sou · H0B331 · 2012-05-04 00:00:00 — Ett uttalat syfte med modellen är att den ska främja ett effektivt resursutnyttjande och därmed skapa incitament för att åstadkomma ett så bra resultat som möjligt med givna resurser. Av den anledningen innehåller resursfördelningsmodellen även en faktor baserad på uppnått resultat vad gäller omsättning till arbete. Kopplingen till styrkortet är viktigt för att spegla vilka konkreta mål som ska uppnås utifrån uppdraget från regeringen och . Exempelvis har måtten i styrkortet vad gäller omsättning till arbete eller utbildning sin motsvarighet i de fem första faktorerna i resursfördelnings- modellen. Av tabellen går att utläsa att personer som befinner sig i jobb- och utvecklingsgarantin och jobbgarantin för ungdomar genererar sex gånger mer resurser än personer med funktions- nedsättning. Källa: Arbetsförmedlingens resursfördelningsmodell (2011). Även i fördelningsmodellen för anslaget 1:4, som gäller de löne- subventionerade anställningarna, för anslaget 1:3 (kostnader för Arbetsmarknadspolitiska insatser för ökat deltagande i arbetslivet arbetsmarknadspolitiska program) och för anslaget 1:2 (aktivitets- stöd) används arbetsbelastning eller antalet deltagare som indi- katorer för fördelning av medel. I resursfördelningsmodellen för anslagen har personer med funktionsnedsättning på samma sätt som för förvaltningsanslaget en lägre viktning än övriga inskrivna. I resursfördelningsmodellen för anlaget 1:4 saknas en direkt koppling till antalet inskrivna personer med funktionsnedsättning. Arbetsförmedlingen menar att den genomsnittliga tiden från det att en arbetssökande är aktualiserad på Arbetsförmedlingen till att en funktionsnedsättning är registrerad är så lång att samtliga kvarstående arbetslösa, enligt Arbetsförmedlingen, ger en bättre bild av behoven. Lönebidrag har varit föremål för en analys av dåvarande Dele- gationen mot felaktiga utbetalningar (2008). I rapporten pekade delegationen på ett flertal orsaker till felaktiga utbetalningar. var det dominerande felet brister i bedöm- ningen av graden av nedsatt arbetsförmåga, vilket ledde till fel bidragsnivå, som oftast var för hög. Vidare framhölls i rapporten att: Fel beror i första hand på svårigheter att bedöma arbetsförmåga i förhållande till aktuellt arbete, och i andra hand på otillräcklig kunskap om regelverket samt bristande tid. Vid förlängning av lönebidrags- beslut tenderar bidragsgraden vara densamma som ursprungsbeslutet, trots att svårigheten att bedöma arbetsförmågan då borde vara mindre svår. Delegationens sammanvägda bedömning var att av de felaktigt utbetalda medlen till lönebidrag orsakades av avsiktliga fel från de sökande och av oavsiktliga fel från sökande. hänförde sig till oavsiktliga fel från myndigheten. Totalt motsvarade detta i felaktigt utbetalt belopp , eller av hela det dåvarande anslaget 22:4. Arbetsförmedlingen arbetar med intern styrning och kontroll utifrån en modell som ska ta hänsyn till ett antal komponenter för att fånga risker i systemet. Enligt (2011b) genomförs löpande stickprovskontroller av ärendehandläggningen för att fånga upp avvikelser i förhållande till regelverket. Dessa kontroller innefattar inte kontroll av hur arbetsförmågan har Arbetsmarknadspolitiska insatser för ökat deltagande i arbetslivet bedömts, vilket i stället ska göras av lönebidragshandläggaren i samband med omprövningen av beslut om lönebidrag. För att säkerställa att lönebidrag handläggs på ett enhetligt och rättssäkert sätt finns en utförlig vägledning i handläggarstöden. Ett av avsnitten i handläggarstödet heter Vad gäller vid kontroll av restförda skatter, skulder och försäkringar. Något motsvarande finns inte i handläggarstöden för utvecklingsanställning, trygghets- anställning och OSA utan handläggaren hänvisas till att följa handläggarstödet för lönebidrag i tillämpliga delar. 4.9Kommunernas uppdrag och ansvar Kommunerna har ansvar för att säkerställa att personer som har en funktionsnedsättning som hindrar dem från att arbeta på den reguljära arbetsmarknaden kan vara delaktiga i samhällslivet. Kommunen ska också medverka till insatser som kan leda vidare till arbete på den reguljära arbetsmarknaden och hos . Detta anfördes i propositionen (prop.1992/93:159) om Stöd och service till vissa funktionshindrade. Kommunen har också en uppgift att medverka till arbete på den regul- jära arbetsmarknaden eller . Det är därför viktigt att arbetet sker i nära samverkan med arbetsförmedling, och handikapporganisationer. Det är även angeläget att möjligheten till ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden eller inom prövas regelbundet. Fler personer i daglig verksamhet Daglig verksamhet är en insats som kan vara syssel- sättning, gemenskap, behandling eller rehabilitering. Innehållet i dessa verksamheter kan skifta väsentligt beroende på deltagarnas behov10. Antalet deltagare i daglig verksamhet ökade mellan åren 2000– 2009 från 20 500 till 29 000 personer. Av deltagarna 2009 var 12 600 10 Rätt till daglig verksamhet har personer som ingår i lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS). En förutsättning för denna rätt är att personen tillhör personkrets 1 och 2 i LSS. Personkretsarna innefattar personer med utvecklingsstörning eller personer med betydande och bestående begåvningsmässiga funktionshinder eller hjärnskada i vuxen ålder föranledd av yttre våld eller kroppslig sjukdom. I Socialtjänstlagen (SoL) regleras kommunernas skyldigheter gentemot personer med funktionsnedsättning som inte tillhör de personkretsar i LSS som har rätt till daglig verksamhet. Arbetsmarknadspolitiska insatser för ökat deltagande i arbetslivet kvinnor och 16 300 män. Allt fler unga går direkt från gymnasiet till daglig verksamhet (, 2012). var den vanligaste åldern en person började daglig verksamhet. utgjorde den åldersgruppen av alla personer som började daglig verksamhet och 2009 var motsvarande andel . Enligt kartläggning lyfts såväl den hårdnande arbetsmarknaden som att allt fler unga får en diagnos, som kan berättiga till LSS, som skäl till ökningen. En annan förklaring är att övergång från särskola till aktivitets- ersättning sker med automatik i och med att eleven får aktivitetsersättning för förlängd skolgång. Rätten till aktivitetsersättning vid förlängd skolgång infördes . Arbetsmarknadsanknytningen för personer med insatser enligt SoL eller LSS är mycket svag, hade av dessa grupper ett arbete med eller utan subvention. Skillnaden mellan kvinnor och män är liten och ser likadan ut som i befolk- ningen, dvs. män har i högre utsträckning en arbetsmarknads- anknytning. Lägst sysselsättningsgrad återfinns i åldersgruppen 20– . Daglig verksamhet är ett alternativ till lönearbete för många personer med funktionsnedsättning som inte klarar av att vara ute på arbetsmarknaden. Av förarbetena till LSS (prop. 1992/93:159 s. 90) framgår emellertid att daglig verksamhet ska vara ett led i strävandena att komma ut på arbetsmarknaden och därmed få större delaktighet i samhället. Övergångar från daglig verksamhet till lönearbete är emellertid sällsynt. Verksamhetsansvariga för daglig verksamhet uppger enligt kartläggning (2008) att av deltagarna i daglig verksamhet borde ha förutsättningar att få ett lönearbete. Sedan daglig verksamhet introducerades på 1970–talet har verksamheterna genomgått stora förändringar. Dessa har inneburit att vissa delar av verksamheterna flyttat ut till privata arbetsgivare eller offentlig verksamhet i strävan efter mer flexibla lösningar anpassade till varje individs behov och förmåga. Att hitta indivi- duella placeringar eller bilda kooperativ har bidragit till en ökad delaktighet i samhället som tryggheten kvarstår. Arbetsmarknadspolitiska insatser för ökat deltagande i arbetslivet Daglig verksamhet för personer med psykisk funktionsnedsättning Personer med psykiska funktionsnedsättningar står utanför rätten att få daglig verksamhet enligt LSS. Men ska enligt SoL medverka till att de, tillsammans med andra som möter betydande svårigheter i sin livsföring, får en meningsfull sysselsättning. Det är dock få personer som får bistånd i form av meningsfull sysselsättning enligt SoL. har fått i uppdrag att fördela medel till kommuner för försöksverksamhet med meningsfull sysselsättning för personer med psykisk funktionsnedsättning –2013. Uppdraget ska genomföras inom ramen för befintlig samverkan mellan Social- styrelsen, Arbetsförmedlingen och och i samråd med Kommuner och Landsting (SKL). Kommunernas försöksverksamhet ska utvecklas från den s.k. IP-modellen, en standardiserad och manualbaserad form av Supported Employment metoden och komplettera pågående satsningar i syfte att öka deltagarnas möjligheter att få ett arbete. Andra kommunala verksamheter för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga Kommunerna har även en uppgift att fylla när det gäller att driva särskilda verksamheter för personer med funktionsnedsättning som har rätt till stöd enligt LSS och SoL och inte har möjlighet att få ett arbete på den reguljära arbetsmarknaden. Kommunerna har även rätt enligt 3 kap. 1 § lagen (2009:47) om vissa kommunala befogen- heter att bereda anställning åt funktionshindrade. Detta gäller om personer med funktionsnedsättning i tillräcklig omfattning inom kommunen inte kan få lämpliga anställningar på annat sätt. Det krävs också att verksamheten är anordnad så att den är särskilt lämpad för sysselsättning av personer med funktionshinder och att anställningen sker efter anvisning från Arbetsförmedlingen. I Kommuner och Landstings rapport om Kommunerna och arbetsmarknadspolitiken (2011) lämnas några exempel på verksam- heter som sysselsätter personer med funktionsnedsättning med nedsatt arbetsförmåga. I , och kommun finns också exempel på samverkansformer med som syftar till att skapa möjligheter för personer med Arbetsmarknadspolitiska insatser för ökat deltagande i arbetslivet funktionsnedsättning att komma ut på arbetsmarknaden. På i finns projektet . Projektet har knutit till sig företag inom IT/Telekombranschen med intresse av att anställa personer med funktionsnedsättning. Alfa är ett informations- och vägledningsprojekt för personer i och som har en psykisk funktionsned- sättning. På Alfa erbjuds enskilda informationssamtal och hjälp med att komma i kontakt med olika myndigheter som exempelvis Arbetsförmedlingen och . Alfa kan även erbjuda sysselsättning och praktikplatser inom kommunen. Den första delen av detta kapitel beskriver arbetsmarknadsläget för personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga. Personer med funktionsnedsättning som inte har en nedsatt arbetsförmåga är inte med i beskrivningen eftersom de är arbetslösa respektive sysselsatta i lika hög grad som alla andra. Det visar sig att det som avgör arbetsmarknadsutfallet är inte om det finns en funktionsnedsättning eller inte utan om funktions- nedsättningen medför att arbetsförmågan är nedsatt. Den andra delen av kapitlet beskriver personer med funk- tionsnedsättning som är inskrivna på Arbetsförmedlingen. Antalet arbetslösa och personer i arbetsmarknadspolitiska program som har en funktionsnedsättning har ökat , bl.a. som en konsekvens av förändringarna i sjukförsäkringen. 5.1Arbetsmarknadsläget för personer med funktionsnedsättning har () på upp- drag av Arbetsförmedlingen genomfört en undersökning om arbetsmarknadssituationen för personer med funktionsnedsättning. Insamlingen av dessa uppgifter är utformad som en tilläggsunder- sökning till SCB:s ordinarie Arbetskraftsundersökning (). Den senaste publicerade statistiken är från fjärde kvartalet . skulle SCB ha publicerat nya och uppdaterade uppgifter, men till följd av svårigheter att harmonisera statistik- insamlingen till EU-förhållanden kunde inte detta göras. Av befolkning i åldern 16–på cirka 5 943 000 människor uppgav 921 000 personer () att de hade någon form av funktionsnedsättning.1 Bland dessa uppgav 525 000 (av befolkningen), att deras arbetsförmåga helt eller delvis var nedsatt. Av de 525 000 personer som uppgav att de hade nedsatt arbetsförmåga var det 126 0002, eller , som också var inskrivna vid Arbetsförmedlingen under fjärde kvartalet 2008.3 Bland dem utan funktionsnedsättning var inskrivna vid Arbetsförmedlingen . Befolkningen 16–. varav med nedsatt arbetsförmåga Utan funktionsnedsättning 1Det är ett urval av befolkningen som deltar i undersökningen vilket medför att det finns en viss osäkerhet i siffrorna. Uppgifterna är insamlade genom telefonintervjuer där personen får uppge om det föreligger en funktionsnedsättning och om den medför nedsatt arbetsförmåga. Med funktionsnedsättning menas att individen kan ha nedsatt syn eller hörsel, ha tal- eller röstproblem, rörelsehinder, allergi eller någon form av psykisk funktionsnedsättning. Det kan också handla om diabetes, hjärt-och lungproblem, mag- och tarmsjukdom, psoriasis, epilepsi, dyslexi eller liknande. 2Bland dessa inskrivna hade sex av tio en registrerad funktionsnedsättning på . 3Utredningen har samkört och analyserat data från Arbetskraftsundersökningen (), Longitudinella integrationsdatabasen för sjukförsäkrings- och arbetsmarknadsstudier () och Arbetsförmedlingens Datalager. sjönk arbetskraftsdeltagandet4 bland personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga. har arbetskraftsdeltagandet för gruppen varit förhållandevis statiskt och legat på ungefär 54–. För befolkningen utan funktionsnedsättning har andelen i arbetskraften varit tämligen vilket då medför att gapet mellan de personer som har och de som inte har en funktionsnedsättning har ökat en del mellan 1998–2008. Utvecklingen av sysselsättningen5 följer samma mönster som deltagandet i arbetskraften. Sysselsättningsgraden är betydligt lägre för målgruppen för denna utredning i förhållande till befolkningen i övrigt (figur 5.2). var sysselsättningsgraden bland personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbets- förmåga , varav var anställda med lönestöd.6 I befolkningen utan funktionsnedsättning var sysselsättnings- graden . Skillnaden mellan grupperna vad gäller syssel- sättningsgrad ökade något mellan 1998–2008. 4En person i arbetskraften är antingen sysselsatt eller arbetslös. 5En person är sysselsatt om han/hon under mätveckan utförde arbete antingen som arbetstagare eller som egen företagare. En person definieras även som syssel- satt om han/hon är tillfälligt frånvarande under mätveckan på grund av sjukdom, semester, tjänstledighet. 6Med lönestöd avses en anställning med lönebidrag, utvecklingsanställning, trygghets- anställning eller offentligt skyddat arbete (OSA). Anställda hos är inte medräknade. Personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga Källa: , . Ett generellt mönster på arbetsmarknaden är att sysselsättnings- graden är lägre i de yngre respektive äldre åldersgrupperna och högst bland medelålders. En åldersjämförelse mellan dem med funktionsnedsättning som har nedsatt arbetsförmåga och personer utan funktionsnedsättning visar att skillnaden är störst i ålders- gruppen 50–. Många personer i den äldre åldersgruppen beviljas sjukersättning och lämnar arbetsmarknaden. Personer med funktionsnedsättning har i genomsnitt lägre utbildningsnivå jämfört med personer utan funktionsnedsättning (SCB, 2009; , 2010). En konkurrenskraftig utbildning har betydelse för det individuella utfallet på arbetsmarknaden. Sprid- ningen i sysselsättningsgrad fördelat efter utbildningsnivå är också i allmänhet stor i befolkningen och i synnerhet bland personer med funktionsnedsättning. Personer med nedsatt arbetsförmåga som endast har slutfört studier på grundskolenivå har en syssel- sättningsgrad på . För dem som deltagit i studier på eftergymnasial nivå är andelen sysselsatta betydligt högre, . I tabell 5.1 visas sysselsättningsgraden uppdelat på kvinnor och män. Källa: Egna bearbetningar av data från . I den intervju som genomförs i tilläggsundersökningen till får även den intervjuade uppge vilken eller vilka funktions- nedsättningar han eller hon har. De vanligaste funktionsned- sättningarna i befolkningen är rörelsehinder, exempelvis besvär i rygg, nacke och axlar. På andra plats kommer psykiska funktions- nedsättningar och den tredje mest angivna funktionsnedsättningen är astma respektive allergi. Vad gäller arbetsmarknadsdeltagande har personer som uppger en psykisk funktionsnedsättning den lägsta sysselsättningsgraden, . Personer med hörselskada respektive synnedsättning har den högsta sysselsättningsgraden (73 respektive ).7 Personer med hörselnedsättning har således en sysselsättningsgrad på i princip samma nivå som personer utan funktionsnedsättning. Psykiska funktionsnedsättningar i ett internationellt perspektiv I (2008) framgår att psykiska funktionsnedsättningar är den typ av nedsättning som efter rörelsehinder är vanligast bland personer med nedsatt arbetsförmåga. Av kvinnorna är det och av männen som uppger en psykisk funktionsnedsättning. Uppmärksamheten kring psykisk ohälsa och psykiska funk- tionsnedsättningar är inte något särpräglat svenskt fenomen. I en studie (, 2012) redovisas att en av fem personer i arbetsför ålder uppges ha någon form av psykisk ohälsa.8 Före- komsten av psykisk ohälsa är högre hos unga vuxna, kvinnor och lågutbildade. Studien visar dock inga tecken på att besvär av detta slag skulle ha ökat . Studien har använt sig av data från olika typer av intervjuundersökningar i de studerade länderna. De intervjuade personerna har inte tillfrågats om sjukdomstillstånd eller grad av nedsättning av arbetsförmågan. Frågorna har mer fokus på upplevelse av förekomst av psykiska symtom av både lättare och svårare slag, såsom t.ex. oro, ängslan och ångest. Majoriteten av personer med psykiska besvär har enligt stu- dien arbete, men ännu fler skulle vilja arbeta. I genomsnitt konstateras ett sysselsättningsgap på 10–mellan personer med respektive utan psykiska problem. Sanno- likheten för att vara arbetslös är dubbelt så hög för personer med psykiska besvär. En av slutsatserna i studien är att mer kraft och resurser måste läggas på arbetslösa, men även på personer som redan har arbete för att minska deras risk att förlora det på grund av funktionsnedsättningen. 7År 2006 var sysselsättningsgraden bland personer med synnedsättning . Syssel- sättningsgraden för vissa små undergrupper kan variera pga. få individer i dessa undergrupper i urvalet. 8De länder som ingår i studien är , , , , , , , , och . Bland personer med funktionsnedsättning som har nedsatt arbets- förmåga är det en högre andel, framför allt bland kvinnorna, som är deltidsarbetande än bland övriga sysselsatta. av de sysselsatta kvinnorna med nedsatt arbetsförmåga arbetar deltid. Ett liknade mönster utskiljs även bland de personer som deltar på arbetsmarknaden med lönestöd. Ungefär sex av tio kvinnor med lönebidrag, trygghets- och utvecklingsanställning arbetar deltid. Motsvarande överrepresentation av kvinnor som deltidsarbetar märks även bland anställda hos , av kvinnorna arbetade deltid , medan andelen bland samtliga anställda i kärnuppdraget var (, 2012). En förklaring till detta könsmönster är att kvinnor med nedsatt arbetsförmåga oftare kombinerar arbete med ersättning från sjukförsäkringen. Arbetslösheten9 bland personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga ökade mellan 2002–2008, trots en förhållandevis god konjunktur under dessa år. var arbets- lösheten dubbelt så hög i jämförelse med personer utan funktions- nedsättning. Fjärde kvartalet 2008 var arbetslösheten bland personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga. 9 En person definieras som arbetslös om personen var utan arbete och kunnat arbeta eller börja arbeta . Källa: , . Statistiska uppgifter visar att unga generellt har högre arbetslöshet än äldre, men att arbetslöshetstiderna bland unga är kortare än bland äldre. Det är förväntat att arbetslösheten är högre bland unga. Nästan alla ungdomar är åtminstone registrerade som arbetslösa vid övergången från skola till etablering i arbetslivet. De flesta hittar sedan ett arbete . Äldre personer har redan ett arbete, och måste av något skäl förlora sitt jobb för att bli arbetslösa. Gruppen unga arbetslösa är dock heterogen och för personer med låg utbildningsnivå, ofta med ofullständiga betyg från gymna- sieskolan, kan arbetslösheten bli lång och ett avsevärt problem. Unga med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga tillhör i hög grad denna grupp av unga. Unga med funktions- nedsättning har inte bara en högre arbetslöshet än äldre, utan även markant högre arbetslöshet än unga i allmänhet. Arbetslösheten för unga med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga var år 2008.10 En intressant iakttagelse som också ska nämnas är att det är skillnad mellan dem som uppger att de har en funktionsnedsättning som medför respektive inte medför nedsatt arbetsförmåga. 10 I dessa siffror ingår inte studerande som söker arbete, vilka är en stor grupp som enligt den officiella arbetslöshetsstatistiken numera definieras som arbetslösa. med funktionsnedsättning som uppger att de inte har någon nedsatt arbetsförmåga är arbetslösa respektive sysselsatta i lika hög grad som alla andra. Det som avgör arbetsmarknadsutfallet är således inte om det finns en funktionsnedsättning eller inte utan om funktionsnedsättningen också medför att arbetsförmågan är nedsatt. Gruppen personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga är heterogen. För vissa kan det räcka med en arbetsplatsanpassning för att kunna få och behålla ett arbete, medan andra kan behöva flera insatser och ibland även ett lönestöd för att överhuvudtaget kunna delta i arbetslivet. Bestämmelserna i arbetsmiljölagen ställer omfattande krav på arbetsgivaren att ta hänsyn till arbetstagarens individuella fysiska och psykiska förut- sättningar genom att anpassa arbetsförhållandena till individen. Vid arbetets planläggning och anordnande ska arbetsgivaren beakta det faktum att de individuella förutsättningarna är olika när det gäller att kunna delta i arbetslivet (se avsnitt 6.3.4). I får de sysselsatta besvara frågan om funktions- nedsättningen medför behov av någon arbetsplatsåtgärd för att de ska kunna utföra arbetet på arbetsplatsen. Till personer utan arbete ställs frågan om motsvarande åtgärder skulle innebära att man skulle kunna börja arbeta. av de sysselsatta uppger att de har behov av åtminstone någon form av anpassning av arbetsförhållandena på sin nuvarande arbetsplats. I första hand anges anpassad arbetstid, arbetstempo och anpassade arbets- uppgifter som viktiga insatser. Anm. Kolumnerna summerar till eftersom individerna kunde ange fler än ett alter- nativ på denna fråga i undersökningen. Källa: , . Kvinnor uppger i högre grad än män behov av anpassad arbetstid, medan män i högre grad uppger behov av ett personligt biträde (visas ej i tabell). Knappt varannan () av de personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt arbetsförmåga som inte deltar på arbetsmarknaden bedömer att de har behov av åtminstone någon anpassning av ett eventuellt arbete för att de ska kunna börja arbeta. Det är emellertid svårt att utifrån dessa svar bedöma ett potentiellt arbetskraftsutbud. Svaren visar vad indi- viderna själva bedömer att de skulle behöva för att kunna ta ett arbete. Det finns säkerligen flera faktorer som är viktiga för att individen ska kunna få och behålla ett arbete. 5.1.3Inkomst från lön och sociala ersättningar Att personer med funktionsnedsättning som medför nedsatt abetsförmåga i lägre grad deltar på arbetsmarknaden innebär att en lägre andel av dem också har en löneinkomst. Ungefär sex av tio av dem med nedsatt arbetsförmåga hade en löneinkomst . Ungefär nio av tio hade löneinkomst bland dem utan funktions- nedsättning. Ett lägre arbetsmarknadsdeltagande medför även ett större behov av olika sociala ersättningar och bidrag, exempelvis ekonomiskt bistånd.