prot · GZ09129 · 2012-06-13 00:00:00 — Den nya organisationen föreslås få namnet . Enligt min mening är en av styrkorna med det nuvarande just närvaron i många länder. Antalet länder uppgår till ett sextiotal. Totala antalet marknader är betydligt större men då i någon form av partnerskap med andra aktörer. En annan styrka besitter är satsningar på att främja småföretagens export. För att småföretagen ska kunna växa långsiktigt krävs oftast en vilja och inte minst ett tidigt försök att utvecklas på en exportmarknad. Tidig satsning på export var en av anledningarna till att många av de nuvarande svenska storföretagen tidigare kunde växa och ge arbetstillfällen i . Att vara ute på en exportmarknad utvecklar företagen på alla sätt och vis. Om vi menar allvar med att vi vill se småföretagen växa bör det rimligen också vara där en stor del av de exportfrämjande åtgärderna ska sättas in. affärschansprojekt är ett sådant exempel där småföretag ges chansen att pröva på ett exportprojekt. är inte export det enda saliggörande. Ett litet land som har omöjligen de resurser och det kunnande som behövs för att självt vara, så att säga, bäst på alla fronter. Låt oss då i stället importera tekniska framsteg och nya produkter. Det kan ske i form av företagsetableringar eller investeringar i kunskap som kommer från andra länder. Det blir en situation där alla i längden blir vinnare. Det blir vad som kan kallas för en positiv ekonomisk spiral där teknik och kunnande som importeras kan vidareförädlas i för att därefter kunna exporteras. Mot bakgrund av detta menar jag att det är rätt tänkt att både det som ska främja export och det som ska främja utländska investeringar i nu hamnar, så att säga, under samma hatt. Egentligen är det väl rätt naturligt att de kontakter och det breda kontaktnät som har byggt upp även ska kunna utnyttjas i den andra riktningen. Det ena behöver inte motsäga det andra. Ett företag eller en organisation sysslar inte bara med att importera och exportera, utan oftast finns där en långsiktig planering av expansion på en annan marknad. Detta är helt naturligt. Om den nya organisationen som ska bildas kan locka hit investerare och, i en bortre förlängning, detta medför förnyad utvecklingskraft i ska det ses som positivt. En omorganisation torde även ge en viss minskning av de fasta kostnaderna. I och för sig är det en annan debatt, men det kan finnas skäl att se över vilka andra områden där effektivitetsvinster och förenklingar kan vinnas genom sammanslagning av olika myndigheter och organisationer. Jag tänker då i första hand på myndigheter och organisationer som handhar teknik- och utvecklingsbefrämjande uppgifter. får jag en känsla av att det finns alltför många aktörer som oftast utför likartade arbetsuppgifter. I detta anförande instämde (SD). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 19 § Nordisk stridsgrupp 2015 Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2011/12:FöU8 Nordisk stridsgrupp 2015 (prop. 2011/12:84). 195 (V): Frågan om de europeiska stridsgrupperna är egentligen större än man kan se utifrån. Den innefattar en del andra saker än rena sakfrågan om att sätta upp en stridsgrupp. Jag kommer att ta upp ett par sådana saker för att klargöra ställningstagande. Jag ska försöka hålla mig kort så att debatten inte blir alltför lång. Först ska jag yrka bifall till vår reservation i betänkandet. har ett nära militärt förhållande till EU. har varit med och satt upp stridsgrupper tidigare. Stridsgrupperna ser vi som ett viktigt led i EU:s fortsatta militarisering, vilket vi inte tycker att ska bidra till. Med den utveckling vi nu kan se kommer vi snart att ha ett mer eller mindre gemensamt EU-försvar, ett steg mot . Dessutom finns ett mycket nära samarbete med Nato. är officiellt fortfarande alliansfritt, men i praktiken svär vi oss in i åtaganden där vi frångår vårt gamla krav på att militära insatser alltid ska föregås av FN-mandat. Det innebär alltså att vi egentligen inte kan kalla oss alliansfria. Jag önskar att regeringen vågade ta bladet från munnen och säga att Natomedlemskap är det som ligger framför oss härnäst men det vågar man inte. Det är fortfarande en alldeles för het potatis . Vi i vill se ett mycket starkare försvar av vår alliansfrihet och en återgång till det som gav respekt i världen när det gäller fredsbevarande insatser med ett starkare FN i ryggen för att få en bättre utveckling. Till detta kommer farhågorna om att stridsgrupperna, troligtvis även den som ska sättas upp 2015, blir kostsamma historier, inte minst om är ramnation. NBG 2008 förskräcker. Den gick från 1 till 4 miljarder i kostnader. NBG 2011 drogs också med en hel del problem med bland annat den ekonomiska styrningen. Försvaret har också enligt inte tydliggjort vilka åtgärder som vidtogs med anledning av erfarenheterna från NBG 2008 inför NBG 2011. Det kan ge vissa fingervisningar om vad som kan hända även i fråga om kostnaderna för den stridsgrupp som ska sättas upp. Vi har dessutom ett läge där vi står inför stora problem med personalförsörjningen i det nya försvaret, inte minst på grund av alla de avhopp vi har sett. Jag har sett siffror på att mellan avbryter sin anställning. De siffrorna har kommit fram . Exakt siffra är svår att se, men jag tror att bilden kommer att klarna ännu mer framöver. Vi kommer att se ett antal avhopp från försvaret. Det kommer att vara stora problem med att på ett bra sätt genomföra nuvarande personalförsörjningspolitik. Vi vet också att arbetet med att sätta upp en stridsgrupp måste börja innan den ska sättas in. Den innebär att det arbetet måste påbörjas , eller senast , mitt i den verksamhet som pågår med att bygga upp vårt nya insatsförsvar där personalförsörjningen är så problematisk. Jag tycker att man kan skönja vilka problem som kommer att uppstå i arbetet med att sätta upp en nordisk stridsgrupp 2015. Med alla dessa tydliga varningssignaler är jag förvånad att regeringen driver fram att ska delta i och vara ramnation för den nordiska stridsgruppen 2015. Jag yrkar än en gång avslag på detta förslag. 196 (S): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande. Det handlar, som vi hörde, om att som ramnation ska leda i beredskap . Det har inte varit lätt att fatta beslut i det här ärendet, tycker jag. Vi har två gånger tidigare sett stridsgrupperna ställas upp från sida. Vi som har varit med ett tag vet att har granskat den första och den andra gruppen som har ställts upp. Vi har tagit del av rapporterna. När det gäller den första gruppen höjde man, utan att visste det, antalet soldater från 1 100 till 2 350. Det var kostsamt. Det kostade en hel del pengar extra. Dessutom beställde man fel materiel, och en del materiel saknas. Det borde självklart göras mycket bättre. Nästa gång detta hände var 2011. Vi har just fått den rapporten i vår hand och läst den. Hade man tillgodogjort sig erfarenheterna? Det blev faktiskt lite bättre, men det saknas fortfarande materiel och är det en kostnadsredovisning som inte är riktigt okej. Det saknas information till , och det är rätt så allvarligt. gäller det alltså en stridsgrupp 2015. Det handlar om EU:s gemensamma säkerhets- och försvarspolitik som är en del av utrikes- och säkerhetspolitiken i EU. Det arbetet startade när man började resonera om stridsgrupperna. Det handlar självklart om säkerhet, men det handlar också om att klara den tillsammans med alla andra länder och i samverkan med dem i en stor gemenskap. Stridsgrupperna ställs upp i två grupper varje halvår. Det handlar alltså om fyra grupper totalt , och de står i beredskap. Det är det som är cloun i detta att de står i beredskap. De är inte använda en enda gång . Vi vet vad som hände när man skulle ansöka om hjälp till . Då var vi tvungna att ta ut JAS Gripen ur stridsstyrkan trots att den stod i beredskap och göra den till ett eget bidrag för att kunna skicka i väg den och hjälpa till att upprätthålla flygförbudszonen och skydda de civila. Varför kan man inte sätta in stridsstyrkan som den är? Varför kan man inte sätta in en del av stridsstyrkan? Detta måste lösas. Namnet stridsgrupper kan man också fundera över. Det kanske inte alltid syftar på att det är en särskild sorts grupp. Det syftar egentligen på storleken på gruppen och på att den ska kunna agera . Det gäller på hela konfliktområdet både i kaos och i konflikt. Man ska också kunna använda styrkan vid naturkatastrofer. Det är ju bra att då ha fått öva på alla de nivåerna. Som socialdemokrater kan vi undra varför måste leda den här gruppen varje gång. Vi ställde som krav för att gå med på utredningen att vi skulle få en luftförsvarsutredning. Den är på väg. Regeringen har tagit initiativ till en luftförsvarsutredning. Den kommer förmodligen att tillsättas . Den tar avstamp i 2040, alltså . Vad ska vi ha för luftförsvar efter 2040? Vi som har varit med ett tag vet att det krävs av planering och framtagande av ny materiel om vi ska byta något eller förstärka det vi har. Det gäller också att stärka det nordiska och nordisk-baltiska samarbetet i gruppen. Våra grannar och vi måste hjälpas åt. Inget land kan självt klara att försvara sig. Därför måste vi vara tillsammans. Det gäller också att grupperna sätts in innan man förlorar förtroendet för dem. Som sade måste man komma tillbaka till för att få ett erkännande och ett avgörande. Det är vi i som beslutar om utrikes styrka. Vi välkomnar att det blir en översyn av den här gruppen. Den ska drivas av regeringen, tycker vi. Man ska titta på användbarheten. Den europeiska utrikestjänsten har i rådsslutsatserna från Europeiska unionens råd fått i uppdrag att göra en översyn. Det ser vi som en första start på utvärderingen. Det är viktigt att vi här i får kontinuerlig information om ärendet och om hur vår stridsstyrka sätts ihop och hur det kommer att bli framöver. Den informationen behöver utskottet få kontinuerligt. Med det yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 197 (M): Regeringen föreslår att godkänner att som ramnation leder en av EU:s stridsgrupper i beredskap . Det ska göras tillsammans med tidigare väl inövade samarbetspartner, nämligen , , och , i form av Nordic Battlegroup. I bred majoritet, vilket är både viktigt och glädjande, välkomnar försvarsutskottet detta initiativ och förslag i betänkande FöU8, som vi diskuterar , och föreslår att godkänner förslaget. Till försvarsutskottets betänkande finns en reservation från och två särskilda yttranden från och . har en lång tradition av att vara med och ta ansvar för fred och säkerhet, både i vårt närområde och i andra delar av världen. Det är en viktig markering att inte bara deltar utan också är berett att leda insatser, vilket vi har gjort vid ett flertal tillfällen tidigare. har både kunskap och förmåga att göra detta och vi är, av våra samarbetsländer, en mycket uppskattad partner i internationella insatser. besitter också ett antal förmågor som visat sig vara bristvaror i andra länders försvarsstyrkor. Svensk försvars- och utrikespolitik har som grundbult att vi bygger säkerhet tillsammans med andra. Nordic Battlegroup är ett tydligt uttryck för detta. De fruktansvärda erfarenheterna från kriget på och den dåvarande oförmågan från att hantera konflikten föranledde EU-länderna att i anta gemensamma mål för unionens militära krishanteringsförmåga. Konflikter kan byggas upp . Konflikter kan blossa upp över . Det är då viktigt att förmågan finns på plats för att kunna ingripa och skilja stridande parter åt och för att skydda civilbefolkningen när det bränner till. Det var insikten om att denna förmåga fattades i efterdyningarna av som föranledde och att 2004 presentera förslaget om ett stridsgruppskoncept för EU, vilket det sedan förhandlades och beslutades om av medlemsländerna. Stridsgruppskonceptet välkomnades av FN:s generalsekreterare, som underströk betydelsen av att stridsgrupperna skulle göras tillgängliga för att stödja FN i oroshärdar. Detta har sedermera också blivit verklighet. Om i sin visdom godkänner regeringens förslag blir detta tredje gången som deltar i stridsgruppernas beredskap. har detta skett 2008 och 2011. Inför Nordic Battlegroup 08 hade jag tillsammans med den tidigare ledamoten från , , förmånen att följa de slutliga förberedelserna, vilka huvudsakligen skedde i i . och jag besökte samtliga enheter och hade många samtal med de deltagande. Vi möttes av många frågor och mycket osäkerhet. Vad trodde vi skulle man sättas in? Det fanns brister i materiel skulle man få det? Hur såg det ut på försäkringssidan? Hur skulle de anhöriga tas om hand på hemmaplan om man blev utkallad? Men minns att styrkan 2008 till delar fortfarande var en tillfälligt sammansatt sådan, likt de utlandsmissioner som vi satt upp och att Försvarsmakten i egentlig mening ännu inte börjat anträda omställningen till ett insatsförsvar. När och jag anslöt till övningen låg dimman tät över bron över . Genom dimman skymtade vi avspärrningar, taggtråd, brinnande oljefat och tungt beväpnad milis. Scenen var kusligt verklig och som hämtad från kriget på . Medan dagen tog form följde vi hur man förhandlade, hur man strategiskt agerade för att skilja stridande parter, kommunicerade, gav eldgivning, tog hand om sårade och skyddade hjälpkonvojer. Det gick inte att ta miste på styrkans vilja att göra insats, var nu än detta skulle ske. Man kände sig övad och redo att sättas in. Men skedde aldrig det. Ska vi se det som negativt? Nej, jag tycker inte det. Världen inom NBG:s räckvidd och ansvarsområde var konfliktmässigt lugn under det halvår den stod i givakt. Det tycker jag att vi alla ska vara glada för. Erfarenhetsmässigt har deltagandet i NBG 08 för del i uppbyggandet av vårt eget insatsförsvar varit ovärderligt, bland annat i utvecklingen av genderfrågan, hur kvinnor påverkas i konflikter. Det är ett arbete som initierades av chefen för 08, brigadgeneral . Även inför NBG 11 följde jag förberedelserna, men då på närmare håll i och med att stridsflygenheten av NBG leddes från flygflottiljen F 17 i mitt hemlän , en enhet som sedermera som bekant blev insatt i operation Unified Protector i . NBG 11 var i sin form men också i sin organisation ett helt annat koncept än det förutvarande. Med på nacken in i omställningen till insatsorganisationen hade Försvarsmakten och därmed också den svenska delen av NBG inlemmats i ordinarie förbandsverksamhet, vilket var målet, och vilket också märktes både föreberedelse- och kostnadsmässigt. När det sedermera beslutades att sätta in delar av NBG 11 i var man väl förberedd och övad, vilket också bevisades genom den snabbhet med vilken man kunde vara på plats på Sigonellabasen på . Man kan i sammanhanget också notera med vilken snabbhet den politiska processen gick från förhandlingar till beslut. Även i denna kammare visades prov på insatsberedskap. tryckte vi här i kammaren på knapparna. träffade jag styrkan tillsammans med deras familjer på F 17. Och var de första Gripenplanen i luften. Erfarenheterna av NBG 11 visade att Försvarsmakten och vi beslutsfattare tagit lärdom av vad som inte fungerade under NBG 08. Där finns fortfarande en del att göra. För den intresserade finns detta mycket väl beskrivet i de utmärka rapporterna från som bland andra tog upp här. Vilka erfarenheter som explicit har dragits av insatsen i diskuteras fortfarande, bland annat uthållighet i insats och reservmaterielförsörjning. Men för EU:s och Natos del gjorde bidrag i form av flygövervaknings- men framför allt bildtolkningsförmåga det uppenbart att det fanns glapp i förmågan. Trots att vår värld totalt sett utgör en lugnare och fredligare plats att bo på uppstår konflikter. Behovet av snabbinsatsstyrkor, som EU:s stridsgrupper utgör, är lika stort som . Att 2015 föreslås leda den nordiska stridsgruppen är positivt. Vi tar ett solidariskt ansvar för internationell frihet och säkerhet. Deltagandet är viktigt både för det svenska försvaret och för samarbetet och kompetensutvecklingen med våra nordiska grannar. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionen. 198 (V) replik: använde faktiskt en del vackra ord när det gäller hur det kan vara och hur bra det kan fungera med insatser på olika sätt och talade också om den hemska vardagen i stridande områden. Men hon berörde egentligen inte alls de frågor som jag tog upp. Ser några problem med alliansfriheten för del, att vi går in i dessa samarbeten på ett sådant sätt som gör att vi faktiskt inte kan komma undan och inte kan välja själva? Ser denna utveckling mot att vi går in mycket mer och blir en del av EU som blir mer militariserat och där vi på många sätt blir tvungna att ställa upp på andra länders villkor utan att kunna påverka så mycket som vi vill? Det finns alltså risk för att vi hamnar i icke önskvärda situationer. Det är det vi kan göra med våra stridsgrupper. Finns det någon fara för att vi också hamnar i Nato? Vad tycker om Nato? Ska vi kanske gå med i Nato? Det skulle vara bra att veta om det är den vägen som vi ska gå. Min andra fråga handlar om personalförsörjningen. Hur ser det ut ? Vi vet att det är mycket stora problem med personalförsörjningen till den nya insatsorganisationen. Till det kommer alltså detta, alltså att vi ska börja jobba med både materielförsörjning och personalförsörjning till en stridsgrupp som eventuellt ska sättas in 2015. Hur ser man på det? Det måste finnas något slags tanke bakom att man faktiskt gör det som man har så stora problem med att försörja försvaret med personal till den vanliga insatsorganisationen. Det måste finnas några varningsklockor som ringer. Jag tycker också att det finns en konstig koppling till att just stridsgrupper skulle kunna göra genderfrågan aktuell. Det måste finnas många andra sätt att lyfta fram genderfrågan i stridsområdena eller på alla möjliga sätt när det gäller att utveckla detta. Det har vi gjort tidigare på många sätt. 199 (M) replik: De två frågorna utvecklades till fyra. Jag ska försöka besvara alla. Nej, jag ser inget hot i form av att man utvecklar . Jag ser däremot en mycket positiv utveckling av våra egna förmågor och tillsammans med andra bygger vår egen kompetens och vårt eget försvar. Att bygga kompetenser tillsammans, att både handla och i de mest essentiella stridssituationerna bygga kompetenser tillsammans, också för fred hur det än låter. Vår grundbult i försvars- och säkerhetspolitiken är att bygga fred och säkerhet tillsammans med andra länder. Vi har i denna kammare, genom Lissabonfördragets solidaritetsförklaring, förbundit oss att ta ansvar för varandra. Och i det nordiska konceptet har vi fördjupat detta. Då innebär det också att man övar tillsammans och att man blir interoperabel med varandra. För mig är det inga konstigheter. Vad händer om vi hamnar i icke önskvärda situationer? Det är ytterst denna kammare som avgör vilka insatser som vi till slut beslutar oss för att delta i och i vilka former det ska ske, vilket sker i förhandlingar. Nej, jag ser inga som helst hot om att vi skulle hamna i icke önskvärda situationer eftersom detta alltid går genom denna kammare. Om då väljer att stå bakom detta eller inte lär vi bli varse. Jag hinner inte svara på alla frågor. Men när det gäller personalförsörjningen kan jag säga att vid alla förbandsbesök som jag gör när jag träffar unga tjejer och killar i GMU är en uttalad önskan från dem, när de har tagit värvning i svensk försvarsmakt, att de faktiskt vill göra skillnad. Där är NBG verkligen ett instrument för att göra verklig skillnad. 200 (V) replik: När talar om att vi ska göra saker tillsammans handlar det om att vi på något sätt ändå aldrig går in och berör vår alliansfrihet. Det är den som bygger styrka. Det har den gjort . Vi ska själva bestämma med vilka och när vi ska samarbeta. Så fungerar det inte . Vi har en solidaritetsklausul som gör att vi faktiskt måste göra det. Min uppfattning är att det alltid blir så att trycket på i slutändan kommer från de stora länderna, men framför allt från i bakgrunden, för att vi ska vara med på dessa saker. Det kan vara oerhört tvivelaktiga saker som ska genomföras, men vi är ändå tvungna att ställa upp på det. Jag tror att det finns en stor fara i det. Det innebär alltså att skulle kunna säga rakt ut att vi inte är alliansfria och att vi inte heller ska vara det. Det vore lite klädsamt om hon kunde säga rakt ut att vi inte ska vara alliansfria oavsett vad vi officiellt är. Jag tror också att ungdomar vill göra skillnad. Så har det alltid varit. Jag har aldrig upplevt något annat när det gäller värnpliktiga, anställda i försvaret eller sådana som varit på internationella uppdrag tidigare. Det är ingen skillnad mot . Det var likadant när jag deltog i olika insatser som reservofficer. Alla vill göra skillnad. De som sökte till de internationella uppdragen gjorde det just för att de ville göra skillnad. Det har inget med en stridsgrupp att göra, utan här försöker man göra det lite vackrare. Det är jättebra att man vill göra en bra insats, men det är ingen skillnad mot förut. Sedan har vi genderfrågan. Jag tror att det finns många saker att göra när det gäller jämställdheten inom försvaret, för att få fler kvinnor att jobba där och för att få ett bättre utfall även när det gäller internationella insatser. 201 (M) replik: Läs regeringsförklaringen, ! Vi är militärt alliansfria. Det finns inte några andra planer när det gäller detta. Däremot är vi inte ensamma, och vi är inte protektionistiska. Vi har många vänner runt omkring som vi bygger säkerhet med. Vi känner också ansvar och samhörighet och solidaritet med dem, vilket också uttrycks i solidaritetsförklaringen. Där förbinder vi oss att ta hand om varandra. På vilka sätt det sker beror på den situation där det kan behöva tas till. Det vet vi inget om . Jag har inte den kristallkula som uppenbarligen har. Jag tycker i alla fall att det är väldigt skönt att ha vänner omkring mig. De tycker säkert också att det är skönt att finns med den kapacitet som vi har och att vi ställer upp solidariskt om kris och konflikt uppstår. Den avgörande skillnaden kan ligga i synen på hur vi jobbar med omvärlden och framför allt gentemot EU. parti är ju inte EU-vänner eller EU-tillvända. Det är Alliansen. Därmed uttrycks det också på ett annat sätt. När jag hör att också uppfattar att de unga män och kvinnor som söker sig till Försvarsmakten för att ta anställning där vill göra en insats förstår jag egentligen inte invändning att uppsättandet av stridsgrupper skulle utgöra ett hot mot personalförsörjningen. Det går inte ihop. Alla kan inte vara med i Aghanistan, men att tränas till att medverka i internationella insatser är något som ses som positivt. Genderfrågan väcktes av brigadgeneral . Det var där det började. har vi ett gendercenter. 202 (MP): Internationella insatser är här för att stanna. Om ska verka i internationella operationer ska det alltid föregås av ett FN-beslut. Under Kongokrisen var av våra soldater under ren FN-flagg. ligger den siffran på . Det är ca 20 personer som verkar direkt under FN. Vi finns nästan uteslutande under Natoflagg när vi deltar i internationella operationer. Det är en utveckling som beklagar. Vårt och svenska mål är att av våra soldater ska verka under FN-flagg. Under FN ska ställa upp på internationella uppdrag för att lindra nöden i världen och bidra till stabiliteten. Vi ska vara mycket noggranna med vilka uppdrag vi ska delta i. Våra insatser ska främja fred, fattigdomsbekämpning och demokrati. , Battlegroup, kom till 1999. Det var framför allt som ville att skulle ta ett större ansvar för sin egen säkerhet. Vi anser att intentionerna med var felaktiga från början. EU och EU:s stridsgrupper har utgått från att lösa en eventuell konflikt i världen genom ett militärt ingripande på ett eller annat sätt. Vi anser att det i grunden är ett feltänk. Battlegroup har aldrig kommit ut, och någon militär insats har inte varit aktuell sedan starten . Det borde få vilken strateg eller politiker som helst att börja fundera på om detta var den rätta vägen att lösa eventuella konflikter.