sou · H0B365 · 2012-09-27 00:00:00 — Ett bekymmer som funnits är också upphovsmännens svårigheter att försörja sig på sitt skapande och att få ekonomiskt utrymme för konstnärlig verksamhet. Utvecklingen på bokmarknaden mot ökad integration och koncentration innebär risker på flera sätt och en kommande internationalisering av vissa delar av en traditionellt sett nationell marknad utgör en kultur- och språkpolitisk utmaning. Läsvanor, läsfärdighet och läsfrämjande verksamhet I kapitel 2 framgår att läsvanorna är stabila för den svenska befolk- ningen som helhet. Det är fortfarande en stor del av befolkningen som läser böcker regelbundet. Det finns dock stora skillnader mellan olika befolkningsgrupper – flickor läser mer än pojkar, kvinnor läser betydligt mer än män och högutbildade mer än lågutbildade. Det finns också vissa oroande utvecklingstendenser, t.ex. att andelen som läser minskar bland unga. Barnen i bokslukar- åldern () är fortfarande de som läser mest, som det har gått att skönja en nedgång . Även bland unga vuxna har läsningen minskat. Denna trend är tydlig även över . Läsfärdigheten har minskat påtagligt hos unga, särskilt . Försämrad läsförmåga gör att för en allt större andel av dagens elever är möjligheten att förstå och tillgodogöra sig texter begränsad och därmed även möjligheten till egna läs- upplevelser. Mätningar av elevprestationer har under en lång följd av år visat att grundläggande mått på läsförmåga som läshastighet och läsförståelse avtagit. Ungefär en fjärdedel av de 15-åriga pojkarna i hade inte funktionell läsförmåga i senaste PISA- undersökningen. En fallande läsförmåga påverkar abstrakt tänk- ande och därmed blir en rad skolämnen lidande. Det gäller även ämnen som matematik och naturvetenskap. Det innebär också att tiotusentals barn trots i saknar den grund- läggande färdighet som är nödvändig för att läsning ska bli lustfyllt och en väg till självständig förståelse av världen. Läsfrämjande insatser i skolan måste ske i ljuset av att just de elever som är primära mål för insatserna ofta har en läsförmåga som begränsar möjligt material liksom lusten att delta i läsfrämjande aktiviteter. Insatserna måste därför vara anpassade efter individens specifika behov och en bättre grundläggande lästräning krävs för att särskilda läsfrämjande åtgärder inte bara ska förstärka de socialt betingade skillnader som finns i skolan. Den svenska skolan har blivit sämre på att lära barn och unga att läsa, läslusten har minskat och unga läser mindre . Kommittén gör bedömningen att den nya skollagen och den nya läroplanen kan vara steg i rätt riktning för att vända denna trend. Läroplanernas tydligare förväntningar på elevernas läsförmåga, att skönlitteratur ska ingå i de natur- vetenskapliga och samhällsvetenskapliga ämnena och kravet att alla skolenheter ska ha skolbibliotek är positiva reformer. Även vissa av de reformer som genomförts av lärarutbildningen är steg i rätt riktning, t.ex. att alla grundskollärare numera ska ha kunskaper i läsinlärning när de lämnar utbildningen. Kommittén gör dock bedömningen att dessa reformer måste följas upp noga och att det krävs ytterligare insatser för att stärka litteraturen och läsningen i skolan. Skapande skola är en viktig insats för att stärka litteraturen i skolan. Skolorna framhåller att de har fått en ökad kunskap om hur estetiska lärprocesser och litteratur kan användas i skolan för att berika verksamheten och öka måluppfyllelsen. Utfallet av återrap- porteringarna visar sammantaget att en betydande del av de insatser som genomförs inom rör litteratur, berättande och skrivande. Skapande skola har även inneburit större möjligheter för litterära upphovsmän att verka inom skolan, vilket ger eleverna ett intressant sätt att närma sig litteratur och skrivande. Utanför skolan är folkbiblioteken de enskilt viktigaste aktörerna i det läsfrämjande arbetet. Folkbiblioteken har, genom ett mer utåtriktat arbete, tagit och tar ett allt större ansvar för att främja läsningen bland barn, unga och vuxna. Både utlåningen och antalet biblioteksenheter har beklagligt nog minskat . Biblioteken är dock fortfarande välbesökta och omtyckta av medborgarna. Biblioteken har dock väldigt olika förutsättningar att arbeta utåtriktat beroende på att kommunernas anslag till biblio- teksverksamhet varierar stort. Det saknas en nationell samordning av det läsfrämjande arbetet på biblioteken vilket inne- burit att erfarenheter av de satsningar som görs inte sprids. Folkbildningen har varit och är fortfarande en mycket viktig aktör i det läsfrämjande arbetet. Inom folkbildningen sker en stor del av den läsfrämjande verksamheten riktad till vuxna. En mindre del av den totala verksamheten kan dock betecknas som direkt läs- eller litteraturfrämjande. Systemet för fördelning av statsbidrag till folkbildningen medför att det finns formmässiga hinder för att få statligt stöd för verksamhet som inte bedrivs i form av studiecirkel, kulturevenemang eller annan folkbildningsverksamhet. Vi gör bedömningen att ett framgångsrikt läsfrämjande i kräver att folkbildningens aktörer i allmänhet, och studieförbunden i synner- het, bättre kan utnyttja den potential de har att nå medborgarna och återigen bli mer aktiva i det läsfrämjande arbetet. Som statens stöd till folkbildningen är utformat premieras inte direkt läs- främjande verksamheter inom det civila samhället som inte följer de formkrav som har ställt upp. Mot bakgrund av stora skillnader mellan befolkningsgrupper och framför allt den försämrade läsförmågan bland unga krävs åtgärder för att stärka framför allt ungas läsfärdighet och deras motivation och lust att läsa. I detta syfte föreslår vi att Ett läslyft för initieras utifrån konkreta målsättningar om vilka föränd- ringar som ska ha åstadkommits till 2018 (se nedan s. 398). Som första steg i detta läslyft föreslår vi ett antal åtgärder. Förslagen rör läsombud i förskolan, kompetensutveckling för lärare, skolbiblio- tekarier, nationell samordning av det läsfrämjande arbetet utanför skolan, litteratur och läsfrämjande i den s.k. kultursamverkans- modellen och ett särskilt statsbidrag till folkbildningen som ger utrymme för riktade satsningar på läsning. Som visats i kapitel 5 ligger de litterära yrkeskategorierna under befolkningsmedianen vad gäller förvärvsinkomst. För att vara högutbildade är de litterärt verksamma lågt betalda generellt sett. Markant under medianen ligger de skönlitterära författarna och översättarna. Analysen indikerar också en välkänd tendens: för- fattarkollektivet präglas av en s.k. stjärnekonomi med en stor andel personer med låga inkomster, relativt få med medelinkomster och några få med mycket höga inkomster. Vidare arbetar dessa grupper med annat än litterär verksamhet i hög utsträckning. Ordkonstnärerna får en mindre andel av den totala inkomsten från litterärt arbete än den tid de lägger ner och detta inkomstgap fylls ut av annat arbete som ofta är bättre betalt. Det är inte förvånande att många litterära upphovsmän har sin huvudsakliga försörjning på annat håll. Det säger dock en del om villkoren på marknaden. Mycket tyder på att det – förutom för de allra bäst säljande – blivit svårare att få skäligt betalt för den litterära verksamheten, vilket beror på hur bokmarknaden i sin helhet utvecklats. De svårigheter som framträder vad gäller att få betalt för det konstnärliga arbetet gör att alternativa litterära inkomstkällor blir mycket viktiga. Hälften av ordkonstnärerna uppger att de i någon mån försörjt sin litterära verksamhet genom stipendier eller priser. En relativt stor andel av de litterära inkomsterna kan också, som visats, förväntas komma från författarfondens ersättningar och stipendier. Det konstnärspolitiska målet har länge varit att konstnärer ska kunna basera sin försörjning på konstnärligt arbete. Som framgått av analysen är detta inte möjligt mer än för många verk- samma inom ordområdet, trots hög utbildning och även långa karriärer bakom sig. Mot denna bakgrund är det viktigt att det finns system som gör det ekonomiskt möjligt att vara konstnärligt verksam och att upprätthålla mer kontinuerliga karriärer. Biblioteksersättningen är mot denna bakgrund inte bara en motiverad ersättning för nyttjandet av upphovsmännens verk, utan även viktig för att främja kulturpolitiska mål. Vi lämnar i det följande förslag i syfte att förenkla regleringen av biblioteksersättningen för att den ska bli enklare att förstå, lättare att administrera och för att underlätta för långsiktiga beslut. Vidare bedömer vi att den nuvarande förhandlingsordningen bör förändras genom en ny överenskommelse mellan parterna (se nedan s.421). Bokmarknadens utveckling och vertikal integration Förlagsledet på bokmarknaden utmärks som visats i kapitel 8 av polarisering mellan ett fåtal stora koncerner och en stor mängd små aktörer. Denna tendens förefaller ha stärkts . Den största förändringen är dock att de stora förlagskoncernerna flyttat fram sina positioner i återförsäljarledet. De har ägarintressen i de största bokhandelskedjorna, äger de dominerade nätbok- handlarna och alla stora bokklubbar samt driver bokförsäljning i varuhus- och dagligvaruhandel. Utanför de stora koncernernas intressesfärer finns endast den försäljning som sker genom bok- handeln utanför de två stora kedjorna, viss dagligvaruhandel, några mycket små nätbokhandlar samt de övriga förlagens direkt- försäljning via hemsidor eller egna bokklubbar. Utvecklingen aktualiserar flera frågor. En fråga är hur det påverkar det utbud som konsumenterna möter. Flera av aktörerna som ägs av de stora koncernerna kan förvisso förväntas ha starka intressen i att tillhandahålla ett brett utbud (nätbokhandeln) eller i alla fall bästsäljande titlar från olika utgivare (dagligvaruhandeln), men några systematiska undersökningar av hur utbudet påverkas finns inte. Vidare reses frågan om de stora koncernernas titlar gynnas i marknadsföringen, t.ex. i form av kampanjer och skyltning i bokhandeln, plats på nätbokhandlarnas sajter eller genom special- erbjudanden i varuhusens kundtidningar. Ytterligare en fråga som blivit föremål för diskussion är hur det rabattsystem som tillämpas i branschen ska betraktas i konkurrenshänseende i en situation där samma ägare kan stå bakom både utgivare och återförsäljare. Frågan ställdes på sin spets när nätbokhandeln krävde höjda rabatter från förlagen. Tydligt är att ökad ägarkoncentration och vertikal integration riskerar att hämma innovationstakten i sektorn eftersom domi- nerande aktörer i många fall har svaga incitament att släppa fram nya affärsmodeller. Vidare är det viktigt att uppmärksamma risken att tekniska plattformar utvecklas som fungerar begränsande för mindre aktörer. Till detta ska även läggas det informationsövertag som kan uppstå genom att vissa aktörer kan få tillgång till sådant som köpbeteenden och försäljningsstatistik även för konkurrenter- nas produkter. Det kan förväntas att frågor om informations- tillgång kommer att bli allt viktigare i och med teknikutvecklingen. Inom ramen för vårt breda uppdrag har vi inte haft möjlighet att undersöka de ovan nämnda frågorna på ett systematiskt sett och avstår därför från att bedöma vilka konkreta effekter utvecklingen har haft. Däremot menar vi att den vertikala integrationen gett upphov till en delvis ny situation som riskerar att föra med sig negativa konsekvenser för konkurrensförhållandena på marknaden och i förlängningen bl.a. för mindre aktörers möjlighet att nå ut till slutkonsumenterna. Ur en kulturpolitisk synvinkel skulle en sådan utveckling vara allvarlig eftersom det rör mångfalden i det litteraturutbud konsumenterna möter och vilka röster som hörs i det offentliga samtalet. som detta skrivs väntar de två senaste större affärerna inom bokbranschen på konkurrensrättslig granskning. För tillfället genomför en fördjupad granskning av Bonnier- förlagens köp av ; senare kommer verket också att behöva ta ställning till sammanslagning med . Vår bedömning är att regeringen noga bör följa frågan om vertikal integration på bokmarknaden mot bakgrund av dess kulturpolitiska betydelse, men att dessa granskningar bör avvaktas innan beslut tas om huruvida det krävs ytterligare åtgärder. Vidare är det vår bedömning att regeringen bör se över möjligheterna att skärpa konkurrenslagstiftningen för att motverka ökad ägar- koncentration och vertikal integration på mediemarknaden generellt. En tydlig tendens är att det sker stora omstruktureringar i försäljningsledet (se kapitel 8). Nätbokhandeln har i utvecklats mycket starkt och står för cirka en fjärdedel av försäljningen. har den fysiska bokhandeln tappat mark både i absoluta och relativa tal och den står med all sannolikhet inför stora förändringar. Antalet butiker kan förväntas minska framöver eftersom lönsamheten är dålig. Detta är en internationell trend som dock ser annorlunda ut i flera av de europeiska länder som har fasta bokpriser. Det är främst bokförsäljningen som har minskat i den fysiska bokhandeln i (inte sidosortimentet). I många mindre butiker i små kommuner som räknas som bokhandel står böckerna för en mycket låg andel av försäljningen och det är en risk att de kan komma att helt gå över till andra varugrupper. De välsorterade kulturbokhandlarna har det också bekymmer- samt när just bokförsäljningen minskar. Var tredje kommun och var tionde invånare saknar en lokal bokhandel. En viktig förklaring till den fysiska bokhandelns svåra situation är den hårda priskonkurrensen på bästsäljande titlar, där framför allt varuhus och dagligvaruhandel får stora rabatter mot att de köper in större volymer och därmed kan sälja böckerna betydligt billigare än enskilda bokhandlare. Vidare har priskonkurrensen skärpts genom näthandelns låga priser och förmåga att skapa effektiva flöden genom bl.a. centrallager utanför storstäderna. Nätbokhandelns starka utveckling är en positiv tendens som bidragit till att radikalt förbättra tillgängligheten till framför allt smalare titlar. Den konsument som vet vad han eller hon efter- frågar kan ofta snabbt få tillgång till böcker som det förr tog mycket att beställa hem. Det finns dock mycket som tyder på att näthandeln inte på ett enkelt sett kan ersätta den fysiska bokhandeln. På de orter där bokhandeln försvinner är det inte självklart att människor går över till nätet. Snarare förefaller det faktum att böcker finns synliga i det offentliga rummet bidra till att det köps fler böcker totalt sett. Bokhandelns styrka är att exponera böcker men det är också att stå för ett urval som kan inspirera till vidare läsning och bokköp. Bokhandeln har också en, i vissa fall underutnyttjad, potential som mötesplats kring litteratur i olika former och för läsfrämjande aktiviteter. Mot denna bakgrund drar vi bl.a. slutsatsen att det finns skäl att vidareutveckla det stöd till evenemang i bokhandeln som införts på försök (se nedan s. 415). Syftet är att stödja affärs- utveckling och nya sätt att arbeta i bokhandeln där det fysiska rummets potential utnyttjas bättre. Detta kan dock inte förväntas påverka de grundläggande villkor under vilka bokhandlarna verkar i landet. Dessa villkor påverkas främst av rabattnivåer i förhållande till andra försäljningskanaler och hur förlagen värdesätter bok- handeln som plats för att exponera sin utgivning. Villkoren påverkas naturligtvis också av övergripande marknads- regleringar. I ett stort antal europeiska länder tillämpas någon typ av fasta bokpriser (se bilaga 3), vilket bl.a. syftar till att värna en fullsorterad bokhandel. Det finns fördelar med ett sådant system, t.ex. att fokus hamnar mer på bokens innehåll än pris och att de fysiska bokhandlarna kan konkurrera med varuhus och dagligvaru- handel även vad gäller bästsäljande titlar. Fasta bokpriser kan dock även förväntas medföra betydande nackdelar, som högre bokpriser, och kommittén vill därför inte förespråka en återgång till ett fastprissystem i . Utgivningen av litteratur är som visats i kapitel 7 totalt sett väsentligt större i än under tidigare decennier. Detta bekräftar bilden av att det finns något av en bokflod och att det finns risk för problem relaterade till överutgivning. De skillnader man kan se decennierna emellan är också ett uttryck för att bok- branschen vuxit och för att det blivit tekniskt och ekonomiskt lättare att publicera en bok. Denna tendens förstärks av att det finns i det närmaste obegränsade möjligheter att tillgängliggöra texter (litterära eller andra) via internet. Kampen om uppmärk- samheten är hård och den stora svårigheten handlar ofta om att synas och att bli läst. Med ökande utgivning följer att även kvalitativa titlar ofta returneras innan de fått en reell chans att hitta sin publik. Den allmänna utvecklingen innebär inte att alla typer av litteratur är väl företrädda i utgivningen. Exempel på generellt svaga områden är dramatik och viss översatt skönlitteratur (både för barn och vuxna) samt litteratur på flera nationella minoritetsspråk. Statistiken visar också att antalet titlar minskat inom viktiga litteraturkategorier hos de större förlagen . Minskningar kan främst noteras vad gäller svensk skönlitteratur i original och skönlitteratur i översättning till svenska samt lyrik och dramatik. Utgivningen på mindre förlag och i form av egenutgivning har dock vuxit sig så pass stor att den motverkar trenden hos de större förlagen totalt sett. Inom genrer som lyrik kan det t.o.m. antas att mindre förlag och egenutgivning dominerar i kvantitativa termer. Denna trend skulle kunna tolkas som att vissa typer av litteratur håller på att genomgå en nedgradering i den meningen att den flyttar från större, etablerade förlag till mindre utgivare eller hänvisas till egenutgivning (i tryckt form eller på nätet). Det finns tendenser till en sådan utveckling i de siffror som presenterats. En annan slutsats är dock att det finns ett antal klassiska förlagshus inom de stora koncernerna som är fortsatt mycket viktiga för den litterärt ambitiösa utgivningen. En generell slutsats vi drar av analysen i kapitel 8 är att de aktörer som står för kvalitetsutgivningen har sinsemellan mycket olika förutsättningar, främst i ekonomiskt hänseende. Det i sin tur påverkar det litterära systemet i både tidigare och senare led: det påverkar vad konsumenterna får tillgång till i handeln och det påverkar förutsättningarna för upphovsmännen. Vem utgivaren är påverkar i allmänhet vilken publik texten i fråga har möjlighet att nå. Ger de stora och mellanstora förlagen inte ut en viss typ av litteratur försvinner den ur synfältet för många konsumenter, egentligen för alla andra än de redan special- intresserade. Ges en bok ut av ett etablerat stort eller mellanstort förlag är försäljningskanalerna med stor sannolikhet tillgängliga och möjligheterna att skapa uppmärksamhet kring boken goda. Även om dessa satsningar i praktiken inte alltid görs har de stora förlagen resurser för marknadsföring och för att nå ut med sina författare; de kan distribuera sina titlar brett, både i bokhandeln och i andra kanaler. De mindre förlagen har inte samma förutsätt- ningar att nå ut. De stora och mellanstora förlagen har också bättre förutsätt- ningar att ersätta upphovsmännen, både författare, översättare, tecknare och fotografer. Om den kvalificerade litteraturen flyttar från de stora och medelstora förlagen till de små, påverkar det villkoren i branschen. Mycket av det – kulturellt sett viktiga och för mångfalden avgörande – arbete som sker vid små förlag är trots allt ideellt och ges ersättning så är det ofta under för vad som egentligen är skäligt. Även ur upphovsmännens synvinkel är alltså frågan om vem som ger ut en bok av stor betydelse. En utveckling mot ökad egenpublicering och ideellt arbete vid mindre förlag är ur demokratisk synvinkel ofta en god sak, men hänsyn bör också tas till de förändrade förutsättningar det kan föra med sig i andra led. Att mikroförlag och egenutgivare frodas är i sig värdefullt genom att de kan fylla luckor och stå för alternativ. En utveckling mot att de skulle bära upp den kvalificerade litteraturen vore dock olycklig, då det skulle resultera i minskad synlighet och spridning för denna litteratur och sämre betalt för upphovsmännen. Mot bl.a. denna bakgrund menar vi att det statliga stödet till utgivning av litteratur är en fortsatt viktig insats. Stödet är utformat så att det premierar och stöder kvalitativ förlagsverksam- het utan att påverka enskilda utgivningsbeslut. Denna konstruktion bör enligt vår bedömning behållas som ett tak bör införas för hur stort stöd ett enskilt företag kan få (se nedan s. 427). Syftet är att stödet ska kunna bli mer omfattande till de mindre aktörer som bäst behöver ekonomiskt stöd för att dessa ska få större möjligheter att bl.a. ersätta upphovsmännen och arbeta med marknadsföring. och den digitala utvecklingen är på väg att få ett genombrott i . Både utgivning och försäljning av allmänlitteratur i elektronisk form har ökat påtagligt . Mycket tyder också på att utveck- lingen framöver kan bli snabb. Ett skäl är att det finns en kraftfull infrastruktur i form av bredband, vilket ger goda förutsättningar för elektronisk läsning att etablera sig. är renodlade läs- plattor ännu ovanliga i till skillnad från på de marknader där e-boken redan slagit igenom. Om detta fortsätter vara fallet kommer e-boken i att få konkurrera med andra medie- former på surfplattor som inte är specifikt byggda för läsning. Hur e-litteraturens utveckling kan påverka läsandet är ännu osäkert. Uppgifter från t.ex. tyder på att det inte automatiskt breddar gruppen av läsare. Snarare är det just de grupper som redan läser mycket som även konsumerar litteratur i elektronisk form. Läsandets praktik kan dock förväntas genomgå förändringar relaterade till de nya gränssnitt i vilka texten tar plats. niska litteraturen blir t.ex. enklare en del av den interaktion som sker via sociala medier. Hur e-boken kan komma att påverka andra format är det för tidigt att uttala sig om men erfarenheter från framförallt visar att pocketboken kan tänkas bli mindre relevant som billig för- medlare av information. Att pappersboken som sådan skulle vara på väg att ersättas finns det dock inga tecken på. En förhoppning är att utvecklingen mot allt lättillgängligare litteratur snarare för med sig att den tryckta bokens mervärde som fysiskt objekt blir viktigare och att den tekniska kvaliteten på tryckta böcker förbättras. Även vad gäller affärsmodeller och prissättning av e-böcker måste det konstateras att situationen är högst osäker. I har förlagens främsta kunder än så länge varit låntagare vars lokala folk- bibliotek stått för kostnaderna. Vilka affärsmodeller som kommer att kunna tillämpas framöver i försäljningen till både bibliotek och privatpersoner är omdebatterat. Det kan dock konstateras att priserna vid försäljning till privatpersoner är förhållandevisa höga i , i alla fall jämfört med mer utvecklade marknader som i . Det är svårt att se att konsumenterna i längden kommer vara villiga att köpa tillgång till elektroniska filer för priser som inte sällan motsvarar vad det kostar att köpa den fysiska produkten. En pågående diskussion som kan komma att bli av stor betydelse rör den s.k. agentmodellen, där förlagen sätter utpris till kund och återförsäljaren fungerar som agent för förlaget. Om modellen visar sig förenlig med konkurrensrättsliga bestämmelser kan en återgång till fasta priser ske på denna del av marknaden. Ett orosmoln är den svaga utveckling som kan noteras för ljudböcker . Efter med kraftigt stigande utgivning och försäljning har formatet sjunkit tillbaka. En för- är den osäkerhet som illegal fildelning orsakat. Samma problem kan hämma utvecklingen av en svensk marknad för litteratur i e-boksformat. Ett annat troligt scenario är också att etablerandet av en marknad för elektronisk litteratur kan ge internationella aktörer en ingång på den svenska marknaden.