sou · H0B384 · 2012-12-18 00:00:00 — I syfte att öka möjligheter att få hjälp av polisen föreslår vi att en polismyndighet ska vara skyldig att lämna det biträde som behövs vid tillsynen. En ny lag om näringsförbud (avsnitt 9) Vi har haft i uppdrag att bedöma behovet av en ny utformning av lagen om näringsförbud och i förekommande fall lämna förslag till nödvändiga ändringar. Vi har med anledning av detta gjort bedömningen att den nuvarande lagen inte uppfyller de krav som ställs på en modern lagtext. Till detta kommer att lagen har blivit svåröverskådlig genom återkommande lagändringar vilka bl.a. har inneburit att det har skjutits in nya paragrafer bland de ursprungliga. De förslag som vi har redogjort för ovan innebär att det behöver införas ytterligare bestämmelser. Vi har mot denna bakgrund kommit till slutsatsen att den nuvarande lagen bör ersättas med en ny lag. Vi har därför lämnat ett förslag till en sådan lag. Vi har också utarbetat ett förslag till en ny förordning om näringsförbud. Ikraftträdande (avsnitt 11) Den nya lagen om näringsförbud föreslås träda i kraft . lag (2014:000) om näringsförbud Härigenom föreskrivs följande. 1 § Genom ett beslut om näringsförbud enligt denna lag meddelas en näringsidkare begränsningar i rätten att bedriva eller ta del i näringsverksamhet. Personer som får meddelas näringsförbud Personer med anknytning till enskild näringsverksamhet 2 § Bestämmelserna i 4–9 §§ ska tillämpas på enskilda näringsidkare och dem som utåt har framträtt som ansvariga för en enskild näringsverksamhet. Personer med anknytning till juridiska personer 3 § Bestämmelserna i 4–9 §§ ska vidare tillämpas på dem som fakt- iskt har utövat ledningen av en näringsverksamhet som en juridisk person har bedrivit. Följande befattningshavare ska alltid anses ha utövat ledningen av näringsverksamhet på sätt som anges i första stycket: 1.i kommanditbolag: komplementär, 2.i andra handelsbolag: bolagsman, 3.i aktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag: ledamot och suppleant i styrelsen samt verkställande direktör och vice verk- ställande direktör, 4.i sparbanker, ekonomiska föreningar och försäkringsför- eningar: ledamot och suppleant i styrelsen samt verkställande direktör och vice verkställande direktör, 5.i europeiska ekonomiska intressegrupperingar med säte i : företagsledare, 6.i europabolag och europakooperativ med säte i : leda- mot och suppleant i förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorgan samt verkställande direktör och vice verkställande direktör, 7.i utländska filialer som omfattas av lagen (1992:160) om utländska filialer m.m.: verkställande direktör och vice verk- ställande direktör, och 8.i stiftelser som omfattas av 2 kap. 3 § bokföringslagen (1999:1078): ledamot och suppleant i styrelsen samt, när en stiftelse har anknuten förvaltning, sådana företrädare för förvaltaren som anges i detta stycke. Näringsförbud på grund av brott 4 § Den som avses i 2 eller 3 § ska meddelas näringsförbud, om 1.han eller hon i den i 2 eller 3 § avsedda näringsverksamheten har gjort sig skyldig till brottslighet som inte är ringa, 2.han eller hon därigenom eller på annat sätt grovt har åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten, och 3.näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt. Näringsförbud i samband med konkurs 5 § Den som avses i 2 eller 3 § ska meddelas näringsförbud, om 1.den enskilda näringsidkaren eller den juridiska personen har försatts i konkurs, 2.den som avses i 2 eller 3 § har agerat grovt otillbörligt mot den enskilda näringsidkarens eller den juridiska personens borgenärer eller på annat sätt grovt har åsidosatt sina skyldigheter i den i 2 eller 3 § avsedda näringsverksamheten, och 3.näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt. För att någon ska kunna meddelas näringsförbud enligt första stycket krävs att han eller hon innehade den ställning som avses i 2 och 3 §§ när den enskilda näringsidkaren eller den juridiska personen försattes i konkurs eller hade innehaft en sådan ställning under någon del av det närmaste året innan konkursansökan kom in till tingsrätten. Näringsförbud på grund av underlåtenhet att betala skatt m.m. 6 § Den som avses i 2 eller 3 § ska meddelas näringsförbud, om 1.han eller hon i den i 2 eller 3 § avsedda näringsverksamheten i avsevärd omfattning har underlåtit att betala sådan skatt, tull eller avgift som omfattas av bestämmelserna om betalningssäkring i skatteförfarandelagen (2011:1323), 2.han eller hon därigenom eller på annat sätt grovt har åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten, och 3.näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt. Näringsförbud på grund av överträdelse av konkurrensbestämmelser 7 § Den som avses i 2 eller 3 § ska meddelas näringsförbud, om 1.han eller hon i den i 2 eller 3 § avsedda näringsverksamheten har överträtt förbuden i 2 kap. 1 § konkurrenslagen (2008:579) eller artikel 101 i EUF-fördraget på sätt som inneburit att företag i samma produktions- eller handelsled fastställer försäljningspriser, begränsar eller kontrollerar produktion eller delar upp marknader, 2.han eller hon därigenom eller på annat sätt grovt har åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamheten, och 3.näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt. När näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt 8 § Vid bedömningen av om näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt ska det särskilt tas hänsyn till, om a)varit systematiskt, b)syftat till betydande eller c)orsakat eller varit ägnat att orsaka betydande skada, eller 2. näringsidkaren har dömts för brott i närings- verksamhet. Om den som avses i 2 eller 3 § har gjort sig skyldig till brott i näringsverksamheten och det för brottet inte är föreskrivet lindrigare straff än fängelse , ska vid tillämpningen av 4 § näringsförbud anses motiverat från allmän synpunkt, om inte särskilda skäl talar mot det. 9 § I fall som avses i 7 § gäller följande. Vid bedömningen av om näringsförbud är motiverat från allmän synpunkt ska även tas särskild hänsyn till om förfarandet har varit ägnat att allvarligt hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen. Näringsförbud ska inte anses motiverat från allmän synpunkt, om den som kan komma i fråga för ett sådant förbud själv eller in- om ramen för den bedrivna näringsverksamheten har medverkat till att i väsentlig mån underlätta en sådan utredning av överträdelse som görs av 2.en konkurrensmyndighet i en annan medlemsstat i Europeiska unionen, eller 10 § Näringsförbud ska meddelas för , lägst tre och högst , och gäller från det att beslutet om näringsförbud vinner laga kraft. Vid bestämmande av förbudstidens längd ska rätten ta hänsyn till om det har meddelats tillfälligt näringsförbud enligt 22 §. Där- vid får rätten bestämma en kortare förbudstid än . 11 § Den som har näringsförbud får inte 2.faktiskt utöva ledningen av en näringsverksamhet eller av en sådan juridisk person som är bokföringspliktig även om den inte driver näring, 3.vara bolagsman i ett annat handelsbolag än ett kommandit- bolag eller komplementär i ett kommanditbolag eller medlem i en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i , 4.vara stiftare av ett aktiebolag eller en sparbank, 5.vara ledamot eller suppleant i styrelsen för –ett aktiebolag, –en ekonomisk förening, –en sparbank, –ett ömsesidigt försäkringsbolag, –en försäkringsförening, –en europeisk ekonomisk intressegruppering med säte i , –en pensionsstiftelse, eller –en sådan ideell förening eller stiftelse som driver närings- verksamhet, 6.vara ledamot eller suppleant i förvaltnings-, lednings- eller tillsynsorganet för ett europabolag eller ett europakooperativ med säte i , 7.vara verkställande direktör eller vice verkställande direktör i –ett aktiebolag, –en ekonomisk förening, –ett ömsesidigt försäkringsbolag, –ett europabolag eller ett europakooperativ med säte i , –en sparbank, –en medlemsbank, eller –en filial enligt lagen (1992:160) om utländska filialer m.m., 8.vara företagsledare i en europeisk ekonomisk intresse- gruppering med säte i eller föreståndare enligt 2 § andra stycket lagen om utländska filialer m.m., 9.vara firmatecknare eller i annan egenskap vara ställföreträdare för en sådan juridisk person som anges i 3–5 eller vara firma- tecknare för ett utländskt bankföretags filial, 10.äga så många aktier i ett aktiebolag eller ett europabolag med säte i att hans eller hennes andel av röstetalet för samtliga aktier i bolaget överstiger , 11.inneha fullmakt att företräda en enskild näringsidkare i dennes näringsverksamhet eller en juridisk person som anges i 3–5, 12.vara anställd eller ta emot återkommande uppdrag i en näringsverksamhet som drivs av en närstående till honom eller henne eller där en närstående har en sådan ställning som anges i 3 §, eller 13.vara anställd eller ta emot återkommande uppdrag i den näringsverksamhet där han eller hon har åsidosatt sina skyldigheter. 12 § Förbudet i 11 § 11 gäller inte i fråga om fullmakt som avses i 10 § andra stycket lagen (1915:218) om avtal och andra rätts- handlingar på förmögenhetsrättens område. 13 § Som närstående enligt 11 § 12 anses den som är 1.gift eller sambo med den som har näringsförbud eller är syskon eller släkting i rätt upp- eller nedstigande led, och 2.den som är besvågrad med den som har näringsförbud i rätt upp- eller nedstigande led eller så att den ene är gift med den andres syskon. 14 § Den som har näringsförbud får, trots förbudet, såsom enskild näringsidkare utöva sådan grundlagsskyddad rättighet som avses i –2 kap. 1 § regeringsformen, –1 kap. 1 §, 4 kap. 1 §, 6 kap. 1 § eller 13 kap. 1 § tryckfrihets- förordningen, eller –1 kap. 1 §, 3 kap. 1, 2 eller 8 § eller 10 kap. 1 § yttrandefrihets- grundlagen. Ansökan om näringsförbud m.m. Yrkande om näringsförbud som grundas på 4 § 15 § Yrkande om näringsförbud enligt 4 § får framställas av allmän åklagare enligt vad som gäller om talan i brottmål. Om inte annat föreskrivs i denna lag, ska i fråga om utredningen och förfarandet gälla vad som i allmänhet är föreskrivet om mål som rör allmänt åtal för brott där det inte är föreskrivet strängare straff än fängelse i högst . Tvångsmedel enligt 24 och 25 kap. får dock inte användas. Yrkande om näringsförbud som grundas på 5 eller 6 § 16 § Yrkande om näringsförbud enligt 5 eller 6 § får framställas av allmän åklagare. Om talan inte förs enligt 15 §, ska yrkandet fram- ställas genom ansökan vid allmän domstol. Om åklagaren har förklarat sig avstå från att ansöka om närings- förbud, får ansökan i stället göras av . En ansökan enligt första eller andra stycket ska göras hos tings- rätten i den ort där den som yrkandet avser har sitt hemvist. Om han eller hon inte har hemvist i , ska ansökan göras hos . Om ärendet gäller näringsförbud enligt 5 §, är även den tingsrätt som handlägger eller har handlagt konkursen behörig att pröva ärendet. Bestämmelser om handläggningen vid domstolen finns i 19 §. Yrkande om näringsförbud som grundas på 7 § 17 § Yrkande om näringsförbud enligt 7 § får framställas av . Yrkandet får framställas i ett mål om konkurrensskadeavgift enligt 3 kap. 5 § konkurrenslagen (2008:579). Om inte annat följer av denna lag, ska i så fall bestämmelserna om tvistemål där för- likning om saken inte är tillåten tillämpas. Vid omröstning i rätten gäller reglerna i 29 kap. . Om inte för talan om konkurrensskadeavgift, får verket i stället framställa ett yrkande om näringsförbud genom ansökan hos . Ett beslut av tingsrätten över- klagas i sådant fall hos . Bestämmelser om handläggningen vid tingsrätten efter ansökan enligt tredje stycket finns i 19 §. Hinder mot prövning av yrkande om näringsförbud 18 § Ett yrkande om näringsförbud får inte tas upp till prövning, om 1.den som yrkandet avser redan har varit föremål för en annan prövning där avgörandet har vunnit laga kraft, och 2.den tidigare prövningen har avsett samma eller väsentligen samma omständigheter som åberopas till grund för yrkandet. Domstols handläggning av ärenden om näringsförbud 19 § Om inte annat föreskrivs i denna lag, handläggs ett sådant ärende om näringsförbud som avses i 16 § och 17 § tredje stycket enligt lagen (1996:242) om domstolsärenden. Tingsrätten ska hålla sammanträde, om detta inte är uppenbart obehövligt. Vid sammanträdet ska tingsrätten bestå av en lagfaren domare och tre nämndemän. Ärendet ska avgöras av samma domare. I fall som avses i 17 § tredje stycket ska tingsrätten dock vara samman- satt på det sätt som anges i 8 kap. 10 § första stycket konkurrens- lagen (2008:579). Vid omröstning gäller reglerna i 29 kap. . Utöver vad som följer av lagen om domstolsärenden får rätten förelägga nytt vite eller besluta om hämtning till rätten antingen eller till en senare dag, om den som ansökan riktas mot trots föreläggande om personlig inställelse inte inställer sig till sammanträdet eller inställer sig genom ombud. 20 § Om det finns särskilda skäl, får rätten i ett mål eller ärende om näringsförbud utse en offentlig försvarare för den som avses med förbudsyrkandet. I fråga om offentlig försvarare gäller bestämmel- serna i . 21 § I fråga om rättegångskostnader ska i mål eller ärenden om näringsförbud bestämmelserna i 31 kap. tillämpas. Förutsättningarna för tillfälligt näringsförbud 22 § Om det är uppenbart att det finns grund för näringsförbud, får rätten efter yrkande besluta om tillfälligt förbud för tiden till dess att frågan om näringsförbud slutligen har avgjorts. Rätten får i samband med slutlig prövning av frågan om närings- förbud självmant ta upp frågan om tillfälligt näringsförbud. Vem som får yrka tillfälligt näringsförbud 23 § En fråga om tillfälligt näringsförbud enligt 22 § första stycket tas upp på yrkande av åklagaren eller, i fall som avses i 7 §, av . Om åklagaren i fall som avses i 5 och 6 §§ har förklarat sig avstå från att yrka näringsförbud, får ett yrkande om tillfälligt närings- förbud i stället framställas av . Handläggningen av frågor om tillfälligt näringsförbud 24 § Innan rätten meddelar ett tillfälligt näringsförbud enligt 22 § första stycket, ska den som yrkandet avser få tillfälle att yttra sig, om det inte finns anledning att anta att han eller hon har avvikit eller på något annat sätt håller sig undan. 25 § Frågor om tillfälligt näringsförbud enligt 22 § första stycket som grundas på påstående om brott ska handläggas enligt 15 §. I övriga fall ska 16–21 §§ tillämpas. När ett beslut om tillfälligt näringsförbud får verkan 26 § Ett beslut om tillfälligt näringsförbud gäller , om inte annat beslutas. Ett beslut enligt 22 § första stycket ska delges den som avses med förbudet. 27 § Ett beslut om tillfälligt näringsförbud, som har meddelats under rättegången, får överklagas särskilt. Överklagas ett beslut om tillfälligt näringsförbud, får högre rätt besluta att förbudet tills vidare inte ska gälla. Tid för väckande av talan 28 § Om rätten beslutar om tillfälligt näringsförbud innan talan om näringsförbud har väckts eller ansökan har kommit in till rätten, ska den bestämma inom vilken sådan talan ska väckas eller ansökan lämnas in till rätten. Tiden enligt första stycket får inte bestämmas längre än vad som bedöms nödvändigt. Om den utsatta tiden inte är tillräcklig och den som har yrkat näringsförbud före tidens utgång begär att tiden ska förlängas, får rätten besluta om sådan förlängning. Upphävande av näringsförbud som har meddelats på grund av brott 29 § Om den som genom en lagakraftvunnen dom har meddelats näringsförbud enligt 4 § frikänns från ansvar för brottsligheten, ska näringsförbudet upphävas. Avser frikännandet endast en viss del av brottsligheten eller om det på brottsligheten tillämpas en mildare straffbestämmelse, ska rätten pröva om och förbudet fortfarande ska gälla. Rätten får även upphäva eller ändra ett beslut om skyldighet att svara för rättegångskostnader, om ett sådant har meddelats i samband med domen om förbud. Upphävande av näringsförbud som grundas på konkurs 30 § Om rätten, sedan ett näringsförbud har meddelats enligt 5 §, upphäver det eller de konkursbeslut som har utgjort förutsättning för förbudet, ska näringsförbudet upphävas. 31 § Ett lagakraftvunnet beslut om näringsförbud får upphävas på ansökan av den som förbudet avser, om det senare kommer fram att han eller hon inte hade grovt åsidosatt sina skyldigheter i näringsverksamhet. Handläggningen av ärenden om upphävande av näringsförbud 32 § I ärenden om upphävande av näringsförbud gäller 16 § första och andra styckena, 17 § tredje stycket och 19 § tredje och fjärde styckena om ansökan om förbud. Ett ärende om upphävande av näringsförbud ska tas upp av den tingsrätt som har handlagt målet eller ärendet om närings- förbud. Rör ärendet inte upphävande av ett förbud enligt 7 §, får det även tas upp av rätten i den ort där sökanden har sitt hemvist, om rätten med hänsyn till utredningen, kostnaderna och andra omständigheter finner det lämpligt. I ärendet är den myndighet som har yrkat näringsförbud eller myndigheten i den ort där sökanden har sitt hemvist motpart till sökanden. Ett ärende om upphävande av förbud får avgöras utan samman- träde, om saken ändå kan utredas tillfredsställande. Upphävande i samband med nytt näringsförbud 33 § Om den som har näringsförbud meddelas ett nytt förbud, ska rätten upphäva det tidigare förbudet. Upphävande av tillfälligt näringsförbud 34 § Ett beslut om tillfälligt näringsförbud ska upp- hävas, om 1.talan om näringsförbud inte har väckts eller ansökan inte har kommit in till rätten inom den tid som har bestämts enligt 28 § och det inte heller har kommit in någon framställning om förlängning av tiden, 2.talan eller ansökan om näringsförbud återkallas eller lämnas utan bifall, eller 3. det inte längre finns skäl för det tillfälliga näringsförbudet. Om talan eller ansökan om näringsförbud bifalls, ska rätten pröva om det tillfälliga näringsförbudet fortfarande ska gälla. Verkan av ett beslut om upphävande eller ändring av näringsförbud 35 § Rättens beslut om att upphäva eller ändra ett näringsförbud gäller . Vad ett undantag får avse 36 § Den som har näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud får medges visst undantag från bestämmelserna i 11 §, om det finns skäl till det och ett sådant undantag inte skulle strida mot syftet med näringsförbudet. Undantag får också meddelas , om tiden behövs för avveckling av näringsverksamhet, anställning, uppdrag, innehav av fullmakt, delägarskap i handelsbolag eller aktieinnehav som anges i 11 §. Ett undantag enligt första eller andra stycket får förenas med villkor om vad den som har näringsförbud har att iaktta då undan- taget utnyttjas. 37 § I beslut om undantag enligt 36 § ska rätten ange vilka åtgärder som får vidtas. I fråga om undantag enligt 36 § andra stycket ska rätten vidare ange hur länge undantaget ska gälla. Om undantaget ska vara förenat med villkor enligt 36 § tredje stycket, ska även dessa anges i beslutet. Prövning av fråga om undantag 38 § En fråga om undantag från näringsförbud får prövas i samband med dom eller beslut om näringsförbud eller beslut om tillfälligt näringsförbud eller efter en senare gjord ansökan. Om det finns synnerliga skäl för det, får tiden enligt 36 § andra stycket förlängas. Beslut om sådan förlängning sker på ansökan av den som har näringsförbud. När en fråga om undantag från näringsförbud prövas särskilt, gäller i tillämpliga delar vad som anges i 32 §. 39 § Ett undantag enligt 36 § får återkallas, om den som undantaget avser överträder näringsförbudet eller det tillfälliga näringsförbudet eller bryter mot ett villkor som är knutet till undantaget. Det- samma gäller om den som undantaget avser på annat sätt åsido- sätter sina skyldigheter i den verksamhet som undantaget gäller. 40 § Ansökan om återkallelse av undantag från näringsförbudet enligt 39 § får göras av åklagare eller, i fall som avses i 7 §, Kon- kurrensverket. Om åklagaren i fall som avses i 5 och 6 §§ har för- klarat sig avstå från att ansöka om återkallelse, får ansökan i stället göras av . När frågan prövas i ett särskilt ärende gäller vad som sägs i 32 §. Ett sådant ärende får dock även tas upp av den tingsrätt som har prövat frågan om undantag från näringsförbud. 41 § ska föra ett register över näringsförbud och till- fälliga näringsförbud. Tillsynen av meddelade näringsförbud m.m. 42 § ansvarar för tillsynen över att näringsförbud och tillfälliga näringsförbud följs. Skyldighet att inställa sig för samtal 43 § Den som har näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud är skyldig att inställa sig personligen för samtal med företrädare för på tid och plats som myndigheten be- stämmer. ska kalla till ett sådant samtal som sägs i första stycket så snart ett beslut om näringsförbud har vunnit laga kraft, eller i fråga om tillfälligt näringsförbud, när ett sådant förbud har meddelats. Myndigheten får avstå från att kalla till sam- tal genom personlig inställelse om det finns särskilda skäl. Om det finns särskilda skäl, får myndigheten senare kalla till ytterligare samtal. Ett beslut om kallelse enligt denna paragraf får inte överklagas. I samband med att ett beslut om vite enligt 44 § överklagas får dock prövning av kallelsens giltighet påkallas. 44 § En kallelse till samtal enligt 44 § får förenas med vite om högst . Frågor om utdömande av vite prövas av . Har ändamålet med vitet förlorat sin betydelse, får det inte dömas ut. får inte heller döma ut vitet om det finns särskilda skäl. Ett beslut att döma ut vite får överklagas hos allmän för- valtningsdomstol. Ett beslut om utdömande av vite får verkställas när beslutet har vunnit laga kraft. 45 § Om den som har näringsförbud uteblir från samtal till vilket kallelse har skett vid äventyr av vite, får han eller hon hämtas genom polisens försorg. En person som ska hämtas till samtal får inte omhändertas tidigare än vad som är nödvändigt för att han eller hon ska kunna inställas . 1. begära att den som har näringsförbud lämnar uppgift om in- komst och anställningsförhållanden och övriga omständigheter av betydelse för tillsynen, 2.söka upp den som har näringsförbud i hans eller hennes bostad eller där han eller hon annars befinner sig, och 3.vidta de övriga utrednings- och spaningsåtgärder som är befogade. 47 § Om det är av betydelse för tillsyns- verksamhet, är tredje man skyldig att på föreläggande av Krono- fogdemyndigheten lämna uppgift om ett ekonomiskt mellan- havande med en person som har näringsförbud. får förena ett föreläggande enligt för- sta stycket med vite. I fråga om utdömande av vite gäller lagen (1985:206) om viten. 48 § ska lämna det bi- träde som behöver vid tillsynen. Överträdelse av näringsförbud m.m. 49 § Den som bryter mot ett näringsförbud eller ett tillfälligt näringsförbud eller bryter mot ett villkor som har meddelats med stöd av 36 § tredje stycket döms för överträdelse av näringsförbud till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . 50 § Döms en person för överträdelse av näringsförbud, ska näringsförbudet förlängas, om det inte finns särskilda skäl att avstå från förlängning. Förlängning får ske . Om det sker flera för- längningar, får den sammanlagda förlängningen inte överstiga . Frågan om förlängning prövas på talan av åklagare i samband med åtal för överträdelse av näringsförbud. Talan ska väckas innan förbudstiden har gått ut. 1.Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1986:436) om näringsförbud. 2.Det som sägs i 3 § första stycket, såvitt avser sådana verk- samheter som inte omnämns i 3 § andra stycket 1–6, samt 3 § andra stycket 7 och 8 får bara tillämpas på sådant åsidosättande som skett efter det att denna lag trätt i kraft. 3.Vid prövningen av förutsättningarna för näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud enligt 6 § ska även underlåtenhet att betala sådan skatt, tull eller avgift som omfattades av lagen (1978:880) om betalningssäkring för skatter, tullar och avgifter beaktas. 4.Vid prövningen av förutsättningarna för näringsförbud eller tillfälligt näringsförbud enligt 7 § får hänsyn tas till vad som har ägt rum före endast såvitt avser frågan om för- bud är motiverat från allmän synpunkt.