prot · GZ0986 · 2012-03-21 00:00:00 — Vi får ta del av alla dessa olikheter, och vi kan ha dem med oss . Förståelsen för våra olikheter gör oss empatiska och sociala. bildades som ska vara ett om barns och ungas medievardag. Olika angelägna insatser har genomförts inom medieområdet av för att skapa säkrare miljöer på nätet för barn och unga att vistas i och för att ta vara på och öka barns och ungas mediekompetens. Jag är mycket oroad över vad som har hänt och händer på internet sedan vart och vartannat hushåll i har fått tillgång till nätet. Barns och ungdomars vardag består ofta av att man spelar olika spel på internet många timmar per dag. Den företeelsen i sig tror jag definitivt inte främjar människors sociala förmågor. Men det som är riktigt skrämmande är den stora förekomsten av mobbning på nätet som barn och ungdomar utsätts för eller utsätter andra för. När jag träffat företrädare för , Barnens rätt i samhället, framhåller de den ökade andelen mobbning som sker på nätet. Vi måste göra allt som står i vår makt för att komma till rätta med detta. Ofta är det svårt för föräldrar, skola och andra vuxna i närheten att en ha en aning om att det pågår något otillbörligt och att barnen mår väldigt dåligt. Med det positiva att ha en ständigt sinande ström av kunskaper bara en knapptryckning bort där hela världen ligger lättillgänglig i form av ljud, bild och text kommer den stora nackdelen som för länge sedan konstaterats. Det finns ingen kontroll över vad som skickas på nätet. Jag anmälde en gång ett hotmejl till polisen. Jag och polisen visste att det inte skulle gå att göra något åt det och att ärendet genast skulle läggas ned. Men jag gjorde det för att man ska anmäla när man utsätts för hot. Dock illustrerar det den maktlöshet som råder över denna sfär där så många av våra barn och ungdomar befinner sig dagligdags. Nätet är en stor bärare av kultur rakt in i våra hem. Jag är glad åt den stora tillgängligheten och den skatt för oss alla i form av utbyte och kunskap som det innebär. Det krävs dock forskning och dokumentation för att vi ska kunna stävja de nackdelar som tyvärr kommit med tillgängligheten. Skapande skola gäller alla årskurser från 1 till 9. liberalerna vill gärna se Skapande skola växa åt båda hållen i åldersgrupperna, alltså ned till förskolan och upp till gymnasieskolan. Skapande skola är en väl utnyttjad tillgång för skolorna runt om i landet. Syftet är bland annat att stärka samverkan mellan skolan och det professionella kulturlivet och på så vis främja barns rätt till kultur och eget skapande. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Läsning är A och O i skolan och essentiellt för kunskapsintagning. Därför har det nu tillsatts en litteraturutredning som ska vara klar . 186 (S) replik: Jag har sparat en replik till . med borgerligt styre och särskilt med utbildningsminister har verkligen visat musik- och vilken verklighet den lever i. Musik- och är en fritids- och frivilligverksamhet. På många orter undervisar lärarna både i den kommunala musik- och och i musik, bild och idrott i den reguljära skolan. Musik- och är undantagen i den nya lärarutbildningen och lärarexamen. Hur får vi då en hög kvalitet och en fungerande utbildning som är anpassad till musik- och ? Hur går det för de skolor som har blandade anställningsförhållanden? Hur går det för lärarna utan lärarexamen när den blir fullt utförd, vill säga, för nu har man ju gjort halt på halva vägen? Vad avser och göra för att säkra utbildningskvaliteten i ämnet musik i musik- och ? 187 (FP) replik: Jag tackar för frågan som är extremt viktig för mig eftersom jag älskar musik. Jag vill se att musiken finns överallt i skolan och anser att skulle kunna ha en annan skolform, men det är en framtida fråga. Jag har också uppmärksammat det här med läroplanen och talat med lärare om det. Det händer så mycket i skolan , och jag tror att vi måste följa detta och se att det verkligen inlemmas ordentligt i utbildningen. 188 (S) replik: Det är rätt bråttom. Det är nu man har gjort om lärarutbildningen, och det är nu vi ska utbilda framtidens lärare. får ta tag i sin partikamrat utbildningsministern. har speciellt lyft fram att detta är ett haveriprojekt om man inte får till en fungerande utbildning för musik- och . När tror att vi kan få se ett nytt förslag på lärarutbildning som inlemmar musik- och ? 189 (FP) replik: Det kommer ingen ny lärarutbildning , utan vi får leva med den vi har. ska arbeta tätt och nära med den vanliga skolan, och det hoppas jag ska utvecklas ännu mer. Vi behöver tillsammans med den vanliga skolan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) Föredrogs kulturutskottets betänkande 2011/12:KrU4 Mediefrågor. 190 i (S): Detta betänkande KrU4 är ett motionsbetänkande som handlar om mediefrågor eller rättare sagt om radio och tv i allmänhetens tjänst public service för det är de frågorna som motionerna har tagit upp. Vi socialdemokrater vill ha ett kreativt med ett kulturliv som underhåller, ifrågasätter och ställer saker på sin spets. Kultur i alla dess former hjälper oss att vidga perspektiven, få nya tankar och nya idéer. Vi påverkas alla av kulturen men också av massmedierna i det samhälle vi lever i. Här ser vi socialdemokrater en oberoende och stark public service som en förutsättning för att det ska finnas en mångfald på mediemarknaden. När riksdag under förra mandatperioden fattade beslut om radio och tv i allmänhetens tjänst var det inte ett blocköverskridande beslut. Den borgerliga regeringen valde att ha en icke-parlamentarisk utredning som grund för beslutet. Vi socialdemokrater beklagar detta. Den public service-utredning som arbetar är inte heller parlamentarisk, utan det är en expertutredning. Det visar tydligt att den moderata kulturministern inte ser den styrka som finns i att ha en stark politisk samsyn i det som rör public service-frågorna. I direktiven till den nuvarande public service-utredningen sägs att man ska se till hela publikens behov och intressen. Det är viktigt att betona detta i public service-företagens verksamhet. Ett smalare utbud ger uttryck för en elitistisk syn på public service. Det ger mindre relevans och kan urholka public service-företagens legitimitet. Vi motsätter oss uppfattningen att public service är en kompletterande regulator på en kommersiell marknad. Vi menar att public service-företag med goda resurser är väsentliga för att upprätthålla god kvalitet på mediemarknaden. Kanske, herr talman, inser regeringen tids nog att man är en minoritetsregering och förstår värdet av att ha en blocköverskridande politik när det gäller ett så viktigt område som public service. I dagens betänkande har vi ett tillkännagivande till regeringen, och med det ett bifall till en socialdemokratisk motion som handlar om möjligheten för att även fortsättningsvis använda sig av sponsring för att göra det möjligt att visa stora idrottsevenemang. Vi socialdemokrater är nämligen övertygade om att detta är vad svenska folket vill. De vill kunna se stora idrottsarrangemang i . De tycker att det är härligt att följa sina idrottsstjärnors prestationer, heja på sina favoriter tillsammans med andra och följa tävlingarna med spänning. Men det ger också en möjlighet att ge en bild av stora och rika idrottsliv. Vi socialdemokrater anser att det är viktigt att regeringen startar en dialog om att och landslagens viktigaste matcher i våra nationalsporter samt kan sändas i fria tv-kanaler som den breda allmänheten faktiskt har tillgång till. Kulturministern, , är ju en känd kritiker av sponsring i . Hon har uttalat att hon vill förbjuda kommersiella samarbeten i public service som sponsring av stora sportevenemang. Reklam är förbjudet i sändningstillståndet, men undantag görs för just sponsring. Med dagens tillkännagivande från ett enigt kulturutskott hoppas jag att kulturministern inser att det inte finns något stöd för den uppfattningen i riksdag. Med dagens beslut eller nästa veckas beslut eftersom det är då vi voterar i kammaren är nu alla partier eniga om att SVT också i fortsättningen ska kunna sända attraktiva sportevenemang som förutsätter sponsring. och public service når av svenska folket och dessa människor har rätt att få se stora idrottsarrangemang utan att betala för extra kommersiella kanaler. Det tycker vi är en mycket bra byggsten i kulturens och idrottens allemansrätt. Långtifrån alla kan eller vill betala för ett kanalutbud utöver det som är public service. Vi välkomnar att regeringen har lyssnat på public service-företagens förslag om att öppna arkiven och göra det möjligt för alla att ta del av den skatt som deras programverksamhet utgör. Resursförstärkningen och 2013 för att digitalisera public service-företagens arkiv tycker vi socialdemokrater är bra, men vi konstaterar också att den långsiktiga finansieringen inte är löst. Flera kostnader är inte engångskostnader utan löpande kostnader, till exempel lagring, distribution, tillgängliggörande, redaktionell bearbetning och rättighetskostnader. Vi ser en stor risk att detta kan komma att påverka företagens möjlighet till nyproduktion. Rent principiellt tycker vi att det är problematiskt att regeringen inte väljer att ge public service-företagen en sådan finansiering att de självständigt kan hantera frågan. Vi konstaterar också att regeringen genom att anvisa särskilda medel för att tillgängliggöra arkiven faktiskt har godkänt denna verksamhet och att förhandsprövning inte blir aktuell. Vi anser att regeringen skyndsamt bör bereda dessa frågor och återkomma till med svar. Detta lyfter vi fram i reservation nr 2 i dagens betänkande. Att kunna titta på tv-program och lyssna på radio som är oberoende är ingen självklarhet. På många ställen i världen finns inte oberoende medier över huvud taget. Där har man inget annat val än att ta del av den bild som staten vill visa. SVT, och Utbildningsradion gör radio och tv för alla. Verksamheten bedrivs självständigt i förhållande till politiska, kommersiella och andra intressen i samhället. Detta ska vi vara rädda om och värna. Det är viktigt för demokratin. Jag ställer mig bakom samtliga socialdemokratiska reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall bara till reservation nr 1. 191 (MP): Kultur är en del av demokratin. I en demokrati anser vi att det behövs en public service som kan svara upp till att vara något som kritiskt granskar samhällets olika hörn, ger ett brett utbud till en hel befolkning och som är vad man kan anse oberoende. På många ställen i världen finns det inte oberoende medier över huvud taget. Där har man kanske inget annat val än att ta del av den bild som staten vill visa eller man kanske har medier som helt styrs av kommersiella intressen. Flertalet av motionsyrkandena avstyrks med hänvisning till arbetet i som har i uppdrag att analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som inleds . Regeringen har valt förfarandet att välja en public service-kommitté som inte har en bred politisk förankring, något som vi i ansett vara helt fel väg att gå. I stället för en bred parlamentarisk kommitté har man tillsatt en politisk referensgrupp. Denna politiska referensgrupp blir informerad. Det är stor skillnad på att bli informerad och att sitta med i ett förändringsarbete. pågår ett intensivt arbete i . Vi hoppas att det är ett bra förslag som kommer ut av det. Genom det här betänkandet föreslår ett enigt kulturutskott ett tillkännagivande till regeringen om att SVT även fortsättningsvis ska ha möjlighet att sända attraktiva sportevenemang som förutsätter sponsring. Det möjliggör att viktigare sport- och idrottsevenemang blir tillgängliga för en bred publik. Det råder i riksdag en uppfattning om att den finansieringsmodell som ska gälla för radio och tv i allmänhetens tjänst är utformad på ett sätt som gör att programföretagen kan upprätthålla största möjliga självständighet och oberoende gentemot staten och övriga maktsfärer. Den modell som tillämpas ska ha hög legitimitet hos allmänheten. Så är det fortfarande. pågår en diskussion på många håll i samhället om att modellen inte är rättvis, att den inte är modern och att den är kopplad till en apparat. Det är något som många anser inte är tidsenligt. Jag ska redovisa lite historia. Det infördes ett slags avgift för bruk av radioanläggning . kunde man i lyssna på svensk och utländsk radio. Ända fanns både tv- och radiolicens. var tv-licensen för en färg-tv. Hade man en svartvit tv betalade man . Färgtillägget förändrades sedan. var tv-licensen , och 2012 är den , vilket den har varit . Jag ska nu gå över till att säga något om den så kallade förhandsprövningen. I stället för att styra yttrandet inom public service genom grundlagarna och har regeringen valt att styra genom ett införande av en förändring i anslagsvillkoren. Det är villkor som regeringen själv beslutar om. För att skydda oberoende och självständighet har vi ett system där public service inte är en statlig organisation som styrs direkt av regeringen. Om det ska ske stora förändringar måste man gå via och sändningsvillkoren. Det ska fattas beslut i , och de ska föregås av en prövning av om förändringen är förenlig med yttrandefrihetslagen och radio- och tv-lagen. Det är garantin. När regeringen går via anslagsvillkoren och förändrar stort som smått och påverkar förutsättningarna för public service gör man en kringgående rörelse för att slippa bedömning. Man kan inte tolka det på något annat sätt. Det är inte meningen att anslagsvillkoren ska användas på detta sätt. I paketet om förhandsgranskning finns en formulering om att de nya tjänsternas marknadspåverkan ska bedömas och behandlas av konkurrenterna. De ska sedan ge besked om de tycker att det påverkar deras förutsättningar och marknad. För oss är det ganska uppenbart att syftet är att påverka public service långsiktigt. Ska man genomföra förändringar som långsiktigt underminerar möjligheterna för public service att klara av sitt uppdrag som det ser ut ska man gå genom . Beslutet ska tas av här i kammaren och helst av en bred majoritet så att vi inte ändrar grundläggande förutsättningar kortsiktigt. Sammanfattningsvis anser vi att den av regeringen införda förhandsgranskningen av nya programtjänster inom public service kan och ska ifrågasättas ur flera perspektiv. Jag yrkar bifall till reservation 1. 192 (SD): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 3. Vi ska här behandla kulturutskottets betänkande om mediefrågor. Precis som innehåller betänkandet ett stort antal motioner som rör den stora och viktiga frågan om finansieringen av radio och tv i allmänhetens tjänst. I den förra mediedebatten klargjorde jag att delar den numera ganska allmänt spridda uppfattningen att den tekniska utvecklingen på flera sätt har sprungit ifrån det nuvarande systemet. Vi har dock valt att vänta in resultatet från den public service-kommitté som nämns i betänkandet innan vi slutgiltigt bestämmer oss för vilken form som den framtida finansieringen ska ha. I då många samlande symboler, traditioner och riter monteras ned och ifrågasätts har idrotten fått en närmast oöverträffad roll som skapare av nationell gemenskap över klass- och generationsgränser. Firandet av det svenska juniorlandslaget i ishockey är väl det färskaste exemplet på detta. En förutsättning för att idrotten ska kunna ha denna välgörande samhällseffekt är dock att hela befolkningen har möjlighet att följa våra landslag i stora internationella tävlingar. Detta är den huvudsakliga orsaken till att vi sverigedemokrater ställer oss positiva till att SVT under reglerade former ska få använda sponsring som ett medel för att kunna hävda sig i konkurrensen om de allt dyrare sändningsrättigheterna till större idrottsevenemang där svenska idrottsmän och idrottskvinnor deltar. Mot denna bakgrund är det naturligtvis mycket glädjande att ett enigt utskott, i strid med kulturministerns ambitioner, har beslutat att skicka ett tillkännagivande till regeringen om sponsringens fortsatta betydelse. Som vanligt beklagar jag dock att processen som ledde fram till enigheten bakom tillkännagivandet visar att enigheten har mer att göra med borgerlig brasklappspolitik och mediestrategier än med en faktisk enighet och borgerligt ansvarstagande. har en reservation i detta betänkande som gäller vårt förslag om att via framtida sändningsvillkor ge public service ett uttalat uppdrag att levandegöra och bevara hela det svenska kulturarvet. för exakt publicerades ett upprop och en debattartikel som undertecknades av bland andra ordföranden i Folkdansringen, av , professor i folkmusik vid , av ordföranden i , av chefen för visarkiv, av ordföranden för och av ordföranden för . I detta upprop som var en protest mot mediernas styvmoderliga behandling av så kallad kvalitetsmusik och traditionell svensk dans och musik kunde man läsa bland annat följande: Folkmusiken har knappt funnits där. Man får gå decennier tillbaka för att finna en bevakning värd namnet. Gammeldansmusiken och dragspelsmusiken är helt borta. Den folkliga dansen likaså. Varför visas bara utländska danser i svensk television? Det finns naturligtvis ett rejält mått av ironi i det faktum att precis samma organisationer som strax efter riksdagsvalet stod utanför och demonstrerade mot mig och på grund av att vi hade dristat oss till att säga att det faktiskt finns en svensk folklig kultur och att denna bör värnas och prioriteras bara ett drygt år senare startade ett upprop där man uttryckte frustration över att bland annat public service systematiskt prioriterar utländska kulturyttringar på bekostnad av svenska. Jag väljer dock att ha överseende med detta smått schizofrena beteende. Visst är uppropstexten något tillspetsad såsom uppropstexter brukar vara, men jag tycker ändå att den rymmer flera grova korn av sanning. En etnologisk studie vid 2006 visade till exempel att den kubanska salsan får betydligt större utrymme i svenska medier än den svenska polskan. Detta är ett mönster som gäller betydligt fler områden än bara dans och musik. Visst är det glädjande att public service i de nuvarande sändningsvillkoren åläggs att värna om det svenska språket och om den nordiska kulturgemenskapen? Visst är det glädjande att regeringen har avsatt resurser för en digitalisering och för att tillgängliggöra delar av programarkiven, även om vi gärna hade sett att en digitalisering av grammofonarkivets äldre samlingar också hade funnits med och att det avsatts pengar för detta? Visst är det glädjande att public service tar ett mycket större ansvar för kulturarvet än vad de kommersiella kanalerna gör? Detta betyder dock inte att den nuvarande situationen är tillfredsställande. Som bland annat det nämnda uppropet visar finns det betydande utrymme för förbättringar. Vi anser att public services hela verksamhet bör genomsyras av ett samlat ansvar för det svenska kulturarvet. Vi tycker att vi ska låta oss inspireras av vårt grannland genom att tillkännage för regeringen att ansvaret för det nationella kulturarvet bör skrivas in i framtida sändningsvillkor. 193 (V): Mediefrågor som kulturutskottet behandlar begränsas till public service, det vill säga radio och tv i allmänhetens tjänst. Övriga mediefrågor behandlas av . Jag vill börja med att instämma i mycket av det som utskottsordföranden i från Socialdemokraterna och från har sagt i sina anföranden. Till uppdragen för public service hör förutom tillgänglighet även begreppet kvalitet. Det är självklart att inte en programtyp eller genre i sig kan definieras som bättre eller sämre. Underhållning kan vara såväl svindlande djup som platt och populistisk. Kulturprogram är per definition inte smalare än direktsänd galopp och så vidare. Men det som public service bör stå för är omsorgsfullt gjorda program med tanke på de resurser som finns och som ska finnas genom de inbetalda tv-avgifterna. Där går en skiljelinje mellan public service och kommersiella kanaler kvalitet kontra lönsamhet. Det pågår ett arbete i som ska analysera förutsättningarna för radio och tv i allmänhetens tjänst och lämna förslag till de förändringar som behöver göras inför nästa tillståndsperiod som börjar . Uppdraget ska redovisas , 2012. Kulturministern har infört en utredningsordning som går ut på att hålla folkvalda vid sidan av. Före alliansregeringens entré i hade vi parlamentariska kommittéer som utredde public service. Det var kommittéer där de folkvalda var fullvärdiga ledamöter och där folkvalda aktivt kunde följa och delta i utredningsarbetet. placerar kulturministern de folkvalda i något som kallas för referensgrupp. De folkvalda förpassas alltså upp på läktarplatserna. Där kan de åse det utredningsarbete som experter direkt utvalda av kulturministern har utfört. Senast vi hade en parlamentarisk public service-kommitté var inför tillståndsperioden som startade och som skulle pågå till 2012. kan jag inte låta bli att förundras över att vi under alliansregeringens maktinnehav redan är inne på den andra public service-utredningen. Man kan naturligtvis ställa frågan: Varför genomför de borgerliga partierna dessa hugskott på radio och tv i allmänhetens tjänst? Konspiratoriskt kan man tänka sig att det är ett sätt att hålla nageln i ögat på public service-bolagen, kanske för att allianspartierna inte ska bli ofördelaktigt behandlade. Vi minns Agenda som lade upp partiledardebatten på ett sådant sätt att två av oppositionspartierna kände sig obekväma med upplägget. Vi minns också ett antal gånger när man ställt in debatter mellan alliansregeringens företrädare och oppositionens efter att den förstnämnda gruppen vägrat ta debatten med oppositionen. När jag låter bli att tänka så där konspiratoriska tankar återstår förklaringen i kulturministerns sätt att se på public service. Hon har beskrivit radio och tv i allmänhetens tjänst som statens nyheter. Kulturministern driver på förslag som att smalna av och till att enbart producera nyheter och sådana program som inte har en naturlig avsättning på marknaden. Alliansregeringen värnar marknadens frihet före medborgarnas. Det är därför man vill förhandspröva nya tjänster inom public service. Jag yrkar bifall till reservation 1, som de tre partierna , och Socialdemokraterna står bakom. Där utvecklar vi vår kritik mot att det i den moderatledda regeringens anslagsvillkor finns en formulering om att nya tjänsters marknadspåverkan ska bedömas och behandlas av konkurrenterna. De ska ge besked om de tycker att de nya tjänsterna påverkar deras förutsättningar på marknaden. För oss som på riktigt värnar public service-tanken är detta främmande. Det går på tvärs mot att värna public services självständighet och oberoende ställning. Vi som värnar public service-idén på riktigt anser att den inte ska uppträda som, med kulturministerns ord, statens röst. Den ska vara självständig och oberoende och granska maktutövare samt ge oss en neutral nyhetsförmedling och en plattform för såväl folkbildning som kultur, idrott och fri debatt. Principen om så kallad armslängds avstånd mellan politiken och radio- och tv-kanalerna är grundläggande. I denna helhetssyn ingår nuvarande avgiftssystem. Om detta flyttas till statsbudgetens inkomstsida bäddar det för finansministrar att vara klåfingriga, oavsett vilka utfästelser man gör. Vi minns och lär oss av erfarenheten års beslut om public services tillståndsperiod och avtal. Före valet var alla partier för ett sexårigt avtal, och en stor majoritet ställde sig bakom villkoren i avtalet. Efter valet sade man upp alltihop i förhandlingarna om en ny regeringskonstellation. Vi måste ta det säkra för det osäkra och se till att vi behåller det avgiftssystem vi har, av demokratiska skäl och av yttrandefrihetsskäl. Jag yrkar bifall också till reservation 2 om digitalisering av public service-företagens arkiv. Kulturministerns resursförstärkning och 2013 för att digitalisera arkiven var bra, men det gav ingen långsiktigt hållbar finansiering. Man löser inte digitaliseringen med engångsförstärkningar.