sou · GZB375d3 · 2012-01-01 00:00:00 — De fall som togs med i undersök- ningen var dels de fall där det fanns tydliga tecken på att djur hade använts sexuellt, dels fall där djurs könsorgan hade skadats på ett sådant sätt att det var troligt att skadorna uppkommit på grund av att en människa använt djuret sexuellt. Undersökningen visade att i de flesta fall så hade de utsatta djuren fått grova fysiska skador på såväl könsorganen som på andra delar av kroppen som bringa, bröstkorg och länd. Skadorna bestod bl.a. av vaginala och anala penetrationsskador, sår och stickskador från våld med trubbigt föremål samt kastration, stympning och aborterade föl. I flera fall resulterade den sexuella användningen i en dödlig utgång för det utsatta djuret (). Totalt polisanmäldes 115 ärenden –2005. I 41 av dessa inleddes inte förundersökning med hänvisning till spa- ningsuppslag saknas och brottet går uppenbart ej att utreda. I 72 av fallen inleddes förundersökning som sedan lades ner och i 10 av dessa hänvisades till att det inte gick att bevisa att den misstänkte hade gjort sig skyldig till brott, att det inte finns anledning att anta att brott som hör under allmänt åtal begåtts, att brott inte kan styrkas samt att uppgifter om djurets lidande inte gått att få fram. I övriga fall där förundersökningen lagts ner har orsakerna uppgetts vara ej spaningsresultat, spaningsuppslag saknas och brottet går uppenbart ej att utreda (). Vid tiden för hade inte något av de totalt 115 fallen lett till åtal men i 2 av dessa pågick fortfarande en förundersökning. I cirka 20 fall från totala material bedömde myndigheten att handlingarna skulle falla utanför nuva- rande reglering. Detta var fall där det var svårt att bedöma om dju- ren hade lidit fysiskt eller psykiskt och utgjordes av bl.a. könsum- gänge mellan djur och människa, djur har slickat människas köns- organ eller människa har smekt en hunds könsorgan. ifrågasatte i några fall den bedömning som polismyndigheten hade gjort när de inte hade ansett att brott hade begåtts. Detta var fall när människor haft sexuellt umgänge med små djur och ansåg att det borde vara Användning av djur för sexuella ändamål uppenbart att det hade medfört fysiskt lidande för djuren på grund av storleksskillnaderna mellan människans och djurets fysiologi. bedömde att det fanns ett stort mör- kertal gällande förekomsten av sexuell användning av djur och att det därför var omöjligt att uppskatta omfattningen av problemen med denna användning. 12.2.2Sexuell användning av djur internationellt Utredaren har endast funnit ett fåtal internationella rapporter om sexuell användning av djur. Dessa kommer från , Stor- , och . I publicerades två rapporter som visade på att av männen i och av kvinnorna hade viss sexuell erfarenhet av djur (et al. 1948, 1953). Bland män som hade växt upp på landet angav rap- porterna att haft någon form av sexuell kontakt med djur, men att denna siffra kunde vara avsevärt högre i vissa områden. Rapporterna byggde på intervjuer med mer än 17 000 personer mellan åren 1938–1956 men har ifrågasatts av bl.a. Beirne (1997) och Bolliger & Goetschel (2005). Dessa forskare har ansett att metoden som har använts inte är tillförlitlig bl.a. på grund av att personer som ägnar sig åt sexuell användning av djur troligen inte erkänner detta offentligt. Enligt Beirne är det också troligare att det är fler sällskapsdjur än lantbruksdjur som utsätts för sexu- ella övergrepp eftersom antalet sällskapsdjur har ökat markant medan antalet personer som driver lantbruk eller bor på landsbyg- den har minskat. I visade en studie () bland ett antal slumpvis utvalda smådjursveterinärer att av 448 inrapporterade djur med skador var av skadorna resultat av sexuell användning. Djurens skador bestod bl.a. av penetrations- skador, skador på könsorganen och kastrationer. I några fall hade skadorna varit dödliga. Eftersom undersökningen var mycket begränsad kan man dock inte anse detta som något mått på före- komsten av sexuella övergrepp på djur i . Däremot anser forskarna att undersökningen visar att problemet inte är av trivial karaktär. I presenterades 2006 en studie i kriminologi som byggde bl.a. på frågor till yrkesverksamma veterinärer i (Revholt SOU 2011:75 Användning av djur för sexuella ändamål Av de 329 veterinärer som svarade på frågorna hade haft djur till behandling där de misstänkte eller var för- vissade om att sexuell användning av djuret hade förekommit. Det rörde sig om 124 fall av individuella djur. Av dessa 124 djur var 46 nötkreatur, 34 hästar, 16 hundar, 16 grisar, 6 katter och 6 djur av ej uppgiven art. I 23 av de 124 fallen resulterade skadorna i att djuren dött eller hade behövt avlivats. Skadorna hos de 124 fallen var i: 80 fall fysiska skador (64,), 13 fall fysiska och psykiska skador (10,), 13 fall inte några synliga skador (10,), 2 fall psykiska skador (1,), och 16 fall skador som inte angavs närmare (12,). I gjorde det Danska Dyreetiske Råd en undersökning 2006 (Udtalelse om menneskers seksuelle omgang med dyr). I denna ställdes frågor till veterinärer i om misstänkta och konstaterade fall av sexuellt utnyttjande av djur . De 122 veterinärer som svarade på frågorna kunde rappor- tera 17 fall av misstankar eller konstaterade fall av sexuell använd- ning. Rådet ansåg emellertid inte att materialet kunde anses repre- sentera de verkliga förhållandena och drog därför inte några andra slutsatser än att användning och misshandel av djur för sexuellt ändamål förekommer i . 12.3Djurskyddsaspekter vid sexuell användning av djur Ett djurs lidande är ofta svårt att bevisa om det inte förekommer tydliga fysiska skador eftersom psykiska skador är svåra att bedöma. Ett antal forskare m.fl. har dock yttrat sig om att djur lider av att människor använder dem för sexuella ändamål. (1993) och Hvozdík m.fl. (2006) anför att de antar att djur lider även vid sexuellt utnyttjande som inte innehåller våld och att sådana handlingar därför ska betraktas som kriminella. (2006) argumenterar att eftersom man inte har undersökt de psy- kiska skadorna av sexuella handlingar mot djur ordentligt är det fel att anta att djuren inte utsätts för psykisk skada. Användning av djur för sexuella ändamål (1995) anser att all sexuell användning av djur bör betraktas som något påtvingat eftersom det är en sexuell relation med ett ojämnt maktförhållande utan samförstånd (1995). (2001) argumenterar likadant och anser att all användning av djur för sexuellt ändamål är ett sexuellt övergrepp på djur. Beirne (1997) anser att det finns stora likheter mellan sexuella övergrepp på djur och sexuella övergrepp på kvinnor och barn. Likheterna ligger i att; (1) sexuella relationer mellan människa och djur innehåller tvång; (2) sådana handlingar ofta orsa- kar smärta och till och med död; (3) djur inte är förmögna att vare sig kommunicera ett medgivande till oss på ett sätt som vi kan för- stå eller att berätta om övergreppen. Beirne (1997) anser därför att användning av djur för sexuella ändamål bör betraktas som sexu- ella övergrepp mellan arter och att det viktigaste skälet är att en av parterna, dvs. djuret, inte kan ge sitt samtycke till den sexuella relationen. En eventuell frånvaro av motstånd anser inte han kan anses vara ett äkta samtycke och i sexuella relationer ska båda par- ter vara medvetna, helt informerade och positiva till den sexuella relationen. Om äkta samtycke definierat på detta sätt är en nöd- vändig förutsättning för sex mellan människor, finns enligt Beirne inte någon anledning att göra en annan bedömning när det gäller sex mellan människor och andra levande djur. Vidare är djur fram- avlade och tränade till foglighet och kan därför inte förväntas stå emot mänskliga sexuella närmanden (Beirne 1997). Beirne (1997) anser också att i studier där forskare har studerat människors sexuella användning av djur har ofta djurens fysiska och psykiska lidande negligerats. Att avkriminalisera sexuell användning av djur anser Beirne (1997) endast kan ses som ett tecken på en ökad tolerans om man enbart ser till handlingarna ur ett människligt perspektiv och negligerar det lidande som det kan orsaka djuren. (2003) menar att i deras studier där män- niskans sexuella intresse för djur har undersökts så har djuren inte verkat fara illa. Även Miletski (2006) menar att det finns emotio- nella band mellan människa och djur och att den sexuella använd- ningen inte sker av tvång. Att sexuell användning inte sker av tvång motsätter sig dock Bolliger & Goetschel (2005) som anser att det som verkar tyda på frivillighet från djurens sida är ett resultat av människans träning av djuren och ibland ett utnyttjande av djurets naturliga fysiologiska reflexer och instinktiva handlingar. Användning av djur för sexuella ändamål Bolliger & Goetschel (2005) bör fokus ligga på om den sexuella användningen är något som djuret vill. Eftersom det är omöjligt att veta bör man av försiktighetsskäl utgå från att sexuell användning av djur kan vara något påtvingat och något som djur mår dåligt av. 12.4Juridiska aspekter gällande sexuell användning av djur I de flesta europeiska länder så finns det inte något specifikt förbud mot sexuell användning av djur så länge som det inte kan anses medföra något lidande för djuret. Avkriminaliseringen av sexuellt umgänge med djur skedde i många europeiska länder under mitten och senare men i flera länder har diskussioner förts om huruvida sexuell användning av djur bör förbjudas igen. Ett återinförande av förbud mot sexuell användning av djur har debatterats i och . har valt att införa ett förbud, inte. I infördes förbudet i samband med att man införde en ny djurskyddslag . Nedan redogörs i korthet för de olika diskussioner som har förts i de båda länderna. På uppdrag av det danska justitieministeriet redovisade det Dyree- tiske Rådet i rapporten om menneskers seksuelle omgang med dyr. I rapporten lämnar rådet en omfattande redogörelse och analys av problematiken kring männi- skors sexuella användning av djur. Rådet framhöll att ämnet har varit föremål för en ökad uppmärksamhet i såväl som i en rad andra länder och att ett eventuellt förbud därför har diskuterats. I avskaffades förbudet för sexuell användning 1930 och anledningen till att eventuellt återinföra det uppgav rådet vara: 1.att det numera är större frihet och öppenhet på det sexuella området, vilket ger anledning till motreaktioner, Användning av djur för sexuella ändamål 2.att djurs status har ändrat sig dramatiskt under , och 3.att det har förekommit en rad uppmärksammade händelser i där djur verkar ha blivit skändade av människor med sexuella motiv. Det som rådet fann som relevanta etiska hänsyn som bör beaktas i sammanhanget är djurvälfärd, respekt för djurs värdighet och integ- ritet, respekt för djurägares känslor, respekt för sexuella minorite- ter samt respekt för offentlig moral. I rapporten konstateras att rådet inte har kunnat finna någon forskning som belyser vilka ska- dor som djur får av att människor använder dem för sexuella ända- mål. Inte heller har man funnit några belägg för att förekomsten av företeelsen skulle öka i omfattning. Enligt rådets uppfattning är det svårt att dra några säkra slutsat- ser om förekomsten av människors sexuella användning av djur, men det kan med säkerhet fastslås att det är frågan om ett mycket brett spektrum av handlingar. Det är bl.a. frågan om människor som lever med djur i situationer som liknar parförhållanden, där det i den mening som avses i den danska djurskyddslagen är tveksamt om den sexuella aktiviteten kan sägas vara skadlig för djuren. Det förekommer även att människor använder djur sexuellt i förströel- sesyfte och däribland de som använder djuren på ett sätt som rådet anser är djurskyddsmässigt oacceptabelt. Vidare uppger rådet att det finns människor som ägnar sig åt denna verksamhet i kommer- siellt syfte. I rapporten framgår att formerna för det sexuell användning kan vara allt ifrån den ena ytterligheten där vissa personer har upphet- sats sexuellt enbart av att t.ex. se djur para sig till den andra ytter- ligheten där olika grader av våld utövas mot djuret eller att djuret dödas. Rådet diskuterade även hur djur kan tänkas uppfatta den sexu- ella användningen. Vissa sexuella aktiviteter antog rådet å ena sidan kunna vara förknippade med en positiv upplevelse för djuret, medan andra aktiviteter innebär mer eller mindre tydlig grad av risk för psykiskt eller fysiskt lidande och ytterst å den andra sidan att djuret dör, kanske under mycket plågsamma former. I rapporten nämns också motiven för att använda djur i sexuellt syfte: Användning av djur för sexuella ändamål en maktdemonstration, med eller utan våldsinslag, utlevelse av masochistisk läggning, ersättning för en mänsklig sexualpartner, sexuellt experimenterande i olika former, som ett bättre alternativ till en mänsklig sexualpartner, att den sexuella tillfredsställelsen av djuret anses vara något som ingår i ansvaret som djurägare, att det är fråga om ett uttryck för en sexuell läggning på motsvarande sätt som exempelvis homosexualitet, en förlängning av en nära, kärleksfull relation till djuret eller något som går utöver en känslomässig och sexuell relation där utövaren känner sig mer på samma våglängd med djur än med människor och där han eller hon identifierar sig mer med djur eller en speciell djurart än med människor. Rådet kom fram till slutsatsen att det inte finns behov av ett förbud mot människors sexuella användning av djur. Detta baserade de på att det i den danska djurskyddslagen finns bestämmelser som bör vara tillräckliga för att kunna lagföra sådana gärningar som innebär lidande för djur, även om rådet anser att det kan finnas behov av att utreda om den befintliga lagstiftningen används i tillräcklig utsträckning. Vidare fann rådet att det fanns tungt vägande motstå- ende intressen i form av respekt för andra människors sexuella preferenser och sexuella minoriteter. En ledamot i rådet var dock skiljaktig och anförde bl.a. att intresset av respektfull hantering av djur vägde tyngre än hänsynen till att vissa människor ska ha möj- lighet till sexuell användning av djur. Han anförde även att lagstift- ning som förbjuder sexuell användning av djur antas även komma att ha en tillbakahållande effekt på intresset för företeelsen. I upphävdes förbudet mot sexuellt umgänge mellan männi- skor och djur 1972. Motivering till detta var att begränsa använd- ningen av straffhot och straff till de områden där det är nödvändigt. Avskaffandet av det norska förbudet motiverades även av att gär- Användning av djur för sexuella ändamål ningarna träffades av andra straffbud, bl.a. bestämmelser om skade- görelse och djurskydd. I infördes en ny djurskyddslag (Lov om dyrevelferd) och i denna finns ett utryckligt förbud mot sexu- ellt umgänge med djur och att företa sexuella handlingar mot djur. Særskilte forbud Det er forbudt å: a)utøve vold mot dyr, b)hensette dyr i hjelpeløs tilstand, c)ha seksuell omgang med eller foreta seksuelle handlinger med dyr, d)bruke levende dyr som fôr eller agn. I den tidigare norska djurskyddslagen fanns det inte någon sådan uttrycklig bestämmelse och det hade då visat sig vara svårt att straffa någon för sådana gärningar. Detta berodde bl.a. på att för att bli straffad måste det kunna visas att djuret lidit. Det förbud som infördes i den nya norska djurskyddslagen grundade sig delvis på uppfattningen att sexuellt umgänge endast bör förekomma mellan parter som har en önskan om det, accepte- rar det och har möjlighet till insikt i vad som sker. Detta är något som djur saknar. Det grundade sig också på bedömningen att sexu- ell aktivitet utanför brunstperioder står i strid med djurs naturliga beteende och kan innebära skador på djuren samt att det står i strid med den nya lagens syfte att främja respekten för djur. Ett tungt vägande argument för ett förbud har också varit att ett förbud har ett mycket starkt stöd i den allmänna folkviljan. Förbudet har bedömts höra hemma i djurskyddslagstiftningen och inte i strafflagen eftersom det är hänsynen till djuren som är avgörande. Om man ser på djurskyddslagstiftningarna utanför har det i varit förbjudet att sexuellt vanvårda djur. Enligt Code Penal (artikel 521–1) är det förbjudet, oavsett om det sker offentligt eller inte, att utsätta ett sällskapsdjur, ett djur som är tamt eller hålls i fångenskap för allvarlig vanvård, inklusive sexuell vanvård eller att utföra en grym handling mot ett sådant djur. Användning av djur för sexuella ändamål I , och så finns det inte något särskilt förbud mot sexuell användning av djur men det kan med- föra straff om det innebär att djuret skadas eller dödas. I trädde en ny sexualbrottslag (Sexual Offences Act) i kraft . Enligt sektion 69 i Sexual Offences Act är det straffbart för en person att med sin penis utföra anal eller vagi- nal penetration av ett djur. Det är även straffbart att orsaka eller tillåta en vagina eller anus att bli penetrerad av en penis tillhörande ett levande djur. 69 Intercourse with an animal (1) A person commits an offence if (a)he intentionally performs an act of penetration with his penis, (b)what is penetrated is the vagina or anus of a living animal, and (c)he knows that, or is reckless as to whether, that is what is penetrated. (2)A person (A) commits an offence if (a)A intentionally causes, or allows, As vagina or anus to be penetrated, (b)the penetration is by the penis of a living animal, and (c)A knows that, or is reckless as to whether, that is what A is being penetrated by. (3)A person guilty of an offence under this section is liable (a)on summary conviction, to imprisonment for a term not exceeding 6 months or a fine not exceeding the statutory maximum or both; (b)on conviction on indictment, to imprisonment for a term not exceeding 2 years. Den kommitté som var ansvarig för revisionen av strafflag- stiftningen ansåg att sådana handlingar ska fortsätta att vara kriminaliserade samt att sådana handlingar ska straffas som sex- ualbrott. Denna slutsats motiverades med att inte endast mänsklig värdighet utan också djurens värdighet kränks vid sådana gärningar samt att djur inte fritt kan samtycka till handlingarna. Kommittén resonerade även kring att zoofili inte endast är ett uttryck för ensamhet och närhet utan primärt ett sexualbrott som visar på ett stört beteende. De nära sambanden mellan bl.a. övergrepp mot djur och barn berördes (). I finns det inte något förbud mot sexuell användning av djur men det är enligt 5 § Tierschutzgesetz förbjudet att tillfoga ett djur orättfärdig smärta, lidande, skada eller stor oro/rädsla. Enligt 6 § Tierschutzgesetz är det också förbjudet att utan för- nuftig grund döda ett djur. I är det varje delstat som avgör om sexuella handlingar mot djur ska regleras. I 27 stater är sexuella handlingar mellan djur Användning av djur för sexuella ändamål och människor förbjudna (Bolliger & Goetchel 2005, Beirne 1997). I dessa stater behandlas sådana gärningar som brott eller som en förseelse. Det finns dock federala lagar som förbjuder zoofili i vissa sammanhang; när minderåriga (under ) är inblandade samt djurpornografi, (Codes, kapitel 71). I finns en generell bestämmelse om användning av djur för sexuella ändamål i Criminal Code of . Enligt artikel 160 kan en person som använder djur sexuellt eller tvingar någon annan att göra det straffas med fängelse (Bolliger & Goetchel 2005). 12.4.2Användning av djur för sexuella ändamål har varit förbjudet i Historiskt sett har sexuell användning av djur varit förbjudet i och straffats mycket strängt. var straffet att böta 3 x 9 mark och vallfärda till för att söka syndaförlåtelse hos påven (balk om urbotamål, 1290). meddelades straffbestämmelser angående tidelag i 10 kap. missgärningabalken lag. Enligt 10 kap. 1 § var straffet för fullbordad gärning halshuggning samt brännande av den döda kroppen i båle och även djuret skulle dödas och brännas. Dödsstraffet avskaffades för tidelag med strafflag och ändrades till straffarbete och avkriminaliserades tide- lagsbrottet helt. Avkriminaliseringen var en följd av bl.a. en riks- dagsmotion och en statlig utredning (SOU 1935:68, Promemoria angående ändringar i strafflagen beträffande straffsatserna för särskilda brott m.m.). I riksdagsmotionen anfördes bl.a. följande. Några förnuftiga synpunkter kunde icke motivera bibehållandet av straff för tidelag som sådant. Den som begått tidelag kunde ha varit i strafflagens mening otillräknelig. Då kunde ju straffbarhet inte komma i fråga. Eller också kunde han möjligen utan att ha varit på detta sätt otillräknelig ha varit behäftad med sexuell böjelse för ett sådant brott. Även nu hade straffbarheten ingen funktion att fylla. kunde han, även sexuellt, ha varit beskaffad på vanligt sätt. Handlingen hade då begåtts antingen av blyghet gentemot kvinnor eller på grund av annat hinder för könsumgänge med kvinnor, i förening med personens högre värdering av tidelagshandling än masturbation. Straffbarheten skulle sålunda motiveras därav, att delinkventen handlade i enlighet med en smak som skilde sig från den allmänna värderingens. Att det funnes något s o c i a l t intresse att med straffbud motverka en sådan smakriktning vore en ren fiktion. SOU 2011:75 Användning av djur för sexuella ändamål Den statliga utredningen föreslog att brottet otukt med djur i 18 kap. 10 § i den dåvarande strafflagen skulle tas bort men att gärningen fortfarande borde kunna straffas enligt bestämmelser i 18 kap. 13 § strafflagen om bl.a. sårande av tukt och sedlighet och allmän förargelse. Som skäl för att straffbarheten skulle tas bort angavs att tidelag endast var att anse som en typ av onani och där- för inte något brott. Medicinalstyrelsen yttrade sig också i frågan 1935 och framhöll att tidelag enligt rådande rättsuppfattning inte längre borde straf- fas. Styrelsen lade till att de straffmyndiga personer som åtalas för tidelag enligt erfarenhet praktiskt taget alltid var så psykiskt abnorma att de förklarades straffria och fick omhändertas på annat sätt. Genom lagändring som trädde i kraft avskaffa- des bestämmelsen om straff för otukt med djur (prop. Bedömningen vid avskaffandet var alltså att straffet inte fyllde någon egentlig funktion eftersom gärningsmännen ansågs mer eller mindre defekta. Om gärningen upptäcktes ansågs även att den uppmärksamhet som ett straffrättsligt förfarande medförde kunde göra mer skada än nytta. Vidare bedömdes att bestämmelserna om förargelseväckande beteende och djurplågeri skulle vara tillräckliga som straffrättslig reaktion. Det framgår inte av förarbetena till avskaffandet om djur- skyddsintresset har vägts in och beaktats på något sätt annat än att det kunde vara djurplågeri i de allra grövsta fallen. 12.4.3Användning av djur för sexuella ändamål är inte förbjudet i om det inte medför lidande för djuren I finns det inte något generellt förbud mot sexuell användning av djur. Den sexuella handlingen är inte förbjuden i sig utan blir endast förbjuden om den medför lidande för djuret. Enligt nuvarande lagstiftning kan användning av djur för sexuella ändamål straffas som djurplågeri enligt 16 kap. 13 § . En förut- sättning för straffrättslig påföljd är att det går att styrka att gär- ningen har inneburit fysiskt eller psykiskt lidande för djuret. I det fall som lidande inte kan påvisas kan en gärningsman således inte fällas till straffrättsligt ansvar för djurplågeri. I anförs att det är svårt att döma för djurplågeri när djur används för sexuella ändamål Användning av djur för sexuella ändamål eftersom det i många fall är svårt att påvisa lidande i mening. Det är också svårare att bevisa ett psykiskt lidande än ett fysiskt sådant. Bevissvårigheter kan också uppkomma eftersom djurplågeribestämmelsen kräver en viss effekt som följd av hand- lingen. bedömde därför att bestämmel- serna i nuvarande lagstiftning är otillräckliga om avsikten är att skydda djur från att användas av människor i sexuella sammanhang. Ur juridisk synvinkel kan invändas att de nuvarande reglerna är tillräckliga.