sou · H0B360 · 2012-09-28 00:00:00 — Registret över vägtulls- områden ska ha till ändamål att tillhandahålla uppgifter om väg- tullsområden. Registret över vägtulls- områden ska innehålla uppgifter om 1.avgiftsupptagare för varje vägtullsområde, 2.vägtullsteknik i varje väg- 3. avgiftsstruktur, 4. områdesdeklaration, och som har kontrakt med avgifts- upptagaren för vägtullsområdet. 1. avgiftsnivåer, 2. vilka fordon som omfattas av avgiftsplikt, och förmedlare ska ha till ändamål att förmedlare ska innehålla upp- gifter om vilka betalnings- enligt 7 §. Regeringen meddelar före- skrifter om vilken myndighet som skall vara tillsyns- Regeringen meddelar före- skrifter om vilken statlig myndighet som ska 22 Senaste lydelse av förutvarande 6 § 2007:58. utövar tillsyn över att den som använder ett elektroniskt vägavgiftssystem för att ta ut avgifter följer denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 2.handlägga ansökningar om att godkännas som betalnings- förmedlare, 3.vara förlikningsorgan, och 4.vara avgiftsupptagare på allmän väg. följer bestämmelserna i denna lag stöd av lagen, tekniska utrustning uppfyller före- skrivna krav, och inte är myndigheter följer bestäm- melserna i denna lag och de med stöd av lagen. har på begäran rätt att få de upplysningar och ta del av de handlingar som behövs för tillsynen. på begäran rätt att, i den ut- på begäran rätt att, i den ut- sträckning det behövs för till- sträckning det behövs för till- synen, få tillträde till anläggningar, synen, få tillträde till anläggningar, lokaler och andra utrymmen som lokaler och andra utrymmen som har anknytning till användandet av har anknytning till användandet av ett elektroniskt vägavgiftssystem. ett elektroniskt vägtullsystem. Denna rätt omfattar inte bostäder. Denna rätt omfattar inte bostäder. 23 Senaste lydelse av förutvarande 7 § 2007:58. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall följas. får meddela de förelägganden och förbud som behövs för att denna lag och de föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen ska följas. Om tillsynsmyndigheten med- delar förelägganden eller förbud enligt denna lag, får dessa förenas med vite. ska vart- annat år granska registrerade betalningsförmedlares globala riskhanteringsplan. ska årlig- en kontrollera att förutsättning- arna i 7 § andra stycket 1 och 4-6 är uppfyllda. Om förutsättningarna i 7 § andra stycket 1, 4, 5 eller 6 är uppfyllda, ska registreringen som betalnings- förmedlare återkallas. Om den registrerade begär det, ska registreringen återkallas. 24 Senaste lydelse av förutvarande 8 § 2007:58. Beslut enligt denna lag eller enligt denna lag eller enligt enligt föreskrifter som har föreskrifter som har meddelats meddelats med stöd av lagen får med stöd av lagen får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om sådana krav som anges i 4 § och om avgifter för tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela före- skrifter om 1.sådana krav som anges i 4, 7, 8 och 16 §§, 2.vad en områdesdeklaration enligt 10 § ska innehålla, 3.särredovisning av olika verksamheter enligt 15 §, 4.förfarandet vid bedömning av överensstämmelse eller lämplighet för användning, 5.handläggningen hos förlik- ningsorganet, 6.avgifter för registrering och expeditionsavgifter för bevis om registrerings- eller inskrivnings- åtgärd, och 7.avgifter för tillsyn enligt denna lag och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. 25Senaste lydelse av förutvarande 10 § 2007:58. 26Senaste lydelse av förutvarande 11 § 2010:1574. Denna lag träder i kraft . förordning om ändring i förordningen (2007:59) om elektroniska vägavgiftssystem Härigenom föreskrivs i fråga om förordningen (2007:59) om elektroniska vägavgiftssystem dels att rubriken till förordningen ska ha följande lydelse, dels att 1–3 §§ ska ha följande lydelse, dels att det i förordningen ska införas tio nya paragrafer, 4– 13 §§, samt närmast före 1, 2, 3, 10 §§ nya rubriker av följande lydelse. Förordningen (2007:59) om Förordningen (2007:59) om Denna förordning innehåller bestämmelser om tillämpningen av lagen (2007:58) om elektro- niska vägavgiftssystem. Denna förordning innehåller bestämmelser om tillämpningen av lagen (2007:58) om elektro- niska vägtullsystem. Termer och uttryck som används i denna förordning har samma betydelse som i lagen om elektroniska vägtullsystem. 1. om tekniska 1. om tekniska att göra det möjligt att använda att göra det möjligt att använda 27Senaste lydelse 2007:59. 28Senaste lydelse 2007:59. 29Senaste lydelse 2010:1609. standardiserad utrustning i fordonen, och 2. om avgifter för tillsyn och ärendehandläggning enligt lagen (2007:58) om elektroniska väg- avgiftssystem och enligt före- skrifter som har meddelats med stöd av lagen. standardiserad utrustning i fordonen, 2.om krav på betalnings- förmedlare enligt 7 och 8 §§ lagen (2007:58) om elektroniska väg- tullsystem, 3.om vad en områdes- deklaration enligt 10 § lagen om elektroniska vägtullsystem ska innehålla, 4.om särredovisning av olika verksamheter enligt 15 § lagen om elektroniska vägtullsystem, 5.om förfarandet vid bedöm- ning av överensstämmelse och lämplighet för användning enligt lagen om elektroniska vägtull- system 6.om parametrar för klassifi- cering av fordon och förfarandet vid införande av nya parametrar, och 7.om avgifter för tillsyn, ärendehandläggning och regist- rering samt expeditionsavgifter för bevis om registrerings- eller inskrivningsåtgärd enligt lagen om elektroniska vägtullsystem och enligt föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen. Transportstyrelsen är till- synsmyndighet enligt 6 § lagen (2007:58) om elektroniska väg- avgiftssystem. Transportstyrelsen är till- synsmyndighet enligt lagen (2007:58) om elektroniska väg- tullsystem. 30 Senaste lydelse 2008:1171. Transportstyrelsen ska pröva ansökan om godkännande som betalningsförmedlare enligt 7 § lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem. Transportstyrelsen beslutar i fråga om överenstämmelse eller lämplighet för användning enligt 20 § lagen (2007:58) om elektro- niska vägtullsystem. Om ett anmält organ som är ackrediterat i ett annat land inom Europeiska unionen inte upp- fyller föreskrivna krav, ska Transportstyrelsen anmäla det till kommittén för elektroniska vägtullar enligt artikel 5 i och rådets direktiv /52/EG av om drifts- kompatibilitet mellan elektro- niska vägtullsystem i gemen- skapen31. Transportstyrelsen ska ta emot anmälningar om undantagna elektroniska vägtullsystem enligt lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem. 31 EUT L 166, 30.4.2004, s. 124–143 (Celex 32004L0052). ska vara förlikningsorgan enligt lagen (2007:58) om elektroniska väg- tullsystem. Inom en månad från det att en begäran om ingripande har tagits emot ska Kommers- kollegium uppge om samtliga dokument som behövs för för- likningen har kommit in. ska avge sitt yttrande om en tvist senast efter mottagandet av en begäran om att det ska ingripa. ska vara avgifts- upptagare på allmän väg enligt lagen (2007:58) om elektroniska vägtullsystem. Bestämmelser om avgifts- upptagare Andra avgiftsupptagare än statliga myndigheter ska meddela Transportstyrelsen den avgifts- struktur som finns inom deras vägtullsområden. Andra avgiftsupptagare än statliga myndigheter ska meddela Transportstyrelsen sambandet mellan de använda parametrarna för klassificering av fordon och fordonstaxeklasserna innan de ska användas. Avgiftsupptagarna ska inom sina vägtullsområden godta all fordonsutrustning som är i drift från betalningsförmedlare med vilka de har kontraktsför- hållanden som överensstämmer med de krav som föreskrivits enligt 2 § och som inte före- kommer på en svart lista. Avgiftsupptagarna ska på sin webbplats lämna uppgift om alla betalningsförmedlare med vilka de har kontrakt. En avgiftsupptagare kan behöva samarbeta med en betalningsförmedlare för att utföra oanmälda och detaljerade tester av vägtullsystem som inbegriper fordon som framförs eller har framförts inom avgiftsupptagarens vägtullsområde. Antalet fordon som omfattats av sådana test inom loppet av för en viss betalningsför- medlare ska motsvara dennes årliga genomsnittliga eller prog- nostiserade trafik inom avgifts- upptagarens vägtullsområde. Transportstyrelsen ska för räkning utföra de tester som avses i första stycket. En avgiftsupptagare ska på ett icke-diskriminerande sätt sam- arbeta med betalningsförmedlare, tillverkare och andra för att identifiera och åtgärda problem samt bedöma fordonsutrustning och annan teknisk utrustnings lämplighet. Om avgiftsupptagaren har ett bristfälligt system ska det inte hindra en väganvändare från att passera igenom systemet med minsta möjliga fördröjning och utan att det anses som avgifts- smitning. Denna förordning träder i kraft . 1Utredningens uppdrag och arbete Den särskilda utredaren ska enligt direktiven (dir. 2011:47) bland annat ta fram författningsförslag avseende uttag av avgifter vid användandet av de nya broarna över Sundsvallsfjärden, och . Utredaren ska även undersöka villkoren för att ta ut avgift för användandet av väginfrastruktur för fordon som inte är registrerade i . Förslag ska lämnas på hur ett avgiftsuttag för sådana fordon kan utformas. Vidare ska utredaren enligt tilläggsdirektiven (dir. 2012:65) lämna de författningsförslag som genomförandet av kommis- sionens beslut om det europeiska systemet för elektroniska vägtullar kräver. Uppdraget ska i dessa delar redovisas i ett delbetänkande . Utredaren har även i uppdrag att analysera förutsättningarna för och lämna förslag till vilka villkor som bör gälla för delegation av föreskriftsrätt till kommuner när det gäller trängselskatt. Vidare ska – i det sammanhanget – villkoren för att ta ut trängselskatt av fordon som inte är registrerade i undersökas, liksom påminnelse- och sanktionsavgifter i fråga om både trängselskatter och avgifter på väg. Utredaren ska också ta ställning till hur framtida höjningar av trängselskatten bör utformas och till vilken domstol frågor om trängselskatt ska överklagas. Uppdraget ska i dessa delar redovisas i ett slutbetänkande . Direktiven återges i sin helhet i bilaga 1 och 2. Utredningens uppdrag och arbete Utredningen har sammanlagt haft nio sammanträden, varav ett i internatform. Inom ramen för utredningen har även ett antal informella möten hållits med de olika experterna. Utöver ett nära samarbete med experterna har utredningen också, såvitt avser de nu aktuella frågorna, träffat företrädare för , trafikpolisen, och . Ett möte med företrädare för den norska har också hållits. Utredningen har vidare genomfört en mailenkät till företrädare för motsvarigheten till Transportstyrelsen i de olika medlemsländerna i EU avseende utbyte av uppgifter om utländska fordonsägare. Utredningen har också presenterat sitt uppdrag i olika sammanhang, bland annat för kommuner och landsting, SKL. 2.1Allmänt om infrastrukturavgifter på väg I uppdraget ingår att ta fram författningsförslag avseende uttag av avgifter för fordon som trafikerar broarna över Sundsvallsfjärden, och . 2.1.1Gällande rätt och allmän bakgrund Av 29 § väglagen (1971:948) följer att regeringen kan bestämma att avgift får tas ut för begagnande av allmän väg. Närmare föreskrifter om sådana avgifter meddelas av regeringen. Avgift får bara tas ut för sådan väg som har byggts efter ikraftträdandet . var det endast möjligt att ta ut en avgift för begagnande av färja. Avgift för färja kan fortfarande tas ut med stöd av 29 § väglagen. Avgifter kan användas som ett komplement till annan typ av finansiering av nybyggnationer av exempelvis större broar eller tunnlar. Tillstånd att genomföra vägbyggnads- objekt som helt eller delvis finansieras med avgifter från trafikanterna bör i varje enskilt fall beslutas av regeringen.1 Med allmän väg avses väg som anlagts som eller förändrats till allmän väg enligt väglagens bestämmelser. Allmän väg är också sådan för allmän samfärdsel upplåten väg som av ålder ansetts som allmän eller enligt äldre bestämmelser anlagts som eller förändrats till allmän och som vid väglagens ikraftträdande hölls av staten eller en kommun. Den enda avgift som tas ut enligt 29 § väglagen är broavgifter för färd över . Den gamla Svinesunds- bron ansågs inte kunna avgiftsbeläggas, eftersom den redan var finansierad av skattemedel. Eftersom det således inte var fråga om 1987/88:50 s. 183. någon motprestation från det allmänna skulle pålagan vara att betrakta som skatt. Avgift tas därför endast ut på den norska sidan. Avgifterna för färd över Öresundsförbindelsen är inte en sådan avgift som avses i 29 § väglagen eftersom förbindelsen är en enskild väg.2 Avgiftsuttaget är således inte särskilt reglerat i författning. togs en avgift ut på som går mellan i och Rödön. Bron finansierades av staten, tre kommuner och ett antal privata aktörer som gick samman och bildade ett särskilt bolag, . Bolaget fick rätt att ta ut avgifter för passage på bron. Staten löste dock in lånet och beslutade med verkan att några avgifter inte längre skulle tas ut. En utförlig beskrivning av historiken kring vägavgifter, nationellt och internationellt, återfinns i Utredningen om väg- avgifter på E6:s betänkande Andra vägar att finansiera nya vägar (SOU 2006:33), liksom i delbetän- kande Medfinansiering av transportinfrastruktur (SOU 2011:12). 2.1.2Avgift för färd på Svinesundsförbindelsen I förordningen (2005:531) om avgift för färd på Svinesunds- förbindelsen regleras avgifterna vid färd med motordrivet fordon norrut på Svinesundsförbindelsen. Avgift behöver inte betalas för färd med motorcykel, moped, utryckningsfordon eller buss i linjetrafik. Avgiften ska betalas till Transportstyrelsen. Transport- styrelsen får uppdra åt någon annan att ta upp avgiften för Transportstyrelsens räkning och i Transportstyrelsens namn. Det är som tar upp avgiften. Fordonets förare och den som i ett nationellt fordonsregister är angiven som ägare av fordonet är solidariskt betalningsskyldiga för avgiften. Ägaren är dock inte betalningsskyldig om fordonet har frånhänts ägaren genom brott. Skyldigheten att erlägga avgift inträder vid passage av den betalstation som är belägen på södra delen av . Avgiften ska betalas direkt eller i efterhand. I förordningen regleras hur betalning ska ske, med vilket belopp och med vilken rabatt. Avgiften kan betalas kontant, med kreditkort eller med en elektronisk betalbricka (transponder). 2 Jfr 1 § väglagen och prop. 1990/91:158. Vidare regleras hur utebliven betalning ska hanteras (via före- läggande att betala, inklusive tilläggsavgift). Eurovinjettdirektivet (EG) nr 62/19993 är tillämpligt på fordons- skatter, tidsbaserade vägavgifter och distansbaserade vägtullar som tas ut på tunga lastbilar, dvs. lastbilar som inklusive eventuellt släp har en högsta tillåten bruttovikt av . Personbilar och lätta lastbilar omfattas inte av direktivet. Syftet med Eurovinjett- direktivet är att avlägsna snedvridning av konkurrensen mellan transportföretag i medlemsstaterna. Därför ska avgiftssystemen harmonieras för de tunga lastbilarna. Direktivet tvingar inte medlemsstaterna att införa vägavgifter och vägtullar, men om sådana tas ut måste direktivets villkor följas. Det första Euro- vinjettdirektivet antogs 1993, men ersattes 1999 av ett nytt direktiv som ändrades 2006 och 2011. Med vägavgift avses i direktivet ett bestämt belopp som ska erläggas för att ge fordonet rätt att använda en viss infrastruktur. De tidsbaserade vägavgifterna har införts i genom lagen (1997:1137) om vägavgift för vissa tunga fordon. Likaså har direktivets bestämmelser om minimiskattesatser för fordonsskatten beaktats i den svenska lagstiftningen.4 Väg- avgifterna och fordonsskatten kommer inte att behandlas i detta betänkande. Direktivet är inte genomfört i svensk rätt såvitt avser distans- baserade vägtullar. Med vägtull avses enligt direktivet en specifik avgift för ett fordon, grundad på den tillryggalagda sträckan inom en viss infrastruktur och på fordonstyp som omfattar en infrastrukturavgift och/eller en avgift för externa kostnader. En vägtull i form av en infrastrukturavgift i direktivets mening är en avgift som tas ut för att täcka en medlemsstats kostnader för uppförande, underhåll, drift och utveckling av infrastruktur. Det innebär att en sådan avgift tas ut beroende på hur långt man kör på en viss angiven infrastruktur, exempelvis en ny väg eller bro. 3Europaparlamentets och rådets direktiv /62/EG av om avgifter på tunga godsfordon för användningen av vissa infrastrukturer, ändrad genom Europa- parlamentets och rådets direktiv /38/EG av och och rådets direktiv /76/EU av . 4I förarbetena till lagen om vägavgifter för vissa tunga fordon (prop. 1997/98:12 bilaga 1 s. 43) anges att fordonsskatten sänks med anledning av den nya vägavgiften till de minimiskattesatser som anges i direktivet. sammanhang noteras att infrastrukturavgiften är likvärdig med de avgifter som tas ut på Svinesundsförbindelsen och Öresunds- förbindelsen och som ska tas ut på broarna i , och Skurusund. Regleringen av infrastrukturavgifter i direktivet är därmed i högsta grad relevant. En vägtull i form av en avgift för externa kostnader i direktivets mening är en avgift som tas ut för att täcka en medlemsstats kostnader till följd av trafikrelaterade luftföroreningar och/eller trafikrelaterat buller. Det innebär att avgiften för externa kostnader är en avgift som tas ut beroende på hur långt man kör och som ska spegla externa kostnader för utsläpp och buller på befintlig infrastruktur. Det är alltså inte fråga om en avgift som är relaterad till finansieringen av exempelvis en ny väg. En vägtull i form av en avgift för externa kostnader kan således omfatta hela eller delar av medlemsstatens vägnät. En sådan avgift finns inte i den svenska rättsordningen. Den följande redogörelsen kommer därför inte att omfatta avgiften för externa kostnader. Direktivet är tillämpligt på det transeuropeiska vägnätet5 och motorvägnät. Begreppet motorvägnät definieras inte i direktivet. Med motorväg avses i direktivet en väg som är särskilt utformad för motortrafik, som är försedd med skilda körbanor för trafik i två riktningar med planfria korsningar och som är särskilt skyltad som motorväg. Medlemsstaterna får behålla eller införa vägtullar eller väg- avgifter på det transeuropeiska vägnätet eller på vissa delar av detta nät och på alla andra delar av sina motorvägnät på vissa i direktivet angivna villkor. Medlemsstaterna är oförhindrade att ta ut vägtullar och vägavgifter för andra vägnät förutsatt att de inte diskriminerar internationell trafik och inte leder till snedvridning av konkur- rensen mellan operatörerna. Vägtullar och vägavgifter får inte tas ut för användandet av ett och samma vägavsnitt, bortsett från för använd- ningen av broar, tunnlar och bergspass. För fordon som är befriade från skyldigheten att installera färdskrivare finns det möjlighet att göra undantag från skyldig- heten att betala vägtull eller vägavgift. Fordon med en högsta tillåtna bruttovikt under kan undantas från sådana avgifter eller tullar om det bland annat skulle 5 Artikel 2 a) hänvisar till avsnitt 2 i bilaga 1 till och rådets beslut nr 1692/96/EG av om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet, så som det illustreras med hjälp av kartor. få betydande negativa följder för det fria trafikflödet, miljön, bullernivåer, trängsel, folkhälsan eller trafiksäkerheten, eller medföra administrativa kostnader på av de extra inkomsterna. Infrastrukturavgifterna ska grundas på principen om åter- vinnande av infrastrukturkostnader. De viktade genomsnittliga infrastrukturavgifterna ska vara relaterade till kostnaderna för uppförande, drift, underhåll och utveckling av det berörda infrastrukturnätet och kan också omfatta avkastning på kapital eller en vinstmarginal. De kostnader som beaktas ska avse det nät, eller del av detta, för vilket infrastrukturavgifter tas ut, och de fordon som omfattas av dem. Medlemsstaterna får välja att ta ut avgifter för att täcka endast en viss procentandel av dessa kostnader. Beräkningen av kostnaderna ska göras utifrån en metod som beskrivs i bilaga III till direktivet. I den bilagan anges också att kostnaderna ska fördelas på de tunga lastbilarna utifrån deras andel av fordonskilometer. Där sägs vidare att avskrivningstiden inte får vara kortare än . Medlemsstaterna ska differentiera infrastrukturavgiften i enlighet med fordonets EURO-utsläppsklass så att ingen infra- strukturavgift med överstiger samma avgift som tas ut för likvärdiga fordon som uppfyller de strängaste utsläppskraven. Undantag från differentierade infrastrukturavgifter får dock göras om detta allvarligt skulle skada enhetligheten inom vägtullsystemen på dess territorium, om det inte skulle vara tekniskt genomförbart, om det skulle leda till att de mest förorenande fordonen leds bort eller om vägtullen innefattar en avgift för externa kostnader. Om en förare, eller i förekommande fall transportföretaget, vid en kontroll inte kan förete de fordonsdokument som krävs för att styrka fordonets EURO-utsläppsklass, får medlemsstaterna ta ut vägtullar upp till den högsta tillåtna nivån. Infrastrukturavgiften får också differentieras under vissa förutsättningar i syfte att minska trängsel, minimera slitage på infrastrukturen och optimera användningen av den berörda infrastrukturen eller främja trafiksäkerheten. Medlemsstaterna får under vissa förutsättningar medge rabatter eller avdrag på infrastrukturavgiften. För tillämpas ett undantag för särskilda projekt av stort europeiskt intresse, enligt bilaga III till beslut nr (EU) 661/20106, enligt vilket vägtullsatserna får differentieras på annat sätt än så som angivits i direktivet för att säkra projektets lönsamhet. Vägavgifter och vägtullar ska tas ut och drivas in och deras betalning övervakas på ett sådant sätt att det orsakar så lite störningar som möjligt för trafikflödet. Obligatoriska kontroller vid gemenskapens inre gränser ska undvikas. Arrangemangen för uttag av vägtullar eller vägavgifter får inte innebära omotiverade nackdelar, vare sig ekonomiskt eller på annat sätt, för tillfälliga användare av vägnätet. Särskilt när en medlemsstat uppbär vägtullar eller vägavgifter genom ett system som kräver användning av en ombordenhet ska den genom rimliga administrativa och ekonom- iska arrangemang göra lämpliga ombordenheter tillgängliga. Om en medlemsstat tar ut vägtull för ett fordon ska total- beloppet av vägtullen, infrastrukturavgiften och/eller avgiften för externa kostnader anges på ett kvitto, såvitt möjligt på elektronisk väg. Två eller flera medlemsstater kan samarbeta för att införa ett gemensamt vägavgiftssystem. har ingått ett sådant avtal med , , , och (Eurovinjettsamarbetet).7 Likaså kan två eller flera medlemsstater samarbeta för att införa ett gemensamt vägtullsystem. Direktivet hindrar inte att skatter eller avgifter tas ut vid fordonsregistrering eller på fordon eller last med avvikande vikt eller dimensioner. Direktivet hindrar inte heller att parkerings- avgifter eller särskilda avgifter för stadstrafik tas ut. Vidare hindrar inte direktivet medlemsstaterna från att på ett icke diskriminerande sätt tillämpa avgifter som är särskilt utformade för att minska trängsel eller motverka miljöpåverkan, inklusive dålig luftkvalitet på vägar i tättbebyggda områden, inbegripet de vägar i det transeuropeiska nätet som går genom tättbebyggda områden. Enligt direktivet bör inkomsterna från infrastrukturavgifterna komma transportsektorn till godo och användas för att få hela trafiksystemet att fungera optimalt. Medlemsstaterna ska upprätta lämpliga kontroller och fastställa ett påföljdssystem. De fastställda påföljderna ska vara effektiva, proportionella och avskräckande.