sou · H0B382 · 2012-12-04 00:00:00 — Vi har ovan redovisat de regler om rättegångskostnadsansvar som gäller vid handläggning av aktuella ärenden i överrätt. Som har framgått är det normala i många tvister att parterna även i överrätt står sina egna rättegångskostnader. Vi föreslår att samma rättegångskostnadsregler som i hittillsvarande ordning gällt i över- rätt även ska gälla framöver. I syfte att skapa en bättre överblick bör dock bestämmelserna samlas i en paragraf i lagen om hyres- och arrendedomstolar i stället för att finnas i den materiella rätten. Beträffande domstolarnas handläggning av mål saknas det enligt vår bedömning skäl att föreslå en särregel om rättegångskostnader. bestämmelser ska därmed tillämpas. 7.11.4 Ersättning till särskilda ledamöter Regler om ersättning till intresseledamöter i hyres- och arrende- nämnderna och till experter i hyresnämnderna finns i förordningen (1982:814) om ersättning till nämndemän och vissa andra uppdrags- tagare inom domstolsväsendet m.m. Förordningen innehåller även föreskrifter om ersättning till andra uppdragstagare som t.ex. nämndemän, jurymän i tryckfrihetsmål och yttrandefrihetsmål, sär- skilda ledamöter i sjöförklaringsdomstolarna, särskilda ledamöter i tingsrätt i mål om av dispasch samt tekniskt sakkunniga ledamöter i patentmål i tingsrätt och hovrätt. Av förordningen följer att intresseledamöterna i hyres- och arrendenämnderna har rätt till ett arvode för sammanträde med per dag (oavsett sammanträdets längd). Sammanträdesarvodet för experter i hyresnämnderna uppgår till samma belopp. Motsvar- ande arvode för nämndemän är per dag eller om tjänst- göringen varat än tre timmar.2 Sammanträdesarvodet per 2 En särskild utredare har fått i uppdrag att genomföra en översyn av nämndemannasystemet. I uppdraget ingår bl.a. att överväga åtgärder för att skapa moderna tjänstgörings- och dag för övriga uppdragstagare, vars ersättning regleras i förord- ningen, varierar mellan och . Experter i hyresnämnderna har utöver sammanträdesarvodet rätt till arvode för förberedelsearbete med per dag. De kan också få ersättning för efterarbete under annan dag än samman- trädesdag med samma belopp som för förberedelsearbete. Även en del andra uppdragstagare har rätt till ersättning för förberedelse- och efterarbete. Nämndemän och jurymän har rätt till ersättning för inkomst- förlust som uppkommer på grund av uppdraget (2 a §). Vidare har nämndemän och jurymän med barn som har behov av tillsyn rätt till ersättning för kostnader för barntillsyn som uppkommer när de fullgör sitt uppdrag (2 c §). Motsvarande rätt till ersättning för inkomstförlust och barntillsyn gäller inte för övriga uppdragstagare. Uppdragstagare får reseersättning och traktamente enligt de bestämmelser om reseförmåner som enligt kollektivavtal gäller för statstjänstemän i allmänhet (4 §). Till uppdragstagare vars resväg till sammanträdet överstiger betalas ett särskilt inställelse- arvode om per dag (4 a §). För en del uppdragstagare inom domstolarna regleras inte ersätt- ningen i nämnd förordning utan i stället genom särskilda regerings- beslut. Så är t.ex. fallet för särskilda ledamöter i mark- och miljö- domstolarna. Dessa ledamöter ersätts med per samman- trädesdag. Enligt regeringsbeslutet ska vidare ersättning för sådant arbete som dessa ledamöter utför vid ett annat tillfälle än samman- trädesdag beslutas av mark- och miljödomstolen och får uppgå till högst för arbete upp till en halv arbetsdag och till högst för arbete upp till en hel dag (Regeringsbeslut , dnr Ju 2011/2333/DOM). Begäran om översyn av ersättningsreglerna I en skrivelse till , (dnr Ju 2011/537/DOM) begärde , , att reglerna om ersättning till intresseledamöter i hyresnämnd för- ändras så att dessa ledamöter får rätt till ersättning för förlorad arbetsförtjänst. ersättningsvillkor för nämndemannauppdraget. Uppdraget ska redovisas (dir. 2012:51). Grunden för begäran var att gällande ersättningsregler, enligt , medför att yngre och yrkesverksamma per- soner i endast begränsad omfattning är beredda att åta sig uppdrag som intresseledamot eftersom en normalinkomsttagare gör en eko- nomisk förlust om han eller hon åtar sig ett sådant uppdrag. Enligt innebär detta att det är i princip omöjligt att få en sammansättning av intresseledamöterna som återspeglar hyres- gästkollektivets sammansättning i stort. Förslag: Ersättning till särskilda ledamöter i hyres- och arrende- domstolarna bör motsvara den ersättning som betalas till sär- skilda ledamöter i mark- och miljödomstolarna. De särskilda ledamöterna i hyres- och arrendedomstolarna bör därmed er- sättas med per sammanträdesdag. Ersätt- ning för sådant arbete som utförs vid ett annat tillfälle än sam- manträdesdag ska beslutas av hyres- och arrendedomstolen och får uppgå till högst för arbete upp till en halv arbetsdag och till högst för arbete upp till en hel dag. Som vi har konstaterat utgör deltagandet av intresseleda- möter ett mycket värdefullt inslag i nämndernas verksamhet. Vi har gjort bedömningen att intresseledamöter – eller med vårt förslag särskilda ledamöter – även framöver ska delta vid handläggningen av en hel del hyres- och arrendeärenden. Det är viktigt att ersätt- ningsreglerna bidrar till att skapa goda möjligheter att rekrytera särskilda ledamöter som till sin kollektiva sammansättning speglar de aktuella intressegruppernas (bostadshyresgäster, jordägare etc.) sammansättningar. Som dagens regelverk är utformat skulle ett åtagande av ett upp- drag som särskild ledamot för många medföra en inkomstförlust i samband med själva tjänstgöringen i domstolen. Det är givet att denna omständighet kan avhålla en person från att acceptera ett sådant uppdrag. Möjligheten att rekrytera yrkesverksamma personer till uppdrag som särskild ledamot begränsas härigenom. , , har påtalat att detta utgör ett problem. Enligt vår bedömning finns det mot denna bakgrund ett behov av att ändra ersättningsreglerna för de särskilda ledamöterna. Olika alternativ står här till buds. En lösning är, som har föreslagit, att tillerkänna de särskilda ledamöterna rätt till ersättning även för inkomstförlust. Ett annat alternativ är att i stället generellt höja arvodesnivån för aktuellt sammanträdes- arvode. Den första lösningen har bl.a. den fördelen att den på ett rättvist sätt kompenserar de särskilda ledamöterna för deras deltag- ande i hyres- och arrendedomstolarna genom att den faktiska inkomstförlusten täcks. En stor fördel med det senare alternativet är att denna lösning kräver mindre administration såväl för den enskilde ledamoten som för myndigheterna. För de särskilda ledamöterna i mark- och miljödomstolarna har regeringen valt ett ersättningssystem med ett sammanträdesarvode som är markant högre än det normala för uppdragstagare inom domstolarna och med rätt till ersättning även för annat arbete men som däremot inte ersätter inkomstförlust. De särskilda ledamöternas tjänstgöring i hyres- och arrendedomstolarna kommer att i stora delar påminna om den för de särskilda ledamöterna i mark- och miljödomstolarna. Enligt vår uppfattning bör man därför välja samma metod för ersättning till de särskilda ledamöterna i hyres- och arrendedomstolarna. Vi bedömer vidare att det är rimligt att samma ersättningsnivåer som för ledamöterna i mark- och miljödomstolen tillämpas för ledamöterna i hyres- och arrendedomstolen. Enligt 12 kap. 1 § första stycket får part i tviste- mål föra sin talan genom ombud. I 12 kap. 2 § finns en del kvalifikationskrav för ombud. Såsom ombud får således inte brukas annan än den som rätten med hänsyn till redbarhet, insikter och tidigare verksamhet anser lämplig att vara ombud i målet. Vidare ska ombudet behärska svenska språket. Huvudregeln är också att ombudet ska ha hemvist i , i en annan stat inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet eller i . Slutligen föreskriver bestämmelsen att den som är underårig eller i kon- kurstillstånd eller som har förvaltare enligt 11 kap. 7 § föräldra- balken inte får vara ombud. Domstolen ska på eget initiativ pröva om den som uppträder som ombud saknar de nödvändiga kvalifika- tionerna. Denna prövning bör helst ske i handläggningens inled- ande skede (Fitger m.fl. a.a., kommentaren till 12:2). Visar ett ombud oredlighet, oskicklighet eller oförstånd eller annars anses olämplig, ska rätten avvisa honom som ombud i målet. Rätten får också, om det finns skäl för det, förklara honom eller henne obehörig antingen eller tills vidare att brukas som ombud vid den rätten (12 kap. 5 § ). Genom en hänvisning i 47 § andra stycket ärendelagen tillämpas bestämmelserna om ombud i 12 kap. 2 och 5 §§ även vid handläggningen av ärenden. Nämndlagen saknar bestämmelser om kvalifikationskrav för om- bud. Förvaltningslagen, som subsidiärt gäller för nämndverksam- heten, innehåller inte heller bestämmelser om vem som kan vara ombud. Däremot finns i 9 § andra stycket förvaltningslagen en bestämmelse som stadgar att en myndighet får avvisa ett ombud i ärendet om ombudet visar oskicklighet eller oförstånd eller om han eller hon är olämplig på något annat sätt. Vid denna bedömning kan regleringen i till viss del ge ledning (m.fl. a.a. s. 121). Ett sådant avvisningsbeslut gäller endast i det aktuella ärendet. I avseende erfarenhetsutbyte och verksamhetsutveckling för hyresnämnderna nämndes frågan om avvis- ning av ombud – dvs. att det vid nämnderna saknas motsvarighet till 12 kap. 2 § – som en processuell fråga att överväga närmare. Förslag: bestämmelser om kvalifikationskrav för ombud och om avvisning av ombud tillämpas vid handlägg- ning av mål och ärenden om hyra, arrende och bostadsrätt. Nuvarande regelsystem för ombud vid nämnderna är otillfredsställ- ande eftersom det dels saknar kvalifikationskrav för ombud, dels endast gör det möjligt att avvisa ett ombud i det aktuella ärendet. Det är enligt vår uppfattning rimligt att samma bestämmelser om ombud gäller för mål och ärenden i hyres- och arrendedomstolen som för övriga tvistemål och ärenden. bestäm- melser härom (som genom hänvisning även är tillämpliga i ären- den) ska därför tillämpas vid handläggningen av mål och ärenden i hyres- och arrendedomstolarna. Förslag: Hyres- och arrendedomstolen får använda kungörelse- delgivning i sådana massärenden avseende tvister om villkor för hyra av bostadslägenheter som under viss förutsättning avgörs utan sammanträde. I övrigt ska och ärende- lagens bestämmelser om delgivning tillämpas. I 30 § första stycket nämndlagen föreskrivs att om en inlaga, en kallelse, ett föreläggande eller en annan handling ska tillställas en part sker det som huvudregel genom delgivning. Av 46 § ärende- lagen framgår att om domstolen ska underrätta någon om inne- hållet i en handling eller om något annat, får det ske genom delgiv- ning. Enligt samma lagrum ska delgivning användas om det är särskilt föreskrivet eller om det med hänsyn till syftet med bestäm- melsen om underrättelse framgår att delgivning bör ske, men bör i övrigt tillgripas bara om det behövs med hänsyn till omständig- heterna. Enligt vår bedömning lämpar sig ärendelagens bestämmelse om delgivning väl för de ärenden som hyres- och arrendedomstolen ska handlägga. I ett avseende finns det dock skäl för en särregel. Enligt 30 § första stycket nämndlagen får nämligen hyresnämnden, om nämnden handlägger ett stort antal tvister av likartad be- skaffenhet mellan en hyresvärd och dennes hyresgäster om villkoren för hyra av bostadslägenheter (massärenden), använda kungörelse- delgivning enligt 49 § första och andra styckena delgivningslagen (2010:1932) i de ärenden som enligt 9 § andra stycket nämndlagen avgörs utan sammanträde. Vi föreslår därför att en bestämmelse motsvarande nämndlagens förs in i lagen om hyres- och arrende- domstolar. Beträffande målen saknas enligt vår bedömning skäl att föreslå ändringar avseende delgivning. Förslag: Hyres- och arrendedomstolen och Hyres- och arrende- överdomstolen ska handlägga mål och ärenden skyndsamt. Tvister som rör störningar i boendet ska handläggas särskilt skyndsamt. I 26 § nämndlagen föreskrivs att nämnd ska handlägga ärende skynd- samt. Bestämmelsen gäller för samtliga ärenden som nämnderna handlägger. Enligt 12 kap. 70 § jordabalken ska hyrestvister som rör störningar i boendet handläggas särskilt skyndsamt. En mot- svarande bestämmelse för bostadsrätter finns i 11 kap. 1 § bostads- rättslagen (1991:614). Enligt vår bedömning kan man visserligen ifrågasätta lämplig- heten av denna typ av allmänna skyndsamhetskrav. Det gäller inte minst i det fall då kravet rör samtliga ärenden. Många av de mål och ärenden som hyres- och arrendedomstolen handlägger är av brådsk- ande karaktär. Vi har gjort bedömningen att en skyndsam hand- läggning bäst garanteras om det skapas särskilda domstolar för han- tering av aktuella mål och ärenden. Mot denna bakgrund kan det därför också vara motiverat att i lag ställa upp generella krav på skyndsam handläggning. Enligt vår bedömning bör regelsystemet så långt möjligt vara enhetligt. Det allmänna skyndsamhetskravet bör därför gälla för både mål och ärenden i såväl hyres- och arrendedomstolen som Hyres- och arrendeöverdomstolen. Det ligger vidare i sakens natur att tvister som rör störningar i boendet är av mycket brådskande karaktär. Vi bedömer därför att det även framöver bör finns en regel om att dessa tvister ska hand- läggas särskilt skyndsamt. En sådan regel bör dock tas in i den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar i stället för att finnas i den materiella rätten. Förslag: Hyres- och arrendedomstolen ska skriva av ett ärende om medling vid anläggningsarrende om jordägaren underlåter att följa ett föreläggande om uppgivande av villkor för förläng- ning av arrendeförhållandet eller orsaken för vägran av förläng- ning, om avtalet inte är uppsagt enligt 11 kap. 5 § första stycket jordabalken. Under vissa förutsättningar finns det vid utebliven förhand- ling enligt förhandlingsordning hinder mot att hyres- och arrendedomstolen tar upp bl.a. en hyresvärds yrkande om högre hyra. Statliga myndigheter och kommuner är som huvudregel skyl- diga att utan ersättning till domstolarna låna ut de lokaler som domstolarna behöver för sina sammanträden. I 8 a § nämndlagen finns en bestämmelse som föreskriver att arrende- nämnden, i ett ärende om medling beträffande anläggningsarrende när arrendatorn har sagt upp avtalet och i uppsägningen begärt för- längning av avtalet på ändrade villkor, under vissa förutsättningar ska skriva av ärendet. Det gäller när sökandens motpart inte följt nämndens föreläggande om att uppge de villkor han uppställer för att förlänga arrendeförhållandet eller orsaken till att han vägrar medge förlängning, om avtalet inte är uppsagt enligt 11 kap. 5 § första stycket jordabalken. Enligt 11 kap. 6 a § tredje stycket jorda- balken ska avtalet vid sådant förhållande anses förlängt på de av arrendatorn önskade villkoren. Enligt vår bedömning bör ingen förändring i detta avseende göras vid ett överförande av aktuell tvist till hyres- och arrende- domstolen. Vi föreslår därför att det i den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar tas in en bestämmelse motsvarande 8 a § nämnd- lagen. En bestämmelse om processhinder i vissa fall finns i 11 a § nämndlagen. Bestämmelsen föreskriver att om för lägenhet gäller förhandlingsordning enligt hyresförhandlingslagen (1978:304), får hyresnämnd i hyrestvist enligt 12 kap. jordabalken inte pröva hyres- värds yrkande om högre hyra, om inte förhandling som ska påkallas enligt förhandlingsordningen ägt rum rörande tvistefrågan. Det- samma gäller yrkande om ändring av grunderna för beräkning av sådan särskild ersättning som avses i 12 kap. 19 § jordabalken eller ändring av en hyresgästs rätt att använda utrymmen som är avsedda att användas gemensamt av hyresgästerna. Har förhandling inte ägt rum får yrkande ändå tas upp till prövning, om hyresvärden på- kallat förhandling men mot denna mött hinder som inte har berott av hyresvärden eller av fastighetsägarorganisation som är part enligt Vi bedömer att denna bestämmelse i sak bör föras över till den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar. I 31 § nämndlagen finns en bestämmelse som ger nämnd rätt att för sina sammanträden förfoga över behövliga lokaler i domstols- byggnad eller annan allmän byggnad som inte är för tillfället upp- tagen för sitt huvudsakliga ändamål eller utgörs av gudstjänstlokal. Om särskilda kostnader uppkommer ska de ersättas. En liknande bestämmelse finns i 3 kap. 7 § lagen (2010:921) om mark- och miljö- domstolar. Vi föreslår att en bestämmelse av den utformning som finns i lagen om mark- och miljödomstolar tas in i den nya lagen om hyres- och arrendedomstolar. Bestämmelsen innebär att statliga myndig- heter och kommuner är skyldiga att utan ersättning till domstolarna låna ut de lokaler som domstolarna behöver för sina sammanträden, förutsatt att lokalerna inte är upptagna för sina huvudsakliga ända- mål. Om sammanträdet medför särskilda kostnader har upplåtaren dock rätt till ersättning för dessa. Vi föreslår att särskilda hyres- och arrendedomstolar ska inrättas inom tingsrättsorganisationen och att verksamheten vid hyres- och arrendenämnderna ska avvecklas. Vid en avveckling uppstår en rad organisatoriska och personella frågor. Inom utredningen har vi be- handlat frågor av mer principiell natur men avstått från att ta ställ- ning i frågor av mer praktisk karaktär för genomförandet, som t.ex. lokalfrågor. Vi förutsätter att denna typ av frågor får lösas inom ramen för någon form av genomförandeprojekt, se vidare avsnitt 9.1. I detta avsnitt behandlar vi ikraftträdande och övergångsbestäm- melser. Förslag: Hyres- och arrendedomstolarna ska inrättas och hyres- och arrendenämnderna avvecklas . Den ändrade kompetensfördelningen för hyres-, arrende- och bostadsrätts- tvister och övriga författningsförslag ska också träda i kraft . Den upphävda nämndlagen ska fortfarande gälla för ärende om skiljeförfarande som har inletts vid hyres- eller arrendenämnd före upphävandet. Andra ärenden, som inte har avgjorts av arrende- nämnd eller hyresnämnd före upphävandet, ska överlämnas till den hyres- och arrendedomstol som efter upphävandet är behö- rig att handlägga ärendet. Detta ska dock inte gälla ärende där nämnden har inlett sammanträde före upphävandet. För ett så- dant ärende ska äldre bestämmelser gälla för handläggningen vid hyres- och arrendenämnden. Förordnanden för dem som ingår i nämnden ska därvid anses ha fortsatt giltighet såvitt avser det på- gående ärendet. I de överlämnade tvisterna som rör ersättning för minskat bruksvärde ska vardera parten stå sin rättegångskostnad i hyres- och arrendedomstolen. Ärende om arrende som vid ikraftträdandet handläggs i hov- rätt ska slutföras hos de allmänna domstolarna med tillämpning av äldre bestämmelser. Mål och ärende som ursprungligen inletts hos allmän domstol och som vid ikraftträdandet handläggs där ska slutföras hos de allmänna domstolarna med tillämpning av äldre bestämmelser. Några övergångsbestämmelser för de ärenden som efter över- klagande av hyresnämnds beslut vid ikraftträdandet handläggs i behövs inte. Det är svårt att ange någon bestämd tidpunkt för när de föreslagna ändringarna kan träda i kraft. Vi förutsätter nämligen som framgått att den föreslagna reformen föregås av ett genomförandeprojekt. Man bör under alla förhållanden undvika att genomföra en reform av detta slag i semestertider, varför ikraftträdande eller halv- årsskifte är olämpligt. Vår bedömning är att förslagen kan träda i kraft tidigast om cirka . Vi föreslår därför att hyres- och arrendedomstolarna ska in- rättas och hyres- och arrendenämnderna avvecklas . Även i övrigt ska författningsförslagen träda i kraft vid detta datum. Frågan är hur man ska hantera de pågående ärenden som hyres- och arrendenämnderna inte har avgjort när de nya bestämmelserna träder i kraft. Här står valet mellan att man ger nämnderna möjlighet att av- sluta ärendena eller att man direkt överlämnar dessa till hyres- och arrendedomstolarna. Vi har föreslagit att hyres- och arrendedomstolen med ett undan- tag ska handlägga de nuvarande nämndärendena enligt ärendelagen. Det är i praktiken inte någon större skillnad mellan reglerna i nämnd- lagen och i ärendelagen. Vi anser därför att det inte finns något som hindrar att låta de ärenden som har inletts vid hyres- eller arrende- nämnden handläggas enligt ärendelagen med de kompletterande för- faranderegler i lagen om hyres- och arrendedomstolar som vi har föreslagit. Med vårt förslag ska tvister om ersättning för minskat bruksvärde enligt 12 kap. 24 a § jordabalken handläggas enligt rättegångs- balken. Inte heller i detta avseende ser vi dock något hinder mot att de aktuella ärendena överlämnas till hyres- och arrendedomstol för fortsatt handläggning enligt . Vårt förslag innebär därför att de ärenden som hyres- och arrende- nämnderna, med de undantag som anges nedan, inte har avgjort när de nya bestämmelserna träder i kraft ska lämnas över till hyres- och arrendedomstolen för fortsatt handläggning. Det kan nämnas att hyreslagstiftningsutredning gjorde en motsvande bedömning i detta avseende (SOU 1999:15 s. 367 f.). Som framgått ska hyres- och arrendedomstolens handläggning av tvister om ersättning för minskat bruksvärde enligt 12 kap. 24 a § jordabalken, följa rättegångsbalken.1 Utan särskild övergångsbestäm- melse blir därmed reglerna om rättegångskostnader i rättegångsbal- ken tillämpliga. svarar vardera parten för sin rättegångskostnad i nämnden. Vi föreslår därför en motsvarande övergångsbestämmelse för de överlämnade tvisterna om ersättning för minskat bruksvärde. Mot bakgrund av att vi föreslår endast mycket begränsade föränd- ringar beträffande rättegångskostnadsansvaret för övriga av de över- lämnade nämndärendena ser vi i detta avseende inget behov av att övergångsvis reglera detta särskilt. Bestämmelserna om rättegångs- kostnader i lagen om hyres- och arrendedomstolar får alltså direkt genomslag för dessa ärenden. Vi förutsätter att hyres- och arrendenämnderna har beredskap för en effektiv avveckling av verksamheten. Det kan dock inte ute- slutas att nämnd före ikraftträdandet har inlett eller avslutat ett sam- manträde men inte avgjort ärendet . I dessa fall föreslår vi av effektivitetsskäl att handläggningen får avslutas vid nämnden. Förordnanden för hyresråd och andra bör då ha fortsatt giltighet. Vi har föreslagit att nämndernas uppgift att vara skiljenämnd inte ska föras över till hyres- och arrendedomstolen. Eftersom vi före- slår att de nämnda ärendekategorierna ska avskaffas måste utgångs- punkten vara att inte lämna över ärenden om skiljeförfarande till 1 Det rör sig om ett fåtal sådana tvister. Av uppgifter från framgår att det kom in två ärenden om ersättning för minskat bruksvärde till nämnderna. någon annan myndighet. Ärendena bör i stället handläggas färdigt vid respektive nämnd med tillämpning av nämndlagen (se samma be- dömning i SOU 1999:15 s. 368). Enligt vår bedömning saknas det behov av övergångsbestämmel- ser för de ärenden som efter överklagande av hyresnämnds beslut vid ikraftträdandet handläggs i . Dessa ärenden ska nämligen även fortsättningsvis handläggas av . Vi anser däremot att övergångsbestämmelser är nödvändiga för de ärenden som efter överklagande av arrendenämnds beslut hand- läggs i hovrätterna. Praktiska skäl talar för att dessa ärenden inte bör överlämnas till . I hittillsvarande ordning kan överkla- gande ske även till . Vi föreslår att denna möjlighet bör bestå för de arrendeärenden som vid ikraftträdandet handläggs i hovrätt. Aktuella ärenden bör därför slutföras hos de allmänna dom- stolarna med tillämpning av äldre bestämmelser. 8.2.3Mål och ärenden hos allmän domstol Även beträffande de pågående hyres-, arrende- och bostadsrätts- tvister som de allmänna domstolarna handlägger skulle man kunna tänka sig att överlämnade sker till hyres- och arrendedomstolarna respektive Hyres- och arrendeöverdomstolen.