sou · H0B313 · 2012-03-30 00:00:00 — Undersökningen genomfördes genom enkäter och vände sig till 10 000 personer med en svarsfrekvens på . Syftet med undersökningen var att ta reda på hur brottsoffer upplever sina kontakter med polisen för att kunna ge underlag till förbättringar. En hög andel av brottsoffren är nöjda eller ganska nöjda med kontakterna de har haft med polisen (). En av tio uppger dock att de är ganska eller mycket missnöjda efter sina kontakter med polisen. Andelen brottsoffer som är missnöjda är större bland dem som har anmält våldsbrott än bland dem som anmält till- greppsbrott. Bemötandet är det som brottsoffren är mest nöjda med. var nöjda med det bemötande de fick av polisen. Brottsoffren är generellt sett mer nöjda med bemötandet vid anmälan än vid senare kontakter. var nöjda med tillgängligheten, dvs. möjligheten att på ett enkelt sätt få kontakt med någon inom polisen som kunde hjälpa dem. Brottsoffren var i större utsträckning nöjda med tillgängligheten vid anmälan än vid senare kontakter. Minst nöjda var brottsoffren med effektiviteten, dvs. polisens förmåga att utreda och klara upp brott. var nöjda med detta. Vid en jämförelse mellan polis- myndigheterna finns skillnader när det gäller brottsoffrens nöjdhet. För den totala nöjdheten har den polismyndighet som har högst andel nöjda brottsoffer och den med lägst andel nöjda brottsoffer . genomförde på uppdrag av Rikspolis- styrelsen serviceunder- sökningar för ärendetyperna ansökan om pass och nationellt id- kort samt ansökan om tillstånd för innehav av vapen och ammunition. Undersökningen genomfördes genom enkäter och 36 (2010). Polisens nationella brottsofferundersökning. Polisens resurser och resultat enligt analysmodellen nöjd-kund-index (NKI). Analysmodellen är uppbyggd dels av ett mått på den totala nöjdheten, NKI, dels av ett antal kvalitetsfaktorer som speglar olika aspekter i den undersökta verksamheten. Totalt skickades 30 000 enkäter ut och svars- frekvensen var . I undersökningarna ställdes frågor om hur nöjda servicemottagarna varit med polisens service när det gäller tillgänglighet, bemötande, effektivitet, information och möjligheten att få lämna synpunkter. En motsvarande under- sökning genomfördes och resul- tatet är jämförbart med resultatet i denna undersökning. Servicemottagarna är generellt mycket nöjda med servicen. Nöjd-kund-index för pass är 84 på en 100-gradig skala och för vapenärenden 74. Den kvalitetsfaktor som servicemottagarna är allra nöjdast med för vapenärenden är bemötandet och för pass är det bemötande samt utförande och handläggningstid. Service- mottagarna ger sämst betyg åt tillgängligheten. Det skiljer i resultat mellan polismyndigheterna, t.ex. för det sammanvägda måttet nöjd-kund-index för vapenärenden mellan den myndigheten med sämst resultat, 66 och den myndighet som servicemottagarna är nöjdast med 85.37 Polisen genomförde parallellt med undersökningen som beskrivs ovan en automatiserad telefonundersökning kopplad till talsvaret på polisens telefonnummer 114 14, för ärendetyperna polisanmälan, tips och upplysningar. Totalt besvarade 4 236 perso- ner frågorna. Kundnöjdheten mättes i tillgänglighet, bemötande och utförande. var nöjda eller mycket nöjda med bemötandet och för utförande svarade att de var nöjda eller mycket nöjda. svarade att de fick förväntad eller bättre service än vad de förväntade sig. Vad avsåg tillgänglighet, dvs. hur lätt det var att nå polisen per telefon och hur länge de fick vänta, var nöjda eller mycket nöjda, vilket får anses vara ett ganska stort missnöje med polisens tillgänglighet vid kontakt med polisen via telefonnummer 114 14. Polisen har genomfört ytterligare en telefonundersökning . Kundnöjdheten för bemötande och utförande var i stort oför- ändrad medan nöjdheten med tillgängligheten ökat från tidigare till 71 procent.38 37Rikspolisstyrelsen, 2011. Serviceundersökningar 2010/2011. POA-159-4866/10. 38Rikspolisstyrelsen, 2011. Polisens service i PKC. POA-142-663/11. Polisens resurser och resultat Svenskt Kvalitetsindex (SKI) är ett system för att mäta och ana- lysera hur de faktiska kunderna och andra användare bedömer varor och tjänster i . Regelbundna mätningar av kundnöjdhet och kvalitetsutveckling i näringsliv och offentlig sektor har genomförts . Den senaste mätningen genomfördes avse- ende brottsutredning och ärendehantering. Nöjdheten hos brotts- offer, som utsatts för bilinbrott, bostadsinbrott och misshandels- brott fick betyget 53,7 på en skala av 100. Förtroendet för polisens brottsutredningar var lägre i förhållande till föregående år, men i paritet med resultatet . Mätningen bygger på ett underlag av 200 respondenter. Nöjdhet hos allmänheten som varit i kontakt med polisens servicefunktioner (t.ex. passhantering) har successivt ökat sedan SKI började genomföra mätningar 2008. är index 63,5, vilket är jämförbart med flera av de andra statliga myndigheterna som Svenskt Kvalitetsindex mäter. vid genomför varje höst en nationell frågeundersökning – Riks-SOM – i syfte att kartlägga den svenska allmänhetens vanor och attityder på temat samhälle, politik och medier. Den rikstäckande undersökningen omfattar 9 000 personer i åldrarna . Den svenska befolkningens förtroende för polisen brukar vara högt i mätningarna. Vid den senaste mätningen hamnade polisen på andra plats av de 21 undersökta institutionerna, endast sjukvården hade högre förtroende hos allmänheten.39 av respondenterna angav att de hade mycket stort eller ganska stort förtroende för polisen. Placeringen kan sägas vara stabil sett över en längre tidsperiod och förtroendet för polisen som institution har ökat i studierna som genomför. 39 , S & , L, 2011. Förtroendekurvorna pekar uppåt i Lycksalighetens ö. . Polisens resurser och resultat Till kommitténs uppdrag hör att analysera i vilken utsträckning som polisens nuvarande organisation utgör ett hinder för de krav som regeringen ställer på ökad kostnadseffektivitet i polisens verk- samhet. Ett skäl till detta är bl.a. de betydande ekonomiska resurser som polisen har tillförts . I proposition 2011/12:1 anför regeringen att med ökade resurser och fler anställda följer också tydliga krav på förbättrade resultat och effektivitet. 4.4.1Vad är kostnadseffektivitet? Kostnadseffektivitet definieras vanligen som ett mått på en verksamhets förmåga att nå uppställda mål (effektivitet) och användandet av de resurser som krävs för att genomföra detta (ekonomi). Enklare uttryckt kan kostnadseffektivitet sägas vara ett mått på hur mycket resurser som krävs för att nå ett visst mål. Kostnadseffektivitet är ett relativt begrepp vilket innebär att en insats inte kan vara kostnadseffektiv i sig utan endast i förhållande till ett annat alternativ, t.ex. vid en jämförelse , mellan organisationer eller mellan olika handlingsalternativ.40 Kostnadseffektivitet kan mätas på skilda nivåer. För bedömning av kostnadseffektiviteten i relation till polisens organisation är det rimligt att bedöma resultatet av myndighetens verksamhet i relation till den effekt verksamheten har på de samhälls- förhållanden som denna syftar till, dvs. för polisens del framför allt att förebygga och utreda brott samt att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Några svenska organisationer som polisens kostnadseffektivitet går att jämföra med finns inte. Att göra internationella jämförelser är vanskligt av många skäl. Det finns t.ex. skillnader mellan länderna när det gäller uppgiftsfördelning mellan polisen och andra organisationer, lagstiftning och brottslighet ser olika ut och det statistiska underlaget för sådana jämförelser är behäftat med betydande brister. Däremot finns relativt goda förutsättningar för 40 Anm: Någon officiellt etablerad definition av begreppet kostnadseffektivitet finns inte. Beskrivningarna skiljer sig något åt beroende på val av litteratur, men innehåller alltid komponenterna förmåga att uppnå mål och den resursåtgång detta kräver. , C (2001, uppdaterad 2009). Att mäta kostnadseffektivitet. En guide för center. Polisens resurser och resultat att bedöma kostnadseffektivitetens utveckling inom delar av polisverksamheten . I första hand gäller detta inom området utredning och lagföring. Dessutom går det att göra vissa jäm- förelser mellan landets polismyndigheter, även om underlaget för sådana jämförelser uppvisar en del brister. 4.4.2Utvecklingen 2000–2010 Ovan har konstaterats att underlaget för bedömning av kostnads- effektiviteten inom polisen är bristfälligt, bl.a. beroende på kvali- teten när det gäller polisens tidredovisning, men också beroende på att ekonomiska uppgifter inte korresponderar mot vare sig verksamhetsrelaterade uppgifter eller verksamhetens effekter. Den ekonomiska redovisningen är baserad på organisatoriska enheter. Som tidigare redovisats har antalet anställda inom polisen ökat kraftigt . Regeringens ambition att nå målet om minst 20 000 poliser infriades . Avsikten med satsningen har bland annat varit att öka polisens synlighet i samhället för att därigenom öka befolkningens känsla av trygghet och för att minska brottsligheten. Ökad polisiär närvaro och nya polisiära arbetsmetoder leder i vissa fall till att fler brott uppmärksammas och anmäls. Att antalet anmälda brott ökar i kriminalstatistiken är inte detsamma som att brottsligheten ökar. För att kunna bedöma om en viss typ av brottslighet faktiskt har ökat eller inte krävs betydligt mer kunskap och djupare analys. Hur stor betydelse polisens arbete har för minskad brottslighet och ökad trygghet är en fråga som ständigt är aktuell och där det finns olika uppfattningar men begränsat med studier. Det finns dock studier som visar på att polisens arbetssätt har stor betydelse, åtminstone i geografiskt avgränsade områden och när det gäller vissa typer av brott.41 Kunskaper om polisens påverkan på nationell nivå är däremot betydligt sämre. Att faktorer på många olika 41 Se t.ex. , L et al. (1997). Preventing crime: What works, What doesnt, Whats promising. Polisens resurser och resultat samhällsområden och den allmänna utvecklingen i samhället har stor betydelse för brottslighetens utveckling är oomtvistat. Att även den demografiska faktorn, särskilt ungdomskullarnas storlek, måste vägas in när brottsutvecklingen analyseras är också veder- taget. Polisens arbete, i vissa fall tillsammans med övriga samhälls- aktörer, kan påverka möjligheten att förhindra brott och ge ökad trygghet i samhället. Trygghetsundersökningarna visar att färre personer faktiskt har utsatts för mängdbrott . En del av förklaringen till detta kan vara att polisen tillsammans med lokala samhällsaktörer lyckats utveckla det brottsföre- byggande arbetet på lokal nivå. Utökningen av antalet poliser med drygt 3 000 har inneburit att polisen har haft förutsättningar att prioritera och fokusera på det brottsföre- byggande arbetet i större utsträckning än innan. Av Brottsförebyggande rådets senaste nationella trygghets- undersökning framgår att andelen personer som känner sig otrygga eller som känner oro för att bli utsatta för brott har minskat något i befolkningen under senare år.42 Det förebyggande och trygghetsskapande arbetet med ökad polisiär närvaro kan inte mätas på ett enkelt sätt i ekonomiska termer och det är därför svårt att bedöma kostnadseffektiviteten i det förebyggande arbetet och den ökade polisiära närvaron. Polisens brottsofferundersökningar visar att brottsoffren generellt sett är nöjda med bemötandet och de kontakter de haft med polisen, men många anser att polisens förmåga att utreda och klara upp brott kan förbättras. Vad som kan användas för att bedöma polisverksamhetens kostnadseffektivitet i sin helhet avseende verksamheten utredning och lagföring är främst de något trubbiga uppgifter som anges i kriminalstatistiken och i årsredovisning . Någon uppdelning av hur mycket av tillgängliga resurser som har lagts på verksamhetsområdet och lagföring respektive på andra områden finns inte. 42 (2010). Om utsatthet, trygghet och förtroende. Rap- port 2011:1. Polisens resurser och resultat I brist på ett mer förfinat underlag redovisas i tabell 4.7 några mått som grovt speglar delar av polisens verksamhet i relation till polisens totala resurser. Som framgår av tabellen har polisens totala kostnader i relation till antalet brottsanmälningar långsiktigt ökat som antalet brottsanmälningar i relation till antalet års- arbetare minskat något. Relationen anmälda brott i förhållande till insatta resurser kan ses som en grov indikator på hur kostnads- effektiviteten har utvecklats när det gäller polisens arbete för att minska antalet brott. Anm 1: Förändringen över perioden blir precis densamma vare sig beräkningen görs utifrån årsarbetskrafter för samtliga anställda eller enbart poliser En påtaglig förbättring kan noteras för kategorin uppklarade brott med en sjunkande total kostnad per uppklarat ärende och väsentligt fler uppklarade brott per årsarbetskraft (och även per anställd), åtminstone . Huvuddelen av denna förändring utgörs dock av teknisk uppklaring. Polisverksamhetens kostnader relaterade enbart till person- uppklarade brott 2000 var (i 2010-års priser) medan de var per personuppklarat brott 2010. dvs. i stort sett oförändrat. I relation till antalet anställda har de person- uppklarade brotten ökat med och i relation till 43 Observera att beräkningarna baseras på de totala kostnaderna (och antal anställda) för polisen respektive år, dvs. oavsett om resurserna faktiskt använts för angivna uppgifter eller för annan del av polisens verksamhet. Polisens resurser och resultat Som nämnts har andelen anmälda trafikbrott och narkotikabrott ökat, främst som en följd av polisens ökade insatser på dessa områden, vilket i sig har påverkat personuppklaringsprocenten. Även andra förändringar av den anmälda brottsligheten har skett under den redovisade peri- oden, vilket gör det svårt att bedöma om kostnadseffektiviteten när det gäller uppklarade brott har förändrats. Kostnaderna per lagföringsbeslut har ökat, med en topp i mitten av århundradets för att därefter minska. I relation till antal årsarbetskrafter verkar inte antalet lagföringsbeslut ha varierat särskilt mycket . För att kunna bedöma kostnadseffektiviteten avseende lagföringar behöver även hänsyn tas till de insatser som görs inom åklagarväsendet och vid domstol och alltså vilket resultat som uppnås. Kommitténs intryck av redovisade uppgifter är att kostnads- effektiviteten i stort sett är oförändrad när det gäller polisens huvuduppgifter att genom brotts- förebyggande insatser minska brottsligheten och att genom polisiär utredning medverka till att gärningsmännen ställs till svars för begångna brott. Det hindrar inte att det genomförda brotts- förebyggande arbetet kan ha haft betydande effekt. Till det otacksamma med just förebyggande arbete hör svårigheten att leda i bevis vad alternativet hade blivit om inte de förebyggande insatserna genomförts. Underlag saknas för att bedöma utvecklingen när det gäller kostnadseffektiviteten för polisens tredje huvuduppgift, den serviceinriktade verksamheten. Några mått som beskriver omfatt- ningen av och kostnaderna för de uppgifter som ingår under serviceområdet finns inte annat än för delar av detta. Genomförda serviceundersökningar visar ändå att de tillfrågade generellt är nöjda med servicen och bemötandet, men att tillgängligheten främst vid polisens kontaktcenter uppvisar brister även om resultatet vid senaste mätningen har förbättrats påtagligt.44 44 , 2011. Polisens service i PKC. POA-142-663/11. Polisens resurser och resultat 4.4.3Indikatorer på kostnadseffektivitetens variation mellan polismyndigheter Det brottsförebyggande arbetet omfattar många skilda aktiviteter. Regeringen har uttalat att med förebyggande arbete avses Aktivi- teter som polisen genomför i samverkan med andra aktörer eller självständigt i syfte att förhindra eller försvåra genomförandet av brott, brottslig verksamhet eller ordningsstörning.45 framhåller att det inom polisen saknas en enhetlig syn på vad brottsförebyggande arbete är. Denna otydlighet kring vad brottsförebyggande arbete är får flera konsekvenser för polisens verksamhet, bland annat för styrningen, informations- överföringen och uppföljningen.46 Otydligheten förklarar sannolikt en del av den stora variation som föreligger mellan olika polis- myndigheter i andel av arbetstiden som redovisas som före- byggande arbete, mellan (jfr. Det finns inte i vare sig kriminalstatistiken eller i underlag från något självklart mått att relatera till när det gäller de resurser som läggs på förebyggande arbete. En möjlig variabel kan vara befolkningsunderlaget. I själva verket kan behovet av förebyggande insatser vara större i tättbefolkade områden och socialt utsatta miljöer, särskilt som där vanligen även finns större tillgång till droger, alkohol, nöjesetablissemang av skilda slag samt andra brottsbefrämjande faktorer. De brottsförebyggande insatserna, mätt i antal arbetstimmar i relation till befolkningsunderlag var störst vid Polis- myndigheten i , per invånare, och minst vid Polismyndigheterna i län och : 0,54 respektive . Skillnaderna uttryckt på detta sätt kan tyckas små, men de innebär att i redovisade så mycket resurser per invånare på brotts- förebyggande insatser än polismyndigheterna i övriga nämnda områden. Polismyndigheterna i , och län är andra polismyndigheter som redovisade jämförelsevis mycket resurser på förebyggande arbete – närmare per invånare. 45Proposition 2007/08:1, utgiftsområde 4. 46Riksrevisionen (2010). Polisens brottsförebyggande arbete – har ambitionerna uppnåtts? Polisens resurser och resultat Syftet med brottsförebyggande arbete är att minska brottslig- heten, men något samband mellan polisens insatta resurser och frekvensen brottsanmälningar kan inte spåras i statistiken över antal anmälda brott. Det betyder givetvis inte att ett sådant samband saknas. Resultatet av trygghetsmätningar är att utsatthet för brott minskat och att medborgarna är tryggare. I undersökningar där mätningarna brutits ner på kommunnivå eller ännu mindre enheter finns skillnader i resultat som rimligtvis helt eller delvis måste förklaras med polisens prioritering, agerande och val av arbetsmetoder. Erfarenheter från områden där polisen tillsammans med kommunen och andra lokala aktörer utifrån en gemensam problembild agerar utifrån sin kompetens och ansvar skapar goda förutsättningar att uppnå bättre resultat. Det är emellertid, som tidigare framhållits, svårt att bedöma om brottsförebyggande insatser i sig är kostnadseffektiva generellt sett, åtminstone utifrån kriminalstatistikens uppgifter och polisens tidredovisning. Detta hindrar inte att vissa brottsförebyggande insatser kan vara mer kostnadseffektiva än andra vilket även har visats i ett antal internationella studier.47 Det finns stora skillnader mellan hur mycket resurser som polis- myndigheterna lägger ner på utredning av anmälda brott både i relation till polismyndigheternas totala verksamhet och i relation till befolkningens storlek och till antal brottsanmälningar. Som framgått av tabell 4.4. redovisar några polismyndigheter omkring en tredjedel av det totala antalet arbetstimmar inom området utred- ning och lagföring medan andra redovisar halva sin tillgängliga tid under denna rubrik. Ett axplock av uppgifter som åskådliggör skillnaderna i resursåtgång mellan olika polismyndigheter är 47 Se t.ex. , L et al. 1997: Preventing Crime: What works, What doesnt, Whats promising. Report to the U.S. of och särskilt följande: P. and Welsh, B. (2007) Saving Children from a Life of Crime: and Effective Interventions. E., McDougall, C. and , D. (2006, Eds.) Reducing Crime: The Effectiveness of Criminal . Welsh, B. C. and , D. (2006, Eds.) Preventing Crime: What Works for Children, Offenders, Victims and Places. , : Springer. Polisens resurser och resultat att antalet redovisade arbetstimmar varierade mellan per invånare vid Polis- myndigheten i och per invånare vid . motsvarade omkring per brottsanmälan vid Polis- myndigheterna i , samt och vid . per personuppklarat ärende varierade mellan vid i och vid . per lagföring varierade mellan vid i , vid i län och vid . I figur 4.7 åskådliggörs respektive polismyndighets kostnader i relation till antal brottsanmälningar, antal personuppklarade brott och antal lagföringar. För att få någorlunda jämförbara storheter i figuren är kostnaderna redovisade för tio brottsanmälningar. Riks- genomsnittet framgår längst till höger i figuren. Kriminalstatisk 2010 samt 2011. Polisens årsredovisning 2010. Polisens resurser och resultat Utan att gå djupare in på de redovisade uppgifterna kan konstateras att skillnaderna i resursåtgång och resultat varierar påtagligt mellan polismyndigheterna när det gäller att ta hand om anmälningarna och föra fram dessa till lagföring. Skillnaderna kan vara tecken på varierande effektivitet, men det kan också vara andra faktorer som förklarar skillnaden, t.ex. anmälningarnas svårighetsgrad eller möjligheten att finna gärningsmannen för att kunna lagföra honom eller henne. Varierande sätt att redovisa resultat och tidsåtgång kan också förklara hela eller åtminstone en del av skillnaderna. Under begreppet service ryms bl.a. Polisens kontaktcenter samt tillståndsgivning av olika slag. Det kan t.ex. gälla pass, körkort, vapenlicens, mötes- och demonstrationsrätt osv. Variationerna var stora mellan olika polismyndigheter även när det gäller den andel av arbetstiden som i tidredovisningen redovisades under begreppet Service. Polismyndigheterna redo- visade här mellan av den totala arbetstiden. i redovisade per invånare på denna verksamhet och motsvarande siffra vid Polis- myndigheten i var 0,2. Genomsnittet för landet var . Skillnaderna förklaras inte av om polismyndigheten svarar för verksamheten vid Polisens kontaktcenter eller inte. 4.4.4Några faktorer som försvårar möjligheten att bedöma kostnadseffektiviteten Det finns såväl externa som interna förhållanden som kan förklara den i huvudsak oförändrade, eller i vissa avseenden negativa, utvecklingen av kostnadseffektiviteten . Härtill kommer interna hinder i form av olika mål- konflikter för polisens verksamhet, se kapitel 5. I det följande diskuteras kortfattat ett antal externa faktorer. De externa faktorerna är av den karaktären att de inte nämnvärt påverkas av vare sig polisorganisationen själv eller av hur denna verksamhet är organiserad. Polisens resurser och resultat En sådan faktor är förändringen av brottspanoramat –2010. Så har t.ex. den grövre brottslig- heten och antalet anmälda ekonomiska brott och bedrägerier ökat liksom sexualbrott och grövre våldsbrott med undantag för dödligt våld. Flera av dessa brottstyper ställer betydande krav på polisens utredningsresurser. Andra brottstyper som har ökat är vissa mindre allvarliga brott såsom snatterier och klotter, medan anmälningar om fordonsstölder och andra egendomsbrott har minskat.48 Även brott som i huvudsak påverkas av polisens egna åtgärder, såsom antalet anmälda narkotikabrott och rattfylleri, har ökat . Vissa förändringar har genomförts i . Bland annat tillkom nya bestämmelser beträffande sexualbrott 2003 liksom lagen för straff för terroristbrott och finansiering av bl.a. sådana brott (2002) samt lagen om tillträdesförbud 2005. Bestämmelser om bidragsbrott infördes . Nya brottskategorier har till- kommit såsom stalkning och databrott av olika slag, nya bestäm- melser för kriminalisering av sjöfylleri och sänkta gränser för rattonykterhet har införts. Flera nya preparat och substanser har narkotikaklassats. har inte bara brottsligheten och vad som är att beteckna som kriminaliserad verksamhet förändrats. Detsamma gäller polisens arbetsuppgifter. Det brottsförebyggande arbetet har givits ökad uppmärksamhet från såväl och regeringens som sida.