmän, som de officiellt kallas). JO väljs av och har till uppgift att kontrollera att myndigheter och deras tjänstemän följer gällande lagar och andra författningar i sin verksamhet. Ett genomförande av vårt förslag om kontroll- och tvångsåtgärder vid undersöknings- enheterna skulle innebära att JO även skulle kontrollera tillämp- ningen av bestämmelserna om kontroll- och tvångsåtgärder. JO:s kontroll sker dels genom att ombudsmännen prövar och utreder klagomål från enskilda, dels genom att de gör inspektioner hos myndigheter och genomför andra undersökningar på eget initiativ. Justitiekanslern () är regeringens högste ombudsman, på samma sätt som JO är högste ombudsman. I likhet med JO har JK tillsyn över myndigheter och dess tjänstemän. Syftet med till- synen är att kontrollera att lagar och andra författningar efterlevs. JK:s tillsyn är dock av en mer övergripande karaktär och är främst inriktad på att upptäcka systematiska fel i den offentliga verksam- heten. Den granskning som utförs avser i princip aldrig bedöm- ningar i sak. Granskning är i stället främst inriktad på tillämp- ningen av gällande bestämmelser för hur mål och ärenden ska hand- läggas. JK bestämmer själv om en anmälan från en enskild ska föranleda några åtgärder.2 Trots de förhållandevis goda möjligheter som finns för kontroll anser vi att de tvångsåtgärder som kommer att kunna tillgripas vid de rättspsykiatriska undersökningsenheterna kommer att vara så ingripande för den enskilde att tillämpningen av bestämmelserna om dessa bör vara föremål för kontinuerlig tillsyn av en särskilt angiven myndighet. utövar tillsyn över tillämpningen av de kontroll- och tvångsåtgärder som vidtas inom den psykiatriska tvångsvården. Som vi redogjort för i det föregående föreslår vi att även framöver ska utöva tillsyn över den rättspsykiatriska under- sökningsverksamheten i de delar de utgör hälso- och sjukvård. Vi menar att det därmed är lämpligt att också är den myndighet som utövar tillsyn när det gäller kontroll- och tvångs- åtgärder på detta område. 2 Enligt JK:s instruktion ska ett klagomål prövas av JK bara om frågans beskaffenhet ger JK anledning att ta upp saken till prövning. Vårt förslag: ska innehålla uppgifter om den beträffande vilken det genom en dom har fastställts att han eller hon har begått en otillåten gärning som inte utgör brott eftersom kravet på tillräknelighet inte är uppfyllt och om den för vilken särskilda skyddsåtgärder har beslutats. Våra förslag medför behov av ändringar i det regelverk som styr vad som får registreras i belastningsregistret. Enligt gällande rätt ska belastningsregistret enligt ändamålsbestämmelsen i 2 § lagen (1998:620) om belastningsregister föras bl.a. för att ge information om sådana belastningsuppgifter som behövs i verksamhet hos åkla- garmyndigheter för beslut om förundersökning och åtal samt för utfärdande av strafföreläggande, i verksamhet hos allmänna dom- stolar för straffmätning och val av påföljd samt i verksamhet hos polismyndigheter och andra myndigheter vid sådan lämplighets- prövning, tillståndsprövning eller annan prövning som anges i för- fattning. Registret får enligt 2 § användas också för att till enskild lämna uppgifter som är av särskild betydelse i dennes verksamhet. Detta innebär att registret ska användas även för informationslämnande om registrerade personer till andra än myndigheter. Enligt 10 § lagen om belastningsregister får detta ske om det behövs för att pröva en fråga om anställning eller uppdrag i en verksamhet som avser vård eller som är av betydelse för förebyggande eller beivrande av brott. Det kan t.ex. röra sig om larminstallationsföretag eller enskilda arbetsgivare inom vårdsektorn som behöver information om personer som ska anställas inom sådan verksamhet, se 21 § för- ordningen (1999:1134) om belastningsregister. Innehållet i registret, dvs. vad som får registreras, framgår av 3 § lagen om belastningsregister.