sou · GZB34 · 2012-01-01 00:00:00 — Utvecklingen av transportsektorn har ställt ökade krav på flexibilitet, tillgänglighet och kvalitet inom gods- och passagerar- transporter. Detta har lett till ett ökat utnyttjande av multimodala transportlösningar, där transportkedjan innefattar flera olika trafikslag och ett ökat antal omlastningspunkter. Denna utveckling har också medfört att alla trafikslag – väg, järnväg, flyg, inre vattenvägar och sjöfart – omfattas av TEN-T. Alla trafikslag var dock inte införlivade i TEN-T från början, utan har kommit med under processen. EU-finansiering kan erbjudas projekt av gemensamt intresse som identifierats inom ramen för riktlinjerna för TEN-T. EU- finansieringen kan bland annat anta följande former1: -Medfinansiering av förstudier, utvärderingar eller annat tekniskt stöd för dessa studier av den totala kostnaden för studien. -Direkta investeringsbidrag på av investerings- summan; om investeringen görs inom ramen för ett av de prioriterade projekten och max för gränsöverskridande åtgärder i prioriterade projekt. -Räntebidrag för lån givna av Europeiska Investeringsbanken eller annat offentligt eller privat organ. Bidraget ska inte ges . -Medverkan till avgifter för garantier för lån från eller annat finansieringsinstitut. EU:s myndighet för TEN-T, TEN-T EA,2 administrerar TEN-T- programmet på uppdrag av . Ansökningar om bidrag från TEN-T programmet ges in till TEN-T EA av en medlemsstat direkt eller av projektägaren, i det senare fallet efter godkännande av medlemsstaten. Budgeten för TEN-T för programperioden –2013 uppgår till . Av dessa avsätts 80–till projekt inom det fleråriga programmet och resterande 15–används av till årliga utlysningar för TEN-T projekt. 1Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 680/2007 från om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området transeuropeiska nät på transport området och energiområdet. EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar I riktlinjerna för TEN-T anges följande för kusthamnar, inre vattenvägar och inlandshamnar samt sjömotorvägar. Kusthamnarna ska göra det möjligt att utveckla sjötransporterna, utgöra öarnas trafikförbindelsepunkter till sjöss samt fungera som förbindelsepunkter mellan sjötransport och övriga transportslag. De ska erbjuda aktörerna inom transportsektorn utrustning och tjänster. Hamnarnas infrastruktur ska erbjuda en rad transport- tjänster för passagerare och gods, förbindelser inom gemenskapen liksom mellan denna och tredje land, inbegripet färjetrafik samt närsjöfart och sjöfart på längre sträckor, inbegripet kusttrafik. De kusthamnar som omfattas av nätet ska motsvara en av kategorierna A, B eller C enligt följande definitioner: A. kusthamnar av internationell betydelse: hamnar vilkas totala årliga godsvolym uppgår till eller överstiger , eller vilkas totala årliga passagerarantal uppgår till eller överstiger 200 000 passagerare, och som är anslutna till andra transeuropeiska transportvägar på land, förutom i de fall då detta är omöjligt.Hamnarna spelar således en viktig roll för internationell sjötransport. B. kusthamnar av betydelse för gemenskapen som inte ingår i kategori A: dessa hamnar har en total årlig godsvolym som uppgår till , eller ett totalt årligt passagerarantal på mellan 100 000 och 199 999 passagerare, och är anslutna till andra transeuropeiska transportvägar på land, förutom i de fall då detta är omöjligt, och är utrustade med nödvändiga anläggningar för omlastning för närsjöfart. C. regionala hamnar: dessa hamnar uppfyller inte kriterierna för kategorierna A eller B men är belägna i öregioner, i rand- områden eller i de yttersta randområdena och förbinder via havet sådana områden med varandra och/eller med gemenskapens centrala regioner. Kusthamnarna i kategori A anges på de vägledande kartorna i översiktsplanerna i bilaga I av TEN-T riktlinjerna, på grundval av senaste hamnstatistik. Projekt av gemensamt intresse ska endast avse den infrastruktur som är öppen för alla användare på en icke-diskriminerande grundval. EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar Som projekt av gemensamt intresse betraktas varje projekt som gäller följande arbeten: uppbyggnad och underhåll av alla delar av det transportsystem som ligger inom hamnen och som är allmänt öppet för alla användare, samt av anslutningarna till det nationella och internationella transportnätet; dit hör i synnerhet utveckling och underhåll av mark för kommersiella ändamål och andra ändamål som har samband med hamnarna samt uppbyggnad och underhåll av väg- och järnvägsanslutningar, uppbyggnad och underhåll av tillfartsvägar, inbegripet muddringsarbeten, samt av de övriga vattenområdena i hamnen, anläggande och underhåll av navigationshjälpmedel, trafikstyrning, kommunikations- och informationssystem i hamnen och dess tillfartsvägar. 15.1.2Inre vattenvägar och inlandshamnar Det transeuropeiska nätet för inre vattenvägar består av floder och kanaler samt olika bifloder och förgreningar som binder samman dessa. Det möjliggör särskilt att industriregioner och större tätbebyggda områden länkas samman och förbinds med hamnarna. Inre vattenvägar inom TEN-T ska uppfylla minst de tekniska krav som gäller för vattenvägar av klass IV, som medger passage av 80–och fartyg eller pråmar. Om vattenvägar som ingår i nätet ska moderniseras eller anläggas bör de tekniska kraven motsvara minst klass IV och dessutom medge senare uppgradering till klass Va/Vb samt på tillfredsställande sätt medge passage av fartyg som används vid kombinerade transporter. Inre vattenvägar av klass Va ska medge passage av och fartyg eller pråmar medan klass Vb ska medge passage av 172–och pråmar. Inlandshamnarna utgör en del av nätet, särskilt som förbindelsepunkter mellan sådana inre vattenvägar som avses ovan och andra transportslag. ITEN-T ska de inlandshamnar ingå som är a)öppna för kommersiell trafik, b)belägna i nätet för inre vattenvägar i enlighet med översikts- planen i bilaga I avsnitt 4 till TEN-T riktlinjerna, c)förbundna med andra transeuropeiska transportvägar i enlighet med bilaga I, och EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar d)utrustade med anläggningar för omlastning av gods för intermodal transport eller ha en årlig godstrafikvolym på . TEN-T omfattar infrastrukturen för trafikstyrningen i de inre vattenvägarna. Utöver de projekt som hänför sig till de förbindelser och inlandshamnar som återges i bilaga I i TEN-T riktlinjerna, ska varje infrastrukturprojekt som tillhör en eller flera av följande kategorier anses vara projekt av gemensamt intresse: a)Tillfart till hamnen från vattenvägar. b)Hamninfrastruktur inom hamnområdet. c)Annan transportinfrastruktur inom hamnområdet. d)Annan transportinfrastruktur som förbinder hamnen med olika delar av det transeuropeiska transportnätet. Som projekt av gemensamt intresse betraktas varje projekt som gäller följande arbeten: uppbyggnad och underhåll av alla delar av det transportsystem som ligger inom hamnen och som är allmänt öppet för alla användare, samt av anslutningarna till det nationella och internationella transportnätet; dit hör i synnerhet utveckling och underhåll av mark för kommersiella ändamål och andra ändamål som har samband med hamnarna samt uppbyggnad och underhåll av väg- och järnvägsanslutningar, uppbyggnad och underhåll av tillfartsvägar, inbegripet muddringsarbeten, samt av de övriga vattenområdena i hamnen, anläggande och underhåll av navigationshjälpmedel, trafikstyrning, kommunikations- och informationssystem i hamnen och dess tillfartsvägar. Det transeuropeiska nätet av höghastighetsleder till sjöss (sjö- motorvägar) ska vara avsett att koncentrera godsflödet till logistikförbindelser till sjöss för att förbättra befintliga eller upprätta nya lönsamma, regelbundna och täta förbindelser för varutransporter mellan medlemsstater och därigenom minska trafikstockningarna på vägarna och/eller förbättra tillgängligheten till randområden samt öregioner och östater. EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar inte utesluta kombinerade person- och godstransporter, om godstransporterna överväger. Det transeuropeiska nätet av sjömotorvägar ska bestå av utrustning och infrastruktur som berör åtminstone två hamnar i olika medlemsstater. I denna utrustning och infrastruktur ska åtminstone i en medlemsstat exempelvis ingå hamnutrustning, elektroniska styrsystem för logistik, säkerhet och trygghet samt förvaltnings- och tullförfaranden, liksom infrastruktur för direkt tillträde land- och sjövägen, inklusive säkerställande av att sjö- vägarna hålls öppna , särskilt tillgången till muddrings- utrustning och tillgång till isbrytare . Vattenvägar eller kanaler enligt bilaga I i TEN-T riktlinjerna som förbinder två europeiska sjömotorvägar, eller två avsnitt av dessa, och bidrar väsentligt till att förkorta sjövägarna, öka effektiviteten och spara transporttid, ska ingå i det transeuropeiska nätet av sjömotorvägar. Projekt av gemensamt intresse som avser det transeuropeiska nätet av sjömotorvägar ska föreslås av minst två medlemsstater och anpassas till de faktiska behoven. De föreslagna projekten ska i allmänhet engagera både den offentliga och den privata sektorn enligt förfaranden som, innan stöd som beviljas från nationella budgetar, vid behov kan kompletteras med stöd från gemenskapen, kräver att ett anbudsförfarande genomförs, antingen a)i form av offentliga anbudsinfordringar som anordnas gemensamt av de berörda medlemsstaterna för att upprätta nya förbindelser från en i förväg utvald kategori A-hamn, eller b)om hamnarnas läge är jämförbart, i form av offentliga anbuds- infordringar som anordnas gemensamt av de berörda medlems- staterna och som riktar sig till konsortier med åtminstone rederier och hamnar. Projekten får också omfatta verksamhet som medför fördelar i ett större sammanhang och som inte är knuten till särskilda hamnar, exempelvis tillgången till utrustning för isbrytning och muddrings- arbeten samt informationssystem, inklusive system för trafik- styrning och elektronisk registrering. EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar är ett miljöinriktat EU-program som stödjer över- föring av internationella godstransporter på väg till andra transportslag, närsjöfart, järnväg eller inre vattenvägar3. Budgeten för programmet uppgår totalt till ca för perioden –2013. Programmet syftar till att minska trafikstockningar och öka transportsystemets miljöprestanda samt främja intermodala transporter och på så sätt bidra till ett effektivt och hållbart transportsystem som skapar ett mervärde för EU utan negativ inverkan på den ekonomiska, sociala eller territoriella samman- hållningen. är en fortsättning och utvidgning av det tidigare programmet (2003-2006). Utlysningar genomförs under kvartal I. EU:s myndighet för konkurrenskraft och innovationer, EACI4, administrerar programmet på uppdrag av . Bidrag från kan sökas för följande åtgärder: Katalysatoråtgärder, varmed avses nyskapande projekt som syftar till att tillfälligt avhjälpa marknadens strukturella brister, Åtgärder för höghastighetsleder till sjöss (även kallade sjömotor- vägar), varmed avses nyskapande åtgärder för att överföra mycket stora godsmängder från väg till sjöfart eller till en kombination av vattenburen transport tillsammans med andra transportslag i syfte att uppnå högfrekventa intermodala sjötransporter. Åtgärderna ska som regel följa de transeuropeiska nätverken såsom de är definierade i och rådets beslut nr 1692/96/EG Trafikomställningsåtgärder, där syftet är att uppnå en omedelbar omställning av en del av vägtrafiken till andra transportsätt, genom startstöd till nya transporttjänster som avser annat än vägtransport och till befintliga transporttjänster om detta leder till ytterligare överflyttningar, Trafikundvikande åtgärder, där syftet är att integrera transport i produktionslogistiken för att över tiden undvika vägtransporter och bibehålla en generell produktionsnivå och arbets- tillfällen i EU territoriet. 3Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1692/2006 av om inrättande av det andra om beviljande av ekonomiskt gemenskaps- stöd till förbättring av godstransportsystemets miljöprestanda () och om upphävande av förordning (EG) nr 1382/2003 EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar Åtgärder för gemensamt lärande, där syftet är att förbättra samarbetet med strukturella optimeringsmetoder och procedurer i godstransportkedjan med hänsyn taget till logistikens krav. åtgärder ska omfatta transporter mellan minst två medlemsstater eller mellan en medlemsstat och ett angränsande land och genomföras av minst två parter etablerade i var sin medlemsstat eller i en medlemsstat och i ett angränsande land. riktar sig i första hand till näringslivet och ansökningar om EU-bidrag skickas direkt till EACI. Svensk kontaktpunkt för är Vinnova5. Interreg IV är ett av EU:s s.k. strukturfondsprogram och ett viktigt verktyg i EU:s sammanhållningspolitik. EU:s sammanhållnings- politik syftar till att minska de ekonomiska och sociala skillnaderna mellan EU:s medlemsstater, men i genomförandet av politiken spelar den regionala nivån en central roll. I takt med utvidgningen ökar antalet medlemsstater och regioner inom EU och kravet på territoriell sammanhållning inom unionen blir ännu tydligare. Under den nya strukturfondsperioden för åren 2007–2013 har därför territoriellt samarbete över nationsgränser prioriterats i EU:s budget och fått ett utökat anslag. Syftet med territoriella samarbeten är att skapa gynnsamma förutsättningar för ökad sysselsättning och konkurrenskraft i EU:s regioner och att genom samarbete mellan länder bättre försöka utnyttja den potential och dynamik som ländernas olika samhällssystem, regelverk, traditioner och kulturer utgör. Det finns tre olika sorters samarbeten. Gränsöverskridande program (A-program): Det gränsöver- skridande samarbetet sker över en landsgräns eller maritim gräns och vanligtvis mellan två eller tre länder. Syftet är att genom aktiva och strategiska åtgärder utveckla en attraktiv gränsöverskridande region. Dessa program kallas för Interreg A-program. Grund- läggande för de gränsöverskridande programmen är att de har en stark lokal och regional förankring. Transnationella program (B-program): I de transnationella programmen sker samarbetena mellan en grupp av länder i större EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar I de transnationella programmen sker samarbetet ofta på en mer översiktlig strategisk nivå. Dessa program kallas för Interreg B-program, t.e.x Interreg , Interreg . Interregionalt program (C-program): Det interregionala programmet täcker hela . Regioner från hela Europeiska Unionen, och kan ingå i programmets projekt. Tyngdvikten för samarbetet läggs vid erfarenhetsutbyte och nätverksbyggande mellan regionala och lokala aktörer. Detta program kallas för Interreg C-programmet. Stöd från Interreg-programmen kan exempelvis sökas för gemensam regional planering över gränserna inom områden såsom tillgänglighet (transport, infrastruktur), miljö (ex. kustzons- planering, naturresurser, vattenrening), planering av bosättnings- mönster, turism och energi. Målsättningen är således bred. 15.4Översyn av TEN-T riktlinjerna och Såväl TEN-T som programmen står inför en förestående revidering efter innevarande programperiods utgång, det vill säga efter 2013. De förslag som presenterats av avseende ett framtida TEN-T bygger på ett system med två nivåer; ett övergripande mer omfattande nät som i princip motsvarar dagens TEN-T och ett stomnät som ska ersätta dagens prioriterade projekt. Förslag till metodologi för den framtida planeringen av TEN-T samt vissa idéer om förändringar i finansiering och andra styrinstrument för genomförandet har varit föremål för ett omfattande remissförfarande inom EU. Innan ett förslag till nytt program läggs fram av ska resultaten från de första två utvärderas. Möjliga utvecklingsvägar är enligt EU- kommissionen7 att fortsätta , utvidga eller att göra en ordentlig revidering av programmet. En utvidgning av nuvarande skulle kunna innefatta längre finansieringsperioder, nya finansierings- former genom exempelvis lån eller nya typer av åtgärder. 7 Presentation av (Head of Unit B.3 – Logistics, Co-modality, Motor- ways of the Sea and ) vid möte för EU-ländernas fokalpunkter för närsjöfart och sjömotorvägar, . EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar påbörjas en studie om efter 2013, följd av en remissrunda. I andra halvan av 2010 planerar för en halvtidsutvärdering som därefter ska gå ut på remiss. I mitten av 2011 planerar för ett meddelande och lagförslag om framtida . Utredningens bedömning: Ett införande av , och samt och i TEN-T riktlinjerna bedöms leda till att och hamn behöver klassas om från att vara TEN-T kusthamnar av kategori A till att var TEN-T inre vattenvägshamnar. En sådan åtgärd bedöms inte öka möjligheterna till att få EU-bidrag till infrastrukturåtgärder i dessa vattenvägar. Såväl som är TEN-T kusthamnar av kategori A. Möjligheten finns därigenom att söka EU- finansiering från TEN-T för studier och investeringsprojekt som syftar till att utveckla de infrastrukturella förutsättningarna för sjöfarten i och till dessa hamnar, från såväl sjö- som landsidan. , , samt och är inte utmärkta som inre vattenvägar i Bilaga 1 till TEN-T riktlinjerna, vilket är ett krav för att kunna söka EU-finansiering som inre vattenvägsprojekt. TEN-T riktlinjerna ställer särskilda krav på inre vattenvägar inom TEN-T. Om EU-finansiering skulle sökas för inre vatten- vägar ställs kravet att dessa ska uppfylla kraven för minst klass IV, vilket innebär möjlighet att trafikera med 80–och fartyg eller pråmar. Såväl Väner- som Mälarsjöfarten klarar detta dimensionskrav. uttrycks att dessa inre vattenvägar ska medge en senare uppgradering till klass Va/Vb, vilket för klass Va innebär passage av och fartyg eller pråmar samt för klass Vb passage av 172–och pråmar. För del utgör detta inte något problem. Utredningen har däremot svårt att bedöma marknadens behov, men kan konstatera att till utredningen konstaterat att ökad kapacitet för större fartyg är ointressant för närvarade, då kapaciteten i farleder och hamnar är anpassade till de förhållanden EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar som råder och det skulle kräva ytterligare investeringar i flera led för att effektivt kunna hantera större fartyg.. Som TEN-T kusthamn ges också möjlighet att i samverkan med partners i ett annat EU-land förbereda ett sjömotorvägsprojekt. Regionala utlysningar för sjömotorvägsprojekt finns öppna för såväl som . Möjligheten att i ett näringslivsdrivet konsortium ansöka om stöd för åtgärder inom ramen för finns också . Även om inre vattenvägar ges prioritet i den utlysning för som EACI arrangerade är det inget som hindrar att intressenterna som har ett intressant logistik- och transportupplägg presenterar det i kommande utlysningar. Den svårighet som finns i förordningen8 är de höga tröskelvärden för modalt skifte9 räknat i tonkm från lastbilstransporter till andra trafikslag. programmet har heller ingen målsättning att öka tillgängligheten eller ökad sammanhållning, utan det är bara modalt skifte som räknas. Interreg-programmet kräver normalt inte en klassning som inre vattenväg för att medfinansiering till intressanta projekt ska ges finansiering. Exempelvis har medverkat i tidigare EU- finansierade Interreg-projekt för inre vattenvägar, INLATRANS och INTRASEA. Ett införande av , och samt och i TEN-T riktlinjerna bedöms leda till att och hamn behöver klassas om från att vara TEN-T kusthamnar av kategori A till att var TEN-T inre vatten- vägshamnar. En sådan åtgärd bedöms inte öka möjligheterna till att få EU-bidrag till infrastrukturåtgärder i dessa vattenvägar. Bidragsprocenten för TEN-T inre vattenvägshamn och kusthamn är densamma. Syftet med att ge bidrag till TEN-T inre vattenvägs- hamn är att underlätta transporter mellan medlemsländerna. Då inre vattenvägar inte är sammanbundna med övriga medlemsstaters inre vattenvägar saknas ett s.k. europeiskt mervärde när det gäller utvecklingen av inre vattenvägar i . Det är därför, enligt utredningen, mer logiskt att de svenska hamnarna även fortsättningsvis klassas som kusthamnar så att syftet med att binda samman Sveriges kusthamnar med andra medlemsstaters kusthamnar kan tillgodoses. Viktigt att notera är också att vid en 8Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1692/2006. 9Med modalt skifte avses byte av transportslag. EU-finansiering för utveckling av inre vattenvägar omklassning av TEN-T kusthamn av kategori A till inre vatten- vägshamn skulle möjligheten till sjömotorvägsprojekt försvinna. Nedan görs en bedömning av konsekvenser av utredningens förslag i enlighet med bestämmelserna i kommittéförordningen (1998:1474) samt i enlighet med 6 och 7 §§ förordningen (2007:1244) om konsekvensutredning vid regelgivning. Om de föreslagna åtgärderna innebär kostnader för privata företag ska, enligt utredningsdirektiven, samråd ske med Närings- livets regelnämnd. Syftet med om inre vattenvägar är att integrera de inre vattenvägarna i det europeiska transportsystemet och att skapa goda förutsättningar för ytterligare utveckling av denna sektor. Regelverket, som sammanlagt består av ett tjugotal förordningar och direktiv, kan delas in i tre huvudkategorier; -främjande av en fungerande inre marknad för internationella transporter på inre vattenvägar med fri konkurrens, -harmonisering och ömsesidigt erkännande av regler för att yrkesmässigt bedriva transportverksamhet, -gemensamma regler gällande teknik och säkerhet. Utgångspunkten för utredningen är, i enlighet med vad som följer av utredningsdirektiven, att analysera konsekvenserna av ett genomförande av om inre vattenvägar samt att föreslå författningsändringar för ett genomförande. En viktigt skillnad, i förhållande till de inre vattenvägarna på kontinenten, är att inre vattenvägar inte är förbundna med en annan medlemsstats inre vattenvägar. Det innebär att delar av regelverket inte berör , t.ex. det rörande strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten, gemensamma bestämmelser för transport av gods eller passagerare på inre vattenvägar mellan medlemsstater i syfte att införa frihet att tillhandahålla sådana transporter, harmoniserade flodinformationstjänster etc. Av samma anledning föreslår utredningen även att bestämmelser om särskilt tillstånd att utföra varutransporter inte ska införas i . 16.2Konsekvenser för sjösäkerheten och miljön Av utredningsdirektiven följer att utredningen parallellt med de lättnader som transportnäringen efterlyser ska beakta de förhållanden som råder i de berörda områdena med avseende på sjösäkerhet och miljökonsekvenser. Ur sjösäkerhetsperspektiv skiljer sig förhållandena på och från de inre vattenvägarna på kontinenten. Dessutom är de nämnda sjöarna tillsammans med anslutna vattenområden råvattentäkter för sammanlagt ca 2 miljoner människor. Utredningens analys i avsnitt 8 av och rådets direktiv /87/EG om tekniska föreskrifter för fartyg i inlandssjöfart ger vid handen att säkerhetsnivån när det gäller tekniska krav är högre och i andra fall lägre än nu gällande svenska bestämmelser vilket bl. a. kan påverka myndigheter som ansvarar för räddningstjänst. De teknikområden där säkerhetsnivån är betydligt lägre än nu gällande svenska regler är främst konstruktivt brandskydd på lastfartyg, möjligheten att gå med öppna lastrum och krav på dubbelbotten/dubbelskrov. Direktiv /87/EG medger visst utrymme för medlemsstaterna att anta ytterligare tekniska krav vilket i någon mån kan åtgärda de säkerhetsbrister som uppkommer, dock inte helt och hållet. Konsekvensen är därför att på vissa områden, när det gäller de tekniska kraven på fartyg i inlandssjöfart, kommer dessa att vara lägre än i förhållande till motsvarande svenska bestämmelser. Viktigt att påpeka i detta sammanhang är att de sjöområden som direktivet är tillämpligt på inte täcker in fartområde C.