prot · GZ0995 · 2012-04-12 00:00:00 — Tredje vice talmannen meddelade att (SD) avsagt sig uppdragen som suppleant i finansutskottet, civilutskottet, försvarsutskottet, socialförsäkringsutskottet, utbildningsutskottet, arbetsmarknadsutskottet och samt att (SD) avsagt sig uppdraget som suppleant i utrikesutskottet . Kammaren biföll dessa avsägelser. 2 § Anmälan om kompletteringsval till utskott och Tredje vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som suppleant i finansutskottet, försvarsutskottet, socialförsäkringsutskottet, miljö- och jordbruksutskottet och näringsutskottet , som suppleant i civilutskottet, utbildningsutskottet och samt som suppleant i utrikesutskottet och arbetsmarknadsutskottet . Tredje vice talmannen förklarade valda till suppleant i finansutskottet (SD) suppleant i försvarsutskottet (SD) suppleant i socialförsäkringsutskottet (SD) suppleant i miljö- och jordbruksutskottet (SD) suppleant i näringsutskottet (SD) suppleant i civilutskottet (SD) suppleant i utbildningsutskottet (SD) suppleant i (SD) suppleant i utrikesutskottet (SD) suppleant i arbetsmarknadsutskottet (SD) 3 § Utökning av antalet suppleanter i Valberedningen hade, enligt ett till kammaren inkommet protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter i skulle utökas från 42 till 43. Kammaren medgav denna utökning. 4 § Val av extra suppleant i Företogs val av extra suppleant i . Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i (S) 5 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2011/12:312 Till Interpellation 2011/12:312 Bostadsbyggande i kommun av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 6 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Tredje vice talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2011/12:FPM125 Förslag till reviderat transparensdirektiv KOM(2012)84 till socialutskottet 7 § Tryck- och yttrandefrihetsfrågor Föredrogs betänkande 2011/12:KU13 Tryck- och yttrandefrihetsfrågor. 1 (SD): Tryck- och yttrandefrihetsfrågorna är någonting som utmärker . Vi har lyckats väldigt väl med det arbetet. Betänkandet tycker jag också kännetecknas av just ambitionen att stärka, utvidga och skydda den här rättigheten eftersom den är så oerhört väsentlig för vårt demokratiska samhälle. Det kan kanske därför verka lite motsägelsefullt att den reservation som jag vill yrka bifall till i en mening kan sägas inskränka de rättigheterna, men det gäller djurpornografin. Man måste alltid när det gäller rätt och friheter väga nyttan med någonting mot fördelen av en inskränkning. I det här fallet ser vi inte rätten när det gäller djurpornografi som en omistlig del eller ens som en väsentlig del av yttrandefriheten. har gjort ett tillkännagivande till regeringen om att kriminalisera sex med djur. Som vi ser det bör ytterligare ett steg för att skydda djuren, som faktiskt är helt utlämnade åt människans godtycke och därför väldigt skyddsvärda, vara att import, distribution och försäljning av djurpornografiskt material förbjuds. En anledning till det är att om vi har ett förbud som vi vill ska efterlevas och det handlar om en marknad där man gör pengar har det visat sig vara väldigt effektivt att slå undan förutsättningarna för den marknaden. Utöver det finns risken att konsumtion av sådana här produkter kan gå över till handlingar där djur kan komma till skada. Vi anser att bör ge regeringen detta till känna. 2 (V): Jag vill börja med att, precis som den tidigare talaren gjorde, betona att det är ett viktigt betänkande, att tryck- och yttrandefriheten är en grundbult i det svenska samhället. Det är något som står för vårt öppna och demokratiska samhällssystem. ser vi tyvärr att den här öppenheten blir mer och mer inskränkt. Framför allt tänker jag på två viktiga orsaker till det. Bland annat har vi överlåtit makt till EU där traditionen ser annorlunda ut, där slutenhet är mer norm än öppenhet. En annan viktig orsak är att vi för över väldigt mycket av den offentliga verksamheten i privat regi. Det förändrar också möjligheten till öppenhet och insyn. Möjligheterna för den enskilda medarbetaren att lämna uppgifter om missförhållanden, dåliga arbetsvillkor och annat begränsas när det blir en annan utförare av verksamheten. Risken för missförhållanden i sig ökar också när insynen minskar. Offentlighetsprincip och meddelarskydd är två viktiga faktorer för att värna en bra och effektiv verksamhet. Både och har det väckts många motioner i om behovet av att utvidga meddelarskyddet som gäller för offentliganställda så att det också blir ett villkor som gäller för dem som arbetar i sådana privat drivna verksamheter som betalas av gemensamma offentliga medel. Det är helt enkelt inte rimligt att den personal som arbetar på ett äldreboende som läggs ut på entreprenad plötsligt inte kan vända sig till den lokala tidningen på samma sätt som tidigare för att berätta om brister i verksamheten. Att personal kan vända sig till medier är som sagt en viktig kontrollfunktion. Öppenhet, insyn och möjligheter för anställda att utan risk för repressalier kunna berätta om sådant som inte fungerar minskar risken för missförhållanden. Trots det har regeringen inte tidigare sett någon anledning att införa ökat meddelarskydd för anställda i privat driven verksamhet som finansieras med offentliga medel, inte . Det är glädjande att regeringen aviserar att man tillsätter en utredning. Det är också glädjande att utskottet är överens om att utredningen särskilt måste titta på frågan att arbetsgivaren inte ska ha rätt att försöka lista ut vem som möjligen har vänt sig till en tidning eller en radiostation och att arbetsgivaren inte heller ska få bestraffa den som vänder sig till medier. Det är inte utan att jag börjar fundera över om det är förra årets otäcka avslöjanden om missförhållanden i vården av äldre personer som har bidragit till att regeringen och de borgerliga partierna plötsligt har kunnat ställa upp på det som många andra redan har krävt. För väldigt många har det länge varit självklart att med minskad insyn ökar också risken för brister i verksamheter. Att det skulle krävas avslöjande reportage om ren vanvård är förfärligt. Men, som sagt, det är bra att man nu har tagit sitt förnuft till fånga. Det meddelarskydd som offentligt anställda har är dess värre inte alltid väl känt. Att man har rätt att informera medier om sin arbetsplats, sådant som fungerar bra och sådant som fungerar dåligt, nyttar inte mycket till om man faktiskt inte vet om att det är på det sättet. Om man inte känner till att arbetsgivaren inte får försöka ta reda på vem som har pratat med medier, om man inte känner till att arbetsgivaren inte får bestraffa personer som figurerar med namn i lokaltidningen när de har kritiserat förhållanden på arbetsplatsen är risken stor att man väljer att vara tyst, även om det finns saker som borde bli sagda och borde bli offentliggjorda. Förbudet för arbetsgivare att försöka ta reda på vilka anställda som har pratat med medier är inte heller alltid känt bland chefer på alla nivåer i offentlig verksamhet. Det är inte helt ovanligt med chefer som säger att anställda inte får tala med tidningen och hänvisar till lojaliteten. Det förekommer tyvärr att chefer sätter munkavle på personalen och att de blir informerade om att de ska hänvisa direkt till chefen om en tidning ringer. En annan variant är att mediekontakter ska rapporteras till närmaste chef. Det råder en stor brist på kunskap om detta regelverk hos både personal och chefer i offentlig sektor. På samma sätt som personal inom verksamheter blir informerade om andra lagar och regler som styr verksamheten bör givetvis också information om meddelarfrihet och meddelarskydd gå vidare till all personal. Det här är en grundlagsskyddad rättighet. Därför har vi ett extra stort ansvar för att faktiskt se till att det blir säkerställt att människor känner till sina rättigheter och att arbetsgivare och chefer känner till vad de får och inte får göra. Därför är det viktigt att bifaller reservation 1, vilken jag yrkar bifall till. 3 (MP): Vi har från sida glädjen och äran att meddela kammaren att vi har nedkommit med ett betänkande där vi enhälligt föreslår att ska besluta om ett tillkännagivande, som innebär att meddelarfriheten ska utökas till att omfatta även anställda i skattefinansierad privat verksamhet. Utskottet markerar särskilt tydligt i denna fråga i sitt tillstyrkande av ett antal motioner, nämligen att meddelarskyddet ska omfatta till exempel repressalieförbud och efterforskningsförbud för arbetsgivare. Det här är fantastiskt roligt. Det är en fråga som har varit uppe till debatt och diskussion . Den har blivit större och större, i takt med att fler verksamheter har lagts ut på entreprenad i privat regi men är offentligt finansierade. Det gäller skolor, äldreomsorg och mycket annat som finansieras via den offentliga sektorn men som bedrivs i annan regi. Även om enhälligt röstar för att anta vårt betänkande i fråga om meddelarskyddet innebär det inte att det genomförs . Effekten av beslutet är att regeringen ska tillsätta en utredning. Det som hände i under processen var att vi fick ett meddelande. Just innan vi skulle justera betänkandet med en knapp majoritet fick vi ett meddelande om att regeringen snart ska ta fram direktiv. Det gjorde att utskottet kunde bli enhälligt. Jag är glad och tacksam över att de borgerliga ledamöterna är med på beslutet. Bakgrunden handlar om att inte bara den här frågan har varit uppe till diskussion relativt ofta, som var inne på, och var aktuell , utan bakgrunden handlar också om den fråga vi själva i tog upp om whistle-blowers. Om jag minns rätt var också då utskottet enhälligt om att föreslå ett tillkännagivande, vilket biföll, för att minska korruptionsriskerna i , det vill säga stärka skyddet för den som lämnar uppgifter till myndigheter, till exempel polisen. Om man på sin arbetsplats upptäcker att det faktiskt pågår olagligheter är det bra om man inte bara kan säga det till medierna utan också till polisen. är tyvärr inte särskilt långt framme när det gäller lagstiftning på dessa områden. Det har också påpekats från en rad internationella organ. Men det steget tillsammans med förslaget om att stärka meddelarskyddet för privatanställda som arbetar inom offentlig sektor innebär att vi tar ordentliga steg framåt på området. Förhoppningsvis tillsätts en utredning som tar båda dessa frågor som utgångspunkt för att stärka skyddet mot korruption och skyddet för anställda som meddelar olagligheter till antingen medier eller myndigheter. I och med det besked vi har fått från regeringen räknar jag med att direktiven kommer att vara klara . Det är det budskap vi har fått tidigare. I övrigt vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. Det är ett viktigt betänkande. Det är nog första gången som tar ett sådant steg, och jag hoppas att det innebär att regeringen förstår att vi lägger ett stort allvar och en stor vikt vid dessa frågor. 4 (S): Detta betänkande rör flera olika motionsyrkanden från den allmänna motionstiden och 2011 på tryck- och yttrandefrihetsområdet. Jag kommer givetvis i mitt anförande att enbart belysa de motionsyrkanden som gäller vikten av meddelarskyddet i offentligt finansierad verksamhet som drivs i privat regi. Det är glädjande att vi har ett förslag om ett tillkännagivande. Det här är en favorit i repris. Jag tror att det är som vi har försökt att få det till stånd. Jag säger som : Äntligen! har allt fler offentligt finansierade verksamheter lagts över i privat regi. Privata utförare i välfärden är ett vanligt inslag. För de anställda i de verksamheter som har gått över till offentligt finansierad privat drift kan detta emellertid innebära problem, precis som har framgått. Enligt lag är personalen skyldig att slå larm om brister och oegentligheter, i första hand till sin chef. Om chefen väljer att inte agera kan anställda fritt gå till massmedierna med sina uppgifter, trygga i förvissningen om att de har ett meddelarskydd som hindrar arbetsgivaren att efterforska källan och vidta repressalier om de är offentligt anställda, inte privat anställda. Många fall av vanvård har kommit till allmänhetens kännedom på det sättet. När verksamheten har övergått till privat regi är det dock andra lagar som styr. Då måste den anställde vara lojal mot sin arbetsgivare och inte röja företagshemligheter. Det innebär att de anställda inte längre omfattas av meddelarskyddet. Även i de fall där kommuner och landsting gjort upphandlingar och ställt krav på meddelarskydd går lagen om lojalitetsplikten före avtalen. Vi socialdemokrater har länge påtalat dessa problem. I regeringsställning lät vi utreda frågan, men eftersom kritiken i remissomgången var stor och den socialdemokratiska regeringen fortsatte att utreda frågan innebar det att man inte hann lägga fram något lagförslag. Så blev det maktskifte 2006. Detta har inneburit att de partier som inte velat ändra lagstiftningen har använt argumentet att de inget kan göra. Inte ens Socialdemokraterna lade ju fram ett lagförslag det har varit det vanligaste argumentet, inte minst från justitieministern i interpellationsdebatter. Men om det har varit norm i regeringen att inte lägga fram lagförslag som sågats i remissomgången skulle exempelvis en förändrad lagstiftning inom sjukförsäkring eller a-kassan aldrig kommit till stånd. Vi socialdemokrater lyfte upp frågan i , men regeringen tog inga initiativ för att utreda frågan. Kommittén skickade slutligen ett brev till regeringen om vikten av att frågan utreds men att tiden för detta inte rymdes inom kommitténs uppdrag. efter den så kallade och andra uppmärksammade fall av vanvård, där man pratar om dålig bemanning, undernärda åldringar, avstängda trygghetslarm och så vidare, har vi äntligen lyckats få ett enigt utskott om att det behövs ett utvidgat meddelarskydd och att det så långt som möjligt ska vara detsamma som i offentlig verksamhet. Detta ger nu regeringen till känna. Regeringen har sagt att en utredning ska tillsättas, men för att garantera att utredningen inte avgränsas till att enbart utreda delar av meddelarskyddet understryker utskottet vikten av att i utredningen belysa efterforskning och repressalieförbud. Att en utredning äntligen har aviserats, efter alla dessa larm som kommer, tyder på att samhällsdebatten har hunnit i fatt våra beslut här i kammaren. Jag förstår att trycket på regeringen från en upprörd allmänhet också har lett till att vi har ett enigt tillkännagivande. Med tanke på hur lång resan med frågan om meddelarskyddet ändå har varit kommer vi socialdemokrater att noggrant följa denna utredning och de resultat som presenteras. Vi tänker inte acceptera att frågan kommer att dras i långbänk i någon utredning i förhoppning om att upprördheten ska lägga sig, utan vi kommer att nogsamt följa denna utredning. Meddelarskyddet är en viktig del av yttrandefriheten och granskningen av hur skattemedel används. Vi tänker inte låta det urholkas när offentligt finansierad verksamhet drivs i privat regi. Det är också en garant för att vanvård kan rapporteras om så skulle vara. Med detta sagt, fru talman, vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet. 5 (M): Det här betänkandet handlar alltså om tryck- och yttrandefrihetsfrågor, frågor som är av stor betydelse för vår demokrati men också för vårt samhällsliv i övrigt. Det är svårt att föreställa sig ett utan en fri debatt, ett fritt och kreativt skapande av allehanda kulturella yttringar, ett utan den sjudande mångfald som teater, litteratur, filmer, föreläsningar, debatter och annat ger upphov till, ett där olika åsikter bryts och där olika kulturella yttringar kommer till stånd. Det är ett som blir dynamiskt och kreativt och som bidrar till att utveckla vårt land på olika sätt. När man hör skildringar från länder med ett annat styrelseskick än vårt, där det är rädsla för trakasserier och rädsla för förföljelse av den som tycker någonting annat än det makten föreskriver, inser man hur viktig den här beståndsdelen i vår demokrati och i vårt samhällsskick är. Det är centrala frågor som vi debatterar här . Betänkandet behandlar inte så många ärenden som rör kärnan i tryck- och yttrandefriheten. Det beror delvis på att tryck- och yttrandefrihetslagstiftningen är föremål för en omfattande översyn i en bred parlamentarisk statlig utredning som heter och som ska lägga fram sitt slutbetänkande . Där ser man över alla de frågor som har att göra med tryck- och yttrandefrihetens grundlagsreglering. Jag ingår i utredningen, liksom flera andra ledamöter i utskottet, så när den är klar och när regeringen har berett dess förslag får vi säkert anledning att återkomma till de debatterna. I stället är den viktiga frågan i detta betänkande frågan om utökat meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet som drivs i privat regi. Utvecklingen har gått mot att allt fler offentligt finansierade verksamheter drivs i privat regi, och det är i grunden en positiv utveckling. På samma sätt som det är svårt att tänka sig ett utan en fri debatt är det svårt att tänka sig svensk skola utan friskolor, utan den möjlighet att välja skola, att pröva nya arbetsformer och ny pedagogik som friskolereformen har medfört under de som den har varit i kraft. På samma sätt har det fria valet av vårdcentral och den fria etableringen av vårdcentraler lett till många nya vårdcentraler runt om i och en påtagligt utökad tillgänglighet till primärvård. Det har blivit lättare att få vård i tack vare den mångfald av nya verksamheter som har vuxit fram. Alternativt drivna förskolor har stimulerat föräldraengagemang i föräldrakooperativ. Det har också skapat möjligheter att välja och att välja bort det man inte tycker om. I de kommuner där man har infört fritt val av hemtjänst med stöd av den nya lagen om valfrihetssystem har det gett nya möjligheter för den som är i behov av hemtjänst att påverka vem som ger hjälp med den mest privata omvårdnaden. Det är också en viktig frihetsreform. Möjligheten att välja det man tycker är bra och välja bort det man tycker är dåligt är i sig någonting som främjar kvaliteten i verksamheten. Om medborgarna får möjlighet att välja just på det sättet ger man dem en makt som i många avseenden är betydligt större än den man har som kommunpolitiker att styra över en verksamhet och säkra kvaliteten. kan man inte bortse från att fel och misstag begås i välfärdsverksamheterna, både i den offentligt drivna verksamheten och i den privat drivna verksamheten. Precis som har sagts här har medierna men även under en följd av år uppmärksammat olika former av brister i välfärden. Det kan handla om brister i privat driven äldreomsorg, som den senaste debatten har rört. Men det har också handlat om brister i offentligt driven äldreomsorg. Till exempel i min hemtrakt uppmärksammades kränkande behandling av gamla på ett kommunalt äldreboende i . Den här typen av missförhållanden är självklart helt oacceptabla. Det är mycket viktigt att sådana missförhållanden blir kända så att berörda myndigheter kan gripa in och säkerställa trygghet och kvalitet i alla skolor, på alla äldreboenden och i all annan välfärdsverksamhet oavsett i vilken form verksamheten drivs. Men det finns, som har framhållits, en skillnad mellan den som är anställd i offentlig verksamhet och den som är anställd i privat verksamhet. I den offentliga sektorn gäller i vårt land meddelarskydd som består av olika delar. Det består av en meddelarfrihet, alltså en rätt att meddela massmedieföreträdare olika saker från verksamheten. Det handlar om ett efterforskningsförbud, som gör att ledningen för verksamheten inte får försöka ta reda på vem som har berättat saker för medier. Det finns ett repressalieförbud, som gör att man inte får vidta olika former av repressalier mot den som meddelar saker till medierna. I privat verksamhet finns meddelarfriheten, alltså rätten att meddela medierna, men det finns inte ett efterforskningsförbud och inte heller ett repressalieförbud. Därmed är meddelarskyddets omfattning mer begränsad för anställda i privat verksamhet än för anställda i offentlig verksamhet. Det är av det skälet som utskottet och regeringen anser att det finns behov av en utvidgad lagstiftning om meddelarskydd för anställda i offentligt finansierad verksamhet i privat regi. Regeringen meddelade att man hade för avsikt att se över den här frågan och återkomma till med förslag. Utskottet välkomnar att regeringen har aviserat en sådan utredning om meddelarskyddet och andra därmed sammanhängande frågor och vill i det här betänkandet särskilt poängtera, mot bakgrund av den omfattande debatt som har varit , att meddelarskyddet och de beståndsdelar som utgörs av efterforskningsförbudet och repressalieförbudet måste finnas med i en sådan utredning och noggrant belysas. Utskottet förutsätter också att regeringen tillsätter den här utredningen skyndsamt. Enligt de signaler från regeringen som vi har fått kommer man också att tillsätta utredningen . Det är något som är mycket positivt att vi får en bred genomgång av regelverket och därefter naturligtvis förslag från regeringen för att förbättra möjligheten för anställda i offentligt finansierad privat verksamhet att rapportera om missförhållanden. Det är ytterst på medborgarnas uppdrag som både de och de anställda i offentlig verksamhet agerar. Det är på medborgarnas uppdrag, och ska verksamheten vara trygg och hålla en god kvalitet. Då måste vi vidta alla de åtgärder som krävs för att säkerställa att det blir på det sättet. är ett välfärdsland med en omfattande offentligt finansierad välfärdsverksamhet. Då ska vi säkra trygghet och kvalitet i alla delar av den verksamheten. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag. 6 (V) replik: tar det innan saker blir gjorda. , enligt , sade regeringen att man skulle se över frågan om att utvidga meddelarskyddet till övrig offentligfinansierad verksamhet, alltså verksamhet som bedrivs med offentliga pengar men i privat regi. Det tog alltså till vi skulle justera betänkandet innan vi kunde få besked om att man skulle tillsätta en sådan utredning. Jag håller med om att det är ett problem när det uppdagas missförhållanden i vården och i verksamheter. Därför är det viktigt att alla också känner till sina rättigheter och att också chefer i verksamheten känner till att man faktiskt inte får leta rätt på vem som har skvallrat till medier eller på olika sätt försöka hindra och begränsa medarbetarnas möjligheter till det. Detta borde förstås också gälla inom den verksamhet som drivs av privata utförare. När man får ett utökat meddelarskydd där måste man också få kännedom om villkoren för det. Jag har lite svårt att förstå varför man inte kan stödja att vi också borde uttala att detta givetvis ska ingå i de villkor som de anställda ska känna till. Man måste bli ordentligt informerad om sina grundlagsskyddade rättigheter. Varför kan man inte backa upp ett sådant förslag? 7 (M) replik: När jag skulle ta plats i riksdag träffade jag i ett sammanhang . Jag frågade honom: Vilket är det viktigaste råd du skulle ge mig som nybliven riksdagsledamot? Då svarade han: Ha tålamod! Politiskt arbete tar tid . Det demokratiska arbetet med sin förankringsprocess och sina särskilda rutiner tar sin tid. Det är många ärenden som ska hanteras och många frågor som ska belysas ur olika aspekter. Det kan jag också vara ibland när det gäller att få resultat i det politiska arbetet. Jag konstaterar dock att vi nu har ett tydligt uttalande från regeringen att det kommer att tillsättas en utredning i de här frågorna . ger nu regeringen till känna att man utgår från att det kommer att ske skyndsamt, och det tycker jag är bra. Jag föredrar nog egentligen att det tar lite tid ibland framför det som lär ha sagt till ledamöter: Vad göras skall är allaredan gjort.