prot · GZ09132 · 2012-06-18 00:00:00 — Det faktum att fastigheter är kraftigt övervärderade, bland annat på grund av den stora bristen på bostäder och den låga takten i nybyggnationen, gör att det kapital som ska förvaltas och som ska ligga med i kalkylerna faktiskt är ett överdrivet hinder. Som vi påpekat i vår motion har Sternrapporten belyst frågan om kalkylräntan för klimatåtgärder och kommit fram till att det inte finns några bärande argument för att den måste kopplas till kalkylräntor för investeringar som görs utifrån rent marknadsmässiga bedömningar. Det finns därför två huvudinvändningar mot att låta en fastighetsekonomisk bedömning bromsa miljö- och klimatambitionerna. Den första invändningen är att vi har ett grundläggande problem med fastighetsmarknadens och fastighetskapitalets planhushållning av bostadssektorn där målet har varit och är maximal värdestegring av fastigheter i stället för att tillfredsställa bostadsbehovet. Det har lett till kraftigt spekulativa fastighetsvärden som jag tror att ingen av er rimligen kan se som något positivt och något som ska styra politiken. Den andra invändningen är helt enkelt att kalkylräntan för klimatåtgärder måste sättas på helt andra grunder än normalt. Att tillåta en normal, marknadsmässig kalkylränta för miljö- och klimatåtgärder på spekulativt uppdrivna fastighetsvärden innebär att politiken belönar fastighetskapitalets planhushållning, vilket jag menar att ingen kan ha intresse av. Sammantaget ser vi i stora risker med att regeringen låter det kortsiktiga intresset fortsätta regera över det långsiktiga. Det finns mycket mer att säga i den här frågan, och jag hoppas verkligen att regeringen tar till sig både vår motion och vår reservation i det fortsatta arbetet. Slutligen vill jag säga några ord om den till synes splittrade oppositionen. Att Socialdemokraterna, och inte har skrivit en gemensam reservation tror jag beror på att vi i har grävt så pass mycket djupare i den här frågan än de andra partierna. Förmodligen hade det varit möjligt att dela upp betänkandet i flera punkter, och då tror jag att vi säkert hade kunnat vara överens om det mesta. Att regeringen inte ens har förstått innebörden i direktivet och inte tagit till sig definitionerna och begreppen kräver naturligtvis en del arbete, och jag har full förståelse för att inte alla orkat sätta sig in i den biten. Det kan även vara så att oppositionspolitiker ibland tycker att det är lite väl pinsamt att påpeka sådana saker när det gäller en skrivelse från regeringen. Det kanske är det som är orsaken. Med det, fru talman, yrkar jag bifall till reservation 2. 73 (V): Det är trevligt att debattera i ett annat utskott än vanligt och att debattera frågor som jag tycker är viktiga och som berör energianvändningen i byggnader. I övrigt är byggnader kanske inte mitt främsta område. Skrivelsen som jag har tagit del av har jag också skrivit en motion om. Det har kommenterats i skrivelsen på ett bra sätt, även om jag inte delar utskottets majoritetsuppfattning. Jag ska också säga att när jag begär att regeringen ska återkomma med en proposition i det här ärendet förstår jag att det inte är görligt. Det går inte att få fram en proposition så snabbt, men mitt krav ska ses mot bakgrund av att jag blir frustrerad när jag läser den här skrivelsen och ser hur man tolkar de direktiv som man har fått från EU. Att man, som har sagt här, inte förstår skillnaden mellan vad primärenergi är och hur det fungerar i fastigheter när det är köpt energi och att man inte har ett systemtänkande när det gäller hur fastigheter bör energieffektiviseras gör mig bekymrad. När vi ser på fastigheternas energianvändning ser vi att de står för av den totala energianvändningen. Ska vi då nå målet med 20 procents energiminskning fram till förstår envar att något måste göras när det gäller fastigheternas energiprestanda. Då kan vi inte vänta som tydligen är ett heligt årtal för regeringen. Det är inte bara inom det här området vi ska vänta till 2015 utan även när det gäller om Kärnavfallsfonden ska höjas eller inte. Det finns alltså en del att fundera över när regeringen på det här sättet inte tar till sig av en samlad kritik, om man bortser från som tycker att det är bra med byggreglerna , vilket regeringen lutar sig mot när det gäller definitionen av nära-nollbyggnationer . 90, 110 eller per kvadratmeter och år är väldigt långt från nära noll, vill jag påstå. Regeringen säger att man ska återkomma 2015 med det hela. I och med det uppfyller man inte direktivets krav som fastställer att den här planen ska innehålla konkreta mål vad gäller kilowattimmar per kvadratmeter och år. Regeringen säger också att det å ena sidan inte finns tillräckligt underlag för att fastställa det. Å andra sidan säger man att det troligtvis gör det det kan man utläsa av skrivelsen och att det behövs mer av främjande åtgärder för att utvärdera de energisnåla hus och passivhus som finns men att det behövs fler demonstrationsobjekt att studera. Då är det intressant att ta del av Tekniska Forskningsinstituts utredningar av passivhus som de undersökt . Man konstaterar att de har den energiprestanda som behövs och att de också håller samma nivå som när de byggdes. Det finns alltså underlag. Det finns, som sagts, städer och kommuner som har betydligt tuffare krav vid upphandling av nybyggnationer än vad byggreglerna medger. Även andra har nämnts. Man har gjort det för att det är samhällsekonomiskt riktigt. Att utgå från byggreglerna innebär helt enkelt att man bygger sig fast i en teknik som gör att det blir väsentligt mycket dyrare att ställa om och renovera . Man binder alltså kommande fastighetsägare till en teknik som redan nu är omodern. och slår också fast i skrivelsen och i sitt remissyttrande att det går att vara tuffare och ställa tuffare krav och att vi bör göra det. Det skulle vara en konkurrensfördel för svensk byggmaterialindustri och skulle kunna leda till att de blir konkurrenskraftigare gentemot omvärlden. Varför inte lyssna på en massiv kritik utan vänta till 2015? Att vänta och se är tydligen någonting som regeringen har som mantra när det gäller energipolitik. Men hur ska vi nå målen? Regeringen skriver själv i budgetpropositionen : Ett effektivt utnyttjande av resurser, inklusive energi, utgör grunden för ekonomisk tillväxt och en hållbar utveckling. Att effektivisera användningen av energi är ett medel för att minska utsläppen av växthusgaser. Det bidrar även till ökad konkurrenskraft för svenskt näringsliv och en tryggare energiförsörjning. När ska regeringen egentligen leva upp till de vackra orden? En samlad svensk byggmaterialindustri vill och kräver att ni fastställer mål och inriktning för deras politik. Det är lite High Chaparral när kommuner runt om i anger egna byggregler som norm för nybyggnationer. Det går inte. Det är viktigt att det finns en klar och tydlig inriktning för politiken som är långsiktig, hållbar och förutsägbar för svensk byggmaterialindustri. Det skulle också gagna energieffektiviseringen. Vi behöver både spara och effektivisera energianvändningen. Vi ska inte använda el för att värma upp våra fastigheter. Den elen behöver vår elintensiva industri ha. Med det yrkar jag bifall till reservation 4. 74 (M): I den skrivelse som vi debatterar redovisar regeringen en handlingsplan för nära-nollenergibyggnader. I handlingsplanen redovisas regeringens bedömningar av hur antalet nära-nollenergibyggnader ska kunna öka i . Handlingsplanen bör ses som det första steget på vägen till nära-nollenergibyggnader i enlighet med direktivet om byggnaders energiprestanda. Jag anser i likhet med regeringen att en svensk tillämpning av begreppet nära-nollenergibyggnad måste innebära skärpta krav på energihushållning jämfört med de krav som gäller enligt dagens byggregler. Däremot är det viktigt att framhålla att det inte finns tillräckligt underlag för att ange en kvantifierad riktlinje för hur långtgående skärpning som skulle kunna bli aktuell. En sådan riktlinje eller miniminivå enligt byggregler måste ha sin grund i ett gediget underlag baserat på bland annat utvärdering av befintliga lågenergibyggnader, vissa demonstrationsprojekt av nya energieffektiva byggnader, ekonomiska analyser och en hel del annat. Det är inte komplicerat att bygga energieffektivt, men det är komplicerat att finna exakt rätt miniminivå och att beakta alla andra saker som har betydelse i sammanhanget. Om det inte vore så vore det som att räkna på kostnaden för en fruktkorg och bara välja ut en sorts frukt, bara räkna vad päronen kostar men glömma bort allt annat som finns där i helheten. Fram till den så kallade kontrollstationen 2015 ska det ske en del arbete. ska ses som ett etappmål inför de krav som ska gälla . Jag passar redan nu på att i enlighet med förslaget i civilutskottets betänkande yrka på att avslår reservationerna och lägger regeringens skrivelse till handlingarna. Jag ska nu gå över till att bemöta de olika motionsförslagen. När det gäller förslag om att regeringen omgående ska återkomma till med en proposition behöver jag inte säga så mycket mer, eftersom nu har insett att det inte är görligt att lämna en proposition på det sätt som föreslogs från början. Det finns fyra övergripande frågeställningar i motionerna. Den första frågeställningen gäller med vilken grad av konkretion som det är möjligt att ange de krav som ska gälla för nära-nollenergibyggnader och om det är möjligt att ställa upp en kvantitativ riktlinje för hur direktivet om nära-nollenergi ska tillämpas i efter 2020. Den andra frågeställningen handlar om regeringens bedömning att endast skärpningar som är miljömässigt, fastighetsekonomiskt och samhällsekonomiskt motiverade ska genomföras. Den tredje frågeställning som motionärerna tar upp är regeringens ställningstagande när det gäller primärenergiaspekterna och kraven på användning av förnybara energikällor. Den fjärde frågeställningen handlar om förslag som tar sikte på att energikraven i byggreglerna i olika avseenden ska vara teknikneutrala och inte missgynna vissa former av energidistribution. Jag ska bemöta en del av det som sägs i motionerna. Man kan till att börja med säga att det saknas tillräckligt underlag och egentligen också kunskap för att ange en kvantitativ riktlinje för hur långtgående skärpning som skulle kunna bli aktuell. I de fyra motionerna görs det olika bedömningar när det gäller möjligheten att fastställa vilka krav som ska gälla . Vad som är helt uppenbart är att motion avviker från de andra genom att man inte tycker att det ska göras någonting. I övrigt kan man säga att regeringen anger att det ska ske skärpningar i kraven på energihushållning i förhållande till de krav som ställs upp i dagens byggregler. Kritiken handlar om att man inte konkretiserar vilka kravnivåer som ska kunna gälla . Då är det viktigt att notera att det inte heller i motionerna förs fram några konkreta förslag om vilka krav som bör gälla , inte heller på . Det är bara synpunkter rent allmänt men ingen konkretion i någon av motionerna. Som påpekade gör de två expertmyndigheterna på området, och , olika bedömningar i väsentliga frågor. Det blir nog så om man har olika utgångspunkter för sitt arbete därför att man har helt olika ansvarsområden. Jag tror nog att de olika myndigheterna i första hand beaktar de utgångspunkter som finns för det som är myndighetens uppgift. byggregler, som de heter, sätter inte några som helst gränser för vad byggherrar kan beställa. Som byggherre kan du beställa byggnader med vilka energikrav som helst. Men det tycks finnas en uppfattning, som i varje fall framgår tydligt av vad säger, att det skulle finnas något utrymme för kommuner i att skapa egna regler som de kan tillämpa vid myndighetsutövning. Det är fel. Kanske kan man uppfatta att även är lite på väg åt det hållet, men jag tror faktiskt att hon vet att det inte är möjligt. Däremot kan kommunerna ställa dessa krav när de till exempel beställer kommunala byggnader eller i andra sammanhang där man är part i ett avtal. Det tycker jag personligen är positivt, för det befrämjar utvecklingen på detta område, vilket behövs. När det gäller handlingsplanen är det en lämplig avvägning av graden av konkretion i den stund vi står för den kommande tillämpningen av begreppet nära-nollenergibyggnad. Sedan är frågan vad som är fastighetsekonomiskt och samhällsekonomiskt effektivt. I det perspektivet kan man konstatera att om man bara skulle utgå från vad som är tekniskt möjligt att uppnå när det gäller energieffektivitet är det helt klart att kraven på energieffektivitet skulle kunna skärpas avsevärt. Men det är andra faktorer som spelar in. För egen del kan jag tro att man inte har tittat på tillräckligt många demonstrationsexempel och goda lösningar och kunnat granska den ekonomi som är resultatet av en del investeringar. Det finns möjligheter att räkna hem detta, kanske på ett bättre sätt än vad många har trott. Ett miljöanpassat byggande ska utgå från de övergripande klimatmålen, behovet av energibesparing och effektivt resursutnyttjande men inte på bekostnad av en god inomhusmiljö. När det gäller att isolera hus kan man ställa sig frågan om man behöver isolera huset väldigt mycket om man till exempel har en egen tillförsel av energi från solen, det vill säga solenergi. Det är en fråga var man väljer att lägga kostnaden. Man måste kanske ha en anläggning som är dimensionerad för att producera mer energi om man minskar på isoleringen i väggarna medan det blir tvärtom om man har en anläggning som inte kan prestera så mycket energi. Då får man isolera mer i huset. De svenska byggreglerna föreskriver inte vilka energikällor eller uppvärmningsformer som ska användas i den enskilda byggnaden. Avsikten med det är just att medge flexibilitet i valet av tekniska lösningar och att säkerställa att inte byggreglerna i sig hämmar teknisk utveckling i byggandet. Jag tycker inte att det är lämpligt att man som politiker ska ha en uppfattning om vilket energislag man ska välja annat än att man ska vara öppen för att åstadkomma förutsättningar för den bästa samhällsutvecklingen. Det skulle kunna finnas en utvecklingspotential i avsikt att både redovisa och beakta primärenergiaspekterna på ett ännu tydligare sätt än vad som görs och också beakta förnybara energikällor på ett mer konsekvent sätt. Om en analys skulle påvisa möjligheter att förbättra byggreglernas teknikneutralitet på ett sätt som inte ger andra nackdelar kan den typen av förändringar bli aktuella. Dessa frågor kan analyseras fram till kontrollstationen 2015. 75 (S) replik: Jag skulle vilja ställa några frågor till . Han säger att man inte riktigt vet om det är en hållbar utveckling om man ser till både de ekonomiska och de miljömässiga kraven. Det finns till och med det som visar att det direkt är lönsamt eftersom värdet på fastigheterna har stigit när man har tagit fram dessa certifieringsmetoder. Man kan ställa frågor om det till branschen och dem som man inte har lyssnat på. Det kanske är så att man inte vill lyssna på det. Det finns bevis. Ni kan säkert gå till er egen borgerligt styrda kommun och ta fram siffror på det. Jag kan också förstå, precis som har sagt här tidigare, att man inte kan lägga fram en proposition. Men det känns väldigt långt . Branschen har mycket skarpare förslag redan nu än vad man antagligen kommer att ha från regeringen . Man säger att regeringen då kommer att gå långt efter vad branschen redan har nått fram till. Jag antar att vi båda två vet att man måste ha mål som man siktar mot. De ska naturligtvis inte vara ouppnåbara. Men de ska vara sådana att innovatörer och innovationer har en möjlighet att vinna gehör. Det får inte vara så att det inte finns någonting som man väntar att man ska nå upp till. Jag skulle gärna vilja höra Antis kommentarer på den synpunkten. 76 (M) replik: Det är naturligtvis väldigt många aspekter som är aktuella när man diskuterar dessa frågor. Byggindustrin, byggmaterialindustrin och många andra aktörer på byggmarknaden är ganska långt framme. När man har skärpt kraven i byggregler har det varit en ganska stark opinion mot att man gör det. Det har sagts: Detta är inte möjligt, och det går inte. Det hör vi inte . Man säger att man skulle kunna skärpa byggreglerna något ytterligare. Då ska man komma ihåg, precis som jag har betonat tidigare, att man ska se byggregler som en miniminivå. Om branschen går före och visar att man kan ligga på betydligt bättre nivåer generellt i alla klimatzoner får man förhålla sig till det. Det finns ingen anledning att ha för lågt ställda krav. Det är positivt att man är före från branschens sida i väldigt stor omfattning. Jag tycker nog också att det finns skäl att svara upp mot de propåer som finns, fast inte just . Det erfordras trots allt ytterligare analys. Den praktiska miniminivån ligger kanske i många fall högre därför att man har en sådan ambition även hos stora byggföretag. Här kan man också lägga till annat. Jag skulle kunna nämna många enskilda exempel där man kan göra investeringar också i befintliga bestånd genom att utföra energibesparande åtgärder till exempel i samband med stambyten. Det ger resultat där man får en payoff-tid, det vill säga att investeringen betalar sig, på kanske fem . Det finns många sådana exempel där man kan sänka energianvändningen högst väsentligt. Det finns en stor kreativitet i branschen när det gäller dessa frågor. 77 (S) replik: Jag förstår inte hur regeringspartierna vågar vänta och tänka: Vi får låta företagen gå före. Vi kan hålla oss inte ett steg utan många steg bakom. säger branschen att en alltför konservativ hållning förhindrar dynamik och kan i värsta fall leda till sämre konkurrenskraft. Det är vad många från branschen säger i sina remissyttranden. Det är inte vilka som helst som säger det. Också Kommuner och Landsting tycker att regeringen borde vara mer proaktiv på detta område. Vi menar inte att man ska ha mål som inte går att uppnå, men man ska i varje fall ha mål som tar bort dem som är sämst. De som verkligen är ledande ska med lite större ansträngning kunna nå dem och gå förbi dem. Jag menar inte att regeringen måste vara före alla. Det är också ett samspel. Man förlorar definitivt den möjligheten här när man inte lyssnar på branscherna i där vi har hög arbetslöshet och behöver mer av innovativa företag. De säger det själva. De får till och med riskkapital från andra länder. Man säger att dessa företag verkligen är innovativa på området. Det skulle kunna ge än högre utvecklingspotential så att vi skulle få mer bostäder som är hållbart utvecklade och hela stadsdelar och städer. Här håller regeringen emot genom att säga: Vi väntar till 2015 för att se om det som man satsar på har gett någonting. Jag måste tillägga att jag vet att man inte får sätta regler för varje kommun. Det görs när man tar fram en stadsdel, ett hus eller skriver avtal mellan olika parter. Här ser vi att man gör det i allt högre grad. Man kan inte vänta och se när regeringen inte kommer med förslag. 78 (M) replik: Det är många kommuner som har höga ambitioner på klimat- och energiområdet. Som jag nämnde tidigare tycker jag att det är positivt, under förutsättning att man beaktar de regler som faktiskt gäller. När det gäller den kritik som framförs från byggbranschens sida kan jag säga att jag inte tror att byggbranschen inte minst efter regeringens skrivelse utgår från att det inte blir några förändringar, utan jag är säker på att man utgår från att det kommer att bli skärpningar. Vad man inte kan veta säkert är på vilken nivå minimikraven kommer att hamna. Jag vet till exempel att man i har industriell produktion av plusenergihus, och det är väl mycket möjligt att man skulle kunna hamna väldigt långt. Men det fordras också en del nytt tänkande. När vi tänker i energifrågor är vi ofta ganska inlåsta i det tänkande som vi har . Ta till exempel solen, som är en förutsättning för att det ska finnas liv på jorden över huvud taget! Det är en outtömlig energikälla som finns tillgänglig . Med dagens teknik på det här området kan man utnyttja solenergi med väldigt hög effekt även . Det är till och med så att det ger bättre effekt , av olika skäl som jag inte hinner gå in på närmare här. Det finns andra saker som har utvecklats mycket . Man ser nya former av energiladdning till exempel i samband med bergvärmeanläggningar. Det leder till att man måste titta på alla de goda exempel som inte har fått så stor spridning. Det är möjligt att man kan hamna på mycket bättre nivåer än vad man har gjort . Det gäller att beakta allt ur ett helhetsperspektiv. Skulle man kunna utnyttja solenergin fullt ut kanske det inte spelar någon roll att man har hög energianvändning, eftersom solen finns där och är klimatneutral. Frågorna är komplicerade och komplexa, vad man än tycker. 79 (FP): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga fyra reservationer. Sedan kan jag också instämma i anförande. Vi tycker väldigt lika i den här frågan. Vi kan konstatera det har också många påpekat att energieffektivisering är absolut nödvändigt inom alla sektorer för att vi ska kunna nå inte minst klimatmålen och minska klimatpåverkan. När det gäller byggnader är det helt uppenbart att det finns en stor potential. Det är inte bara klimatet som är vinnare utan även enskilda fastighetsägare och enskilda personer har naturligtvis vinster att göra genom att få minskade energikostnader. Ingenting talar ju för att vi ska få sänkta energikostnader, utan vi kommer snarare tvärtom att få höjda energikostnader. Jag tror inte att någon räknar med något annat. Utgångspunkten för debatten är regeringens skrivelse Vägen till nära-nollenergibyggnader, som i sin tur bygger på EU:s direktiv om energiprestanda. Det handlar i korthet om att nyproduktionen ska vara nära-nollenergibyggnader. När det gäller offentliga byggnader ska det vara , . Precis som titeln på både skrivelsen och betänkandet anger handlar det om vägen mot detta mål. Det framhålls tydligt att detta är det första steget. En viktig del i denna svenska strategi är att successivt skärpa kraven på energihushållning. När man kommer ska vi ha rättsligt bindande regler för nya byggnader som ska bygga på ett bra och säkert underlag. Precis som har framkommit i diskussionen finns det många faktorer som vi fortfarande har bristande kunskaper kring. Det är viktigt att skärpningarna som görs jämfört med dagens krav ska vara miljömässigt, fastighetsekonomiskt och samhällsekonomiskt motiverade. Det är kanske huvuddiskussionen. Mycket är tekniskt möjligt, men åtgärderna måste också vara motiverade utifrån dessa hänsyn. De främjandeåtgärder som finns med i direktivet och i skrivelsen från regeringen finns för att underlätta genomförandet av kravet på införandet av nära-nollenergibyggnader. Det handlar om ytterligare demonstrationsobjekt. Från regeringen framhålls det framför allt att vi behöver större geografisk spridning för att se hur olika typer av byggnader fungerar i olika klimat. Det kommer att vara till hjälp när vi kommer fram till hur den slutliga definitionen för nära-nollenergibyggnader ska utformas. Centralt i direktivet är att det ska finnas ett etappmål , så att man ska kunna redovisa vägen mot slutmålet respektive 2018. I skrivelsen från regeringen lyfts det fram en kontrollstation 2015. Då bör ett tillräckligt stort antal insatser ha utvärderats, och vi bör ha fått ett bra kunskapsunderlag om verkliga miljövinster och kostnader för energieffektivt byggande. Det handlar också om spridande av kunskap till olika aktörer. Av debatten kan man nästan få intrycket att vi nu sätter väckarklockan på ringning och så vaknar vi och är vid den punkt där vi befinner oss . Det är naturligtvis ett ständigt arbete . Det tror jag nog att alla inser, men man kan ändå få intrycket att vi ska sitta still till 2015. I direktivet sägs det också att det ska vara förnybar energi. Vi kan konstatera att har en hög grad av förnybar energi.