sou · H0B355d2 · 2012-08-24 00:00:00 — Mot denna bak- grund har det ansetts finnas skäl att överväga en reglering som låter signalspaningen omfatta även trådbunden kommunikation. I fråga om lagen om försvarsunderrättelseverksamhet innebär förslagen bl.a. att mandatet för försvarsunderrättelseverksamheten ändras från yttre militära hot till yttre hot, att det uttryckligen anges att verksamheten endast får avse utländska förhållanden samt att gränsdragningen mellan polisiär verksamhet och försvarsunder- rättelseverksamhet förtydligas. Enligt förslaget till ny lag om signalspaning i försvarsunderrät- telseverksamhet får signalspaningsmyndigheten i försvarsunder- rättelseverksamhet enligt lagen (2000:130) om försvarsunderrättel- severksamhet inhämta signaler i elektronisk form vid signalspaning i etern och i tråd. Inhämtning i tråd skall ske automatiserat och får endast avse signaler som identifierats genom sökbegrepp. Signal- spaning sker efter inriktning från regeringen eller berörda myndig- heter. En inriktning av signalspaningen får inte avse endast en viss fysisk person. Ett särskilt tillståndsförfarande föreslås för myndig- heternas inriktningar. Underrättelser med uppgifter som inhämtats enligt lagen skall rapporteras till berörda myndigheter i enlighet med vad som föreskrivs i lagen (2000:130) om försvarsunderrättel- 65 SOU 2003:32 s. 129. I 7 § i den föreslagna lagen anges att upptagning eller uppteckning av uppgifter som inhämtats enligt lagen skall förstöras omgående om innehållet avser uppgifter för vilka tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § TF eller 2 kap. 3 § YGL eller som omfattas av efterforskningsförbudet i 3 kap. 4 § TF eller 2 kap. 4 § YGL. De sökbegrepp som skall användas, liksom att förstöring och rapporte- ring sker i enlighet med lagens bestämmelser skall kontrolleras i särskild ordning. Den myndighet som kontrollerar verksamheten föreslås få möjlighet att besluta att inhämtning skall upphöra och inhämtat material förstöras. Ett integritetsskyddsråd inrättas också. Vid behandlingen av reglerna om att vissa upptagningar och uppteckningar skall förstöras anförs i propositionen följande angå- ende relationen till tryck- och yttrandefriheten66: En viktig utgångspunkt är vidare att regler om signalspaning inte får strida mot det skydd för meddelarfriheten som gäller enligt tryckfri- hetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Även om signalspa- ningen inte riktas mot personer som är verksamma på massmedieom- rådet kommer det inte att gå att helt undvika risken för att exempelvis ett meddelande mellan en journalist och en meddelare inhämtas. Ano- nymitetsskyddet som garanteras genom journalistens tystnadsplikt bryts då igenom. En upptagning eller uppteckning kan också innefatta ett brott mot det s.k. efterforskningsförbudet. Det ideala skulle vara om inhämtning som berörde massmedieområdet förbjöds. Vid auto- matiserad inhämtning är det dock inte möjligt att upprätthålla ett sådant förbud. Av praktiska och tekniska skäl kan det inte heller krä- vas att inhämtningen skall avbrytas. Problemet kan inte lösas på annat sätt än genom en föreskrift om att upptagningar eller uppteckningar som står i konflikt med tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen skall förstöras När det gäller sådana upptagningar eller uppteckningar som berör det grundlagsskyddade området kan det naturligtvis förekomma att innehållet är sådant att det i och för sig är av intresse för försvars- underrättelseverksamheten. Detta saknar dock betydelse när det gäller tillämpningen av den föreslagna bestämmelsen; en sådan upptagning eller uppteckning skall förstöras så snart det har konstaterats att den är av sådant slag som anges i bestämmelsen, innehållet i det som omfattas av grundlagsskyddet saknar därvid all betydelse Regeringen delar inte Tidningsutgivarnas bedömning att det före- slagna systemet skulle kräva grundlagsreglering. Enbart den omstän- digheten att informationen inhämtas kan nämligen inte anses innebära ett brott mot anonymitetsskyddet och efterforskningsförbudet om inte något sådant syfte föreligger Regeringens uppfattning är sammanfattningsvis att genom försla- get tillgodoses anonymitetsskyddet och meddelarfriheten på ett sätt 2006/07:63 s. 105 ff. som, vilket också Justitiekanslern anfört, får anses godtagbart med hänsyn till den intresseavvägning som är nödvändig. Förslaget trädde i kraft men reviderades i prop. 2008/09:201 efter bl.a. påtryckningar från allmänheten. Det nya lagförslaget trädde i kraft den . I propositionen 2005/06:178 Hemlig rumsavlyssning föreslog rege- ringen att hemlig rumsavlyssning (buggning) skall införas som ett nytt hemligt tvångsmedel genom en särskild tidsbegränsad lag. Lagen föreslogs träda i kraft och gälla till och med . beslöt att lagförslaget skulle hänvisas till justitieutskottet för att där vila från den 29 maj 2006.67 Efter att lagförslaget hade vilat utkom justitieutskottet med ett betänkande 2007/08:JuU3. Lagen (2007:978) om hemlig rumsavlyssning trädde i kraft och gäller fram till . Med hemlig rumsavlyssning avses att tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträde eller annan samman- komst som allmänheten inte har tillträde till i hemlighet avlyssnas eller tas upp genom ett tekniskt hjälpmedel för återgivning av ljud. Hemlig rumsavlyssning skall enligt förslaget få användas vid förun- dersökning avseende brott som har ett minimistraff om fängelse . Hemlig rumsavlyssning skall också få användas vid förundersökning angående vissa andra brott som räknas upp i lag- texten under förutsättning att straffvärdet kan antas överstiga fäng- else . Hemlig rumsavlyssning skall endast få avse en plats där det finns särskild anledning att anta att den misstänkte kommer att uppehålla sig. Enligt förslaget gäller ett absolut förbud mot att avlyssna vissa platser. Det gäller dels en sådan plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för verksamhet som bedrivs av advokater, läkare, tandläkare, barnmorskor, sjuksköterskor, psy- kologer, psykoterapeuter eller familjerådgivare, dels sådana platser som används för bikt eller enskild själavård. Enligt 4 § andra stycket 1 får hemlig rumsavlyssning inte heller avse en sådan plats som stadigvarande används eller är särskilt avsedd att användas för 2005/06: JuU26, rskr. 2005/06:320. verksamhet för vilken tystnadsplikt gäller enligt 3 kap. 3 § TF eller 2 kap. 3 § YGL, t.ex. massmedieredaktioner. Enligt sista stycket i samma paragraf gäller detta förbud dock inte om det finns synner- lig anledning att anta att platsen används för ett sådant brott som avses i lagen. Enligt 5 § i den föreslagna lagen får hemlig rumsavlyssning inte avse samtal eller annat tal där någon som yttrar sig inte skulle ha kunnat höras som vittne om det som framkommit på grund av bestämmelserna i 36 kap. 5 § andra – sjätte styckena RB. Det inne- bär att bl.a. samtal mellan försvarare och den misstänkte, bikt och enskild själavård och samtal, där enligt TF eller YGL någon som talar inte får avslöja sin källa, inte får avlyssnas. Om det under rumsavlyssningen framgår att det är fråga om sådant tal som inte får avlyssnas skall avlyssningen avbrytas. En upptag- ning eller uppteckning som innehåller sådant som inte får avlyssnas skall i dessa delar förstöras. För användning av hemlig rumsavlyssning krävs enligt förslaget att allmän domstol lämnar tillstånd. Offentliga ombud skall delta i sådana tillståndsärenden. Tillstånd till hemlig rumsavlyssning skall få lämnas endast om någon är skäligen misstänkt för ett sådant brott som avses i lagen, åtgärden är av synnerlig vikt för utred- ningen samt skälen för åtgärden uppväger det intrång eller men i övrigt som åtgärden innebär. Förslaget innebär att internationell rättslig hjälp enligt lagen (2000:562) om internationell rättslig hjälp i brottmål skall kunna lämnas i form av hemlig rumsavlyssning. Angående möjligheten att avlyssna bl.a. massmedieredaktioner anfördes i propositionen i huvudsak följande (prop. 2005/06:178 s. 66 f.): Intresset av att upprätthålla ett starkt skydd för den personliga integriteten talar för att i så stor utsträckning som möjligt undanta platser där det typiskt sett förekommer integritetskänslig information. Enligt vår mening kan det emellertid inte uteslutas att grovt kriminella i vissa fall anpassar sin verksamhet efter sådana undantag i lagstift- ningen. Det skulle kunna påtagligt minska tvångsmedlets effektivitet och till och med kunna uppfattas som stötande om det föreskrivna skyddet för vissa platser utnyttjas för att begå mycket allvarliga brott. Ett exempel på det är en lokal som stadigvarande används av en grupp politiska extremister för att framställa cd-skivor. Hemlig rumsavlyss- ning av en sådan lokal kommer, med vårt förslag, som huvudregel inte att vara tillåten, eftersom det är en sådan plats där uppgifter som omfattas av meddelarskyddet regelmässigt förekommer (jfr 36 kap. 5 § sjätte stycket ). Skulle platsen användas för brott som kan föranleda hemlig rumsavlyssning, t.ex. förberedelse till mord eller omfattande narkotikaförsäljning, är det emellertid inte rimligt att hemlig rumsavlyssning inte skall kunna äga rum. För att hemlig rums- avlyssning skall komma ifråga bör det dock föreligga en hög grad av sannolikhet för att det på platsen begås brott av sådant slag som får föranleda hemlig rumsavlyssning Tillstånd till hemlig rumsavlyssning, när det gäller platser där upp- gifter som omfattas av meddelarskyddet regelmässigt förekommer, bör således få meddelas endast om det finns omständigheter som påtagligt visar att polisen med fog kan förvänta sig att det där förekommer sådan brottslig verksamhet som kan föranleda hemlig rumsavlyssning. Vårt förslag innebär således att massmedieredaktioner som huvud- regel undantas från tillämpningsområdet för reglerna om hemlig rums- avlyssning. Som Lagrådet påpekade i sitt yttrande över lagrådsremissen Hemlig avlyssning m.m. måste användningen av hemlig rumsavlyss- ning också vara förenlig med efterforskningsförbudet i 3 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen respektive 2 kap. 4 § yttrandefrihetsgrundla- gen. Om hemlig rumsavlyssning med stöd av undantagsregeln skulle tillåtas på en sådan plats, innebär detta givetvis inte att bestämmelserna i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen om t.ex. förbud mot censur och andra hindrande åtgärder kan åsidosättas. Detta grundlagsskydd skall alltså beaktas vid verkställigheten på samma sätt som skulle ske om tillstånd skulle ges till husrannsa- kan på en massmedieredaktion. Det kan inte anses föreligga något behov av att i den nya lagen om hemlig rumsavlyssning särskilt hänvisa till efterforskningsförbudet, såsom Lagrådet förespråkade i sitt ytt- rande över lagrådsremissen Hemlig avlyssning m.m. Som framgår av det följande innebär vårt förslag att uppgifter som åtnjuter skydd enligt grundlagarna och som framförs i samtal inte skall få avlyssnas genom hemlig rumsavlyssning. Angående regeln i 5 § om att hemlig rumsavlyssning inte får avse visst tal angavs i propositionen bl.a. följande (a. prop. s. 103): Paragrafen innebär inte någon skyldighet för polisen att alltid lyssna i realtid. Däremot innebär den en skyldighet för polismyndigheten att se till att de samtal som på detta sätt har tagits upp på band eller annan teknisk upptagning, inte vidare lyssnas av utan i stället för- störs. Exempel på när paragrafen kan bli tillämplig är om den miss- tänktes bostad avlyssnas och den misstänkte där för ett samtal med en journalist inför en artikel som denne skall skriva gjorde i sitt yttrande över förslaget ett antal överväganden beträffande förhållandet till grundläggande fri- och rättigheter men avstod från att ta ställning. Utskottet angav att avvägningarna borde göras i samband med justitieutskottets bered- ning av ärendet. ansåg att lagförslagen såvitt avsåg undantagen från avlyssning väl balanserade intresset av en effektiv bekämpning av de grövsta brotten mot intresset av att freda den personliga sfären och de grundlagsskyddade rättigheterna. Utskot- tet tillstyrkte lagförslaget.68 Som nämnts ovan trädde lagen (2007:978) om hemlig rumsav- lyssning i kraft och gäller fram till . I propositionen 2005/06:177 Åtgärder för att förhindra vissa sär- skilt allvarliga brott föreslog regeringen att de brottsbekämpande myndigheterna genom en särskild lag ges möjlighet att använda hemlig teleavlyssning, hemlig teleövervakning, hemlig kameraöver- vakning och postkontroll för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott. beslöt att lagförslaget skulle hän- visas till justitieutskottet för att där vila från den 29 maj 2006.69 Tillstånd till tvångsmedelsanvändning skall enligt förslaget kunna meddelas, om det med hänsyn till omständigheterna finns anled- ning att anta att en person kommer att utöva allvarlig brottslig verksamhet som innefattar en i lagen särskilt angiven gärning. De gärningar som särskilt anges är vissa högmålsbrott, brott mot rikets säkerhet, allmänfarliga brott och terroristbrott, dvs. den brottslig- het som Säkerhetspolisen enligt gällande ansvars- och uppgiftsför- delning inom polisen har att bekämpa. Vidare anges vissa andra mycket allvarliga brott såsom mord och människorov, dvs. brott som den öppna polisen skall bekämpa. De aktuella tvångsmedlen skall få användas för att förhindra även dessa brott, om det finns anledning att anta att avsikten med brottet är att förmå offentliga organ eller den som yrkesmässigt bedriver nyhetsförmedling eller annan journalistik att vidta eller avstå från att vidta en åtgärd eller att hämnas en åtgärd. Allmän domstol skall lämna tillstånd till åtgärden och offentliga ombud skall delta i sådana tillståndsärenden. Tillstånd skall få läm- nas endast om det är av synnerlig vikt för att förhindra den brotts- liga verksamheten och skälen för åtgärden uppväger det intrång 2005/06:JuU26. 69Bet 2005/06: JuU30, rsk. 2005/06:321. eller men i övrigt som åtgärden innebär för den misstänkte eller något annat motstående intresse. Enligt 11 § i förslaget får hemlig teleavlyssning inte ske av telefonsamtal eller andra telemeddelanden mellan den som är misstänkt för något brott och hans försvarare. Om det framkommer under avlyssningen att det är fråga om ett sådant samtal eller meddelande skall avlyssningen avbrytas och upptagningar och uppteckningar skall i den mån de omfattas av förbudet förstöras. I 12 § finns regler för användningen av överskottsinformation som erhålls vid tvångsmedelsanvänd- ningen som väsentligen begränsar användningen av sådan infor- mation. I propositionen finns inga uttalanden angående förhållandet till meddelarskyddet enligt TF och YGL. behandlade propositionen parallellt med den ovan behandlade propositionen om hemlig rumsavlyssning (bugg- ning). Utskottet angav att det inte hade någon annan uppfattning än Lagrådet och om att förslaget kräver grannlaga och ömtåliga avvägningar (bet. 2005/06:JuU30 s. 12) men kom till den sammanfattande bedömningen att borde anta förslaget (a. bet. s. 19). Inte heller i betänkandet finns några uttalanden angående förhållandet till meddelarskyddet enligt TF och YGL. Lagen (2007:979) om åtgärder för att förhindra vissa särskilt all- varliga brott trädde i kraft och gäller fram till . I SOU 2005:38 Tillgång till elektronisk kommunikation i brottsut- redningar m.m. föreslår Beredningen för rättsväsendets utveckling bl.a. att hemlig dataavläsning införs som ett nytt tvångsmedel. Metoden kan innebära att myndigheterna i hemlighet sänder en viss mjukvara, en s.k. programkod, till en dator. Mjukvaran ger sedan myndigheterna uppgifter om vilken information som finns i datorn och hur datorn används, dvs. såväl historiska uppgifter som upp- gifter som genereras under verkställigheten blir tillgängliga. Myn- digheterna kan alltså läsa av informationen, t.ex. innan den förs vidare via trådbunden eller trådlös förbindelse. Vilken information det är fråga om i det enskilda fallet och hur informationen skall levereras till myndigheten beror på vad myndigheterna har bestämt vid utformningen av mjukvaran. Det är alltså möjligt att i viss utsträckning precisera och begränsa vilken information man vill ha uppgift om och om informationen skall skickas till myndigheten via radio, över Internet eller t.ex. lagras på olika sätt i datorn för att sedan tas ut vid exempelvis framtida husrannsakan och beslag. Dataavläsning kan också innebära att hård- eller mjukvara med liknande funktion placeras i den informationsbärande utrustningen genom ett fysiskt ingrepp, t.ex. vid ett hemligt intrång i en persons bostad eller på dennes arbetsplats. Det är uppenbart att hemlig dataavläsning kan innebära att identiteten hos den som enligt TF eller YGL har rätt till anonymi- tet avslöjas. I betänkandet behandlas inte det föreslagna tvångs- medlets förhållande till skyddsreglerna i TF och YGL. 2011/12:55 föreslås förslaget träda i kraft . 5.5Frågan om fortsatt giltighet av tvångsmedelslag och lagen om hemlig kameraövervakning fick en särskild utredare i uppdrag att göra en översyn av användningen av tvångsmedel enligt lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser om tvångsmedel i vissa brottmål och lagen (1995:1506) om hemlig kameraövervakning. Utredningen utmynnade i ett lagförslag (prop. 2007/08:163) som bifölls av . Lag- förslaget trädde i kraft och gäller fram till . gav chefen för en särskild utredare i uppdrag att lämna förslag till hur man i svensk rätt skall genomföra och rådets direktiv /24/EG av om lagring av uppgifter som genererats eller behandlats i samband med tillhandahållande av allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunika- tionsnät och om ändring av direktiv /58/EG (datalagrings- direktivet). Utredningen har antagit namnet Trafikuppgiftsutred- ningen.70 I SOU 2007:76 föreslår utredningen att lagringen av trafik- uppgifter ska ske hos leverantören och att lagringstiden ska vara . Därefter ska uppgifterna utplånas. Leverantörerna ska vara skyldiga att anpassa sin verksamhet så att uppgifterna enkelt kan tas om hand av de brottsbekämpande myndigheterna vid ett utlämnande. ska ha tillsyn över leverantö- rernas lagring av trafikuppgifter. I lagförslaget (prop. 2010/11:46) föreslås att det i lag förs in bestämmelser som bl.a. anger ändamålen med lagringsskyldigheten och vilka teknikområden som omfattas. Den närmare tekniska beskrivningen av vilka uppgifter som ska lagras bedöms lämpligast att ta in i förordning. Slutligen föreslås särskilda bestämmelser för att skapa ett tillfredsställande skydd för de uppgifter som lagras. har avgett ett betänkande (2011/12:JuU28) i samband med att det äldre betänkandet (2010/11:JuU14) och lag- förslaget har fått vila i enlighet med riksda- gens beslut. Lagändringarna föreslås träda i kraft . I det första betänkandet tillstyrker lagförslaget, dock med den ändringen att utskottet föreslår att de föreskrifter som regeringen meddelar med stöd av bemyndigandet i lagen om elektronisk kommunikation ska underställas för prövning, och avstyrker samtliga motioner. Datalagringsdirektivet syftar till att harmonisera medlemssta- ternas regler om de skyldigheter som leverantörer av allmänt till- gängliga elektroniska kommunikationstjänster eller allmänna kommunikationsnät har att lagra vissa uppgifter som genereras eller behandlas i samband med att en kommunikation sker per fast eller mobil telefoni, eller på Internet. Tanken är att se till att trafikupp- gifter skall finnas tillgängliga och kunna lämnas ut till de brottsbe- kämpande myndigheterna för att de skall kunna avslöja, utreda och åtala för allvarlig brottslighet, såsom denna definieras i nationell lag. De uppgifter som skall lagras svarar främst, enkelt uttryckt, på frågorna vem kommunicerade med vem, när skedde det, var befann sig de som kommunicerade med varandra och vilken typ av kom- munikation användes vid tillfället. Lagringsskyldigheten omfattar inte innehållet i en kommunikation. Direktivet anger lagringstiden för alla kategorier av trafikuppgifter och högst , med möjlighet att ha en tidsbegränsad längre lagrings- tid vid särskilda omständigheter. 70 Ju 2006:04, dir. 2006:49 och 2007:37. Även om lagringsskyldigheten inte omfattar innehållet i en kommunikation kan den ändå tänkas komma i konflikt med rätten till anonymitet enligt TF och YGL eftersom uppgifter om när, var och till eller från vilken abonnent en kommunikation skedde kan ge indikationer om t.ex. vem som lämnar en viss uppgift för publice- ring. Det är viktigt att denna aspekt uppmärksammas. 5.7Brott och brottsutredning i IT-miljö Överåklagare har i utredningen och brotts- utredning i IT-miljö (Ds 2005:6) föreslagit bl.a. att reglerna om husrannsakan och beslag anpassas till den moderna tekniken. I rät- tegångsbalken föreslås en ny regel om husrannsakan i IT-miljö. Förutsättningarna för en sådan husrannsakan skall i princip vara desamma som för husrannsakan i en fysisk miljö. Kretsen som får besluta om husrannsakan i IT-miljö blir dock något snävare än kretsen som kan besluta om en vanlig husrannsakan. Genom ändringar i reglerna om beslag föreslås att beslag kan avse information i elek- tronisk form. Ändringarna innebär bl.a. att de s.k. beslagsförbuden, som hindrar beslag av särskilt integritetskänsliga handlingar, görs direkt tillämpliga på elektronisk information. Reglerna om edition föreslås ändras på motsvarande sätt. Utredaren har i utredningen framhållit att det förhållandet att endast skriftliga handlingar nämns i den för beslagshanteringen centrala regeln om beslagsförbud har fått till följd att sådan infor- mation som lagras i elektronisk form och som rör uppgifter som omfattas av tystnadsplikt formellt har ett betydligt sämre skydd än motsvarande uppgifter i traditionella handlingar. Hon har föreslagit att ett förtydligande görs i den grundläggande regeln om beslag så att det framgår av paragrafen att även elektroniska handlingar kan tas i beslag. Vidare ska det enligt förslaget framgå att särbestäm- melserna om skriftliga handlingar ska tillämpas på elektroniska upptagningar av skrift (Ds 2005:6 s. 283 f.). Promemorian har remissbehandlats men har inte lett till några lagstiftningsåtgärder. 5.8Förundersökning – objektivitet, beslag, dokumentation m.m. () har haft i uppdrag att utreda hur förundersökningarnas kvalitet bäst kan säkerställas. De frågor som tas upp i slutbetänkandet avser bl.a. tillämpningen av objektivitets- kravet, innebörden av förundersökningsledaransvaret, de brottsut- redande myndigheternas metoder för kvalitetssäkring, dokumenta- tion och bevarande av sidomaterial, inspelning av förundersök- ningsförhör, beslag som görs i bevissyfte samt beslag i IT-miljö. Dessutom tar utredningen i betänkandet upp behovet av komplet- terande lagstiftning för att stärka den enskildes rättssäkerhet i vissa speciella avseenden. Frågorna som behandlas är om det bör införas en lagreglerad rätt till ersättning för egendom som skadats i samband med teknisk undersökning, om polisen bör ges möjlighet att tillfälligt omhän- derta egendom för att en brottsutredning inte ska försvåras samt om det bör införas uttryckligt lagstöd för vissa begränsningar av rörelsefriheten vid kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Lagförslagen i Ds 2005:6 om en anpassning av beslagsreglerna till IT-miljö förkastades av (se SOU 2011:45 s 353 ff.) som i sina övervägande skriver följande. Enligt gällande rätt anses datorer och andra informationsbärare få genomsökas inom ramen för en husrannsakan (se bl.a. SOU 1995:47). I praktiken torde det dock vara mycket sällsynt att det sker en sådan genomgång. Anledningen till detta är den stora informationsmängd som vanligtvis finns lagrad i en dator. Det normala förfarandet är i stället att informationsbäraren som ett första steg tas i beslag för att därefter genomsökas. Enligt utredningens uppfattning är det också på detta sätt som det bör gå till för att brottsutredningar ska kunna bedri- vas effektivt.