prot · GZ0995 · 2012-04-12 00:00:00 — I herredagsmän, reser icke så fort! Jag tycker nog ändå att det är bra att faktiskt får vara aktiv i beslutsfattandet. När det gäller frågan om information är det självklart att det är ett ansvar för alla myndigheter och verksamheter att informera sin personal om de regler som gäller. Det är givet att man måste informera om offentlighetsprincipen och om vilka rättigheter och skyldigheter man i övrigt har, vilket ansvar man har gentemot brukarna och andra. Vi menar att det inte finns något behov av ett särskilt tillkännagivande till regeringen om särskilda åtgärder för att informera om offentlighetsprincipen. Det är en självklarhet att alla myndigheter och offentliga verksamheter ska berätta för sin personal om alla de regler som gäller. 8 (V) replik: Jag kan inte luta mig mot några som har gett mig råd om hur jag ska agera i . De människor som bor på äldreboenden där det inte fungerar som det ska och som inte har haft personal där som har vågat gå till medierna och klaga och kritisera ska inte behöva vänta än nödvändigt. De här frågorna har varit uppe till diskussion , och att det kan ta sådan tid för regeringen att komma fram till att man vill utöka meddelarskyddet till att gälla dem som jobbar i privat sektor tycker jag är beklagligt, alldeles oavsett vad eller någon tidigare kung har sagt. Självklart ska all personal få information om de lagar och regler som gäller i deras verksamhet. Så är det, men problemet är att det inte fungerar. Detta är en grundlagsskyddad rättighet för samtliga anställda i offentlig sektor, och då tycker vi att vi har ett särskilt ansvar. Det har ju förekommit att folk inte har vågat gå till medierna fast de har rätt till det. Det är ett problem, och det vill ni inte ta ansvar för. Det tycker jag är beklagligt. 9 (M) replik: Det här är en komplicerad materia. Vi hörde i sitt anförande säga att den socialdemokratiska regeringen utredde frågan om utökat meddelarskydd. Det förslaget fick omfattande remisskritik. Man hann inte bli färdig innan man förlorade valet . Det här är en process och en debatt som har förts . Det beror ju på att det är en komplicerad rättslig materia. Hur ska man göra för att överföra en reglering som är anpassad för offentlig verksamhet, med de särskilda förutsättningar som den verksamheten har, till den privata sektorn, som har helt andra förutsättningar? Det är därför som regeringen nu tillsätter en utredning för att återigen belysa den här frågan. Detta tycker jag är bra. Det tycker vi alla i utskottet är bra. Det behövs, och det är viktigt. Sedan är det viktigt att säga att det inte är så att privat driven äldreomsorg eller annan verksamhet skulle sakna tillsyn och att de som bor där skulle vara helt utlämnade åt personalens godtycke. Vi har en tillsyn, tidigare från länsstyrelserna, numera från , som har ett ansvar för att följa upp verksamheten, att följa upp anmälningar om missförhållanden och brister och att i övrigt säkerställa att kvaliteten är god. Sedan behövs det självklart därutöver, vilket vi är överens om, olika andra ventiler för att missförhållanden ska kunna uppmärksammas. Men det är inte så att man är helt utlämnad. Det vill jag gärna slå fast. När det gäller frågan om information vill jag säga att det är viktigt att alla anställda känner till sina demokratiska, medborgerliga rättigheter. Det är allvarligt om det finns chefer som ger andra signaler. Jag sade det senast i : Man får inte försinka utlämnandet av allmänna handlingar. Det är ett politiskt ansvar att utöva gott ledarskap i de här frågorna. 10 (FP): Yttrandefrihet är en omistlig del av demokratin. Det är också ett viktigt redskap mot korruption och andra oegentligheter. Svensk yttrandefrihetslagstiftning är unik. Den har en lång historia och ger långtgående rättigheter. Men på intet sätt kan yttrandefrihet tas för givet förändringar i vår omvärld gör att yttrandefriheten ifrågasätts och förändras om vi inte aktivt jobbar med dessa frågor. Vi i liberalerna bejakar valfrihet. Vi ser positivt på att patienter, elever, äldre och andra nu kan välja vård, skola och omsorg som passar deras behov och att personal kan utvecklas i olika verksamheter. Mångfalden driver på för förbättrad kvalitet, nytänkande och effektivisering. Privat verksamhet finansierad med skattemedel växer snabbt, och ungefär 200 000 personer jobbar nu i denna sektor. För en del av dessa arbetstagare har det betytt minskad yttrandefrihet att övergå från offentlig verksamhet till privat i och med att det gäller andra regler kring meddelarfrihet för privatanställda. Det är olyckligt av flera skäl. Jag är därmed glad över att kunna ställa mig bakom förslaget i KU:s betänkande där vi välkomnar, och ytterligare manar på, att regeringen snabbt tillsätter en utredning för att utöka meddelarskyddet för privatanställda i offentligt finansierad verksamhet. Vi i har på olika sätt engagerat oss för ett starkare skydd för dem som vågar slå larm om oegentligheter. I förra årets debatt om yttrandefrihet sade jag så här: När det gäller regelverket för offentligt finansierad verksamhet menar vi i att det behövs ett starkare lagskydd för den som avslöjar allvarliga missförhållanden. Särskilt viktigt är detta i vårdsektorn och i annan sådan verksamhet där enskildas liv och hälsa berörs. En starkare lagstiftning om efterforskningsförbud i offentligt finansierad verksamhet som bedrivs enligt hälso- och sjukvårdslagen behöver enligt vår åsikt utredas. Att meddelarskyddet i privat verksamhet, finansierad med skattepengar, stärks ger större garantier för att verksamheten fungerar väl. Insynen utifrån kan kanske inte vara fullt lika stor som hos verksamheter som bedrivs under full offentlighetsprincip, men förtroendet blir större om det finns vetskap om att de som känner till verksamheten faktiskt skulle slå larm vid behov. I fjolårets debatt uppmanade jag också det offentliga att ta ansvar för att arbetstagare får ett gott skydd vid upphandlingar. Bland annat nämnde jag att landstingsråd i på skrivit att de arbetar aktivt med att i verksamhet se till att whistle-blowers får det skydd de ska ha och, inte minst viktigt, att medarbetarna vet om det. Genom avtal går det att stärka meddelarskyddet i privat verksamhet. En stor andel av de anställda i privat vård har meddelarskydd. Men ett problem är faktiskt att många inte vet om det. Vårdföretagarna gjorde i början av detta år en undersökning av hur deras medlemsföretag såg på meddelarskydd. Av de 470 svarande var det en klar majoritet som ville likställa privat och offentligt driven verksamhet beträffande meddelarskydd, och företagen ville lösa det via lagstiftning. Fördelarna skulle vara att det blir konkurrensneutralitet mellan företag, och arbetstagarna och brukarna behöver inte fundera över vilket skydd som gäller för just dem. När det gäller det tidigare motståndet mot att införa meddelarskydd på grund av rädsla för att företagshemligheter ska läcka ut visar enkäten att det har skett en rejäl omsvängning. Av de svarande var det som trodde att det fanns risk för att affärshemligheter skulle avslöjas så att företaget lider skada. Det är självklart att det finns principer som gäller för företag, till exempel företagshemligheter och lojalitetsplikt, som kan stå i strid med ett förstärkande av efterforskningsförbud och repressalieförbud. Men det är ju onödigt att vi som politiker på förhand målar upp problem med detta som det visar sig att många företagare själva inte ser. Förra årets debatt kom till stor del att handla om skydd för whistle-blowers, eftersom gav regeringen till känna behovet av att stärka detta. Jag hoppas att den utredning som tillsätts, förutom att den tittar på former för ett utökat meddelarskydd i offentlig verksamhet, ser till möjligheterna att stärka skyddet för whistle-blowers i vidare mening. Att det finns ett tydligt whistle-blowerskydd för arbetstagare i privat verksamhet, även den som inte finansieras med skattemedel, kan innebära att risker för allmänheten i större utsträckning skulle kunna uppdagas. Jag tänker till exempel på miljöfaror, korruption och annat som kan drabba utomstående. I infördes en förstärkt whistle-blowerlagstiftning som gäller för både privat och offentlig verksamhet. Det finns säkert lärdomar att dra från de år som denna lag har gällt där. svenska gren lämnade i en rapport starka rekommendationer om att borde införa ett stärkt rättsligt skydd. De säger: Det är tveksamt om uppfyller kraven i civilrättsliga konvention mot korruption när det gäller rättsligt skydd åt whistleblowers. Jag tycker att det är en kritik som är värd att ta på allvar. Ett exempel som visar på behov av ökad trygghet för dem som vill påtala oegentligheter ges i tidningen från . Där beskrivs den diskussion om meddelarskydd och whistle-blowersystem som förs i byggbranschen. Byggcheferna vill ha ett ökat skydd baserat på en undersökning som gjordes där en av tio byggchefer uppgav att de varit rädda att tappa jobbet om de skulle uppmärksamma missförhållanden eller beteenden som inte är okej på deras arbetsplats. sade att de arbetat på en arbetsplats där någon fått gå som varit öppet kritisk mot någon oegentlighet. Det finns alltså en tydlig rädsla för att påtala missförhållanden, och detta leder till att många väljer att hålla tyst. För att stärka sin trovärdighet kan företag själva ta steg för att öka skyddet för whistle-blowers, till exempel genom att införa whistle-blowersystem och skriva bra avtal. Dock kan det kvarstå funderingar hos anställda om vilket skydd de egentligen har. En tydlig lagstiftning skulle kunna minska det problemet. Förhoppningsvis skrivs nu direktiv, och så kan en utredning tillsättas . Det vore välkommet, tycker jag, med en parlamentarisk utredning med bred förankring i , då vi är många som är angelägna om att dessa frågor landar rätt och snabbt kan omsättas i lag. Vi kan konstatera att den utredning som presenterades 2001 inte gick i mål. Jag hoppas att vi kan lära från det och att tiden nu är mogen för nya tag. Avslutningsvis vill jag säga att vi som liberaler värnar den fria åsiktsbildningen. Människor som visar prov på stort civilkurage och vågar lyfta fram missförhållanden förtjänar både beundran och ett starkare juridiskt skydd. Med det sagt yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 11 (C): Meddelarfriheten och att den behöver utökas är den stora frågan i det här betänkandet från om tryck- och yttrandefrihet. Vi har blivit överens i om ett tillkännagivande om att det behövs ett lagstadgat meddelarskydd, en meddelarfrihet, som gäller de privatanställda i företag vars verksamhet är offentligt finansierad. Meddelarskyddet innebär också ett eftersökningsförbud, som alltså innebär att arbetsgivaren inte får eftersöka vem det är som har lämnat uppgifter till exempel till medier och att arbetsgivaren inte heller får kritisera eller på annat sätt vidta åtgärder mot den anställde som har lämnat ut uppgifter. Det är oerhört viktigt att missförhållanden inom äldreomsorg, inom hälso- och sjukvård och i skolor kommer fram. Det är viktigt att det kommer fram för att missförhållanden ska kunna rättas till. Det här innebär också att det kommer att bli samma regler som finns för offentligt driven verksamhet som kommer att gälla för den som är anställd i en privat driven verksamhet när den är offentligt finansierad. I har vi erfarit att regeringen, genom , är på väg att tillsätta en utredning med syfte att lösa den här frågan, så att vi får det här utökade meddelarskyddet. När vi debatterade den här frågan i lyfte jag för fram att vi tyckte att det var viktigt att den här frågan skulle få en lösning. Och är jag naturligtvis mycket nöjd med att frågan håller på att få en lösning. En annan fråga i det här betänkandet gäller elektroniskt utlämnande av allmänna handlingar, som inte har debatterats tidigare här. Av betänkandet framgår att det finns en vilja att lösa den här frågan med elektroniskt utlämnande av allmänna handlingar, men alla problem är ännu inte lösta. Jag kan bara hoppas att de snart kommer att vara lösta. En del löser sig genom att myndigheter utan att det finns ett lagfäst krav lämnar ut sina allmänna handlingar elektroniskt utan att det är problem. Det är viktigt att den här utvecklingen fortsätter. Jag skulle kunna tänka mig att tiden snart är mogen för ett lagfäst krav när det gäller utlämnande av allmänna handlingar. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet. 12 SKÅNBERG (KD): Jag vill också yrka bifall till förslaget i 2011/12:KU13. Whistle-blowers är inget problem. De är inga problemmänniskor som krånglar till det, utan de är modiga hjältar som är värda vårt stöd och vår aktning. En liten bit av det är den lagstiftning som reglerar meddelarfriheten. Det finns mycket av civilkurage och annan trygghet och uppmuntran som vi från samhällets sida kan ge och som medmänniskor kan ge whistle-blowers. Men behandlar motioner om tryck- och yttrandefriheten, där den viktigaste frågan är vårt eniga ställningstagande att det finns behov av en utvidgad lagstiftning om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet i privat regi. Meddelarskyddet måste, så långt det är möjligt, vara detsamma som för offentliganställda. Det har upprepats ett antal gånger, och jag säger det nu i sista versen: Vi vet att regeringen kommer att tillsätta en utredning i just detta syfte och att den kommer snart. Vi skickar med beskedet att efterforskningsförbudet och repressalieförbudet ska ingå. Att ha offentligt finansierad verksamhet i privat och inte offentlig regi är inget självändamål för . Vi vill se en mångfald; därför tror vi att konkurrens sporrar och ger utveckling så att vi får en bättre verksamhet. Men det är inte med nödvändighet så att all sådan verksamhet ska ske i privat regi. Det får, och bör gärna vara, en mångfald. Just därför att vi har en sådan grundläggande positiv hållning och tycker att privata initiativ är värdefulla blir vi naturligtvis mycket mer angelägna om att verksamheten ska vara positiv och bättre än tidigare verksamhet, att den ska förädlas och förbättras. Därför välkomnar vi att meddelarskyddet blir större och garanterar medborgarens trygghet. Det är inte något som vi backar ifrån och nödgas till. Tvärtom, vi vill vara i framkant och säga att detta är viktigt. Det ska också tilläggas att den pusselbit som utgörs av utredningen och förhoppningsvis den lagstiftning som kommer inte är det enda sättet att garantera att verksamheter i privat regi håller god kvalitet. Vi har tillsynsmyndigheter. Det finns möjligheter att på andra sätt till sin chef påtala brister och se till att verksamheten håller den kvalitet som den ska hålla, gärna bättre än den offentliga. Vi tycker att det är viktigt att framhålla att detta är en pusselbit av flera för att vi ska kunna få toppkvalitet för medborgarnas skull. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 8 § Fri- och rättigheter Föredrogs betänkande 2011/12:KU14 Fri- och rättigheter. 13 (SD): Jag yrkar bifall till våra tre reservationer i betänkandet om fri- och rättigheter. Föreningsfriheten är viktig. Det gäller både den positiva och den negativa. Men föreningar kan se väldigt olika ut och ha väldigt skilda funktioner. Om det handlar om en svampplockarförening som förbehåller sig rätten att avgöra vem som ska vara med och vem som inte riktigt passar in så har det inte så väldigt stor betydelse för min vardag, även om det kanske är tråkigt att inte få vara med i gemenskapen när det gäller svampplockning. Det har det däremot när det gäller fackföreningen, som ju är en förening med en speciell funktion. saknar exempelvis en lagstiftning om minimilöner. Facket fyller alltså för den anställde en lång rad viktiga funktioner. Utan facklig tillhörighet får man en betydligt svårare vardag. Därför tycker vi att det är ganska orimligt med en tågordning som innebär att man kan bli tvingad att lämna facket om man har åsikter som facket inte tycker om, även om åsikterna inte är mer annorlunda än att de finns representerade här i och inte heller av minsta parti. Därför vill vi se en förändring på detta område. Det är alldeles för viktigt. En annan punkt där vi tycker att frihetsfrågan bör ses med lite andra ögon än vad som ofta är fallet gäller kravet på att niqab och burka på allmän plats inte bör vara tillåtet. Vi uppfattar inte detta som en fråga om religion eller klädmode utan som en manifestation av en kvinnofientlig grundsyn. Vi tycker inte att det är acceptabelt i . Andra länder, till exempel , , och som jag såg när jag läste tidningen , även delstat efter delstat i , har samma uppfattning. Dessa länder har mer än 100 miljoner invånare tillsammans. Sammantaget i och har man ungefär 9 miljoner muslimer. Då är det lite svårt att komma och säga att deras ställningstagande grundar sig på fördomar, okunskap och rädslor. Det finns en väldigt lång erfarenhet av en samhällsutveckling där man försöker leva ihop med två så väldigt skilda synsätt på kvinnan i samhället. Vi anser inte att den här klädseln representerar en kvinnosyn som är acceptabel i . Den tredje reservationen gäller återkallande av medborgarskap. Självfallet kan vi inte ha A- och B-medborgarskap, även om jag vet att det har föreslagits på sina håll. Däremot kan man få medborgarskap på två sätt. Man kan födas här och få det per automatik eller så kan man förvärva det. Men då finns det kriterier för hur det ska gå till. Vi tycker att det är helt orimligt att skicka ut signalen att om man ljuger, luras och mutar och gör det på ett så pass klantigt sätt att man dessutom blir avslöjad ska man ändå få behålla förmånen. Man ska kunna förvärva svenskt medborgarskap ja. Men man ska göra det på ett ärligt sätt. 14 (V): Då har vi alltså kommit till ytterligare ett motionsbetänkande som är mycket viktigt. Det handlar om fri- och rättigheter. Vilka fri- och rättigheter ska garanteras? Hur ska de begränsas? Hur ska man garantera att den enas rättighet inte blir en begränsning av den andras frihet? Det är svåra och viktiga avvägningar, och jag tycker att utskottet för det mesta har klarat den här balansgången på ett mycket bra sätt. Men det gäller inte helt och fullt, och därför har jag två reservationer. Jag väljer dock att endast yrka bifall till den ena, reservation 4 om ett tredje kön. Jag kommer tillbaka till den frågan senare och börjar alltså med att beröra några andra frågor som behandlas i detta betänkande. Frågan om samvetsfrihet lyfts framför allt fram utifrån sjukvårdspersonals möjligheter att inte delta i en viss del av den verksamhet som bedrivs inom sjukvården. Det finns yrkanden om att man inte ska behöva delta fullt ut i utbildningar om det handlar om något som man inte tycker att man vill delta i. Det som framför allt exemplifieras är abortfrågan och att delta i genomförandet av aborter. Det är klart att man med hänvisning till religionsfriheten skulle kunna säga att man inte ska behöva genomföra några aborter om man inte vill det. Och så är det ju. Man behöver faktiskt inte det. Det finns ingen människa som tvingar någon att börja arbeta inom sjukvården. Däremot har vi en annan princip, och det är människors rätt till sin egen kropp och kvinnans rätt till sin egen kropp vilket innebär att också kunna välja att avbryta en graviditet. Det är inte rimligt att man då ska mötas av personal som inte anser sig behöva vara delaktiga i att utföra den aborten. Där jag bor har vi en liten vårdcentral där två barnmorskor arbetar. Det är ganska många kyrkor runt om. Det är många frikyrkliga församlingar som anser att spiral innebär mord eftersom det är ett redan befruktat ägg som stöts ut om kvinnan bär spiral. Om det skulle vara två barnmorskor som arbetar där som inte vill sätta in spiraler skulle det vara ett stort problem för de kvinnor som bor där. Jag tycker att vi har kommit till en alldeles utmärkt slutsats i utskottet, nämligen att vi inte kan ha sådana undantag från de regler som gäller i vården. Man får i så fall välja ett annat yrke eller arbeta i någon annan del av sjukvården. Det är beklagligt. Men detta är ett bra ställningstagande. I betänkandet behandlas också motioner om klädsel utifrån ganska olika utgångspunkter. Det finns en motion om förbud att bära niqab och burka på allmän plats. Sedan finns det en annan motion om möjligheten att förbjuda västar eller andra kläder som visar tillhörighet till ett gäng eller en grupp som kan uppfattas som kriminell. Det är helt olika ingångar i dessa motioner och helt olika skäl för dem. Men båda motionerna avstyrks av utskottet. Det är inte möjligt att vi ska börja reglera vilken typ av klädsel som ska användas. Det inskränker inte på något sätt på någon annans frihet eller rättighet att en människa väljer att bära en burka, en niqab eller en väst. Det är bra att utskottet avstyrker dessa motioner. Däremot tycker jag att det är konstigt att man väljer att avstyrka förslaget om att utreda möjligheten att införa ett tredje kön. Det är en mycket viktig fråga för den som det berör, möjligheten att leva fullt ut som man är, som man känner sig och som man vill vara. Transpersoner är en mycket bred och heterogen grupp. Det är ett samlingsnamn för personer som av många olika skäl inte identifierar sig med sitt biologiska kön. Dessutom föds det ett antal personer som har ett oklart biologiskt kön, så kallade intersexuella. Att utskottet har kommit fram till denna slutsats och dessutom argumenterar mest utifrån att det är ett problem med personnummerhanteringen tycker jag är mycket konstigt. Att det ska vara ett skäl att begränsa människors frihet är för mig obegripligt. Personnumren är problematiska . De är för få. Det är brist på dem. Därför har man också gjort förändringar vad gäller personnumren. De fyra sista siffrorna är inte längre kopplade till vilken dag en person har fötts. För omkring tog man i personnumren också bort kopplingen till var man är född. Jag vet inte om det också berodde på brist på personnummer. Men det är ganska lätt att tänka sig att stockholmarna helt enkelt blev för många för den mängd nummer som de hade att tillgå. Dessa förändringar har inte gjort att personnumren har blivit fler, men de har blivit mer flexibla och går att använda lite lättare. Men de är trots allt fortfarande för få. Vi kommer förmodligen ändå att bli tvungna att utreda frågan om personnummer inom en inte alltför avlägsen framtid. Att detta ska vara ett skäl att begränsa människors frihet att få identifiera sig som de vill tycker jag är konstigt. Jag håller med om att det inte är en enkel fråga. Det finns inget givet svar. Därför bör det absolut tillsättas en utredning som åtminstone ser över möjligheten att införa ett tredje kön. Därför yrkar jag bifall till reservation 4. 15 i (S): Socialdemokratin är en internationell rörelse som bär på en dröm om frihet. Vi vill att alla människor ska var fria att forma sina egna liv och sträva mot sina egna drömmar med respekt för andra människors val och ansvar för det som är gemensamt. Så börjar Socialdemokraternas politiska riktlinjer antagna av den senaste kongressen. För oss är alla människors lika värde och respekten för den enskilda människans frihet och värdighet fundamentalt. Det regleras inte bara i våra politiska riktlinjer utan framför allt i regeringsformen. Det regleras också i och i EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna. Ska det allmänna på något sätt inskränka dessa rättigheter ska det vara av mycket starka skäl. Vi har haft en enighet inom politiken om att yttrandefrihet, informationsfrihet, mötesfrihet, demonstrationsfrihet, föreningsfrihet och religionsfrihet är värda att ta strid för. Frihet handlar om att leva i ett öppet, solidariskt och demokratiskt samhälle. Det ska inte ske diskriminering på grund av exempelvis kön, sexuell läggning, etnisk tillhörighet eller religion vare sig i arbetslivet eller i samhället i övrigt.