sou · H0B331 · 2012-05-04 00:00:00 — SIUS-metodiken har också visat sig vara särskilt väl lämpad för den växande gruppen av personer med psykiska funktionsnedsättningar (m.fl., 2011). IPS-modellen (Individual Placement and Support) har vetenskapligt stöd och är en variant av SIUS-meto- diken, specifikt utvecklad för att stödja personer med psykiska funktionsnedsättningar att få och behålla ett arbete. Arbetsgivarnas osäkerhet om hur sådana funktionsnedsättningar påverkar verk- samheten utgör ofta ett påtagligt hinder för att våga anställa. I andra fall kan funktionsnedsättningen innebära att svårigheterna visar sig först och att problemet snarare ligger i möjlig- heterna att behålla ett arbete. IPS-modellen bygger på principen att den enskilde ska få ett arbete direkt utan föregående faser av arbetsträning i skyddade arbetsmiljöer. Det ställer krav på att det finns en särskild stödperson med specifik utbildning i metoden som kan vägleda och stödja individen som arbetsgivaren får tillgång till en stödperson som kan kontaktas om det uppstår problem på arbetsplatsen. har fått i uppdrag av regeringen att fördela medel till kommuner för en försöksverksamhet med meningsfull syssel- sättning som syftar till att öka deltagarnas möjligheter att få ett arbete (se avsnitt 4.7). I denna försöksverksamhet, som pågår –2013, ska IPS-modellen användas. Ansvar för arbetsmiljö och anpassningar Arbetsgivare har ett långtgående ansvar för arbetsmiljön. I detta ansvar ingår det som kallas arbetslivsinriktad rehabilitering, det vill säga åtgärder på arbetsplatsen för att underlätta för sjuka eller skadade att komma tillbaka i arbete. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Ansvaret för arbetsmiljön innebär att arbetsgivaren under anställningen ska förebygga och förhindra ohälsa och olycksfall och samverka med arbetstagarna för en god arbetsmiljö. Detta ska bland annat ske genom generell och individuell anpassning av arbetsmiljön. Arbetsgivaren ska genom att anpassa arbetsför- hållandena eller genom andra lämpliga åtgärder ta hänsyn till varje arbetstagares särskilda förutsättningar för arbetet, vilket t.ex. kan innebära en bedömning av vilka arbetsuppgifter som är lämpliga i det enskilda fallet men även att individinriktade åtgärder kan vidtas, exempelvis tekniska åtgärder eller anpassning av arbetsredskap. Givetvis finns det en gräns för hur långt arbetsgivarens ansvar sträcker sig när det gäller att anpassa arbetsmiljön. Att generellt kräva att varje arbetsplats och varje arbetsuppgift anpassas till varje enskild individ är således inte avsikten. Arbetsmiljöregleringen innehåller inte detaljerade uppgifter om vad en arbetsgivare är skyldig att göra för att uppfylla kraven. Lagen uppställer dock ett krav på systematiskt arbete med arbets- miljöfrågorna. Även arbetet med rehabilitering ska göras med systematik. I socialförsäkringsbalken definieras arbetslivsinriktad rehabilitering som sådan rehabilitering som ska syfta till att den som drabbats av sjukdom ska få tillbaka sin arbetsförmåga och få förutsättningar att försörja sig själv genom förvärvsarbete. Arbetsgivaren är enligt socialförsäkringsbalken ansvarig för att de åtgärder vidtas som behövs för en effektiv rehabilitering. Av förarbeten och praxis framgår att arbetsgivaren ska vidta åtgärder för att en arbetstagare ska kunna återgå i arbete hos befintlig arbetsgivare. Det finns alltså ingen skyldighet att vidta åtgärder i syfte att arbetstagaren ska få arbete hos en annan arbetsgivare. Det finns inte heller någon skyl- dighet för arbetsgivaren att utvidga sin verksamhet eller tillskapa arbetsuppgifter för att ta tillvara arbetstagarens arbetsförmåga. Arbetsgivaren är skyldig att erbjuda och vidta åtgärder som kan genomföras inom eller i nära anslutning till den egna verksamheten. Åtgärder som brukar vara aktuella är arbetsträning, anpassning av arbetsplatsen, hjälpmedel, ändrade arbetsuppgifter, ändrade arbets- tider eller utbildning. Arbetsgivaren har dock inte något ansvar för att medicinsk rehabilitering kommer till stånd. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet De flesta anställningar omfattas av lagen (1982:80) om anställ- ningsskydd. Enligt den måste arbetsgivaren styrka att det finns saklig grund för uppsägning. Utgångspunkten är att det inte är saklig grund att säga upp någon på grund av sjukdom eller därav nedsatt arbetsförmåga. I praxis har dock utvecklats en möjlighet att säga upp den som är sjuk under förutsättning dels att arbetstagaren inte kan utföra arbete av någon betydelse, dels att nedsättningen är stadigvarande. Inför alla uppsägningar måste arbetsgivaren ha gjort vad denne har kunnat för att undvika uppsägning, bland annat anpassat arbetet och utrett möjligheten till omplacering. Hade arbetstagaren genom anpassning av arbetet eller genom en omplacering haft möjlighet att utföra arbete av någon betydelse eller hade nedsättningen då inte kunnat konstaterats vara stadigvarande finns inte saklig grund för uppsägning. Arbetsgivaren ska även styrka att rehabiliterings- arbetet bedrivits systematiskt. Branschgemensamma lösningar kan underlätta för arbetsgivare Ett exempel på hur en bransch kan ta initiativ för att stödja personer med funktionsnedsättning att finna och behålla ett arbete är Galaxen. Det är byggbranschen som valt att samordna rehabili- teringsansvaret i ett bolag. Bolaget stödjer inte enbart anställda i de egna medlemsföretagen som är långtidssjukskrivna utan hjälper även arbetslösa personer med funktionsnedsättning som har jobbat inom byggbranschen och behöver ett anpassat arbete. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Galaxen är ett icke vinstdrivande bolag som ägs av industrier samt ett antal företag inom byggbranschen. Syftet med verksamheten är att ordna rehabilitering och anpassat arbete för anställda som är långtidssjukskrivna och arbetslösa byggnads- arbetare. Galaxen har ett antal regionala anpassningsgrupper som utgörs av representanter från Arbetsförmedlingen, Försäkrings- kassan, arbetsgivarna och arbetstagarna. Dessa aktörer arbetar tillsammans med att göra en individuell bedömning i varje ärende om behovet av rehabilitering. Galaxen får i uppgift av anpassnings- gruppen att finna arbetsgivare som kan hitta lämpliga arbets- uppgifter såväl inom som utanför byggbranschen. Lönestödets nivå beslutas av Arbetsförmedlingen och ersättningen tillfaller arbets- givaren. Galaxenhandläggaren svarar för täta uppföljningar, minst . Enligt Galaxen är verksamhetens framgångs- faktor att branschen tar ansvar för rehabiliteringen och att staten och arbetsgivaren tillsammans arbetar för att hitta lämpligt arbete. En annan framgångsfaktor är Galaxens regelbundna kontakter med den enskilde och arbetsgivaren utöver den uppföljning Arbetsför- medlingen ansvarar för omprövning av lönebidraget. Källa: Galaxen. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Ett växande engagemang bland arbetsgivare Corporate Social Responsibility (CSR) är ett begrepp som används för att beskriva hur företag på frivillig grund kan ta sociala, miljömässiga och etiska hänsyn i sin verksamhet utöver vad lagar föreskriver. I grunden handlar det om att driva en verksamhet med ett bredare samhällsengagemang utöver de strikta affärsmässiga skälen, exempelvis genom att samverka med frivilligorganisationer, arbeta med gemensamma värderingar, prioritera att anställa perso- ner med funktionsnedsättning. I den vitbok lagt fram som syftar till att öka synligheten för CSR betonas att det inte finns någon standardlösning som passar alla företag när det gäller CSR processen men att företagens strategi bör vara att integrera miljömässiga, sociala, etiska och konsumentintressen i sin affärsverksamhet. Intresset för CSR har vuxit och i har ett svenskt nätverk med 19 medlemsföretag bildats. Det svenska nätverket har också en styrelseplats i den europeiska motsvarigheten. I en enkätundersök- ning som genomfördes av CSR och 2009 där 300 företag med fler än 350 anställda intervjuades hamnade inte- gration av personer med funktionsnedsättning långt ner när före- tagen listar de viktigaste CSR frågorna. Det visar att alla former av påverkan behövs för att sätta anställningar av personer med funk- tionsnedsättning högre upp på företagens prioriteringslista. Ett av medlemsföretagen i är . Kärnupp- draget i deras verksamhet är att utveckla personer med funktions- nedsättning genom arbete. En förutsättning för att ska klara sitt uppdrag är att samarbeta med andra företag och genom detta samarbete synliggöra kompetensen hos personer med funk- tionsnedsättning. Ett område där utredningen ser att verksamhet bidrar mycket positivt är deras arbete med Bemannade lösningar där medarbetare utför uppdrag på plats ute hos kunden, men står för personalledningen. Kundföretaget behöver då inte fundera över vilken anpassning som krävs för att personer med funktionsnedsättning ska kunna jobba på företaget, och Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet personalledare finns som en resurs för både de egna anställda och för kundföretaget i att hitta lösningar på eventuella problem. Sär- skilt för större företag som vill fokusera på sin kärnverksamhet men ta ett socialt ansvar och bidra till en ökad mångfald i verksamheten kan denna lösning vara lyckosam. För anställda innebär bemannade lösningar en integrerande arbetssitua- tion. Medarbetarna får utveckling och kan enklare ta steget över till jobb hos en annan arbetsgivare. Ett ökat fokus på bemannade lösningar kan därmed ge anställda arbete på den reguljära arbetsmarknaden som företaget bistår andra arbetsgivare med att hitta lösningar på både personal/kompetensförsörjningen och de åtgärder för anpassningar av arbetssituationen som kan behövas för att arbetsplatsen ska vara tillgänglig också för personer med funktionsnedsättning. Visa vägen-priset är ett annat exempel på corporate social responsibility där uppmärksammar insatser som gjorts för att öppna arbetsmarknaden för personer med funktionsnedsätt- ning. Priset delas ut i två kategorier. Ett pris till ett företag och ett pris till en individ som arbetat aktivt för attitydförändringar eller som på annat sätt underlättat för personer med funktionsnedsätt- ning att ta sig in på arbetsmarknaden. Arbetsförmedlingens kampanj Se kraften – CSR i praktiken Det finns en stor kompetens hos personer med funktionsnedsätt- ning, men en okunskap bland arbetsgivare. Därför genom- förde Arbetsförmedlingen en kampanj där de i annonser, tidnings- bilagor och reklamfilmer på tv visade på goda exempel där arbets- givarna hittat rätt kompetens bland personer med funktions- nedsättning. Kampanjen var ett sätt att uppmärksamma företagen på att rekrytering handlar om att höja blicken för att inte missa den kompetens som personer med funktionsnedsättning har. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet 6.4Utbildning för bättre matchning mellan individens kompetens och arbetslivets krav 6.4.1Unga behöver utveckling för att komma in på arbetsmarknaden Unga personer med funktionsnedsättning har lägre sysselsättnings- grad än personer utan funktionsnedsättning i samma ålder. Ung- domar har generellt en högre arbetslöshet jämfört med äldre personer i arbetskraften, men deras arbetslöshetstider är normalt relativt korta. Unga personer med funktionsnedsättning har dock även långa arbetslöshetstider. Bland unga är timanställningar, vikariat och andra, ofta korta, visstidsanställningar vanligt före- kommande. Unga med funktionsnedsättning har ofta svårare att med kort varsel börja ett tidsbegränsade arbete. En annan viktig skillnad är att unga personer med funktions- nedsättning i genomsnitt har en lägre utbildningsnivå än personer utan funktionsnedsättning i motsvarande ålder. Avsaknad av arbetslivserfarenhet och låg utbildningsnivå spelar naturligtvis roll för den enskilde att få ett arbete. I figur 6.3 visas att unga med funktionsnedsättning som har utbildning på gymnasial och efter- gymnasial nivå har en betydligt högre sysselsättningsgrad jämfört med dem som saknar sådan utbildning. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Källa: Egna bearbetningar av data från . Olika aktörer erbjuder kompetensutveckling Arbetsförmedlingen har ett särskilt uppdrag när det gäller arbets- lösa personer med funktionsnedsättning. I genomförandet av funk- tionshinderspolitiken för perioden –2016 finns ett särskilt del- mål riktat till ungdomar : Andelen ungdomar med funktionsnedsättning som med- för nedsatt arbetsförmåga som får en anställning eller utbildning ska öka . Kompetensutvecklande insatser kan ges av olika aktörer. I kom- munerna finns den kommunala vuxenutbildningen och inom folk- bildningen kan olika folkhögskoleutbildningar erbjudas. För att göra det möjligt att studera på eftergymnasial nivå har högskola och universitet en skyldighet att erbjuda särskilda stödåtgärder för studenter med funktionsnedsättning. Inom folkbildningen avsätts statsbidrag till särskilda insatser för vissa deltagare med funktions- nedsättning. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Myndigheten för är anordnare av utbildningar på eftergymnasial nivå. De har i uppdrag av regeringen att bedriva yrkeshögskoleutbildning med möjlighet till utökat stöd för per- soner med funktionsnedsättning (Myndigheten för yrkeshög- skolan, 2011). Syftet är att förbättra tillgängligheten till yrkes- utbildningar. En förutsättning är att de studerande kan tillgodogöra sig kunskaper, färdigheter och kompetenser på eftergymnasial nivå. Utbildning för att motivera till fortsatta studier Arbetsförmedlingen erbjuder unga personer som saknar gymnasieutbildning möjlighet att pröva på studier på en folkhögskola. Målgruppen för satsningen är ungdomar inskrivna på Arbetsförmedlingen som saknar gymnasieutbildning. Ofta handlar det om ungdomar som har hoppat av gymnasieskolan och som saknar motivation att fullfölja sina studier. Folkhögskolan kan med sitt fria arbetssätt vara ett bra alternativ när det gäller att aktivera och motivera studieovana människor. Tillgången till en pedagogik som är anpassad för var och en, alternativ studiemiljö och under- visning under flexiblare former har visat sig motivera unga till fort- satt utbildning eller arbete. Ungdomar kan anvisas denna utbildnings- form som kan pågå . får den unge aktivitetsstöd. Träning i studieteknik med inriktning på kärnämnen som samhällskunskap, svenska, engelska och mate- matik är centrala delar i utbildningen. Vid utredningens besök på Arbetsförmedlingen Unga funktions- hindrade underströk handläggarna behovet av kompetensutveck- lande insatser för personer med funktionsnedsättning. Det är sär- skilt viktigt för ungdomar med inlärnings- och koncentrations- svårigheter att få möjlighet att pröva på studier i den miljö folkhög- skolan kan erbjuda. För unga som har aktivitetsersättning kan en förberedande orienterande utbildning medverka till att de vågar ta steget till en längre utbildning. Handläggarna menar emellertid att inte är tillräckligt. De ungdomar som Arbetsförmed- lingen Unga funktionshindrade möter har ofta komplexa problem och dåliga erfarenheter från tidigare studier på grund- eller gymna- sieskolan. Därför är önskemålet att kunna ge ungdomarna, utifrån individuell prövning, möjlighet att studera upp på folkhögskola med aktivitetsstöd. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet behövs och kan troligtvis innebära att utsikterna stärks för att ung- domarna ska gå vidare till andra studier. med funktionsnedsättning påpekar att sjukdomar kan gå i skov och därför vågar man inte ta steget till utbildning och ta på sig studieskulder eftersom man aldrig vet om man kan full- följa en hel utbildning. Ett önskemål från nätverket är därför att det ska vara möjligt att kunna läsa på deltid med aktivitetsersätt- ning eller att få pröva på utbildning utan att förlora aktivitetsersätt- ningen . Utredningen delar Arbetsförmedlingen Unga funktionshindrade och Nätverket för unga med funktionsnedsättning uppfattning om att det finns skäl för att den förberedande utbildningen på folk- högskola bör kunna vara för unga personer med funktionsnedsättning. Det finns ofta en komplicerad historia med ständiga misslyckanden i skolan som gör att steget till nya studier är stort. En annan omständighet som också kan ha bety- delse för att startsträckan blir längre är att arbetshjälpmedel inte alltid finns på plats när utbildningen startar och att den inledande planeringen av hur studierna ska läggas upp tar beroende av den funktionsnedsättning individen har. 6.4.2Kompetensutveckling för arbetsmarknadens behov Arbetsmarknadsutbildningen fungerar bättre än tidigare Effekterna av arbetsmarknadsutbildningen har brukat beskrivas i ganska mörka färger, men tvärt emot denna dystra bild visar utvär- deringar som genomförts på positiva resultat. Möjliga förklaringar till denna förändring är en kombination av ett nytt regelverk, mindre volymer och ett bättre konjunkturläge (och , 2011). I en av utvärderingarna (de m.fl., 2008) finns resultat som tyder på att svaga grupper (låg- utbildade och utomnordiska invandrare) är de som drar störst nytta av arbetsmarknadsutbildningen. I dessa utvärderingar har inte hänsyn tagits till om utbildningarna har haft praktikinslag eller på andra sätt har en stark koppling till arbetslivet. Detta har troligtvis också betydelse för utbildningens effektivitet. och (2001) visar i en utvärdering av arbetsmarknadsprogrammens effekt på sannolikheten att få en anställning att praktik med utbildningsinslag är bättre än enbart Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet En förklaring som studien pekar på är att praktik på en arbetsplats ger viktig information till arbetsgivaren om den arbetssökandes kompetens och arbetsförmåga. Arbetsmarknadsutbildning en insats som ökat Arbetsförmedlingen kan erbjuda kompetenshöjande insatser inom ramen för arbetsmarknadsutbildning och förberedande utbildning. Antalet personer med funktionsnedsättning som deltar i denna utbildningsform har ökat från 7 217 till 11 703 personer . I syfte att öka tillgängligheten till arbetsmark- nadsutbildningen använder sig Arbetsförmedlingen av flexibla anpassningsmoduler (). Genom särskilt stöd under utbildnings- tiden skapas möjligheter för personer med funktionsnedsättning att fullfölja utbildningen. Hur många som har fått del av flexibla anpassningsmoduler framgår inte av Arbetsförmedlingens redo- visningar, men insatsen har troligtvis bidragit till att antalet del- tagare med funktionsnedsättning har ökat inom arbetsmarknads- utbildningen. Vilka är framgångsfaktorerna i insatser för unga? I betänkandet Arbetsmarknadsutbildning för bristyrken och insatser för arbetslösa ungdomar (SOU 2007:18) finns en sammanställning över framgångsfaktorer när det gäller att underlätta vägen till arbete för ungdomar med särskilda behov. Sammanställningen bygger på exempel från olika ungdomsprojekt, internationella erfarenheter och författarnas egna iakttagelser. Slutsatserna är att individ- anpassade insatser för unga bör sättas in i ett så tidigt skede som möjligt för att motverka risken för passivisering. Den enskildes talanger, möjligheter och önskemål bör stå i fokus och noggrann vägledning och kartläggning behövs. Vidare gäller att: Utbildningarna anpassas till målgruppens behov. Utbildningen resulterar i intyg eller betyg som erkänns på arbets- marknaden. Det finns en stark koppling mellan utbildningsanordnare, det lokala arbetslivet och branscherna. Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Praktik ges med stöd av engagerade handledare på praktik- platsen. Ungdomarnas individuella handlingsplaner uppdateras och jobb- sökaraktiviteterna upprätthålls . Arbetsförmedlingen har goda arbetsgivarkontakter. Varför lyckades det nationella IT-programmet SwIT? Trots att många effektutvärderingar har genomförts av arbetsmark- nadsutbildningen har sällan innehållet och processen kring utbild- ningen varit undersökningarnas fokus. Därför kan man inte heller dra slutsatser om vad det är som skapat resultatet. En utvärdering som genomförts av IFAU om det Nationella IT-programmet (SwIT) – Vikten av arbetsgivarkontakter (och , 2003) – visar emellertid att det spelar roll hur ett utbildningspro- gram arrangeras. och branschorganisation hade ansvaret för genomförandet av utbildningsprogrammet vilket genom- fördes i liknande former som arbetsmarknadsutbildningen. Där- igenom var det också möjligt att jämföra dessa aktörers sätt att bedriva utbildningen med genomförandet av den traditionella arbets- marknadsutbildningen. Den jämförande studien visar att det som skiljde SwIT-utbildningen från arbetsmarknadsutbildningen var den starka kopplingen till branschorganisationen och den aktiva roll som den lokala projektledaren spelade . I SwIT fanns projektledare anställda som ansvarade för programmet och som skötte arbetsgivarkontakterna och tillsammans med medverkade i urval av de sökande. Vidare ordnade projektledaren praktikplatser och höll i övrigt kontakt med såväl arbetsgivare som elev och kursanordnare. Utbildning och praktik skedde växelvis. Resultaten visar också att praktikinslagen hade en stark effekt för chanserna att få ett arbete i såväl SwIT utbildningen som arbetsmarknadsutbildningen. Vad var det då som gjorde att SwIT utbildningen ändå uppvisade bättre resultat? Författarna menar att det troligtvis beror på en kombination av inriktning på praktik, goda arbetsgivarkontakter och en lokal projektledare som arbetar intensivt med en begränsad grupp. En möjlig parallell att dra är den internationella arbetsmark- nadsforskningen kring utökad och intensifierad förmedlingsverk- Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet En av lärdomarna från den forskningen är att utökad hjälp att söka arbete minskar tiden i arbetslöshet. I jämförelsen mellan arbetsmarknadsutbildning och SwIT visas också att personer med funktionsnedsättning och personer med utländsk bakgrund lyckades bättre på arbetsmarknaden om de gick en SwIT-utbildning. Den troliga förklaringen är att de förstärkta förmedlingskontakterna och den utökade kontakten med arbetsgivare har särskild betydelse för de målgrupper som står längst bort ifrån arbetsmarknaden. Utredningens bedömning är sammanfattningsvis att kompetens- utvecklande insatser stärker individens möjligheter att få ett arbete. Unga personer med funktionsnedsättning saknar arbetslivserfarenhet. Detta, i kombination med att de också har en kortare utbildning än övriga i samma åldersgrupp, gör att de bort- prioriteras i anställningsintervjuer. De utbildningar som erbjuds inom ramen för arbetsmarknadspolitiken ska genomföras utifrån individens behov och vara knutna till arbetsgivare som har behov av att anställa. De bästa resultaten uppnås när branschen deltar i utbildningens uppläggning och är närvarande för att förmedla kon- takter med arbetsgivare. Projektledaren, eller samordnaren, som håller ihop utbildningsprogrammet och är den förmedlande länken mellan deltagare, arbetsgivare och utbildningsanordnare är en ytter- ligare viktig faktor för goda resultat. I avsnitt 7.10 och 7.11 lämnar utredningen förslag till särskilda utbildningssatsningar för unga med funktionsnedsättning. 6.4.3Ungas deltagande i program, i utbildning och i subventionerad anställning Unga med funktionsnedsättning som deltar i program Arbetsförmedlingen har särskilda uppdrag när det gäller unga med funktionsnedsättning som är . Uppdragen vänder sig till två grupper. Den ena målgruppen är elever som fyllt med en diagnostiserad funktionsnedsättning och som finns i gymnasie- särskolor samt i övriga gymnasieskolor. Den andra målgruppen är unga som får aktivitetsersättning, vilket är en form av förtidspen- sion på grund av nedsatt arbetsförmåga. Unga med funktionsnedsättning har till skillnad från andra ung- domar tillgång till alla de insatser som Arbetsförmedlingen har till sitt förfogande och som inte alltid finns tillgängliga i ungdoms- Reformbehov för arbete, utveckling och trygghet Unga med funktionsnedsättning kan delta i program från dag ett utan att vara inskrivna i garantin.