sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — En uttaxering utgör för övrigt ett undantag från FL om att medlemmar inte svarar personligen för företagets förpliktelser. Uttaxering förekommer alltså inte i ekonomiska föreningar i all- mänhet. Sådant är därför inte beaktat i bestämmelser i 10 kap. FL om utdelning och annan användning av föreningens egendom, vilka ska tillämpas av livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst. En uttaxeringshantering parallellt med en överskottshantering enligt 10 kap. FL torde därför förutsätta någon typ av särregler i FRL. Vi kan dock inte se några sakliga motiv för sådana särregler för liv- försäkringsföreningen som får dela ut vinst. Visserligen kan en uttaxering vara en av flera nödvändiga förut- sättningar för att en livförsäkringsförening ska kunna få dispens från vissa bestämmelser i försäkringsrörelselagen. Detta är dock inte ensamt ett tillräckligt skäl för att öppna upp för en oklar överskottshantering i nämnda företag. Överskottshanteringen i livförsäkringsföreningar som inte får dela ut vinst bygger på en självfinansiering från försäkringstagarna. I sådana fall är en uttaxering från dem med stöd av villkor i stadgarna när företaget inte kan infria försäkringsfordringar inte lika främmande ur överskottssynpunkt (jfr2009/10:246 s. 288). Om sådana villkor skulle förekomma i livförsäkringsföreningar bör de givetvis beaktas i de överskottsriktlinjer som ska upprättas enligt våra förslag (se 5.4.2). Mot denna bakgrund föreslår vi att uttaxering inte ska få ske i livförsäkringsföreningar som inte får dela ut vinst. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag 5.7.9Ytterligare anpassningar av förutsättningarna för olika former av riskkapital Bedömning och förslag: Den avgränsning av olika kapital- anskaffningsformer som vi tidigare föreslagit säkerställer en god samordning med våra tidigare förslag om överskottshanter- ingen. För att inte försämra företagens möjligheter att använda kapital som riskkapital enligt solvens II-reglerna bör dock vissa förändringar göras i förutsättningarna för olika finansierings- former. Möjligheterna för ömsesidiga försäkringsbolag och livför- säkringsföreningar att använda garantikapital som riskkapital förbättras. Detta sker genom slopandet av dels återbetal- ningskravet så snart kapitalet inte längre behövs, dels vinst- utdelningbegränsningar för utbetalning av räntan på kapitalet. Möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag och för- säkringsföreningar som får dela ut vinst att använda förlags- insatser som riskkapital förbättras genom att nuvarande begränsning i FRL till storleken på övrigt eget kapital utgår. Nuvarande begränsning till ringa upplåning slopas i upplåningsreglerna för livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst i fråga om upplåningens omfattning. Där ska endast gälla de upplåningsbegränsningar som följer av förbudet mot försäkringsfrämmande verksamhet. Skälen för bedömningen och förslaget: Förenligheten av olika finansieringsformer med överskottshanteringen i övrigt Tillåtna former för upptagande av externt villkorat riskkapital bör inte bara bero på om företaget får dela ut vinst eller inte respektive om de förekommer i motsvarande svenska företag i allmänhet. De former som får användas och vilka förutsättningar som ska gälla för olika finansieringsformer bör även vara förenliga med företagets överskottshantering i övrigt. Såsom tidigare framgått får livför- säkringsföretag enligt vårt förslag tillämpa antingen en överskotts- hantering enligt huvudförslaget med utgångspunkt FRL eller också en överskottshantering enligt optionerna med utgångs- Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag punkt i ABL för hybridbolag respektive FL för ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Även möjligheten att ta upp ägarkapital i ömsesidiga livförsäkringsbolag och livför- säkringsföreningar bör endast få ske om det är förenligt med den överskottshantering livförsäkringsföretaget väljer. Förutsättningarna för upptagande av och användning av externt riskkapital i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag måste alltså avgöras med hänsyn till de regler som vi föreslår för upptagande av och användningen av försäkringstagarnas överskott som är före- tagets riskkapital, vara sig försäkringstagarna svarar för risk- kapitalet i rollen som försäkringstagare eller ägare. Det är varken möjligt eller lämpligt att avgöra dessa frågor isolerat från varandra. Redan de förslag vi lämnat ovan om ändringarna i överskotts- hanteringen för försäkringstagarnas riskkapital ger anledning att se över reglerna om användning av externt riskkapital. Det finns först anledning att behandla om inte externt villkorat riskkapital i form av vinstandelslån och kapitalandelslån samt förlagsinsatser enligt FL bör få användas trots att företaget i övrigt tillämpar en överskottshantering som bygger FRL. Det skulle enkelt kunna uppnås genom att det enskilda företaget tar in regler i bolagsordningen eller stadgarna om att vinstutdelning enbart få ske till de externa finansiärer som skjutit till kapitalet. Ingen utdelning av vinst enligt FL skulle dock ske till försäkrings- tagarna, utan dessa skulle alltjämt få del av överskott genom en återbäringshantering enligt FRL. Vidare skulle företaget i avtal med externa finansiärer i alla ömsesidiga livförsäkringsbolag och försäkringsföreningar mer fritt kunna bestämma hur överskott och underskott ska fördelas genom vinstdelning mellan för- säkringsföretaget och externa finansiärer. Eftersom detta kräver nya och ändrade villkor i bolagsordningen eller stadgarna krävs i praktiken godkännande. Genom denna ordning skulle försäkringstagarnas anspråk på överskott tillvaratas. En sådan ordning som skisserats innebär i praktiken att enskilda företag mer fritt skulle kunna välja olika former för extern finansiering och överskottshantering i det enskilda fallet. Ett ömse- sidigt livförsäkringsföretag skulle exempelvis kunna ha garantikapital, vinstandelslån, kapitalandelslån och förlagsinsatser i form av nominella insatser från externa investerare med rätt till ränta och/eller vinstutdelning. skulle försäkringstagarnas riskkapital i likhet med tidigare samlas upp i en mer ofördelad överskottsfond som i första hand ska användas för förlusttäckning, Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag men också kunna användas för återbäring genom särskilda beslut om det framgår av stadgarna. Visserligen förhindras inte en sådan ordning av gällande FRL. I förarbetena antyds rent av att en sådan ordning skulle vara möjlig (se prop. 2009/10:246 s. 317–319). Frågorna om tillåtna finansierings- former och framför allt hanteringen av överskott i ömsesidigt verksamma livförsäkringsföretag har emellertid överlämnats till utredningen. Såsom tidigare framgått saknas också regler om vinstandelslån och kapitalandelslån i ekonomiska föreningar i allmänhet. Såvitt vi känner till förekommer inte sådana finansieringsformer där. Detta talar starkt emot att vinstandelslån och kapitalandelslån ska tillåtas i ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. I eko- nomiska föreningar i allmänhet finns inte heller någon motsvarig- het till garantikapital eller verksamhetskapital, vilket kan bero på att förlagsinsatser bedömts räcka för att tillgodose behovet av extern riskkapital. En anpassning till en överskottshantering enligt FL är alltså ett annat skäl för att vinstandelslån och kapitalandelslån bör begränsas till livförsäkringsaktiebolag och garantikapital de senare formerna för externt riskkapital till ömsesidiga för- säkringsbolag och försäkringsföreningar som inte får dela ut vinst. De begränsningar som vi tidigare föreslagit för nu nämnda finansi- eringsformer är helt enkelt bäst förenliga med de överskottsregler som företaget i övrigt ska tillämpa. Vad som ovan angetts för vinstandelslån och kapitalandelslån är relevant även för förlagsinsatser. Enligt våra utgångspunkter (se avsnitt 5.8.1) bör även överskottsreglerna för externa finansiärers riskkapital i ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag vara så enkla och tydliga som möjligt och ansluta till förutsättningarna för använd- ningen av motsvarande former av externt riskkapital i företag i allmänhet. De bör också i hög grad framgå redan av lag. I grunden bör de utgå från principen att de som bidrar med mest riskkapital och står störst risk ska ha kompensation för detta. Om ett företag har riskkapital från flera källor är det särskilt viktigt att överskottshanteringen sker öppet och att värdeöver- föringar som innebär kompensation för bidraget till riskkapitalet sker på samma sätt och i samma former, särskilt om en av de som bidragit har rätt till vinstutdelning. Av bl.a. detta skäl är det enligt vår mening olämpligt att i ett och samma företag ha en överskotts- hantering sim bygger FRL – där försäkringstagarna får kompensation för sitt bidrag till riskkapitalet genom en mer eller Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag mindre diskretionär återbäringshantering – jämte en parallell över- skottshantering enligt FL med bundna och fria fonder – där finansiärerna får kompensation för sitt villkorade riskkapital genom en mer eller mindre diskretionär vinstutdelning. Sådana mer permanenta former av riskkapital som bygger på vinstutdelning bör förutsätta att företaget tillämpar en över- skottshantering enligt ABL för livförsäkringsbolag och FL för ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Det senare är alltså främst motiverat för att försäkringstagarnas riskkapital ska tydlig avgränsats som ägarkapital med ett riskkapitalskydd enligt FL och öppet visa huruvida vinstutdelning sker i samma mån till båda kategorierna av finansiärer av riskkapital i förhållande till risk- kapitalets storlek. Problemet består i att det externa riskkapitalet medför rättig- heter i överskott som ska tillgodoses genom vinstutdelning i för- hållande till tillskjutet förlagskapital. Varken vinstandelslånet, kapitalandelslånet eller förlagskapitalet löper emellertid någon risk för att tas i anspråk för förlusttäckning i den löpande verksamheten förrän hela konsolideringsfonden har tagits i anspråk för förlust- täckning (jfr aktiekapital i hybridbolag). I nuvarande förarbets- uttalanden till FRL behandlas inte sådana aspekter, utan endast fallet vad som händer om bolaget går i konkurs eller likvidation. De problem som identifieras i förarbetena godtas med hänvisning till att det är stämman, där försäkringstagarna är representerade direkt eller indirekt, som slutligt tar ställning. De problem i den löpande överskottshanteringen som vi pekat på beror i grunden på att i ett och samma bolag måste vissa över- skott hanteras enligt FL för att ligga till grund för vinstutdelning till externa intressenter, medan andra överskott måste hanteras enligt FRL i en konsolideringsfond för att ligga till grund för förlusttäckning och, i vissa fall, återbäring till försäkrings- tagarna. Företagen kommer således att tillämpa dubbla regleringar med helt olika utgångspunkter för hantering och fördelning av överskott och underskott mellan försäkringstagare och externa investerare. Detta skulle ge upphov till nya problem utöver de som är förenade med en hantering av över- skott eller underskott mellan olika försäkringstagargrupper i ömse- sidigt verkande livförsäkringsföretag. Sammantaget skulle detta inte bara försvåra utan rent av omöjliggöra en rimlig genomlysning och försägbarhet i företagets överskottshantering. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag Anpassningar bl.a. för att inte försämra försäkringsföretagens finansieringsmöjligheter i sak Slopande av möjligheterna att ta upp förlagsinsatser i ömsesidiga försäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som inte får dela ut vinst innebär en viss försämring jämfört med dagens regler, eftersom reglerna för den form som tillåts, kräver återbetalning så snart kapitalet inte behövs. Det bör beaktas genom att nämnda återbetalningskrav slopas. Vi föreslår därför en sådan ändring såväl för livförsäkringsaktiebolag som ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar. Företagen får därmed större möjligheter att bestämma när återbetalning ska ske och kan mer långsiktigt trygga ett kapitalbehov med externt riskkapital (på motsvarande sätt som om de fått använda förlagsinsatser enligt FL). Vi bedömer sam- tidigt att samtliga försäkringsföretag och dess delägare eller dess fullmäktige kommer att ha ett egenintresse av att begränsa tiden så att den inte blir längre än vad som är befogat ur riskkapital- synpunkt. gäller vinstutdelningsbegränsningar enligt lag för utbetal- ning av ränta på garantikapital. Vårt förslag i övrigt innebär emellertid att företag inte ska blanda överskottsregler enligt FRL och FL. Enligt vår mening bör företaget ha lättare att attrahera riskkapital om begränsningen tas bort. Det kan också ifrågasättas vilken nytta det gör att tillämpa vinstutdelningsregler för viss transaktion på ett företag som i övrigt inte får dela ut vinst. Av dessa skäl bör den angivna vinstutdelningsbegränsningen för utbetal- ning av ränta på garantikapital tas bort. Däremot bör spärren för återbetalning av själva garantikapitalet kopplad till kapitalbasreglerna behållas. Detta förstärker garantikapitalets ställning som risk- kapital. Enligt våra utgångspunkter ska ömsesidiga livförsäkringsbolag och livförsäkringsföreningar som får dela ut vinst tillämpa över- skottsreglerna i FL utan särregler. Trots detta anser vi att den i FL angivna begränsningen för storleken på förlagsinsatser (kopplad till medlemsinsatsernas storlek) inte bör gälla för dem. Detta under- lättar för sådana företag att anskaffa externt riskkapital (på mot- svarande sätt som om de hade fått använda garantikapital där ingen beloppsgräns finns). Gällande begränsning i FRL relaterat till före- tagets eget kapital är även mindre lämplig med hänsyn till att vill- koren för riskkapitalet bör kunna utformas så att dessa anknyter till överskott enligt överskottsreglerna i FRL eller, framför allt, kapital- Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag behovet enligt solvens II-reglerna. Vi beaktar också att nuvarande begränsning för förlagsinsatser i FL föreslagits borttagen i förslaget till ny föreningslag. I livförsäkringsföretag som får dela ut vinst bör, som en konsekvens av det anförda, endast finnas de begränsningar som kan följa av det på grundade förbudet mot för- säkringsfrämmande rörelse. Risken och kostnaderna för en ökad upplåning kommer därmed att tynga ägarnas riskkapital utan att äventyra försäkringsfordringarna. Vi bedömer att bestämmelserna om vilka ändamål som upp- låning är tillåten för inte avviker på något avgörande sätt från EU- rätten. Bestämmelserna för tjänstepensionsverksamhet överens- stämmer närmast helt med tjänstepensionsdirektivet. Enbart när det gäller begränsningen att upplåningen ska vara ringa om inte annat medges av avviker FRL från EG-rätten. Vi föreslår därför att denna gräns inte ska gälla för liv- försäkringsföretag som får dela ut vinst. Detta torde underlätta deras möjligheter att anskaffa lån som riskkapital. Det öppnar dock möjligheter att finansiera försäkringsverksamheten genom att använda en checkkredit eller s.k. kreditlinor för att finansiera driften om företag som får finansiella problem. Som exempel kan nämnas att ett fondförsäkringsföretag med en stark solvens kan, om kapitaltillgångarna inte är snabbt realiserbara, hamna i likviditetsbrist när prognostiserade intäkter uteblir eller att man måste göra stora externa utbetalningar i form av skatteinbetal- ningar eller skadestånd. Om ett sådant företag använder sig av krediter för att driva verksamheten vidare, och om företaget ägs av ett ömsesidigt verkande företag, överförs risken för denna upp- låning till försäkringstagarna i moderbolaget. Detta förslag förut- sätter emellertid att företaget ska tillämpa solvens II-regleringen i solvenshänseende som på ett bättre sätt än gällande reglering beakta alla åtaganden och risker i ett försäkringsföretag. Konsekvenser av våra förslag om upptagande av externt villkorat riskkapital och annan kapitalanskaffning En genomlysning av ett ömsesidigt försäkringsföretags överskotts- hantering försvåras om det i ett och samma företag kan förekomma flera former av externa kapitalinsatser vilka inte har någon tydlig i lag angiven företrädesordning sinsemellan i en likvidation eller Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag Gällande FRL förhindrar inte att ett ömsesidigt för- säkringsbolag eller en försäkringsförening, utöver garantikapital respektive verksamhetskapital, emitterar vinstandelslån, kapitalandelslån och förlagsinsatser. Reglerna bygger på att före- trädesrätten sinsemellan skulle bestämmas genom avtal med de enskilda investerarna. Av sakrättsliga skäl är det enligt vår mening viktigt att finansieringsformerna begränsas och att företrädes- ordningen mellan kvarvarande finansieringsformer sinsemellan framgår på förhand genom olika lagbestämmelser. Vi anser också att det kan uppkomma betydande svårigheter för att styra praxis för överskottshanteringen i en lämplig riktning enbart genom kontrollen av villkoren för olika slag av externa riskkapitalinsatser i bolagsordningen eller stadgarna. Det finns därmed en påtaglig risk för att olika ömsesidiga försäkrings- bolag och försäkringsföreningar företag utvecklar egna varianter av hybridinstrument och överskottsregler som är lika många som antalet berörda företag. En sådan utveckling är inte till fördel för försäkringstagare, investerare eller försäkringsbranschen i stort. Vårt förslag innebär i stället att man i lag begränsar formerna för upptagande av externt riskkapital till de som former som är lämp- liga med hänsyn till associationsformen och den överskotts- hantering som företaget väljer. Vidare föreslås slopande av lag- begränsningar som vi bedömer försämrar möjligheterna att använda externt kapital som långsiktigt riskkapital i kapitalbasen enligt nya solvens II-regler. Om försäkringstagarna har ett tydligt anspråk på riskkapital i rollen som ägare ska riskkapitalskyddet i stället tillgodoses genom vanliga överskottsregler i ABL, när det är ett aktiebolag, respektive FL, när det är ett ömsesidigt försäkringsbolag eller försäkrings- förening. Även i de två senare företagsformerna ska skyddet för försäkringsfordringarna alltså vara minst lika starkt som i ett vinst- utdelande livförsäkringsaktiebolag och riskkapitalskyddet tillgodo- ses genom vanliga associationsrättsliga regler i FL. För ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar som inte får dela ut vinst stärks garantikapitalets och verksamhets- kapitalets ställning som riskkapital genom borttagande av lagkravet på återbetalning när kapitalet inte behövs i rörelsen. Ett sådant latent krav på återbetalning försvagar ställningen som riskkapital och vi bedömer att delägarna och dess representanter i form av fullmäktige på stämman knappast har intresse av att behålla det Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag externa riskkapitalet längre än nödvändigt. Däremot bör behovet för försäkringsrörelsen alltjämt behållas som en nödvändig förut- sättning för upptagande av garantikapital respektive verksamhets- kapital under löpande verksamhet. Även kravet på prövning för återbetalning av garantikapital och verksamhetskapital bör behållas. Vi bedömer att den senare prövningen inte bara är till fördel för försäkrings- tagarna utan också till fördel för klassificeringen av kapitalet i solvens II-sammanhang. Borttagandet av vinstutdelningsbegränsningarna för ränta på garantikapital bedöms förbättra möjligheterna för berörda företag att betala avkastning till externa investerare på tillhandahållet risk- kapital. Därigenom torde det bli lättare att anskaffa nödvändigt riskkapital under rörelsens gång. Borttagandet av möjligheten för ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar att ta upp vinstandelslån och kapital- andelslån bedömer vi inte får några praktiska konsekvenser. Som tidigare framgått kan berörda företag i varje fall ta upp garanti- kapital om behov finns och slopandet av begränsningar där får här fattas något? I samtliga livförsäkringsföretag ska det också, liksom , finnas möjligheter att anskaffa externt villkorat riskkapital genom emittering av förlagslån. Enligt vår mening bör villkoren för ränta i sådana lån, inom vissa ramar, kunna kopplas till storleken på överskott enligt FRL, redovisad vinst eller behovet av kapital enligt solvens II-reglerna, utan att det är fråga om vinstutdelning i lagens mening. Vårt förslag att slopa begränsningen för ringa upplåning för liv- försäkringsbolag som får dela ut vinst innebär förbättrade förut- sättningar för dessa att använda förlagslån. Sammantaget bedömer vi att våra förslag om kapitalanskaffning förbättrar de svenska livförsäkringsföretagens möjligheter att anskaffa externt riskkapital som kan räknas in i kapitalbasen enligt nya solvens II-regler trots att finansieringsformerna begränsas för olika företagsformer. För hybridbolag förändras inte reglerna och förbättrade möjligheter för sådana företag att anskaffa kapital förutsätter att företaget ombildas till ett vinstutdelande företag. Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag 5.8Anpassningar av regler om överskottsfonder Förslag: Det klargörs i FRL att en konsolideringsfond enbart får förekomma i ömsesidiga försäkringsbolag och försäkrings- föreningar som inte får dela ut vinst samt att endast livför- säkringsaktiebolag som får dela ut vinst får ha en reservfond. Det klargörs vidare att endast ömsesidiga försäkringsbolag och försäkringsföreningar som tillämpar optionen och därmed får dela ut vinst ska ha sådana överskottsfonder som framgår av FL. Bakgrund: Ett ömsesidigt livförsäkringsbolag ska enligt FRL ha en konsolideringsfond (se 12 kap. 70 § FRL). Bestämmelsen är inte i sig begränsad till icke-vinstutdelande livförsäkringsbolag. Bestäm- melsen torde därmed avvika års FRL där inrättandet av fonden var begränsad till bolag som inte får dela ut vinst (se 12 kap. 9 § FRL). Genom att 5 kap. 4 § 1 ÅRFL anger att en konsolideringsfond enbart kan finnas i livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst torde dock, på grund av redovisningsreglerna, samma ordning som tidigare ändå gälla, nämligen att en kon- solideringsfond enbart får finnas i ömsesidiga livförsäkringsbolag som inte får dela ut vinst. En livförsäkringsförening ska enligt FRL ha en konsoliderings- fond. Fonden får sättas ned bara för att täcka förluster eller för ett annat ändamål som anges i stadgarna, och en sådan nedsättning får bara beslutas av föreningsstämman (13 kap. 22 § FRL). Bestäm- melsen är inte i sig begränsad till icke-vinstutdelande livför- säkringsföreningar. Genom att 5 kap. 4 § 1 ÅRFL anger att en konsolideringsfond enbart kan finnas i livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst torde dock, på grund av redovisningsreglerna, samma ordning som för ömsesidiga försäkringsbolag gälla, näm- ligen att en konsolideringsfond enbart får finnas i livförsäkrings- föreningar som inte får dela ut vinst. Skälen för förslaget: I förarbetena till FRL framhålls att åtgärder även utanför det associationsrättsliga området kan vara erforderliga för att främja möjligheterna till försäkringstagarnas inflytande. Krav på en åtskillnad mellan försäkringstagarnas medel och försäk- ringsföretagets riskkapital är ett sätt att uppnå ett bättre skydd för försäkringstagarna. I det sammanhanget betonades dock att en reformering av detta slag hör samman med hanteringen av överskott i alla former av försäkringsföretag som drivs enligt Överskottshantering i ömsesidigt verkande företag - överväganden och förslag ömsesidiga principer, vilket inbegriper icke-vinstutdelande försäk- ringsaktiebolag och försäkringsföreningar (prop. 2009/10:246 s. 305).