sou · H0B382 · 2012-12-04 00:00:00 — Om det begärs av en enskild part ska domstolen hålla sam- manträde. Sammanträde behöver dock inte hållas om ärendet inte ska prövas i sak, om avgörandet inte går parten emot eller om ett Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister sammanträde på grund av någon annan särskild omständighet inte behövs (14 § ärendelagen). Ärendelagen tillåter att vittnesförhör hålls vid sammanträde (24 § ärendelagen). Enligt en kompletterande bestämmelse i 8 kap. 31 c § jordabalken får även förhör med part under sanningsförsäkran hållas. Av 32 § ärendelagen framgår att i ett ärende där enskilda är mot- parter till varandra får domstolen med tillämpning av 18 kap. rätte- gångsbalken förplikta den ena parten att ersätta den andra parten för dennes kostnader i ärendet. Beslut av hovrätten, som inte uttryckligen undantagits (se 8 kap. 31 d § jordabalken och 16 a § lagen [1957:390] om fiskearrenden) får överklagas till . Det krävs prövningstillstånd för en prövning i . 2.3.5 Statistik avseende ärendehanteringen I detta avsnitt kommer en del statistiska uppgifter avseende ärende- hanteringen vid hyres- och arrendenämnderna att presenteras på ett översiktligt plan.12 kom det in totalt 27 117 ärenden till hyres- och arrendenämnderna. Av ärendena hänförde sig cirka 25 000 till hyres- nämnderna och cirka 2 000 till arrendenämnderna. En jämförelse med ärendetillströmningen visar att antalet inkomna ärenden totalt sett varit i det närmaste . har antalet avgjorda ärenden minskat med drygt en procent, vilket har bidragit till att antalet balanserade ärenden har ökat.13 Av tabell 2.3 framgår hur inkomna, avgjorda och balanserade ärenden fördelar sig utifrån för statistikändamål upp- ställda nio målkategorier. Tabellen avser de totala summorna för samt- liga nämnder. 12Uppgifterna i detta avsnitt har hämtats från Domstolars statistiksystem. 13Sveriges Domstolars årsredovisning 2011 s. 60. SOU 2012:82 Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Inkomna, avgjorda och balanserade ärenden för I tabell 2.4 framgår omloppstiden för de avgjorda ärendena. uppgick alltså omloppstiden för 75 percentilen för samtliga ärendetyper . Det råder inte några större variationer i omloppstiden mellan . Motsvarande siffra uppgick och . Tabell 2.4 Omloppstid för fördelat på målkategorier Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Statistiken visar att vissa ärendetyper är betydligt mer vanliga än andra. Det finns också en stor spridning i omloppstiden mellan de olika ärendetyperna. Som framgår avser en mycket stor andel – unge- fär inkomna ärenden – frågan om godkännande av överenskommelse om avstående från besittningsskydd till bostad eller lokal. För dessa ärenden tillhandahåller hyresnämnden särskilda blanketter där hyresvärd och hyresgäst/hyresgäster kan träffa en överenskommelse om avstående från besittningsskyddet. rekommenderar att blanketten, som utgör en ansökan till nämnden, används. På blanketten kan hyresnämnden skriva sitt beslut. Ärenden om godkännande av överenskommelse om avstående från besittningsskydd är sällan komplicerade. Nämnden håller ytterst sällan sammanträde i dessa ärenden. Ärendena handläggs till stor del av nämndsekreterarna även om själva beslutanderätten inte kan delegeras. Omloppstiden för dessa ärenden är mycket kort. uppgick omloppstiden för 75 percentilen för avståendeärendena avseende bostad och lokal (). För övriga ärenden uppgick omloppstiden för 75 percentilen . Den ärendekategori som har längst genomsnittlig omloppstid är medling avseende lokaler. Dessa ärenden utgör av det totala antalet ärenden. Omloppstiden för 75 percentilen av ärende- kategorin uppgår . Den jämförelsevis långa omlopps- tiden kan förklaras av att uppsägningstiden för lokaler ofta uppgår (12 kap. 4 § jordabalken). Regeringen ställer upp verksamhetsmål för hyres- och arrende- nämnderna. Enligt verksamhetsmålet bör huvuddelen, nämligen , av ärendena inte ta än att av- göra. Vid beräkningen av verksamhetsmålet exkluderas ärenden om avstående av besittningsskydd för bostad och lokal samt, fr.o.m. verk- , även ärenden om lokalmedling. Omloppstiden för 75 percentilen enligt denna beräkning var totalt . Endast en av hyres- och arrendenämnderna, nämligen den i , uppfyllde verksamhetsmålet. För fem av nämnderna varierade resul- tatet mellan 4,2 och . Två av nämnderna hade betydligt längre omloppstider. De långa omloppstiderna på dessa nämnder kan dock förklaras med att man under slutet av hade avgjort Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister ett större antal ärenden som i vissa fall haft gemensam handlägg- ning och som var äldre än ett år.14 I tabell 2.5 redovisas statistik över antalet inkomna, avgjorda och balanserade ärenden för respektive nämnder. Som framgår inkom- mer i särklass flest ärenden, av det totala antalet, till i . De tre största nämn- derna, dvs. nämnderna i , och , hand- lägger tillsammans av samtliga ärenden. Tabell 2.5 Inkomna, avgjorda och balanserade ärenden per nämnd för I detta avsnitt kommer en del statistiska uppgifter beträffande mål- hanteringen i att presenteras.15 kom det in 492 överklagade hyresnämndsärenden till . En jäm- förelse med måltillströmningen visar att 14Sveriges Domstolars årsredovisning 2011 s. 60. 15De statistiska uppgifterna i detta avsnitt har hämtats in från och från Dom- stolsverket. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister antalet inkomna mål totalt sett varit i det närmaste . avgjorde 614 över- klagade hyresnämndsärenden. Det innebär en ökning med 31 pro- cent i förhållande till antalet avgjorde ärenden för år 2010.16 Av tabell 2.6 framgår hur inkomna, avgjorda och balanserade hyresmål fördelar sig utifrån för statistikändamål upp- ställda tre målkategorier. Tabell 2.6 Inkomna, avgjorda och balanserade hyresmål i för Av tabell 2.7 framgår omloppstiden för de av avgjorda hyresnämndsärendena. uppgick alltså om- loppstiden för 75 percentilen för samtliga måltyper . Motsvarande siffra för var 9,4 och för 10,9. Om- loppstiden har alltså minskat. Regeringen har inte ställt upp några verksamhetsmål specifikt för hyresnämndsärendena. Tabell 2.7 Omloppstid för fördelat på målkategorier 16 avgjorde 468 överklagade hyresnämndsärenden och 481 sådana ärenden. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister De allmänna domstolarna består av tingsrätt, hovrätt och . Tingsrätten är allmän underrätt och, om inte annat är före- skrivet, första domstol (1 kap. 1 § första stycket ). Det finns 48 tingsrätter, som är placerade över hela landet. Tings- rätternas domkretsar – domsagor – anges i förordningen (1982:996) om rikets indelning i domsagor. I varje tingsrätt finns en som är administrativ chef för tingsrätten. I tingsrätterna finns också chefsrådmän, rådmän, tek- niska råd, tingsfiskaler, tingsnotarier, beredningsjurister och andra anställda. Närmare bestämmelser om tingsrättens organisation samt om fördelning och handläggning av mål och ärenden finns i förord- ningen (1996:381) med tingsrättsinstruktion. Hovrätten är överrätt i mål som överklagas från tingsrätt (2 kap. 1 § ). Det finns sex hovrätter i . Dessa är (i ), (i ), Hovrätten över och (i ), Hovrätten för (i ), Hovrätten för Nedre (i ) och Hov- rätten för (i ). Närmare bestämmelser om hovrättens organisation finns i förordningen (1996:379) med hov- rättsinstruktion. är överrätt i mål som överklagas från hovrätt (3 kap. 1 § ). 2.4.2 Kort om förfarandet i tvistemål Enligt 1 kap. 3 § (nedan RB) ska tingsrätten om inte annat är föreskrivet bestå av en lagfaren domare. Huvudregeln är att tingsrätten vid huvudförhandling i ett tvistemål ska bestå av tre lagfarna domare. Vid huvudförhandling i förenklad form, dvs. när den sker i anslutning till en muntlig förberedelse, består rätten i stället av en lagfaren domare. Rätten är också i annat fall vid huvud- förhandling domför med en lagfaren domare om rätten anser det till- räckligt att en domare sitter i rätten och parterna samtycker till det eller målet är av enkel beskaffenhet (1 kap. 3 a § RB). I de s.k. FT- målen, dvs. mål där värdet av tvisteföremålet uppenbart inte överstiger Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister hälften av ett prisbasbelopp, består tingsrätten alltid av en lagfaren domare (1 kap. 3 d § RB). I 42 kap. finns bestämmelser om stämning och förberedelse samt om avgörande av mål utan huvudförhandling. Ett mål vid tingsrätt inleds genom en skriftlig ansökan om stämning (42 kap. 1 § RB). Denna ska bl.a. innehålla ett bestämt yrkande, en utförlig redogörelse för de omständigheter som åberopas till grund för yrkandet samt uppgift om de bevis som åberopas och vad som ska styrkas med varje bevis. Tingsrätten tar för tvistemål ut en ansök- ningsavgift om (förordningen [1987:452] om avgifter vid de allmänna domstolarna). Sedan stämning utfärdats ska förberedelse i målet äga rum. Den har bl.a. till syfte att klarlägga parternas yrkanden och invändningar samt i vad mån parterna är oense om åberopade sakförhållanden. Rätten ska driva förberedelsen med inriktning på ett snabbt avgöran- de av målet. Som huvudregel ska rätten upprätta en tidsplan för målets handläggning (42 kap. 6 § RB). I dispositiva mål kan rätten meddela tredskodom om svaranden inte inom förelagd tid skriftli- gen avger svaromål (42 kap. 11 § RB). En tredskodom mot svaran- den ska grundas på kärandens framställning av omständigheterna i målet, om svaranden fått del av framställningen och den inte strider mot förhållande, som är allmänt veterligt. I den mån framställningen inte innefattar laga skäl för käromålet eller det annars uppenbart framgår att käromålet är ogrundat ska det ogillas (44 kap. 8 § andra stycket RB). Målet bereds ofta genom muntlig förberedelse men även skriftlig förberedelse förekommer. Tredskodom kan meddelas mot en part som inte inställer sig till en muntlig förberedelse. En tredskodom mot käranden innebär som huvudregel att käromålet ogillas. För sva- randens del är innebörden densamma som vid uteblivet svaromål. Rätten är skyldig att verka för att parterna förliks eller på annat sätt uppnår en samförståndslösning om det inte är olämpligt med hänsyn till målets beskaffenhet och övriga omständigheter (42 kap. 17 § RB). Frågan om förlikning tas ofta upp vid ett sammanträde för muntlig förberedelse. Om parterna träffar en förlikning kan rätten, om parterna begär det, stadfästa förlikningen genom dom. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Rätten kan också under förberedelsen meddela dom om talan medges eller efterges. Vidare kan rätten avgöra ett mål på hand- lingarna, dvs. utan huvudförhandling, om huvudförhandling inte be- hövs med hänsyn till utredningen i målet och inte heller begärs av någon av parterna (42 kap. 18 § RB). I dispositiva mål kan rätten förelägga en part att slutligt bestäm- ma sin talan och uppge de bevis som han eller hon åberopar om det är påkallat med tanke på hur parten utfört sin talan tidigare under målets handläggning, s.k. stupstocksföreläggande. Efter det att tiden för sådant yttrande har gått ut, får parten inte åberopa någon ny om- ständighet eller något nytt bevis, om parten inte gör sannolikt att han eller hon har haft giltig ursäkt för sin underlåtenhet att åberopa omständigheten eller beviset tidigare (42 kap. 15 § RB). I disposi- tiva mål har tingsrätten även möjlighet att meddela parterna att för- beredelsen vid en viss senare tidpunkt ska anses avslutad. I sådant fall får efter den tidpunkten en part åberopa en ny omständighet eller ett nytt bevis endast om parten gör sannolikt att han eller hon har haft giltig ursäkt att inte åberopa omständigheten eller beviset tidigare, eller målets prövning inte fördröjs i någon väsentlig mån, om åberopandet tillåts (42 kap. 15 a § RB). En huvudförhandling kan hållas i anslutning till en muntlig för- beredelse, s.k. huvudförhandling i förenklad form. Vad som har ägt rum under det sammanträde då den muntliga förberedelsen avsluta- des ska då anses ha ägt rum vid huvudförhandlingen utan att det be- höver upprepas vid denna (42 kap. 20 § RB). Annars hålls huvud- förhandling särskilt. Bestämmelser om huvudförhandlingen finns i 43 kap. . Huvudförhandlingen ska vara muntlig (43 kap. 5 § första stycket RB). Vid denna ska käranden framställa sitt yrkande. Svaranden ska ange om yrkandet medges eller bestrids. Därefter ska vardera parten utveckla sin talan och yttra sig över det som motparten har anfört. Om rätten anser att det är lämpligt får dessa framställningar ske genom hänvisningar till handlingar i målet (43 kap. 7 § RB). När parterna har utvecklat sin talan ska bevisningen läggas fram (43 kap. 8 § första stycket RB). Enligt är i princip alla bevismedel tillåtna. Vanligast är förhör med part under sannings- försäkran, vittnesförhör under ed, skriftligt bevis, sakkunnigbevis- ning och syn. I tingsrätt ska en berättelse som lämnas i bevissyfte dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning (video) om det inte finns särskilda skäl mot det (6 kap. 6 § första stycket RB). Det som iakttas vid syn får dokumenteras genom en ljud- och bildupp- Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister tagning (6 kap. 6 a § RB). Sedan bevisningen har lagts fram får par- terna hålla slutanföranden (43 kap. 9 § RB). I 43 kap. 10 § finns en preklusionsregel. Om en part under huvudförhandlingen ändrar eller gör tillägg till tidigare lämnade uppgifter eller om parten åberopar omständigheter eller bevis som han eller hon inte uppgett före förhandlingens början får rätten nämligen lämna det nya materialet utan avseende. En förut- sättning är dock att det kan antas att parten genom förfarandet för- söker förhala rättegången eller överrumpla motparten eller att parten annars handlar i otillbörligt syfte eller av grov vårdslöshet. Rätten avgör saken genom dom. Avgörandet får grundas endast på det som förekommit vid huvudförhandlingen (17 kap. 2 § första stycket RB). Rätten får i domen inte gå utöver vad part yrkat. Bestämmelser om rättegångskostnader finns i 18 kap. rättegångs- balken. Huvudregeln är att den part som förlorat målet ska ersätta motparten för dennes samtliga rättegångskostnader. I FT-målen finns det dock begränsningar i möjligheten att få ersättning för rättegångs- kostnader. När tiden för att överklaga har löpt ut vinner domen laga kraft och har rättskraft. Tingsrättens avgöranden överklagas till hovrätt. Det krävs pröv- ningstillstånd för att hovrätten ska pröva målet (49 kap. 12 § RB). Vid avgörandet om prövningstillstånd ska meddelas ska hovrätten som huvudregel bestå av tre lagfarna ledamöter. Vid huvudförhand- ling är hovrätten domför med varierat antal ledamöter, mellan tre och fem (2 kap. 4 § RB). I hovrätten får en part inte åberopa omständighet eller bevisning som inte har åberopats vid tingsrätten om parten inte gör sannolikt att han eller hon inte kunnat åberopa beviset tidigare eller haft giltig ursäkt för att inte göra det (50 kap. 25 § RB). Samma bestämmelser om rättegångskostnader som vid tings- rätten tillämpas i hovrätten. Hovrättens avgöranden överklagas till . Det krävs prövningstillstånd för att ska pröva målet. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister 2.4.3Kort om förfarandet i ärenden Lagen (1996:242) om domstolsärenden (ärendelagen) gäller vid hand- läggningen i tingsrätt, hovrätt och av sådana rättsvårdsärenden som ska tas upp av en tingsrätt och som inte ska handläggas enligt (1 § ärendelagen). Om en annan lag än förvaltningslagen innehåller en bestämmelse som avviker från ärendelagen gäller den bestämmelsen (2 § ärendelagen). Vid handläggning av ett ärende består tingsrätten som huvudregel av en lagfaren domare. Om det finns särskilda skäl med hänsyn till ärendets beskaffenhet får dock tingsrätten bestå av tre lagfarna doma- re (3 § första stycket ärendelagen). Den som vill inleda ett ärende vid tingsrätten genom anmälan, an- sökan, överklagande eller på annat sätt ska göra detta skriftligen. Regeringen får dock för vissa slags ärenden bestämma att det får göras i en annan form (4 § ärendelagen). En ansökan ska innehålla uppgifter om det som yrkas, de omständigheter som åberopas till stöd för yrkandet och de bevis som åberopas och det som ska styr- kas med varje särskilt bevis (6 § första stycket ärendelagen). I de flesta ärenden måste sökanden betala en ansökningsavgift. För ären- den uppgår den vanligen till (förordning [1987:452] om av- gifter vid de allmänna domstolarna). Domstolen ska se till att ärendet blir så utrett som dess beskaf- fenhet kräver och att inget onödigt dras in i ärendet (12 § ärende- lagen). Normalt är förfarandet skriftligt (13 § ärendelagen). Om det finns en motpart ska domstolen som huvudregel ge denne till- fälle att svara inom . Domstolen ska upplysa motparten om att ärendet kan komma att avgöras även om det inte kommer in något svar (15 § ärendelagen). För frågan om när sam- manträde bör eller ska hållas hänvisas till redogörelsen i avsnitt 2.3.4 om överklagande av arrendenämndens beslut. Att en part uteblir från ett sammanträde hindrar inte att domstolen handlägger och avgör Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister Om det är den som inlett ärendet som uteblir får ärendet avskrivas (20 § ärendelagen). I ärenden får vittnesförhör under ed och sakkunnigförhör hållas. Vidare kan skriftliga bevis, vittnesattester och syn åberopas (23– 25 §§ ärendelagen). Även förhör med part får äga rum, dock inte under sanningsförsäkran. En berättelse som lämnas i bevissyfte ska dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning om det inte finns särskilda skäl mot det (6 kap. 6 § första stycket RB och 21 § tredje stycket ärendelagen). Det som iakttas vid syn får dokumenteras genom en ljud- och bildupptagning (6 kap. 6 a § RB och 21 § tredje stycket ärendelagen). Domstolen avgör ärenden genom beslut som ska grundas på det som handlingarna innehåller och det som i övrigt har förekommit i ärendet (27 § första stycket ärendelagen). Beträffande frågan om rättegångskostnader hänvisas till redogörelsen i avsnittet om över- klagande av arrendenämndens beslut (2.3.4). Tingsrättens beslut överklagas till hovrätt. Det krävs prövningstill- stånd för att hovrätten ska pröva tingsrättens beslut (39 § ärende- lagen). Beträffande sammansättningen i hovrätten tillämpas rätte- gångsbalkens bestämmelser för tvistemål. För förfarandet i hovrätten gäller samma regler som vid tings- rätten. Till skillnad från i tvistemål finns det inget som hindrar att part åberopar nya grunder och ny bevisning i hovrätten. Hovrättens beslut överklagas till . Det krävs prövningstill- stånd för att ska pröva hovrättens avgörande. 2.4.4Statistik avseende målhanteringen när det gäller hyra och bostadsrätt Vid tingsrätterna registreras mål avseende hyra och bostadsrätt i tre målkategorier: Hyres-/bostadsrättstvist, överlämnat från krono- fogdemyndigheten, Hyres-/bostadsrättstvist, övrigt och Hyres- tvist, lokal. Statistik visar att det kom in sammanlagt 2 385 mål avseende hyra (inklusive lokal) eller bostadsrätt till tingsrätterna. En jämförelse med måltillströmningen Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister visar att antalet inkomna mål varit i det närmaste . Av de inkomna målen för avsåg 676 mål hyres- eller bostadsrättstvister som hade överlämnats från Kronofogdemyndig- heten. I ungefär dubbelt så många mål gällande hyres- eller bostads- rättstvister, nämligen 1 314, hade förfarandet inletts vid tingsrätten. Av de inkomna målen rör 395 hyrestvister lokal. Även beträffande de mål som handläggs vid de allmänna domstol- arna finns en koncentration till de större städerna. Detta är särskilt ut- talat vad avser hyrestvister angående lokaler. stod , och tingsrätterna med län17 som verksamhetsområde för handläggningen av av dessa mål i landet. Samma tingsrätter handlade av de hyres- eller bostadsrättstvister som hade inletts vid tingsrätten och av motsvarande tvister som hade överlämnats från Krono- fogdemyndigheten. Som framgått kan vissa anspråk som avser hyra och bostadsrätt även handläggas av . Förfarandet följer lagen (1990:746) om betalningsföreläggande och handräckning (nedan BfL). Förfarandet hos är skriftligt och utgör ett s.k. summariskt förfarande. Det huvudsakliga syftet med den summariska processen är att snabbt och enkelt klargöra om svaran- den har någon invändning mot sökandens krav och möjliggöra snabb verkställighet i sådana fall där det inte föreligger någon tvist mellan parterna (prop. 1989/90:85 s. 39). En av de summariska processformerna vid Kronofogdemyndig- heten är ansökan om betalningsföreläggande. Enligt 2 § BfL får en sådan ansökan avse åläggande för svaranden att betala en penning- fordran som är förfallen till betalning. En förutsättning är att fordran är förlikningsbar (2 § BfL). Hyra och skadestånd är exempel på fordringar som en ansökan om betalningsföreläggande kan avse. Vanlig handräckning är en annan summarisk processform. Enligt 3 § 1 BfL får en ansökan om vanlig handräckning, om förlikning är tillåten i saken, bl.a. avse åläggande för en tidigare ägare eller nytt- 17 Attunda, , , , , och tingsrätter. Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister janderättshavare att flytta från fast egendom, bostadslägenhet eller annat utrymme i byggnad när besittningsrätten har upphört. Detta förfarande benämns avhysning. En förutsättning för avhysning är att svaranden har haft en giltig rättsgrund för sin besittning. Rättsgrunden kan ha varit antingen äganderätt eller nyttjanderätt. De i praktiken viktigaste nyttjande- rätterna är hyra och bostadsrätt (prop. 1989/90:85 s. 99). En ytterligare processform hos är sär- skild handräckning. En ansökan om särskild handräckning får avse åläggande för svaranden att vidta rättelse när sökandens besittning har egenmäktigt rubbats eller annan olovlig åtgärd har vidtagits be- träffande fast eller lös egendom eller utövningen av sökandens rätt till viss egendom på annat sätt olovligen hindras (4 § första stycket 1 BfL). Särskild handräckning får vidare användas när det är särskilt föreskrivet i lag (4 § första stycket 2 BfL). Kronofogdemyndig- heten kan t.ex. meddela särskild handräckning när hyresgästen under- låter att bereda hyresvärden tillträde till lägenheten när denne har rätt till det (12 kap. 26 § femte stycket jordabalken). Till skillnad från en ansökan om betalningsföreläggande eller van- lig handräckning prövar vid särskild hand- räckning anspråket. Myndigheten kan alltså avslå eller bifalla ansökan. Särskild handräckning får inte användas beträffande avhysnings- fallen som behandlas i 3 § 1 BfL (4 § andra stycket BfL). En ansökan om betalningsföreläggande får även innefatta en an- sökan om vanlig handräckning, om yrkandena stöder sig på väsent- ligen samma grund (13 § BfL). Det vanligaste fallet av gemensam handläggning är förmodligen en ansökan med yrkanden om att sva- randen dels ska betala obetalda hyror, dels flytta från den förhyrda lägenheten (se m.fl., Betalningsföreläggande och handräck- ning [, Zeteo], kommentaren till 13 §). tar ut en ansökningsavgift om för de ovan nämnda processformerna. Om en ansökan om betalnings- föreläggande även avser vanlig handräckning tas endast en avgift ut (1 § förordningen [1992:1094] om avgifter vid Kronofogdemyndig- heten). I en skriftlig ansökan ska sökanden ange sitt yrkande och grun- den för detta (9 och 10 §§ BfL). Om en ansökan om vanlig hand- räckning avser avhysning på grund av att nyttjanderätten har för- verkats ska sökanden därutöver närmare utveckla grunden för sitt yrkande (14 § BfL). Förarbetena (prop. 1989/90:85 s. 100 och 110) förklarar vad bestämmelsen tar sikte på. Där anges att avsikten är Allmänt om prövningen av hyres- och arrendetvister att i mål om vanlig handräckning normalt sett inte ska göra någon egentlig prövning av framställda yrkanden. Utslag kan bara meddelas i den mån sökandens yrkanden lämnats obestridda. När det gäller förverkande av nyttjanderätt måste dock kontrollera att sökanden följt de formkrav som gäller för uppsägning och att svaranden har getts de möjligheter som en nyttjanderättshavare har att återvinna nyttjanderätten.