sou · H0B310d2 · 2012-05-02 00:00:00 — Men som (den ursprungliga) termen läsplatta antyder har den varit långt ifrån självklar och speciellt inte för Amazon. Kindle har ju på många sätt varit den läsplatta som drivit utvecklingen av e-böcker. Miljontals apparater har sålts i och är det många som menar att surf- och läsplattan kommer att få sitt publika genomslag i . Amazons Kindle har i gjort bokläsande på skärm till en massföreteelse, och när den introducerades var den tänkt (och lanserad) som ett slutgiltigt substitut för boken. Givetvis finns det förelöpare; från sent 1960- tal brukar exempelvis ibland lyftas fram som den första e-läsaren. Kindle var dock på många sätt den första apparat som marknadsfördes mot potentiella bokälskare. Dels insåg Amazon tidigt att förenklad konsumtion av e-böcker kunde innebära stora intäkter, därav en gratis 3G-uppkoppling till för att underlätta spontana bokinköp. Dels fick Kindle den teknologiska effekt att andra företag (både i och internationellt) påbörjade produktion av läsplattor. har läsplattan inte bara fått ett gradvist genomslag i , den har också ändrat skepnad och kompletterats med beteckningen surfplatta. Uppskattningar gör gällande att av befolkningen nu har tillgång till en läs- eller surfplatta, och med all sannolikhet kommer den siffran att stiga snabbt (Findahl 2011). Hårdvarutillverkare av olika slags stationära och mobila datorkloner är på många sätt lika skickliga på att producera begär efter nya apparater som den tekniska utvecklingen är rasande snabb. Knappt någon förvånar sig längre över den som byter dator , ett beteende som vore otänkbart gällande tv-apparater. Att skapa en avsättningsmarknad för ständigt nya och uppgraderade (men ganska lika) versioner av datorer, mobiler och läs- och surfplattor är IT- industrins tveklöst största framgång det . Följden är att olika aktörer konkurrerar om ett lika nytt som lukrativt konsumtionsbeteende, och Kindle Fire är såtillvida en direkt utmanare till iPad. Amazon är inte känt för att vara öppet med försäljningsstatistik, men det ryktas om en kvarts miljon förhandsbeställda exemplar – siffror som väl matchar . Amazon säljer böcker för miljarder dollar och euro, och den ursprungliga Kindle var stilenligt tänkt som en produkt för strikt e-läsande. Ingen mail, inget surfande, inga distraktioner, utan enbart bokläsande från en svart-vit bokliknande skärm. Förlags- och mediebranschen var (och är nog alltjämt) inte helt övertygad om detta koncept, och som kontrast lanserades Apples surfplatta iPad som en multimedial apparat med i princip samma funktionaliteter som en vanlig dator. iPad har varit en formidabel framgång; med miljontals sålda surfplattor har skapat en helt ny tablet-marknad som man dominerar. Man har emellertid haft svårt att konkurrera med Amazon beträffande just bokläsande; Apples bokaffär iBooks har exempelvis varit långt ifrån succéer som iTunes eller App Store. På hittar man (nästan) allt – beställs mer än 70 produkter av företaget online – men Amazon är alltjämt synonymt med böcker, och den ursprungliga Kindle-läsaren har alltså hittat ett marknadssegment för den läsande bokkonsumenten som ingen annan förmått rucka på. Rivaliteten mellan Amazon och har många dimensioner, men gemensamt är att dessa multinationella företag (tillsammans med Google och Facebook) dominerar framtidens innovationsekonomi i kraft av såväl distribution av innehåll som produktion av hårdvara. De befinner sig alltså långt ifrån förlagsbranschen, men sätter likväl agendan för bokens framtid – och de är teknikföretag styrda av geeks. Kodknackande och knappast litterär smak regerar, men vad det egentligen innebär är ännu svårt att avgöra. Vad som emellertid står klart är att boken framstår som en medieform bland andra. Att denna urgamla medieform genomgått en remarkabel förändring med lika flytande som upplösta gränser mellan bok och numerisk icke-bok, om så i strömmande skepnad eller robotförfattad av en algoritm, kommer därför måhända inte som någon överraskning. Den allra senaste utvecklingen är ändå häpnadsväckande; så kallade robotförfattare, som exempelvis . Parker – som själv betecknar sig som den mest publicerade författaren i planetens historia – har enligt just Amazon skrivit inte mindre än 100 000 böcker. I stort sett varje mening i dessa böcker finns dock redan på nätet. Det handlar om mjukvara som samlar in fakta från exempelvis och automatiskt förpackar denna information till en beställbar digital bok – ett litterärt kretslopp om något – som både väcker frågor om bokens natur, och ibland köps in av bibliotek. På finns till exempel Parkers Plagiarism, en talande titel i sammanhanget. Robotförfattare utgör ett slags extremt exempel i den pågående diskussionen om vad en bok numera är för något. Överflödet av text online har visserligen inte specifik bäring på bokmediets utveckling, men med tanke på att vi alla (som en effekt av nätet) skriver alltmer – poängen med miljoner bloggar, som framhållit, är inte att de läses utan att de skrivs – så framstår excess, redundans och kontinuerlig kopiering som termer (eller begrepp) som en diskussion kring boken som samtida medieform inte kan (eller bör) undvika. Somliga har rentav tagit den nya situationen ad notam; ger exempelvis en universitetskurs kallad Uncreative Writing på University of , där studenter straffas när de visar ens en tillstymmelse till originalitet eller kreativitet. Istället belönas de för plagiat, identitetsstöld, återanvändning, textplundring och ren stöld av textmaterial online, och som Goldsmith (2011) noterar: not surprisingly, they thrive. har det digitala läsandet också blivit alltmer differentierat. Mediehistoriskt har tidningsläsande exempelvis alltid varit spritt geografiskt i rummet, och med digital och mobil teknik har denna tendens tveklöst accentuerats. Olika smartphones med iPhone i spetsen används av väldigt många människor som deras närmast primära läsverktyg; det räcker med att se sig omkring på bussen eller tunnelbanan för att inse att boken och tidningen fått konkurrens av många skärmteknologier. heter exempelvis ett intressant bokprojekt som just försöker få korn på läsandets nya mediala dimensioner. En utgångspunkt är att text (på skärm) alltmer framstår som bild, en annan hur snabba mediers hastighet de facto påverkar läsande (och skrivande). innehåller 82 bidrag – nätet kännetecknas ju inte av platsbrist – i ett försök att kartlägga hur information driver genom cyberrymden, och där det finns nya verktyg för läsande och skrivande som ständigt kombinerar samtidens multimediala mix på olika sätt (2011). Den stora förändringen (och utmaningen) som elektroniska texter (och böcker) innebär gentemot analoga format handlar såtillvida om begrepp som inramning, gräns eller kant. Digital text är alltid dynamisk, till skillnad från den klassiska bokens statiska textmassa. En traditionell bok består av en separat mängd text inom en väl avgränsad samling sidor. Bokens yttre kanter är gräns för dess innehåll, även om textens effekt och läsningens fantasi alltid verkat i ett slags motsatt riktning. Den ursprungliga Kindle försökte just simulera den analoga boken genom att inte dra nytta av det nätverk som apparaten var sammankopplad med, annat än som strikt försäljningskanal för nya och bokstavligen begränsade berättelser. Apples iPad (och Kindle Fire får man förmoda) är teknologier som verkar i en annan riktning. Poängen med iPad är ju att den skall fyllas med personliga funktionaliteter – om så i form av ny programkod eller medier – vilka enkelt kan laddas ned som appar. Bokläsande på iPad är därför inte någon separerad och isolerad aktivitet, åtminstone inte i teoretisk bemärkelse; mediekonsumtion innebär per definition att nätverket är ständigt närvarande. Funktionaliteten X-ray på Kindle Fire (som slår upp ord, namn och termer i en bok och länkar till information om dem) är ett annat illustrativt exempel på samma fenomen. Som öppet hypermedium är webben helt enkelt antitetisk mot bokmediets slutna universum. Det är inte med nödvändighet en teknologisk utveckling som måste bejakas, men den bör heller inte negligeras. Inte minst har den bäring på det sätt som produktion och konsumtion glidit samman online, vilket givetvis också påverkar hur man bör förstå vad en (digital) bok är för något och hur den kommer att utvecklas. Egen självpublicering är till exempel en möjlighet som många redan utnyttjar, även om aspirerande författare naturligtvis helst vill publicera sig i tryckt form. Det är visserligen svårt att få uppmärksamhet kring sina alster på nätet, men online är det lika enkelt att nå som . Andra menar, att likt öppen källkod som kontinuerligt byggs på, så bör förlagsbranschen i högre utsträckning inkorporera digitalt användande och återanvändande som en naturlig del i umgänget med digitala bokprodukter. Böcker i ett slags konstanta beta-versioner är möjligen inte speciellt attraktiva för konsumenter, men för läsande, skrivande och nya publiceringsformer i den digitala tidsåldern kommer nog denna slags produktionslogik att bli alltmer central (Lunenfeld 2011). I linje med den här typen av resonemang har hävdat att en elektronisk bok är en ren självmotsägelse. Att flytta en bok till en skärm på en uppkopplad läs- eller surfplatta är som att försöka sammanföra två oförenliga medieteknologiska storheter, menar han. I en svåröversättlig mening gör han följande påpekande: To move the words of a book onto the screen of a networked computer is to engineer a collision between two contradictory technological, and aesthetic, forces (2011). existerar det en kommersiell logik för vilken teoretiska spekulationer kring digitala böckers väsen är av liten betydelse. Många är de aktörer som helt oberoende (och oberörda) av digitala paradoxer tänker sig att satsa på e-böcker framöver, allt med sikte på en marknad som möjligen kommer att vara värd , även om e-böcker i ännu bara står för någon tusendel av den nationella bokförsäljningen. Senhösten 2011 lanserades e-bokhandeln , med tusentals noga utvalda titlar av svenska och internationella författare. Därtill presenterade Adlibris online nästan en ny, distinkt kategori för e-böcker med en lättnavigerad databas för att underlätta och förenkla inköp. Till skillnad från vanliga böcker som ställs på hyllan är ju e-böcker filer som indexeras i en databas för tillgänglighet. Det mesta talar för att e-boken i kommer att få sitt publika genomslag , åtminstone är det förlagsbranschens förhoppning. I en rapport från Netopia och påtalas just att e-boksmarknaden framöver kan ta i marknadsandelar från den tryckta boken (Svenska innehållstjänster 2011). Om det leder till ökad konsumtion av olika bokformer (och därmed ökat läsande) kan man bara spekulera. Visserligen finns det många konsumenter som önskar sig tillbaka till före e-boken, databasen eller läsplattan. Och precis som traditionellt tv-tittande inte förändrats nämnvärt trots on-demand webb-tv, kommer analogt bokläsande inte heller att göra det i första taget – men väl , vilket förlagsbranschen förstås är medveten om (därav behovet av nya digitala strategier). Medieutvecklingen backar nämligen inte. Det har den aldrig gjort, även om mediehistorien vittnar om mängder av felsatsningar och kortslutningar. Snarare funderar flertalet aktörer över vad som krävs för att boken, bokhandeln – eller för den delen – ska överleva och rentav blomstra i den digitala tidsåldern. Precis som musikbranschen utmanats av teknikföretag, där det främst varit som drivit utvecklingen med iTunes – liksom förstås fildelande från till The – så utmanas nu förlagsbranschen av nya mjuk- och hårdvaruaktörer. Amazon har med Kindle visat vägen och även boken kapitulerar så sakteliga inför nätets överväldigande kraft. Denna digitala omställning gör inte minst litteraturens mediala karaktär uppenbar, och i digital form är boken ett medium bland andra. Den spanska sajten 24symbols erbjuder till exempel strömmande böcker och utgör ett slags böckernas Spotify. Böcker på 24symbols kan (liksom låtar på Spotify) konsumeras gratis med reklam, men helst ska man förstås teckna ett månadsabonnemang – pengar som sedermera delas med förlag och författare. Ett lockande virtuellt utbud liksom social reading står i centrum, det vill säga möjligheten att läsa med vänner, dela med sig av favoritförfattare etc. Den här litteraturens spotifiering (som den ibland vanvördigt kallas) kommer inte bara att leda till kommersiella avbrott i ens läsande, vilket möjligen inte är så lockande. Musikbranschens digitala inverkan är också uppenbar i det nya konceptet boksinglar. Amazon Kindle Singles lanserades exempelvis som ett sätt ta betalt för längre I har bokförlaget på ett snarlikt sätt introducerat boksingeln och möjliggjort inköp av separata artiklar i antologier. Det är tre saker som Volante säger sig vilja testa med sitt boksingelkoncept: prissättning, bitkultur – konsumtion av kultur sker i allt högre grad i bitar och även bokbranschen kommer youtubifieras – samt long-tail-modellen, det vill säga, hur säljer man lite av ett ökat singel-utbud? Konceptet med boksinglar är ett lika experimentellt som ekonomiskt smart drag, givet att Volante också gör singlarna tillgängliga för e-lån genom Elib. Förlagets f-pris per är nämligen , medan Bibliotekstjänst har en fast taxa på (till förlag) för varje utlånad e-bok, som varje boksingel alltså (om)definieras till. Volante tjänar därmed dubbelt så mycket på låna ut en boksingel som på att sälja den. I debatten om lån av e-böcker brukar det ofta hävdas att utan en fungerande marknad för e-böcker så sker ingen förlagsmässig produktion av dem – och således produceras heller inga e-böcker för bibliotek att låna ut. Volantes digitala strategi går på tvärs mot denna logik, och tydligare kan knappast den digitala domänens paradoxala förlagsekonomi uttryckas. Att en enda bok kan styckas upp i delar, och på kuppen fortsatt betecknas som singulär e-bok (var och en för sig), är ett tecken på hur knepig (och trevande) den nuvarande bokdigitala situationen är. Volante är förstås inte ensamt om att pröva nya modeller för distribution och bokförsäljning; faktum är att släpper varje svensk nyutgiven bok i både tryckt form och som e-bok. finns det tecken på att den traditionella bok- och förlagsbranschens digitala oro (om det nu finns en sådan) kanske är obefogad. kom till exempel siffror som antyder att pappersboken alls inte är döende. Tillväxten på framför allt den amerikanska bokmarknaden har i stället varit betydande ; både pappersboks- och e-boksförsäljningen ökar. gäller den digitalt obevekliga (och internationella gångbara) prognosen att försäljningen av läs- och surfplattor kommer att stiga. 200 miljoner sålda läsplattor fram kommer möjligen att innebära en halvering av pappersförsäljningen av böcker, tidningar och tidskrifter. En skönlitterär e-bok på en surfplatta kan på många sätt vara en lika narrativt uppslukande läsupplevelse som att låta sig förföras av en vanlig bok. är det inte en taktil erfarenhet av samma slag, även om pekfingrets rörelse över den tryck-känsliga skärmen kan vara nog så fysiskt tilltalande. Det är främst denna förlust av bokens materialitet som många bekymrar sig över när litteraturen lanseras digitalt på bred front. Förvisso gäller förändringen inte bara böcker utan lika mycket andra medieformat. En snarlik digital ängslan hittar man i olika sammanhang, men teknikens möjligheter överväger i regel, fast det är oklart hur nya kommunikativa tilltal ska förverkligas. Inom de flesta mediebranscher famlar man , ibland nära nog blint, i syfte att försöka förstå vad det digitala egentligen gör med det egna medieformatet. Digitalisering verkar framför allt medialt gränsupplösande. Mediekonvergens är den term som ofta används, men i digital form kan medier också divergera – integrationen av sociala mediers nätverk i olika traditionella medieformat är ett exempel. På undrar man vad radio egentligen är och skriver initierade webböcker om journalistikens nya tilltalsformer. En miljon svenskar har till exempel laddat ner SR:s radioapp – alla kan inte bara lyssna på radio överallt, radioapparater finns numera i (nästan) var mans ficka (Benkö & 2010). En snarlik utveckling gäller den rörliga bildens område, och vad film är för något – och var man bäst ser den – är Svenska Filminstitutets stora problem (förutsatt att den inte fildelas). SVT i sin tur betraktar webben som televisuell default med Playtjänsten online som flaggskepp, även om den stora publiken (ännu) inte ändrat sina tittarmönster. Alla medier är sedan mer än digitala, och böcker är rentav den medieform som uttryckligen är post-digital. Alla böcker är skrivna och bearbetade, redigerade och producerade digitalt i en dator – för att tryckas i analog form på papper. Att det finns en upplevd skillnad mellan en analog bok och en digital version av samma text är dock uppenbart, det gäller inte bara e-böcker utan framför allt då texten uppgraderats för att exempelvis inkludera kontextualiserande information som i den extraordinära The av T. S. Eliots berömda dikt. Som påpekat existerar det faktiskt ingen definition av e-bok, och följaktligen finns heller ingen definition av bok som kan kallas för teknik-neutral (2011). att förstå vad en bok numera är för något behöver man emellertid inte fundera så mycket över exempelvis skillnaden mellan e-böcker och print-on-demand, eller mellan en ljudbok och en talbok (det existerar en skillnad mellan de senare). Det räcker med att titta på momssubventioneringen, vilken lär kosta staten 1,5 miljarder . utgår moms på böcker och tidskrifter, men momslagens definition av bok inkluderar inte digitala format (och heller inte ljudböcker). En e-bok är alltså belagd mervärdesskatt. Från förlagsbranschen har man länge bedrivit lobbyarbete för att den digitala bokmomsen skall skrotas, och det finns tveklöst något paradoxalt i att samma fil i digital eller analog (tryckt) form beskattas olika. Att bokbranschen vill ha mindre skatt på sina produkter är en sak, men gränslinjen går faktiskt inte, som det hävdas, mellan bok och e-bok. Snarare är det bokens roll (och funktion) som medium som utgör det verkliga problemet. Digitaliseringen av text innebär därför en betydande medial utmaning, vilket inte minst läsplattor som Kindle och iPad accentuerat, även om det existerar en närmast ontologisk skillnad mellan digitaliserad (äldre) text och digitalt född skrift. Den ena kan, i korthet, beskrivas som ett slags bildåtergivning, den andra är uppbyggd av kod, och skillnaden mellan dessa digitala grundformer kommer med all sannolikhet att accentueras framöver. Digitala återgivningar av inskannad text, i exempelvis PDF-format, ter sig alltmer olika de nya former av mediala iscensättningar som till exempel karakteriserar somliga bokappar. Det digitala dokumentformatet PDF (Portable Document Format), introducerat 1993 och ägt av Adobe, kan också tas som utgångspunkt för en diskussion kring digitala gränslinjer mellan bok, e-bok och andra medieformat. Alla digitala texter kan nämligen enkelt göras om till PDF-format; i en Apple-miljö räcker det med att trycka -P och spara vilken text som helst som PDF. På en läsplatta är det sedan ingen skillnad mellan att läsa en inköpt e-bok – i PDF-format, ePub är en annan historia – och vilken sparad PDF-text som helst. Detsamma gäller för en vanlig dator, men på en läsplatta blir denna e-bokseffekt så mycket tydligare. Det kan handla om en webbsida, en blogg, en wiki, eller en e-boks- utredning från , alla framstår de som ett slags e-böcker när de väl sparats i PDF-form. Lässkillnaden mot en reguljär e-bok är helt enkelt obefintlig, och på många sätt möjliggör datorn som universell kulturmaskin att formaten kan migrera, och att (nästan) all kod kan stöpas om till ett slags e-bok. Det finns alltså inte bara en skillnad mellan analog och digital text, och det räcker inte heller med att lyfta fram den digitala textens dynamiska natur. Snarare bör det poängteras att datorproducerade texter – det vill säga alla texter – numera potentiellt alltid handlar om information i ständig rörelse mellan olika format. Det ligger i det digitalas natur. Draget till sin spets finns det inte längre något innehåll, bara data och annan data – och dessa alfanumeriska textmassor rör sig . För att återknyta till momsdiskussionen ovan, skulle en upphävd traditionell moms på e-böcker (som förlagsbranschen länge yrkat på) därför innebära en ny och minst lika problematisk gränsdragning gentemot webben och andra digitala medieproduktioner. I ljuset av att många nyproducerade e-böcker och bokappar innehåller webblänkar och extramaterial (i stil med en dvdproduktion) ter sig en sådan utveckling som än mer bekymmersam. anordnade en större konferens om boken och det skrivna ordets framtid: The Book Tomorrow: the Future of the Written Word. Proklamationerna om bokens död har varit legio. Konferensen handlade dock snarare om hur webbens textflöden, läsandets förändrade natur och förlagsbranschens omstrukturering påverkar förståelsen av vad en bok egentligen är. Av den journalistiska bevakningen att döma var konferensens mest framträdande drag dess mediala natur. Givetvis fanns en konferensblogg för interaktiva kommentarer för åhörare på plats (och på nätet), därtill rullade bredvid varje talare ett flöde av inkommande tweets, och dessutom strömmades varje presentation live över webben som rörlig bild. I dont think that I spotted anyone reading a printed book, som en luttrad journalist uttryckte saken. Konferensens kanske mest intressanta presentation stod bokhistorikern för, och den handlade om olika slags missuppfattningar beträffande bokens natur. Boken är knappast död, menade han exempelvis, utan snarare är den väldigt levande; kommer en miljon titlar att publiceras. Darntons framträdande kan tydas på olika sätt, dock inte bokstavligen då hans presentation inte finns att läsa online. Däremot kan vem som helst titta på videoinspelningen av hans framträdande, och naturligtvis hade konferensen ordnat en YouTube-kanal. Under konferensfliken Recources är denna kanal alltjämt listad, tillsammans med olika webblänkar och egenhändigt uppladdade videos av bland andra Darnton – och detta alltså på en konferens som behandlade det skrivna ordets framtid. YouTube är nätets näst största sökmotor och rörlig bild börjar i så motto alltmer få karaktären av information (i stil med text). Ändå är webben fortfarande i första hand en textuell kommunikationsform, och kommer så att förbli under överskådlig framtid. Och dessutom är den ett slags textmedium eftersom nätet är uppbyggt av miljarder mil alfanumerisk kod, främst begriplig för datamaskiner. Den digitala textens mediala natur, om så i e-boks- eller bloggform, har såtillvida gradvis aktualiserats , framför allt i takt med att den flankerats av andra mediala flöden – vilka uppenbarat att även skriften (och boken) är en medieform bland andra. Det framstår möjligen som en banal avslutande iakttagelse, men från exempelvis ett biblioteksperspektiv är det långt ifrån fallet. Mycket få av besökare skulle till exempel karakterisera landets nationalbibliotek som ett mediearkiv – vilket det för övrigt de facto numera är eftersom samlingarna också innehåller audiovisuella medier. Att boken är ett medium som möjligen håller på att ersättas av datorn, med dess unika kapacitet att simulera andra medieformer, är en frågeställning som turnerats i vissa akademiska kretsar ända . N. , en föregångsgestalt bland flera, har i olika böcker skrivit om både digital materialism och olika skriftmaskiner, allt förankrat i ett synsätt på boken som medieform (Hayles 2002). Inte sällan har det emellertid hos Hayles handlat om olika slags avantgardistiska hypertext-projekt, och att på detta sätt lyfta fram det partikulära innebär sällan att man begriper mer generellt kulturella förändringsmönster.