prot · GZ09113 · 2012-05-11 00:00:00 — Bland annat handlar det om en upplevd otrygghet, och det är inte alltid samma sak som faktisk säkerhet. Trygghet handlar också om en tilltro till samhället och att samhället finns där för en. Många känner en bristande tilltro till samhället och en rädsla för omgivningen. Paradoxalt nog är det ofta de som det är minst troligt att de utsätts för brott som är mest rädda för att bli utsatta. För att öka människors tilltro till det gemensamma och människors framtidstro krävs tydliga politiska idéer om vilket samhälle vi vill ha och hur vi ska ta oss dit. För mig är det uppenbart att det krävs något annat än fler poliser och utredare inom polisorganisationen för att minska brottsligheten och öka människors trygghet. Det effektivaste och smartaste sättet att bekämpa brott är att bekämpa orsakerna till att de begås, att helt enkelt förhindra att brott begås över huvud taget. För att klara det behöver samhället förhindra att hopplöshet breder ut sig bland ungdomar så att de helt saknar framtidshopp och en tro på en egen framgång. Visst finns det brott som är svåra och som nog tyvärr alltid kommer att begås. Vad samhället kan se till är att risken att upptäckas är hög, att polisen har smarta metoder för att klara av brotten och att vittnen och målsägande törs anmäla och vågar berätta sin historia. Det långsiktigt effektiva arbetet för att minska brottsligheten i handlar alltså om att utrota barnfattigdomen, att se till att ungdomar tidigt får ett eget arbete, att minska diskriminering och segregation och att se till att det är lätt att få en egen bostad för den som ska flytta hemifrån och för den som ska byta bostadsort. För att polisen ska klara av att förebygga brott och utreda brott bättre krävs fler åtgärder än så. Det behövs både små och stora åtgärder. Polisutbildningen behöver bli en högskoleutbildning så att poliser får samma vetenskapliga grundkunskaper som andra inom rättsväsendet. Precis som sjuksköterskor eller lärare har akademiska utbildningar med praktiska inslag ska polisen också ha det. Det behövs kompetensutvecklingsinsatser med karriärvägar för poliser, så att det inte anses vara finare att sitta vid skrivbordet än att vara ute på fältet. Det behöver utvecklas smarta och effektiva metoder för polisiärt arbete, något som i stort saknas men som är väl utbyggt i många andra länder. Polisiärt arbete måste bygga på vetenskap och beprövad erfarenhet. 13 (FP): Spretigt, sades det här. Ja, det kan man väl säga. Det känns lite som att analysen om papperspoliser kommer mer från Papphammar faktiskt, om ni minns honom, , känd figur på tv. Man måste ha lite mer med sig i bagaget, tycker jag, när man begär en sådan här debatt, . Man kan ju inte bara säga att det finns enskilda poliser som är duktiga, sant, och att polisen kan göra mer och sedan säga att är ute i verkligheten i polisarbetet, eller vad du sade. Resten är tydligen bortkastad. Det är en väldigt speciell syn, om jag säger så, på svensk polis och har väldigt lite grund i just verkligheten. Vart är det man vill komma? Det är flera andra inlägg. Det handlar om hittegodset i , polisstationen i , djurpolisen och ett par fritidsgårdar. Och lyfte in frågan om FRA. Det är angelägna frågor allihop, vill jag understryka. Men huvuddelen av analysen av vad vi kan göra för att få ut mer av svensk polis finns återgiven i det betänkande jag har i min hand. Jag tycker att detta förtjänar att tas på stort allvar av oss här. Vi ska inte bara vänta på remissinstanser, utan jag förutsätter att varje parti här inne läser på och ser till att de har en klar viljeinriktning när det gäller vad de tycker är bra. Jag kan konstatera att ett rätt viktigt parti, Socialdemokraterna, säger en sak i det här betänkandet och en annan sak här i kammaren vad det gäller tillsynsfrågor för polisen, vad det gäller hur man ska vara organiserad och så vidare. Där finns väl en del att klarlägga, hoppas jag. Kanske kan göra det. När det gäller utbildningen tror jag att det är viktigt att det finns möjlighet för polisen att få en del av sin utbildning tillgodoräknad som högskolepoäng. Det har jag inga problem med. Man läser straffrätt. Man läser processrätt. Man läser polisrätt, såklart. Man läser kanske lite psykologi och annat. Man kan plocka ihop en del poäng. Vi ska komma ihåg att svensk polisutbildning råkar vara en av de mest populära utbildningarna som finns i . Logiken kan ju inte säga att det är för att den är extremt dålig. Den kan inte vara så dålig som det påstås från oppositionen. Snarare är den ganska bra, eftersom den är så himla populär. Men det som är viktigt för är att se till att vi har en utbildning som gör att vi får relevanta poliser. Vi måste ha poliser som är beredda att jobba i yttre tjänst. Jag tycker att det blir allvarligt när man möter poliser som väldigt tidigt känner att de har gjort sitt år eller i yttre tjänst, och ska de göra något annat, till exempel i , , eller i . Man måste vara beredd att jobba och se att poliserna i yttre tjänst är jätteviktiga. Det är de som möter den vardagsbrottslighet som ändå är dominerande i polisens verksamhet. Då måste man fundera på om lösningen är att grundutbildningen ska vara forskningsförberedande, rakt av. Tror man på det förstår jag att man förfäktar det. Men det finns ju ingen grund för detta. Man kan mycket väl tänka sig, som vi har redovisat från , att man har en grundläggande utbildning, så som , där de får akademiska poäng till viss del, men att de senare får chans att bygga på den. Där får man också underlag för personer som är beredda att forska om svensk polis. Jag håller verkligen med om att grundforskningen om svensk polis bör bli större. Jag önskar att kriminologer och lite annat folk också ägnar sig åt detta, vad det är för polisarbete som fungerar. Men gör de inte det. Därför måste det nog fram en egen polisforskning. Det är också viktigt. Slutligen, fru talman, vill jag säga att mycket av det som återstår att göra handlar om hur vi ska bekämpa den grova brottsligheten. Här tror jag att vi är på rätt väg. Svaret är en nationell enhet för att bekämpa grov brottslighet. 14 (C): För mig och ska polisens verksamhet ha sin grund i lokalsamhället. Det är också den ståndpunkt som hela intog. Det är genom att ha lokalt närvarande och tillgängliga poliser som det brottsförebyggande arbetet blir framgångsrikt. Men det behövs också för att man ska kunna utreda brott som har begåtts. En polis som inte har anknytning till den ort där brottet har begåtts har betydligt svårare att utreda en lokal brottslighet. Den lokala polisen har kontaktnät och förhoppningsvis ett uppbyggt förtroende som gör att det blir lättare att få in nödvändiga upplysningar för att kunna utreda brottet. Jag vill också se ett betydligt närmare samarbete mellan polisen och lokalsamhället i övrigt. Polisen kan göra mycket för att öka tryggheten men långt ifrån allt. Många nödvändiga beslut ligger på den kommunala befogenheten, från sociala insatser, som såklart är jätteviktiga i det brottsförebyggande arbetet, till förbättrad belysning runt torget. Vi ska inte heller glömma näringsliv och föreningsliv som ofta gör ett viktigt arbete när det gäller det brottsförebyggande, men det kan säkert bli ännu bättre i samarbete med polisen. Vi i behöver alltså inte starta någon kampanj för att få fler synliga och tillgängliga poliser i hela landet. Det har vi jobbat med redan. Jag måste också komma tillbaka till 12 miljarder i papperskorgen. Vad betyder det? av alla resurser som går till svensk polis används enligt på ett värdelöst sätt. Det är som att kasta pengarna i papperskorgen. Då ska man komma ihåg att av alla polisens resurser går till personalkostnader. Alltså är en stor andel av de personalkostnaderna att kasta pengarna i papperskorgen. tycker att tusentals polisanställda är värdelösa och att deras löner är som att kasta pengarna i papperskorgen. Det är det enda sättet man kan tolka det uttalandet på. som man konstaterar att grunden för polisens arbete ska finnas lokalt måste man också konstatera att flera specialiteter inte kan ligga lokalt utan måste finnas på en regional eller nationell nivå. Narkotikahundar eller för delen likhundar, specialister i gärningsmannaprofilering, specialister på att utreda barnpornografi eller civila utredare när det gäller it är olika uppgifter där man måste fundera över var resurserna ska ligga. Det är inte bara lokalt, och det är inte bara resurser som ska vara synliga utåt. Polisen måste också ha många andra specialiteter inom sin organisation. Jag tycker inte att det är vi politiker som ska avgöra om resurserna ska finnas på det ena eller andra stället. Det tror jag att man klarar bäst inom polisorganisationen, och det är det som lägger fram. säger också tydligt att det är subsidiaritetsprincipen som ska gälla. Det är viktigt och något som jag helt står bakom, det vill säga att resurserna ska läggas så långt ned i organisationen som möjligt och bara får centraliseras om det ökar effektiviteten och är rationellt för polisens totala organisation. Jag vill kort säga något om det som pratade om när det gäller poliser som har begått brott. Den saken har också utretts i , och alla åtta partierna var överens. Jag hoppas att inte har ändrat sig igen. 15 (SD): Om att rikta kritik mot hur polisen använder sina resurser och hur effektivt polisen fungerar är detsamma som att säga att av poliserna är värdelösa tycker jag att ska skaffa lite bättre fantasi, för det finns nog trots allt många fler sätt att tolka det där på. Jag håller med om att det har varit en väldigt spretig debatt, och det är bra. Det är bra att vi ger uttryck för olika ingångar och uppfattningar i en sådan här debatt. Det är också ett väldigt brett ämne, så det är kanske inte så konstigt om debatten spretar lite grann. Jag vill ändå koka ned detta till några särskilt viktiga saker, och det handlar om någonting som jag tror att de allra flesta har nämnt i sina olika inlägg här, nämligen vikten av den synliga polisen. Den synliga polisen skapar trygghet. Den synliga polisen bekämpar brott. När jag pratar om trygghet menar jag olika typer av trygghet. Det finns faktisk trygghet, och det finns en upplevd trygghet. Jag menar att synlig polis på gator och torg är någonting som skapar trygghet i båda dessa fall. Det kanske till och med är så att synlig polis i gatubilden är den enskilt viktigaste åtgärden för att just skapa trygghet och bekämpa brott. Att polisen inte fungerar optimalt är inte den enskilda polismannens eller poliskvinnans fel. Det är inte den enskilda polismannen eller poliskvinnan som bestämmer om han eller hon ska sitta i en polisbil eller på en polisstation i stället för att vara ute och bekämpa brott på gator och torg. Det bestämmer någon annan, och ytterst handlar det kanske om den politiska styrningen av polisen. Jag tror att det är oerhört frustrerande för en nyutbildad polis att inte få göra det som man kanske drömde om när man valde polisutbildningen att få bekämpa brott och skapa trygghet. I stället får man ägna av sin tid åt att sitta i en polisbil eller på en polisstation. Det måste vara oerhört frustrerande. Det måste över huvud taget vara oerhört frustrerande att vara polis i när du ena timmen burar in en bov någonstans och lämnar honom till ett häkte eller vad det nu kan vara, och det sista han säger åt dig innan du lämnar av honom är: Haha, jag är ändå ute igen , så det är inga problem. Det måste vara oerhört frustrerande för svensk polis att ständigt, , få den typen av kommentarer i sitt dagliga arbete. Jag ifrågasätter naturligtvis inte behovet av inre tjänst. Det är självklart att det behövs, men jag kan tycka att man tappar lite fokus när man ändå ser den här problematiken i att det är alldeles för lite närvaro på gator och torg. Justitieministern säger att det vi framför allt behöver göra är att öka närvaron på internet. Det är möjligt att det är den viktigaste åtgärden, men jag tror inte det, fru talman. Jag tror att det allra viktigaste för att skapa trygghet och bekämpa brott i samhället är en synlig polis som finns där människor finns, på gator och torg, runt om i hela landet. Jag är alldeles övertygad om det. Innan min talartid är slut vill jag kommentera frågan om datalagringsdirektivet. Jag tror att har fått saker och ting fullständigt om bakfoten. Vi ville ju stärka datalagringsdirektivet. Vi ville ju gå på polisens förslag och sade att vi förlänger datalagringen till . Det var precis det som polisen ville, därför att det polisen säger om datalagringsdirektivet är att man begränsas i sin brottsbekämpning eftersom den tid som data lagras är för kort. Man vill ha längre datalagring, och det var det vi lade fram som förslag och stödde här i kammaren men som och hans socialdemokrater inte stödde. 16 (V): Enligt justitieministern säger nej till relevanta verktyg i polisarbetet. Förutom att det inte är sant är ordet relevant ett politiskt kraftuttryck som oftast går vilse i sin subjektivitet. Ur ett vänsterperspektiv är det lika sant att säga att en värdesäkring av statsbidragen till kommunerna kanske är den bästa brottsförebyggande åtgärden. Jag vill dock återkomma till det som kanske allra mest påverkar effektiviteten hos polisväsendet, nämligen den enskilda polisens möjligheter att göra ett bra jobb och faktorer som innebär det motsatta. Alla som jobbar, oavsett bransch, vet att trivsel, god stämning, bra arbetsscheman och väl fungerande ledare är oslagbara kvalitetsfaktorer. Där tror jag att polisen har en hemläxa att göra. Det pågår ett omfattande utvecklingsarbete inom polisen, säger justitieministern. Vad säger då den enskilda polisen? Vad säger poliser som vi träffar i vardagen, vi som jobbar politiskt, i kommunpolitik, i polisstyrelser och här i ? Poliser som jag har talat med säger att det är chefstrångt, det är byråkratiskt och det är ineffektivt. Detta kommer alltså direkt från golvet, som man brukar uttrycka det. De påpekar vikten av god lokalkännedom, där mindre enheter knutna till lokalsamhället har stora fördelar. Jag pratade med en pensionerad polis, vi kan kalla honom , i förberedelsearbetet för den här debatten i går. Han sade så här: När de små polisstationerna försvann försvann också berättelserna om bygden. När berättelserna om bygden försvinner upphör personkännedomen i flera generationsled. Den brottsbekämpning som de civilanställda inom polisen gjorde förr är borta i stora delar. Då hjälper inte blåljus och snabba utryckningar. Dessutom är det så att glesbygds- och landsbygdspolisen känner sig frustrerade över att kompetensutveckling och löneutveckling främst sker i storstadsområdena. Vissa poliser i glesbygd och landsbygd känner sig som kvartspoliser, de som i bästa fall när lite grövre brottslighet förekommer får hålla ställningarna tills den riktiga polisen dyker upp. Jag tror att det är farligt om ordningsmakten riskerar att få en så kallad Kling och Klang-stämpel i vissa delar av landet. Jag anklagar naturligtvis inte den enskilda polismannen eller -kvinnan utan jag är bekymrad över den gällande ordningen. Hur många av dagens 9 000 poliser i yttre tjänst kan och får till exempel ingripa vid ett beväpnat bankrån eller annan grövre brottslighet där vapen är inblandade? Den så kallade ineffektiviteten har säkert flera förklaringar. En anledning är, precis som man säger från sida, att det offentliga inte håller ihop. Brister inom , psykiatrin, skolan etcetera gör att alltför mycket polisarbete blir och är akuta åtgärder i vardagen och att det preventiva arbetet åsidosätts eller kommer i skymundan. 17 (KD): står polisorganisationen inför stora förändringar. Det är viktigt att genomföra de ändringarna så att hela organisationen ska kunna fungera optimalt. Det finns mycket att göra. Det har allmänheten också rätt att förvänta sig. Jag tycker att det förslag om en polismyndighet, som föreslår, är bra. Det är viktigt med ett krav på att polisen ska vara synlig och tillgänglig i hela landet. Detta förslag ger polisen möjlighet att omfördela resurser till de områden där de behövs som mest. Likaså är det bra att det tydligt uttrycker vikten av att det lokala polissamarbetet är basen för polisverksamheten. är det en självklarhet att det behövs en mer samlad specialistkunskap kring vissa områden, där kunskap och erfarenhet kan nyttjas av polisen i hela . De brottsförebyggande och brottsutredande insatserna måste bli mer lokalt anpassade, anser vi kristdemokrater. När lokala handlingsplaner för det brottsförebyggande arbetet tas fram efterlyser polisen ofta en dialog med lokala politiker och övriga samhället. För att samarbetet ska fungera bättre är det viktigt att man har en gemensam problembild. Vilka områden är mest brottsbelastade? Var ska en ny polisstation hamna? Var och när behövs särskilda punktinsatser från polisens sida? Hur kan brottsoffer och vittnen bäst stödjas? Hur kan ideella organisationer och volontärer dras in i arbetet på ett bättre sätt? Och hur ska polisens tillgänglighet och möjlighet att utreda brott bli bättre? Alla dessa frågor kan och ska ventileras i ett råd med deltagande från samhällets alla aktörer om vi ska komma till rätta med brottsligheten på ett bättre sätt. Det finns ett arbete som pågår på vissa håll, men det behöver utvecklas ännu mer. Det visar att det finns många bra exempel på att ett genomtänkt och konsekvent arbete ger resultat. Inom de olika polismyndigheterna pågår också ett arbete. Jag har besökt flera av dem, och jag känner att det är intressant och bra att veta vad de fokuserar och lägger resurser på. I satsar man mycket på brottsoffer och vittnesstöd i nära samarbete med det civila samhället. I , som har lägst antal anmälda brott i landet per hundra tusen invånare, har det funnits tydligt fokus på ungdomars brottslighet och ungdomars missbruk från polisen, kommunen, sociala myndigheter och från skolan, men även från det civila samhället. Det är viktigt att polisen och kommunen samverkar. På flera ställen behövs det ett ökat samverkanskrav, något som också föreslås i den nya polisorganisationen. Jag vill ha en synlig och närvarande polis, men när jag var på besök i berättade de att ofta undrar folk vad som har hänt när de ser en polis eller en polisbil. Ändå är kontakten mellan polisen och folket alltid väldigt viktig. När jag träffade polisen i sade de att de alltid återkopplar till den som lämnar en polisanmälan, vare sig brottet är uppklarat eller inte. Det är en närvarande polis. Jag tror att det är väldigt viktigt att man får det där samtalet från polisen som säger: Vi kunde tyvärr inte fastställa vem det var som hade begått brottet i din lägenhet. Vi har försökt, och vi sparar alla uppgifter. Skulle det framkomma någonting annat kommer vi att återkomma, för då ser vi en helhet. Det kanske är någon internationell liga. Jag tycker också att det här tydliggör varför vi behöver en polismyndighet. Det har varit lite för skottsäkra skott mellan de olika polismyndigheterna. Jag hoppas att vi med en polismyndighet som fortfarande lyfter fram det lokala får en mer effektiv polis. 18 (): Om vi börjar med behovet och nödvändigheten av fler synliga och närvarande poliser tycker jag att det finns en del som kanske ska betänka att de inte tyckte att de resurser som det kräver behövdes. Regeringen har varit väldigt tydlig. När vi har satsat resurser har ett av syftena varit att få fler synliga och närvarande poliser. Det uppdrag som vi nu har gett till , att analysera hur resurserna har använts, kommer att belysa i vilken utsträckning man har fullföljt det kravet. Det är naturligtvis oerhört viktigt. Den här debatten handlar om effektivitet. tog upp att det finns en hel del uppgifter som man kan undra om det är polisen som ska hantera. Det är så att polisen ofta tvingas ingripa när andra har misslyckats eller inte finns närvarande. Det där är alldeles uppenbart när det gäller ungdomsärenden. Det är uppenbart . Det handlar om skadeskjutna djur och mycket annat där polisen ingriper, och man kan undra. Det här har ju utretts. Problemet är att ingen annan vill ta ansvaret. Inte ens de missbrukare som är riktigt illa ute och som måste omhändertas vill man alltid ta hand om inom sjukvården, utan polisen tvingas ta dem till arresten och häktet. Det är naturligtvis inte lyckligt. Vi jobbar självklart med detta. En viktig sak som jag tror att vi måste jobba mer med för att öka effektiviteten är att se till att vi får bort det onödiga stuprörstänkandet som vi har bland svenska myndigheter. Regeringen har i en rad olika sammanhang försökt att koppla ihop polisen med andra relevanta myndigheter. Låt mig nämna några exempel. Vi har sett till att det finns avtal mellan polisen och nästan alla kommuner i hela om hur omvärldsproblemen ser ut, vem som gör vad och hur man ska prioritera. Det är viktigt. Satsningen mot grov organiserad brottslighet handlar om samverkan mellan myndigheter som tidigare knappt pratat med varandra. Vi har insatsgrupper för att ta oss an ungdomar med stora problem, just nu på tolv orter runt om i . Samverkan är en viktig nyckel för att öka effektiviteten. 19 (S): Det lönar sig att läsa på inför en debatt, . När han pratade om datalagringsdirektivet var det uppenbart att han inte har gjort det. gick emot datalagringsdirektivet , först ihop med V och MP . Ni medverkade till att fälla hela förslaget, att bordlägga alltihop , vilket kommer att kosta svenska skattebetalare i böter för att vi inte har genomfört ett direktiv som faktiskt är bra för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Jo, så var det. Sedan röstade ni nej när frågan var uppe igen efter bordläggningen. Men ni gjorde det inte med hänvisning till lagringstiden, som felaktigt uppgav. Ni gjorde det med hänvisning till att ni inte vill att de här uppgifterna ska lagras utomlands. Som sagt, läs på nästa gång ni begär debatt i polisfrågor, ! Till justitieministern vill jag vända mig med utbildningsfrågorna. Jag ställer frågan för tredje gången: Vad vill egentligen regeringen göra med polisutbildningen? När jag hör argumentera igen är det den gammeldags synen på utbildning. Om vi som stat ger poliserna en bättre utbildning kommer de inte att vilja vara kvar vid polisen. Då kommer de inte att vilja jobba i glesbygd, har vi tidigare hört anföra. Underskatta inte alla de tusentals ungdomar som söker sig till polisen! De gör det därför att de vill jobba inom polisen. Men de vill också ha utvecklingsmöjligheter, och de vill kunna jobba med moderna metoder. De vill kunna få stöd av modern forskning kring metodutveckling. Därför behövs en bättre utbildning, och det behövs bättre metodutveckling hos polisen. Därför behöver vi ett besked från regeringen om polisutbildningen. Här finns en enig rödgrön opposition, en allmän uppfattning bland landets kriminologer, och jag ställer frågan för tredje gången till justitieministern: Vad är regeringens inställning till polisutbildningsfrågorna? 20 (MP): Den här regeringens enda medicin mot brottsligheten har varit hårdare tag, fler poliser, högre straff och mer användning av hemliga tvångsmedel. Efter att ha testat den medicinen nu kan vi konstatera att den inte har varit ett botemedel. Fler brott inte upp, trots historiska satsningar på polisen. ineffektivitet behöver tas på allvar, och uppklaringsgraden behöver öka. Dessutom behövs ett helhetstänk för att motverka brottslighet. Polisen behöver förutsättningar för att kunna lösa brott här och , och samhället måste motverka kriminalitetens grogrunder. Därför är den här debatten viktig och välkommen, och vi behöver diskutera frågan mer. Polisen kan gör mycket när det gäller att förebygga brottslighet. Den kan visa på en närvaro och ha en aktiv dialog med lokalsamhället. Men det finns en gräns för hur mycket polisen kan göra. Polisen kan inte skapa jobb åt unga arbetslösa, polisen kan inte heller ge dem högskolebehörighet eller gymnasieexamen, och polisen kan inte skapa framtidstro.