prot · GZ0967 · 2012-02-03 00:00:00 — 1 § Aktuell debatt: Förekomsten av riskkapitalbolag i den skattefinansierade välfärden 1 (S): Detta är en efterlängtad debatt men också en försenad debatt kanske till och med en medvetet försenad debatt. Vi begärde den under pågående vårdskandaler. Men om regeringen hade hoppats att stormen och därmed intresset för frågan nu skulle ha lagt sig hade man fel. Den socialdemokratiska riksdagsgruppen har begärt en aktuell debatt om förekomsten av riskkapital i den skattefinansierade välfärden och möjligheten att föra över pengar till så kallade skatteparadis. Vi gör det eftersom det har framkommit att flera aktörer inom skola, vård och omsorg bedrivit en synnerligen aktiv skatteplanering i syfte att minimera eller helt undvika att betala skatt. Vi gör det eftersom medborgarna har rätt att förvänta sig att deras inbetalda skattepengar går till att trygga och utveckla välfärden. Att delar av dessa skattemedel ska plockas ut ur verksamheten som aktieutdelning eller bli till vinster som plockas ut vid försäljningar är oacceptabelt. Det har också framkommit allvarlig kritik av främst vårdkvaliteten inom äldreomsorgen. Särskilt har företaget uppmärksammats för allvarliga brister. Anhöriga och personal har i flera medier bland annat berättat om undernäring och liggsår bland de gamla samt brist på personal och vårdutrustning. har koncernen , där Carema Care ingår, ökat sin nettovinst kraftigt. Bonusar till chefer har också förekommit. Avancerad skatteplanering gör att vinster dessutom inte ens beskattas i utan i skatteparadis i . Skattesystemets legitimitet bygger på att enskilda företag betalar skatt i förväntad omfattning. Vi anser att det är hög tid för riksdag att bekänna färg och redovisa hur vi ska säkerställa att skattemedel går till det som de var avsedda för och hur vi tänker ta vårt ansvar för att trygga kvaliteten i vården, skolan och omsorgen. Jag ser fram emot en konstruktiv debatt. 2 Finansminister (M): Låt oss börja med att ta som utgångspunkt för debatten vad det är för samhälle vi vill ha i . Vi vill att det svenska samhället ska präglas av tillväxt, öppenhet, omställning och kunskap. Det ska präglas av arbete, arbetslinjen och utbildning som stärker människor på arbetsmarknaden. Men det är också viktigt att vi har en välfärdsstat. Det är viktigt att vi har en sammanhållning i vårt land som gör att vi inte bygger in klyftor och konflikter. Här har lyckats bättre än praktiskt taget alla andra länder. När i sin rapport utvärderar skillnaderna landar man i slutsatsen att har de minsta välfärds- och inkomstskillnaderna när man tar hänsyn till att vi också tillhandahåller välfärdstjänster till alla. har den högsta sociala mobiliteten så som mäter det. Utbildningsarvet spelar minst roll i . I omfattande statistik belägger man att de mest utsatta i det svenska samhället ofta har det bättre än i de flesta andra. Risken för allvarlig materiell fattigdom är mindre i och de nordiska länderna än i praktiskt taget alla andra länder. Varför är det på det sättet? Jo, därför att vi menar att välfärd är att alla människor kan forma sitt liv, att de har resurser att göra det och att de kan välja sin väg genom livet med hjälp av stöd när det behövs, med grundläggande resurser som ger dem en plattform att stå på. Vi tror att den effektivaste omfördelningen är skola, barnomsorg, sjukvård och äldreomsorg för alla efter behov. Det utjämnar skillnader i välfärd och underlättar för människor att forma sitt liv. Det är så vi vill att det svenska välfärdssamhället ska vara. Det är den rollen vi vill att det ska spela. Det här är ett omfattande åtagande. Vi använder av vår bnp till offentliga utgifter. Det är en av de högsta nivåerna bland alla länder. Den är ungefär lika hög som den var och omfattar av alla sysselsatta i som jobbar i den offentliga sektorn. Det är den högsta nivån tillsammans med och . De sociala utgifterna är i högre än i praktiskt taget alla andra länder. Det gäller när vi tittar på barnomsorg, det gäller när vi tittar på omsorg och långtidsvård, det gäller när vi tittar på utbildning och forskning och det gäller när vi tittar på sjukvård. Vi presterar genomgående bra resultat i jämförelse med andra länder. På utbildningssidan skulle det kunna ske förbättringar, men genomgående är ett land som lägger stora resurser på sammanhållning och på att skapa välfärd för alla. Det har också skett stora satsningar . När man ser på tv får man ibland intrycket av att det pågår en brutal nedrustning av den svenska välfärdsstaten som ligger i spillror. Men resurserna inom förskolan till har ökat , i gymnasieskolan , för funktionshindrade strax , för primärvården lite och för specialistvården också lite . Det har alltså skett en påtaglig resursökning i delar av den svenska välfärden. Kvalitet, tillgänglighet och valfrihet det är det som är den svenska välfärden. Det är det vi tror på, men när det gällde valfrihet och tillgänglighet var det tyvärr så att vi tidigare hade stora brister. Det fanns en likformighet i de svenska välfärdssystemen som var djupt besvärlig. Elever och föräldrar var utan inflytande, personal hade bara kommunala arbetsgivare eller att vända sig till. Detta har valfrihetsreformerna ändrat på, och det är en stor förbättring av det svenska samhället. Det ökar människors makt och egna inflytande. Det finns nu alternativ, men huvuddelen av all verksamhet är offentlig. Mellan för barnomsorgen och av sjukhusvården är offentlig verksamhet. På praktiskt taget varje område har den offentliga sektorn en helt dominerande ställning på mellan av brukare, personal och resurser. Det är rätt viktigt att man har den bilden klar för sig så att man inte tror att det nu har skett en dramatisk förskjutning, där all välfärd i produceras av privata företag. Så är det alltså inte. Låt oss också ta skattefrågan. Skatter ska betalas. Vi kan ha låga skatter och bra näringslivsvillkor om man betalar sina skatter. Bra företag producerar bilar, elektroniksystem eller vård tillsammans med sina anställda, för sina kunder, i samklang med samhället. Det är så ett bra företag fungerar. Då uppfyller man sina plikter. En av de plikterna är att betala sina skatter. Då anstränger man sig inte genom konstiga konstruktioner att flytta skattebetalningarna till eller till något annat skatteparadis. Det problem vi talar om uppkom på grund av att den socialdemokratiska regeringen för förändrade beskattningen av onoterade andelar. Den förändringen, menade man, var nödvändig för att få ett bättre fungerande näringslivsklimat. Så kanske det var. Men det skapade en möjlighet att bygga räntesnurror internt i bolagen. Dem har vi stängt. Det skapade också möjligheten att bygga dessa externa räntesnurror. Dem håller vi på att stänga. Girighet kan inte vara ledmotivet för företagande. Samhällsansvar för att bygga lönsamma företag som tillsammans med personal och kunder effektivt producerar det kunderna vill ha och betalar de skatter samhället efterfrågar är vad denna debatt handlar om. Vi tror på valfrihet. Vi tror på välfärd. Därför tror vi också på att man ska betala sina skatter. Möjligheterna till skattesmitning och undandragning av skatt ska stängas, och det är det denna regering arbetar för. 3 (S): Ett samhälles civilisationsgrad avgörs av hur vi behandlar våra barn och våra gamla. Vi måste kunna känna oss trygga med att när ålderdomen oombedd kommer ska vi få en god omvårdnad av hög kvalitet utifrån våra behov. Vi socialdemokrater har inget emot vinst i betydelsen ett företagsekonomiskt överskott. Överskott behövs för att kunna investera och kunna utveckla. Men i offentlig verksamhet, när vi sysslar med vård, skola och omsorg, borde det vara självklart att vinsten har en annan roll än när vi tillverkar bilar och datorer. Kommuner och landsting drivs inte för att ge andra överskott än just sådana som behövs för investeringar och utveckling av kvaliteten i verksamheten. Det finns ett långsiktigt tänkande utifrån analyser av vilka behov som vård, skola och omsorg måste klara av, behov som individen har, men också behov som det gemensamma har utifrån hur som nation ska kunna fortsätta fungera väl, ha hög tillväxt och kunna konkurrera. Inte minst därför måste fortsatta satsningar och ett fortsatt arbete ske för att utveckla välfärden. Vi har inte råd med att skattepengar som skulle kunna ge oss en ännu bättre vård och en ännu bättre omsorg i stället tickar ut som vinster. Tanken med mångfalden och valfriheten inom välfärden har varit att andra aktörer än kommuner och landsting skulle kunna tillföra nya idéer och arbetsmetoder. Man brukar nämna kooperativa sammanslutningar av människor och personalkooperativ, stiftelser och idéburna entreprenörer som goda exempel. Den stora frågan är dock vad de privata storkoncernerna tillför och, ännu mer, om riskkapitalbolag kan vara lämpliga ägare till skola, vård och omsorg. Ska inte riskkapital satsas i nya, osäkra projekt? Är inte själva riskkapitalbolagets idé att kortvarigt gå in som ägare för att, som det heter, förädla företaget för att sedan sälja det vidare med en god vinst. Men vilken risk finns det i skattefinansierad verksamhet? Är det lämpligt att skolor och äldreboenden ständigt byter ägare och huvudmän? Svenska folket tvingas nu se på när miljarder av deras skattepengar lämnar vården, skolan och omsorgen. Detta vill vi socialdemokrater göra någonting åt. Eftersom andra länder i klarar av att ha valfrihet som de har betydligt mer restriktiva regler kring hur skattemedel används borde detsamma kunna gälla i . Vårt förslag i höstens budgetmotion, som kom före vårdskandalerna, var att skyndsamt utreda en bättre ordning. En sådan utredning bör bland annat ta sin utgångspunkt i följande: Likalydande och höga krav på kvalitet ska ställas på privat, kooperativ och verksamhet. Det ska vara möjligt för elever, patienter och brukare att ta del av jämförelser som belyser kvalitet, resultat och inriktning av de olika verksamheterna. Offentlighetsprincipen ska gälla i all skattefinansierad verksamhet. gäller inte offentlighetsprincipen privata huvudmän. Alla anställda i skattefinansierad verksamhet ska ha rätt till meddelarfrihet. gäller meddelarfriheten enbart anställda i offentligt driven verksamhet. måste utvidgas till att gälla anställda i all skattefinansierad verksamhet. Reglerna i lex om att de anställda i äldre- och handikappomsorgen har både rätt och skyldighet att direkt anmäla missförhållanden till socialnämnden gäller inte i privat verksamhet. Där ska man i stället rapportera till bolaget som i sin tur ska rapportera vidare. Ett grundläggande krav i skattelagstiftningen bör vara att de koncerner som äger företag inom vård, skola och omsorg inte tillåts att undandra vinster från beskattning genom att tillämpa orimligt höga räntesatser på internlån mellan koncernbolag och dotterbolag. Förvisso föreslog finansministern ändringar 2008, men hur har det varit med uppföljningen? Det var inte finansministern utan medierna som började sammanställa uppgifter om hur riskkapitalbolagen tricksade med internlånen. Eftersom medierna helt riktigt har identifierat de borgerliga partierna som drivande när det gäller att öka antalet privata aktörer blev också trycket på regeringen hårt när missförhållanden och vanvård uppdagades i dessa privata bolag. Regeringen och finansministern tvingades agera under galgen och gav i uppdrag att undersöka eventuella kvalitetsbrister och skillnader mellan och privat äldreomsorg, samt att ta fram vägledning för upphandling, avtal och uppföljning. fick i uppdrag att kartlägga och granska företag inom vård, skola och omsorg, särskilt med avseende på ränteavdrag. Så långt allt väl, men sedan tycker jag att regeringen helt tappade bollen. Regeringen avser att återkomma först med förslag på skärpningar kring ränteavdragen. Dessa kan eventuellt börja gälla . En utredning om meddelarfrihet i privat driven välfärd ska tillsättas, men först , vilket är helt obegripligt. Ekonomi och politik handlar alltmer om tid. Kapitalets allt större rörlighet och omsättningshastighet kräver snabba reaktioner. Regeringens förslag är inte tillräckliga för att komma åt vare sig kvalitetsproblem eller problemet med att skattemedel försvinner ur välfärden genom stora vinster. En förändring av ränteavdragen löser heller inte problemet med att vinstmaximering på välfärdstjänster leder till besparingar på kvaliteten. Förändrade ränteavdrag innebär som bäst att välfärdsföretag som registrerar sina vinster i skatteparadis i stället börjar betala skatt i . Även om så sker kvarstår problemet med att stora vinster som uppstår ur skattemedel försvinner ur välfärden. Vi behöver börja diskutera ett ramverk för icke-offentliga aktörers verksamhet inom vård, skola och omsorg. Jag hoppas att det är det vi ska göra här . 4 PER (MP): Det brukar sägas att ett samhälles värdighet hänger på hur bra det är på att ta hand om sina svagaste. Om det stämmer har stora problem. Vi har fått se chockerande exempel på hur äldre får gå allt med använda blöjor för att spara pengar, hur vårdbehövande binds fast i sängen på äldreboendet för att det är brist på personal. Vi har fått se hur vinster från skolor med hjälp av avancerade konstruktioner förs ut ur landet till riskkapitalbolag i skatteparadis. Det är fullständigt oacceptabelt. För oss i handlar den här debatten i grunden om mänskliga rättigheter. Den handlar om rätten för varje individ att få vård och omsorg efter sina behov, om rätten för våra äldre att mötas med värdighet och vänlighet i äldreomsorgen. Det handlar om rätten för våra barn att få en utbildning som skapar en god grund för dem i vuxenlivet och i yrkeslivet. är öppet för företagande inom välfärden. Det är för att vi vill ge möjligheter till alla de eldsjälar som har idéer och passion för att förbättra verksamheterna. Det kan vara en lärare som har visionen av en skola som sätter elever och utbildning allra främst, en sjukskötare med mångårig erfarenhet som vet hur man kan driva vårdmottagningar där patientens behov alltid kommer först och föräldrar som vill driva en kooperativ förskola med en inriktning som passar just för deras barn. Det är för dem och deras visioner som vi i vill ge möjlighet att genom företagande driva verksamheter inom välfärden. Tyvärr har vi kunnat se också exempel på hur den möjligheten missbrukas. Jag vill vara tydlig med att vår drivkraft aldrig har varit att bereda väg för dem som i första hand drivs av att göra ekonomisk vinst i välfärden. Vår syn är i stället att företagen inom välfärden i första hand måste drivas av en vilja, en passion att få människor att må bättre, att lära sig mer, att bli friskare, att utvecklas. är det självklart viktigt inom välfärdssektorn att varje verksamhet har en trygg ekonomi som går runt, som skapar överskott som sedan kan investeras för att få ännu bättre verksamhet. Verksamheter som drivs i företagsform behöver också ha möjligheten att använda överskott till vinstutdelning. vill inte ta bort den möjligheten. Däremot säger vi tydligt att vinstintresset aldrig får gå före verksamhetens kvalitet eller resultera i för låg bemanning eller ovärdig omvårdnad. Vinstkrav får aldrig vara en bakomliggande orsak till minskad lärartid i skolan. För att komma åt detta vill vi att företag inom välfärdssektorn alltid tydligt ska redovisa hur man planerar att hantera sin vinst. Vi ser att det i de allra flesta fall går utmärkt att kombinera lönsamhet med hög kvalitet. De allra flesta friskolor precis som de allra flesta kommunala skolor håller hög kvalitet, men tyvärr finns det även undantag. Som skrev i : Vinst är inget negativt när skolor drivs så att elever och lärare trivs och resultaten blir goda. Men när riskkapitalbolag utan erfarenhet av utbildning försöker göra klipp genom att köpa upp friskolekoncerner och i hög takt starta nya skolor ringer varningsklockorna. Varningsklockorna borde ringa hos alla partier, men ändå framstår regeringen som handfallen. skrev i går på att de tillsätter en arbetsgrupp för att se över problemen. Så kan man göra, herr talman, om man mest vill skjuta frågan . Men vi i nöjer oss inte med det. Vi har redan gått från ord till handling. Vi har redan kommit med politiska förslag som kan genomföras i praktiken. Tydligare än så blir inte skillnaden mellan ord och handling i politiken. har föreslagit att det i bolagsordningen för alla företag som verkar inom skolan ska skrivas in att det är utbildningen som är huvudsyftet för verksamheten. Det borde vara en självklarhet, men tyvärr visar alltför många exempel på att regelverket inte räcker. Vi säger också att skolföretag ska granskas med kunskapsuppdraget i fokus. Det gör att vi tycker att revisorer som granskar skolföretag ska kunna utbildning, de ska vara certifierade av så att de vet hur skolverksamhet fungerar. Vi anser också att det behövs en bättre kontroll när skolor byter ägare. Vi tycker att när ändringar i ägarförhållanden sker i skolor ska det alltid anmälas till Skolinspektionen. Att sälja en skola till någon som möjligen bjuder högst men som inte har förmåga att bedriva bra skolverksamhet ska inte vara möjligt. Inom omsorgen föreslår vi att kommunerna ska sätta upp tydliga miniminivåer för bemanning. På så sätt blir det tydligt för alla om vårdföretagen försöker kapa kostnader genom att skära ned på personal, ha mindre personaltäthet än andra verksamheter. Vi tycker också att det är dags att inrätta en statlig myndighet som granskar omsorgen och som kan slå larm när kvaliteten brister. Som äldre eller anhörig ska man alltid vara trygg med att det finns en god omsorg med hög kvalitet och med tillräckligt med personal. Att regeringen inte har kommit längre än att tillsätta arbetsgrupper är beklämmande. Medan regeringen funderar är det de vårdbehövande och de svaga som hamnar i kläm. Jag har här i mitt anförande tagit upp konkreta förslag till åtgärder som kan förbättra situationen. Jag tycker att det är dags för och den moderatledda regeringen att också gå från ord till handling och lägga fram åtgärder så att vi slipper dessa återkommande fall av vanvård och skolor med för låg kvalitet. ska åter bli en nation som förmår att ta hand om sina svagaste. 5 (FP): Rubriken för denna debatt är en smula märklig. Den lyder: Förekomsten av riskkapitalbolag i den skattefinansierade välfärden. Rubriken är märklig på det sättet att det inte finns någon svensk legal definition av just riskkapitalbolag. Det är ingen associationsrättsligt självständig institution som till exempel aktie-, kommandit- eller handelsbolag. Ur rättslig synpunkt är det snarare så att alla bolag är riskkapitalbolag, i den meningen att någon riskerat ett kapital i en affärsverksamhet i syfte att nå högre avkastning. Även det andra ledet i rubriken vållar svårigheter i fråga om avgränsning. Leverantörerna till den skattefinansierade välfärden är så många och diversifierade att knappast någon bransch helt kan undantas. Varje och statlig arbetsplats är beroende av privata leverantörer när det gäller varor och tjänster, och leverantörerna ersätts således med just skattepengar. Men mot bakgrund av vad som sagts i debatten och höstens massmediala rapportering, antar jag att diskussionen ska snävas in till att gälla privat näringsverksamhet inom vård, omsorg och skola och särskilt, herr talman, när sådan verksamhet inneburit missförhållanden för enskilda människor. Låt mig redan nu slå fast att det finns strukturella skillnader mellan till exempel skolan och omsorgen om våra äldre. Tillstånd för och tillsyn av friskolorna handläggs av en för ändamålet inrättad statlig skolinspektion. Denna myndighet är försedd med mycket långtgående befogenheter att ingripa mot bristande kvalitet när det gäller både kommunala och fristående verksamheter. Ytterst kan Skolinspektionen besluta om att tillstånd ska återkallas, vilket är detsamma som att lägga ned verksamheten. Enligt skollagen gäller numera också samma krav för alla skolor oberoende av huvudmannaskap. När det gäller äldreomsorgen överfördes tillsynen till . I samband därmed gavs utökade befogenheter att ingripa mot brister i kvalitet och säkerhet. En viktig skillnad, dock, mot Skolinspektionen är att , utöver sitt tillsynsansvar, har många andra uppgifter på området, till exempel uppbyggnad av kunskaper, statistik, hälsoskydd och smittskydd. Till skillnad från skolområdet genomförs heller ingen tillståndsprövning av , åtminstone inte för den äldreomsorg som kommunerna handlar upp. Det är uppfattning att en särskild statlig myndighet för tillsyn och tillståndsprövning bör skapas för äldreomsorgen. Det kommer, precis som skett på skolområdet, att leda till en mer effektiv och kvalitetsorienterad granskning av såväl enskilt som kommunalt bedriven omsorg. Den helt avgörande skillnaden mellan skolan och främst äldreboenden är dock graden av valfrihet. Missnöjda elever och föräldrar kan närhelst välja att söka sig till en annan skola fristående eller . Eftersom elevens bidrag följer med honom eller henne får detta kännbara ekonomiska konsekvenser för respektive verksamhet. Den reglerade etableringsfrihet som givits i skollagen sörjer också för att det ofta finns gott om alternativ att välja mellan. Dess värre är det bara fem av landets 290 kommuner som tillämpar lagen om valfrihet när det gäller äldreboenden. dominerar upphandlingarna helt. I praktiken blir följden att det är kommunen och dess politiker som bestämmer var och av vem som äldreboendeverksamhet ska bedrivas. Om man som enskild vårdtagare eller omsorgstagare är missnöjd finns inga alternativ. Vad kan då en äldre och dennes anhöriga sätta emot? Lagen om offentlig upphandling fungerar bra när prestationer kan mätas, räknas eller vägas. I fråga om tjänster av en nära och mänsklig karaktär blir kvalitet genast svårare att specificera. Risken är stor att man söker alltför mycket stöd i den enda fasta parametern, nämligen priset. Mot denna bakgrund är det kanske inte så förvånande att många av de skandaler vi bevittnat skett just inom boenden för vård och omsorg av äldre. Våra äldre är värda samma valfrihet och samma makt över sin vardag som gäller för elever och föräldrar. I ett system där den enskilde bestämmer var samhällets subvention ska utnyttjas blir stötande vinstutdelningar inget långvarigt problem. Företag som sätter vinsten före kvaliteten kommer snart att vara utan verksamhet. Detta hindrar dock inte att det kan införas regler mot oseriösa företag. Sådana regler finns inom många andra sektorer av det svenska näringslivet. 6 (C): Jag besökte dialysavdelningen på . En dialysavdelning är som ett andra hem för dem som på grund av sviktande njurfunktion måste få dialys, inte sällan i väntan på en ny njure. Dialyssjuksköterskorna som jobbar där är högt specialiserade, vana att hantera avancerad medicinsk teknik och inte minst att bemöta människor i en svår livssituation. Dialysavdelningen på är ett utmärkt exempel på en av tiotusentals välfärdsinstitutioner. Dialysavdelningen har tidigare drivits av som en del av sjukvårdsförvaltningen underställd sjukhusdirektören. drevs avdelningen helt utan vinstkrav och ibland med till och med ett minusresultat. har dialysen vid tagits över av det privata, multinationella aktiebolaget . Det innebar att 2011 gick av skattebetalarnas pengar direkt till det privata vinstdrivna Diaverum. Jag pratade med sjuksköterskor och frågade om det inte var bättre förr när pengarna stannade i vården och inte gick till aktieägare. Svaret blev nej: Det mesta har för oss blivit bättre, ja, kanske inte lönen men vi har en chef som är på plats och har möjlighet att fatta beslut. Vi har fått tuffa krav på kompetens men också möjligheter till vidareutbildning. måste vi regelbundet genomgå kunskapstest för att få Diaverums dialyskörkort. Men med det kan vi jobba inom koncernen var som helst på jorden. Jag har funderat på att jobba åt Diaverum i , sade en av de yngre sjuksköterskorna. I patientenkäter får Diaverums dialys på bättre betyg än snittet för annan öppenvård på ön.