sou · H0B364 · 2012-09-28 00:00:00 — Men även andra aspekter än de rent finansiella eller för- säkringstekniska behöver beaktas, det kan gälla hälsotillstånd och familjejuridiska hänsyn. Både avgivande och mottagande försäkrings- företag har därmed en central roll i att möjliggöra för försäkringstag- aren att fatta ett välinformerat beslut. Även olika rådgivare som är i kontakt med en försäkringstagare i samband med en flytt har en viktig roll i detta. Det bör i sammanhanget anmärkas när det gäller livförsäkringar med sparmoment att försäkringsföretagens säljare omfattas av lagen (2003:862) om finansiell rådgivning till konsumenter (rådgivnings- lagen) och försäkringsförmedlare av lagen (2005:104) om för- säkringsförmedling (försäkringsförmedlingslagen). I dessa lagar stadgas att rådgivaren bl.a. ska anpassa rådgivningen efter kundens önskemål och behov, rekommendera för kunden lämpliga lösningar och – i konsumentförhållande – avråda från olämpliga val. Flytträtt – överväganden och förslag Bedömning: Villkoren som ska gälla vid flytt av en försäkrings värde ska inte regleras i lag utan villkoren ska som huvudregel framgå av försäkringsavtalet. I lagstiftningen ska dock anges vilka principer som ett försäkringsföretag ska tillgodose vid en flyttsituation. En reglering av flyttvärde och flyttkostnader ska därmed fastställa ramarna för hur ett försäkringsföretag ska utforma de villkor som ska gälla vid en flytt. Skälen för bedömningen: I likhet med vad som konstateras i tidigare förarbeten om flytträtt är det inte önskvärt att forcera fram en rörlighet på försäkringsmarknaden genom att i lag reglera de närmare villkoren för flytt av en försäkring (se prop. 2006/07:26, s. 40). Villkoren ska i stället vara en fråga för försäkringsgivare och försäkringstagare och som huvudregel regleras i försäkringsavtalet. Att villkoren för en flytt grundar sig på försäkringsavtalet innebär inte bara en flexibilitet för avtalsparterna utan bör även innebära att det blir tydligare för försäkringstagaren vad som skulle gälla i det fall att han eller hon i ett senare skede väljer att flytta till en annan försäkring. Alla villkor som ska gälla vid flytt kan dock inte framgå av försäkringsavtalet. I ömsesidigt verkande livförsäkringsföretag som inte får dela ut vinst ska sådana anspråk på överskott i form av riskkapital i stället framgå av riktlinjerna för överskottshanteringen (se avsnitt 5). Orsaken är att om detta skulle regleras direkt i för- säkringsavtalet skulle konsolideringsfonden definieras som skuld och inte som riskkapital. som det är önskvärt att överlämna utformningen av villkoren för en flytt till avtalsparterna har, som nämnts ovan, lag- stiftaren en betydelsefull roll i att förhindra att oacceptabla hinder för spararnas rörlighet på försäkringsmarknaden ställs upp. Det är i sammanhanget också viktigt att betona att vissa villkor för en flytt styrs direkt av lagstiftningen. Detta gäller främst de villkor och krav som ställs upp i skattelagstiftningen. Det bör i sammanhanget betonas att villkoren för en flytt har stor betydelse, inte bara för den enskilde försäkringstagaren som vill flytta, utan även för det kvarvarande försäkringstagarkollek- tivet. Allt för förmånliga villkor för den flyttande försäkrings- tagaren, antingen genom att denne får med sig ett för stort värde eller inte svarar för sin andel av kostnaderna, kan innebära att kvar- Flytträtt – överväganden och förslag varande försäkringstagare drabbas negativt.6 Att den flyttande försäkringstagaren får med sig ett för litet belopp eller måste betala en avgift som överstiger vad som kan anses vara motiverat innebär i stället en förmögenhetsöverföring från den flyttande kunden till övriga försäkringstagare. Ovanstående innebär att det är av stor vikt att det i villkoren för flytt tas hänsyn till såväl den flyttande kunden som det kvarvarande försäkringstagarkollektivet. Det finns därmed skäl att i lag ange vilka principer som ett försäkringsföretag ska tillgodose i utformningen av villkoren för en flytt. Sammanfatt- ningsvis ska målsättningen med en sådan reglering vara att säker- ställa att rörligheten på försäkringsmarknaden inte hämmas av oskäliga villkor som villkoren inte heller får innebära att en flytt missgynnar kvarvarande försäkringstagarkollektiv. Av väsentlig betydelse är också att lagstiftningen är utformad så att en god tillsyn möjliggörs. I den civilrättsliga och marknadsrättsliga regleringen finns bestäm- melser om oskäliga avtalsvillkor. Enligt lagen (1994:1512) om avtalsvillkor i konsumentförhållande (avtalsvillkorslagen) får avtals- villkor som inte har varit föremål för individuell förhandling jämkas eller lämnas utan avseende, om villkoret är oskäligt med hänsyn till avtalets innehåll, omständigheterna vid avtalets tillkomst, senare inträffade förhållanden och omständigheterna i övrigt. Vid pröv- ningen av om ett avtalsvillkor är oskäligt ska särskild hänsyn tas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller annars intar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. I avtals- villkorslagen anges vidare att omständigheter som inträffat efter det att avtalet ingåtts inte får beaktas till konsumentens nackdel på så sätt att ett avtalsvillkor som annars vore att anse som oskäligt inte kan åsidosättas eller jämkas. Om ett avtalsvillkor jämkas eller lämnas utan avseende ska, om villkoret strider mot god sed och medför en betydande obalans till konsumentens nackdel, avtalet gälla utan andra ändringar, om konsumenten begär det och om avtalet kan bestå med i övrigt oförändrat innehåll (se 11 § första stycket avtalsvillkorslagen och 36 § första och andra stycket lagen 6 I vinstutdelande livförsäkringsbolag bör detta främst innebära en förmögenhetsöverföring från aktieägarna till den flyttande försäkringstagaren. Flytträtt – överväganden och förslag (1915:218) om avtal och andra rättshandlingar på förmögenhets- rättens område [avtalslagen]). Avtalsvillkorslagen innehåller både marknadsrättsliga och civil- rättsliga bestämmelser. Lagen är tillämplig på avtalsvillkor som näringsidkare använder vid erbjudande av vara, tjänst eller andra nyt- tigheter till konsumenter – de civilrättsliga bestämmelserna ska dock tillämpas endast på villkor som inte har varit föremål för individuell förhandling. Om ett villkor med hänsyn till pris och övriga omständigheter är oskäligt mot konsumenten, får förbjuda näringsidkaren att använda samma eller väsentligt samma villkor. Detta gäller dock under förutsättning att förbudet är påkallat från allmän synpunkt eller annars ligger i konsumenternas eller konkurrenternas intresse. Ett förbud ska förenas med vite, om detta inte av särskilda skäl är obehövligt. En fråga om förbud tas upp av efter ansökan av (). Om frågan om förbud inte är av större vikt får KO utfärda ett förbudsföreläggande gentemot den som antas ha använt ett oskäligt avtalsvillkor. De civilrättsliga bestämmelserna i avtalsvillkorslagen tillämpas av allmän domstol och endast på sådana villkor som inte har varit föremål för individuella förhandlingar. Om innebörden av ett sådant avtalsvillkor är oklar, ska det vid en tvist mellan en närings- idkare och en konsument villkoret tolkas till konsumentens förmån (se 10 § avtalsvillkorslagen). Sammanfattningsvis råder det en parallellitet mellan den mark- nadsrättsliga och den civilrättsliga prövningen av oskäliga avtalsvill- kor. prövning enligt avtalsvillkorslagen tar sikte på frågan om ett visst villkor är oskäligt mot konsumenterna som kollektiv och om det ska få användas , medan de allmänna domstolarnas prövning enligt 36 § avtalslagen begränsas till frågan om ett avtalsvillkor – som redan har kommit till använd- ning – är oskäligt i ett enskilt fall och rättsverkningarna av ett sådant förhållande. Flytträtt – överväganden och förslag 9.4Principer för försäkringsföretagets beräkning av flyttvärde och flyttkostnader Bedömning: Försäkringsföretag ska utgå från följande principer vid beräkning av flyttvärdet av en försäkring och kostnaderna förknippade med en flytt: 1.Villkoren vid en flytt ska vara utformade så att såväl den flyttande försäkringstagarens som kvarvarande försäkrings- tagares intressen tillvaratas. 2.Om inte annat följer av bestämmelser i försäkringsavtalet alternativt bolagsordningen eller stadgarna ska försäkrings- tagaren vid en flytt få ut de värden i försäkringsföretaget som försäkringen gett upphov till. 3.Vid en flyttsituation ska principen om god försäkrings- standard gälla. 4.För att säkerställa att kvarvarande försäkringstagarkollektiv inte missgynnas ska försäkringsföretaget vid beräkning av flyttvärdet av en försäkring ta hänsyn till de kostnader som flytten orsakar. Skälen för bedömningen: För att det ska vara ett reellt alternativ att flytta sitt försäkringssparande är det av stor betydelse att vill- koren för en flytt är utformade så att viljan att flytta inte hämmas. För den flyttande försäkringstagaren är sannolikt den viktigaste frågan vilket belopp som får flyttas, men även vilka kostnader som är förknippade med en flytt är av stor vikt. Detta är också av betydande intresse för kvarvarande försäkringstagare, framförallt i ömsesidigt verkande företag, som kan påverkas negativt om vill- koren för en flytt är alltför förmånliga. Att villkoren vid en flytt ska vara utformade så att såväl den flyttande försäkringstagarens som kvarvarande försäkringstagares intressen tillvaratas är därmed centralt för att kunna uppnå ett gott konsumentskydd, i meningen rättvisa mellan försäkringstagare. Ett flertal av de principer som utredningen anser ska ligga till grund för försäkringsföretagets beräkning av flyttvärde och flytt- avgifter grundar sig i principer som finns uppställda i FRL, och som försäkringsföretagen alltid ska följa. Detta gäller exempelvis kontributions- respektive skälighetsprincipen och de associationsrättsliga generalklausulerna. Det skulle därmed kunna hävdas att dessa inte behöver tas upp som särskilda principer i flytt- Flytträtt – överväganden och förslag sammanhang i och med att de gäller vid varje givet tillfälle, så även i samband med en flytt. Utredningen anser trots detta att det finns skäl att närmare klargöra hur principerna ska tolkas och tillämpas i samband med en flytt. Vid en flytt av pensionskapital är den enskilde försäkrings- tagarens rätt till det överskott som denne kan ha ett anspråk på en central del av konsumentskyddet och en förutsättning för en ökad rörlighet på försäkringsmarknaden. Det är dock väsentligt att i sammanhanget beakta att även underskott kan uppkomma, i före- taget som helhet eller för en viss grupp eller ett visst bestånd av försäkringstagare. Försäkringsrörelselagstiftningen innehåller regler som ställer krav på styrelse och ledning att behandla försäkrings- tagarna rättvist. Det innebär att även villkoren för en flytt måste konstrueras så att kvarvarande försäkringstagares rätt inte för- svagas. För försäkringsavtal som tecknats före gäller skälighetsprincipen, om den inte har avtalats bort. Skälighets- principen omfattar , kostnader och övriga försäkrings- villkor utöver samt skadereglering. Den innebar ett krav på likabehandling av försäkringstagare och fick därför betydelse för prissättning och produktutformning vid såväl nyteckning som vid bestämmande av värde. I samband med försäkringsrörelsereform avskaffades skälighetsprincipen. För avtal tecknade eller senare infördes i stället kontributionsprincipen beträffande försäkrings- tagarnas rätt till överskott. Enligt den principen ska överskottet i ett försäkringsföretag fördelas mellan försäkringstagarna utifrån deras respektive bidrag till detta (se 11 kap. 18 §, 12 kap. 69 § och 13 kap. 23 § FRL). Detta förutsätter dock att inte annat följer av bestämmelser i försäkringsavtalet, bolagsordningen eller stadgarna. Även principen om god försäkringsstandard tar sikte på att för- säkringstagarna behandlas tillbörligt vid användning och fördelning av överskott (se 4 kap. 3 § FRL). I en flyttsituation innebär skälighetsprincipen och kontri- butionsprincipen att försäkringsföretaget ska säkerställa att en flytt varken missgynnar den flyttande försäkringstagaren eller det kvar- varande försäkringstagarkollektivet. Parallellt åligger det mot- tagande försäkringsföretag att säkerställa att befintliga försäkrings- tagare inte missgynnas dels genom att säkerställa att det överskott som det befintliga beståndet byggt upp inte olovligen överförs till nya försäkringstagare, dels att andra intressekonflikter som kan Flytträtt – överväganden och förslag finnas mellan olika försäkringstagare hanteras tillfredsställande. Kontributionsprincipen och – för avtal tecknade före – skälighetsprincipen ska således gälla även i samband med en flytt. Även i fall där kontributionsprincipen eller skälighets- principen avtalats bort ska försäkringsföretaget säkerställa att vill- koren vid en flytt är utformade så att varken den flyttande för- säkringstagaren eller kvarvarande försäkringstagare förfördelas. Ett sådant resonemang kan sägas ligga inom ramen för principen om god försäkringsstandard. För försäkringsaktiebolag gäller vidare enligt de associa- tionsrättsliga generalklausulerna att styrelse (eller annan ställföre- trädare för bolaget) eller bolagsstämma inte får fatta beslut som är ägnat att ge en otillbörlig fördel åt en aktieägare eller någon annan, till nackdel för de försäkringstagare eller andra ersättnings- berättigade som på grund av försäkringsavtal har rätt till en andel av de ackumulerade vinster som har uppstått i rörelsen (se 11 kap. 5 och 11 §§ FRL). En motsvarande regel för de ömsesidiga försäkrings- bolagen finns i 12 kap. 29 § FRL. För försäkringsföreningar gäller, i enlighet med 7 kap. 16 § FL, att föreningsstämman inte får fatta beslut som är ägnade att bereda otillbörlig fördel åt en medlem eller någon annan till nackdel för föreningen eller annan medlem. Sammantaget innebär vad som sagts att styrelsen och led- ningen i ett försäkringsföretag måste göra en bedömning av såväl prissättningen i förhållande till nyteckningsrisken som hur väl lämpad produktutformningen för nya avtal är med hänsyn till befintliga försäkringstagares intressen. Försäkringsföretagen måste därför ha tillfredsställande processer och rutiner för att kunna upp- rätthålla kontroll över att alla försäkringstagares intressen tillgodo- ses. Styrelsen och ledningen måste dessutom ha kontroll över riskerna i kapitalförvaltningen, men även över konsekvenserna för de försäkringstagare som väljer att inte utnyttja möjligheten till återköp eller flytt. Principen om god försäkringsstandard tar också sikte på att för- säkringstagarna behandlas tillbörligt vid användning och fördelning av överskott. I de fall principen är tillämplig ska således ett för- säkringsföretag även beakta denna princip i samband med en flytt. Nedan redogörs mer i detalj för utredningens utgångspunkter gällande beräkningen av flyttvärdet av en försäkring och kost- naderna förknippade med en flytt. Redogörelsen baseras främst på nuvarande regler. I avsnitt 9.8.2 om återköps- och flyttvärde samt i Flytträtt – överväganden och förslag avsnitt 9.8.3 om avgifter vid återköp och flytt lämnas utredningens förslag i dessa delar. 9.4.1Flyttvärdet av en försäkring Vilket värde som den flyttande kunden ska få med sig är, främst för traditionellt livförsäkringssparande med garanti och överskott, en komplicerad fråga. Nedan beskrivs hur värdet av en försäkring kommuniceras och beräknas löpande under försäkringsavtalets löp- tid. Utifrån detta förs ett resonemang kring vilka utgångspunkter som bör gälla för beräkningen av vilket värde som en för- säkringstagare ska få med sig i samband med en flytt. Generellt om värdet av en försäkring Ett livförsäkringsavtal ger försäkringstagaren vissa fordrings- rättigheter gentemot försäkringsgivaren – rättigheter vars storlek varierar beroende på framtida osäkra händelser. En försäkrings värde är således förknippat med osäkerhetsfaktorer kring bl.a. den försäkrades hälsotillstånd och livslängd. Denna s.k. försäkringsrisk är i sin tur kopplad till sannolikheten för att utbetalningar måste göras och så ska ske. Själva kärnan i försäkrings- verksamhet är den ansamling och delning av risker (riskpoolning) som sker i ett kollektiv av försäkringstagare – någonting som sär- skiljer försäkring från andra sparformer. Försäkringsrisken påverkar försäkringsavtalets reella värde för både försäkrings- tagaren och försäkringsföretaget under avtalets löptid. I ömsesidigt verkande försäkringsföretag blir fördelningen av risk och avkastning en fråga mellan den enskilde försäkringstagaren och det övriga kollektivet av försäkringstagare, representerade av företaget. I vinstutdelande bolag kan fördelningen, beroende på hur försäkringsavtalen är utformade, också bli en fråga mellan aktie- ägarna i bolaget och försäkringstagarna. I den mån fördelningen avgörs inom kollektivet är försäkrings- avtalet att betrakta som en form av solidaritetskontrakt. Ett antal personer har ömsesidigt lovat att ersätta de inom gruppen som drabbas av en viss framtida händelse av osäker natur. Blir kost- naderna lägre än beräknat tillförs överskottet det övriga kollektivet. Gäller det omvända skjuter det övriga kollektivet till det som fattas. Flytträtt – överväganden och förslag För att riskutjämningen ska fungera bestäms premierna i förskott med hänsyn till de osäkerhetsfaktorer som anges i försäkrings- avtalet. Premiernas storlek kommer att bero på vilka förväntningar som vid avtalstillfället finns kring de angivna osäkerhetsfaktorernas storlek. För individen kommer osäkerhetsfaktorerna att variera – både och i förhållande till vad som vid avtals- tillfället förväntades vid varje given tidpunkt. Detta påverkar natur- ligtvis inte avtalsvillkoren i sig, utan får i stället genomslag på den riskdelning som förväntas inom försäkringstagarkollektivet. Om avtalet däremot avbryts måste en ny värdering göras utifrån avtalsvillkoren. Uppskattningen av osäkerhetsfaktorernas storlek kommer vid en sådan värdering att variera över avtalets löptid beroende på vad sannolikheten vid värderingstillfället är för att de försäkrade händelserna kommer att inträffa. Beräkning av försäkringens värde under avtalets löptid För fondförsäkringsavtal respektive depåförsäkring motsvarar det värde som kommuniceras till en försäkringstagare värdet på de fondandelar respektive depåtillgångar som försäkringsgivaren inne- har för försäkringstagarens räkning.7 För traditionell livförsäkring består det kommunicerade beloppet dels av ett garanterat belopp, dels av ett icke garanterat värde. I ömsesidigt verkande försäkringsföretag består försäkrings- tagarnas icke-garanterade värde i huvudsak av preliminärt fördelade överskott, s.k. återbäring. I ett vinstutdelande livförsäkrings- aktiebolag består försäkringarnas icke-garanterade värde i stället av s.k. villkorad återbäring. I dessa bolag ska en direkt koppling finnas mellan försäkringsavtalet, värdet av försäkringens icke-garanterade del och bolagets balansräkning. För premiebestämd livförsäkring i ömsesidigt verkande för- säkringsföretag fördelas överskottet mellan försäkringstagarna i huvudsak enligt den s.k. retrospektivreservmetoden. Metoden innebär som nämnts en utjämning över tiden av försäkringens värdetillväxt och det är ovanligt att det i avtalet regleras hur och när överskottsmedel ska fördelas till försäkringstagarna. 7 innehåller vissa försäkringsmoment som kan behöva tas hänsyn till i samband med en flytt. Flytträtt – överväganden och förslag syftar till att minska risken för att försäkringarnas värde ska behöva sättas ned kort innan försäkringsutbetalningen ska påbörjas. För försäkringar vars värde beräknas över tiden med retrospektivreserv- metoden är det ofta fråga om att rimligt rättvist fördela företagets faktiska kostnader på de enskilda försäkringsavtalen. I ömsesidigt verkande försäkringsföretag behöver värdet av de överskott som kommuniceras till försäkringstagare, till skillnad från vad som gäller i vinstutdelande livförsäkringsföretag, inte sam- manfalla med värdet på de överskottsmedel som redovisas i kon- solideringsfonden i försäkringsföretagets balansräkning. Värdet av de tillgångar som företaget har för försäkringstagarnas räkning kan alltså vara både högre och lägre än det samlade försäkringsvärdet, dvs. summan av de garanterade beloppen och de preliminärt för- delade överskotten som har kommunicerats till försäkringstagarna. Skillnaden däremellan utgör den s.k. kollektiva konsolideringen. Om företagets kollektiva konsolidering är positiv är summan av de värden som kommuniceras till försäkringstagarna mindre än värdet av de tillgångar som försäkringarnas värde svarar mot. Om den kollektiva konsolidering däremot är negativ gäller det omvända, dvs. det värde som kommuniceras till försäkringstagarna är större än motsvarande tillgångar. För förmånsbestämda tjänstepensioner som tryggas i livförsäk- ringsföretag fördelas överskott vanligtvis med den s.k. pensions- tilläggsmetoden. I ett sådant avtal har arbetsgivaren åtagit sig att utge pension av en bestämd storlek – uttryckt som ett visst garanterat belopp eller som en viss procent av slutlönen – till den anställde. Arbetsgivaren köper en försäkring som ska täcka åtagandet och premien som arbetsgivaren betalar kan ändras under premiebetal- ningstiden. Att villkoren ändras kan bero på löneutvecklingen för den anställda eller på förändringar avseende tiden för utbetalning. Principen är således att premien kan anpassas under inbetalnings- tiden för att motsvara den förmån som arbetsgivaren har åtagit sig att betala till den anställde. Fördelning av överskott kan här antingen gynna försäkringstagaren (arbetsgivaren), t.ex. genom att framtida rabatteras med hjälp av överskott, eller gynna de försäkrade, antingen genom att pensioner under utbetalning kan värdesäkras (inflationsskyddas) eller genom att fribrevsvärden räknas upp. Flytträtt – överväganden och förslag Beräkning av försäkringens värde i samband med en flytt Vilket värde en försäkring ska åsättas i samband med en flytt är, som nämnts ovan, bland annat beroende av en prövning av san- nolikheten för att utbetalning ska ske. Vid en sådan beräkning uppkommer också frågan om vilket belopp utbetalningarna skulle uppgå till om avtalet hade löpt vidare. Utgångspunkten i nu gällande lagstiftning för flytträtt är att flyttvärdet ska motsvara det belopp försäkringstagaren hade varit berättigad till om han eller hon hade stannat kvar i det befintliga försäkringsavtalet (se prop. 2006/07:26 s. 27). En försäkringstagare har, enligt bestämmelser i , vid flytt rätt till det tekniska återköpsvärdet av försäkringen. I enlighet med bestämmelserna i har försäkringstagaren därut- över, och i tillämpliga fall, rätt till den återbäring som försäkringen bidragit till. Från det totala värdet som åsätts den specifika för- säkringen ska avdrag göras för kostnader hänförliga till flytten. Det innebär således att även bedömningen vid flytt är beroende av avtalets konstruktion och den försäkrades hälsotillstånd. Som beskrivits ovan motsvaras det kommunicerade värdet av fondförsäkring och depåförsäkring av värdet på de fondandelar respektive depåtillgångar som försäkringsföretaget innehar för för- säkringstagarens räkning. Det kommunicerade värdet utgår därmed från marknadsvärdet av de tillgångar som är hänförliga till det specifika försäkringsavtalet. För traditionell livförsäkring däremot är utgångs- punkten annorlunda då det kommunicerade beloppet består dels av ett garanterat belopp, som kan vara både högre eller lägre än den avsättning som företaget gör för försäkringen, dels av ett icke garanterat värde. Därutöver kan det finnas överskottsmedel, i form av en riskbuffert inom kollektiv konsolidering, som inte kommuni- cerats och som kan komma att fördelas som återbäring . Det finns olika möjliga utgångspunkter beträffande hur åter- köpsvärdet av en försäkring ska räknas fram i samband med en överföring.