prot · GZ09104 · 2012-04-26 00:00:00 — Att det har varit en experimentlusta hos regeringen med dessa skolreformer nej, verkligen inte. Stora och viktiga reformer har beslutats och genomförs . Man må säga att vår utbildningsminister blickar tillbaka, men i så fall är han inte ensam om detta i denna kammare just . Det finns någon mer som blickar tillbaka . Jag yrkar naturligtvis bifall till propositionen. 70 (S) replik: När man lyssnar på skolpolitiska talesperson får man intrycket att det här har varit höjden av hantering. Då är min första fråga till : Är du nöjd med hur denna, som du själv benämner den, oerhört centrala reform för läraryrkets utveckling har hanterats? 71 (M) replik: Jag är inte nöjd på något sätt, men jag inser att det är förhållanden som ingen människa kan råda över. Som jag sade tidigare finns det ingen, eller fanns åtminstone ingen, som hade någon överblick över dessa examina som har funnits av år på landets alla lärarutbildningar. Det fanns inte heller någon som hade byggt ett sådant it-system som behövdes. När landets 180 000 lärare skulle skicka in sina ansökningar fanns det ingen möjlighet att förutse att de skulle komma ofullständiga och att de skulle komma i ett kuvert i stället för via mejlen. Nej, jag är inte nöjd, men jag förstår att ingen kunde förutse hur det skulle bli. I har det aldrig genomförts en sådan reform. 72 (S) replik: Det är klart att det här är en stor reform, men utformningen av den ansvarar regeringen för. Att man har valt den här reformen och dess innehåll på just detta vis har naturligtvis bidragit till många av de bekymmer och, som jag benämnde, klantigheter som vi kan se. säger att det här får man inte stressa fram. Det är den statliga utredningen tillsattes ! Det är svårt att se att reformen har stressats fram, utan det är helt uppenbart att det har hattats fram och tillbaka, och jag hoppas innerligt att det inte hattas mer. har jag bara ytterligare en fråga till . Som största regeringsparti har ni naturligtvis väldigt mycket att säga till om, men just skol- och utbildningspolitiken har ju lagts ut på . Och vi har som sagt redan sett resultaten av ett antal av de reformer som genomförts. Gymnasiereformen är ett exempel. Utbildningsministern själv har tillstått att det här kanske inte riktigt blev tillräckligt bra och har i stället lagt fram förslag på att ytterligare dra ned kunskapskraven och korta utbildningarna. Är det en uppfattning som Moderata samlingspartiet står bakom? Är det så att när man nu ska åtgärda ett fiasko som jag kallar det, ett misslyckande, att det ska ske genom att ytterligare korta ned utbildningarna och ytterligare dra ned kunskapskraven? Är det en uppfattning och en politik som Moderata samlingspartiet ställer sig bakom? 73 (M) replik: Det är inget tvivel om vem som är ansvarig för lärarlegitimationsreformen. Det är regeringen i sin helhet. Och det är klart att vi önskar att vi hade gjort på ett annat sätt. Det är ju alltid lätt att säga när man har svaret och lösningen. Ja, vi borde kanske ha haft någon annan leverantör av it-system. Jag vet inte. Jag kan inte den frågan. Vi borde kanske, vi borde kanske, men visste vi inte. Vi hade ingen erfarenhet att luta oss emot. Därför gjorde som gjorde. Men ansvaret ligger hos regeringen; det är ingen tvekan om det. Att sedan utredningen tillsattes är länge sedan, men den levererades ju inte . Vi fick också ändra lite på direktiven. Det var ju ett annat statsråd som hade tillsatt utredningen, och den var inte riktigt som vi ville ha den. Sedan tycker jag att det är magstarkt, herr talman, när talar om gymnasiereformen som ett fiasko. Gymnasiereformen har varit i gång . Det är inte . Det är ännu ingen som ens en gång har gått ut en årskurs i den nya gymnasieskolan. Hur kan någon kalla det ett fiasko? Vi får väl göra en utvärdering och låta det gå innan vi över huvud taget kan bedöma gymnasiereformen. Det vi såg under de socialdemokratiska regeringarna var hur alldeles för många elever lämnade gymnasieskolan utan något färdigt, utan fullständiga betyg och utan framtidsutsikter. Vårt stora mål var då, och är , att alla skulle klara sin gymnasieexamen. Därför var vi tvungna att sjösätta en helt ny gymnasieskola, och jag tror fortfarande att den är bra. 74 (MP): Herr talman, utbildningsministern! Jag tror att det börjar bli dags att reda ut ett missförstånd. I skoldebatten, inte minst här i huset, talar man då och då om . Men det finns ingen , och det har aldrig funnits någon . Det finns bara den skola som skapas av kompetenta lärare i mötet med elever. Som politiker skapar man inte skolan. Men gör vi vårt jobb rätt ger vi de bästa förutsättningarna för landets alla kompetenta och kunniga lärare som brinner för sitt jobb att möta varje elev och ge dem de bästa möjligheterna att nå kunskapsmålen och förverkliga sina drömmar. I den här typen av debatter finns det alltid en stor risk att verkligheten målas i svart och vitt. Men den är sällan så enkel. Jag tror inte på att svartmåla svensk skola, och jag tror inte på att svartmåla gärning. En del av de reformer som regeringen har föreslagit har stött. En av dem är lärarlegitimationen. Alla elever har rätt att bli mötta av behöriga lärare. Det är dock denna reform som regeringen nu ber oss om att få skjuta upp. Utbildningsministern har misslyckats med att få den att bli verklighet. Jag är tyvärr inte förvånad. Det här är fjärde gången som kommer till och ber om att få ändra i den skollag som vi antog för bara . Ända sedan lärarlegitimationsreformen presenterades har lärarfacken, skolans huvudmän och rektorer över hela landet frågat sig: Hur ska vi kunna göra verklighet av detta när vi får mindre resurser och dessutom ska hantera ett regn av nya snabba utspel från utbildningsministern? Efter beskedet att legitimationen måste skjutas upp radade ordförande och jag i en debattartikel upp fem av de stora reformer som regeringen förväntar sig att landets lärare och rektorer ska göra verklighet av utan en sammanhållen plan och utan finansiering. Det handlar om flera grundläggande stora saker i svensk skola som ska förändras. För det första: kunskapsuppföljningen. lade utbildningsministern fram ett förslag om införande av nationella prov i årskurs 3 och betygsliknande omdömen från första klass. Lärarfacken påpekade att detta bara kunde landa väl om man fick förutsättningar för kompetensutveckling. Inget pappersarbete i världen är viktigare än lärarens möte med eleven, och reformer som genomförs utan att lärarna får rätt verktyg för att hantera dem riskerar att öka den administrativa arbetsbördan för lärarna. För det andra: betygen. lanserade regeringen en ny betygsskala. Regeringen lovade att reformen skulle kompletteras med omfattande kompetensutveckling, inte minst eftersom det för många av landets lärare skulle vara första gången de satte betyg. Men än finns otillräckliga resurser för en sådan kompetensutveckling, och likvärdigheten i betygssystemet hotas. Ändå är utbildningsministern inte nöjd. Jag har förstått att han i 50-årspresent önskade sig betyg i ännu lägre åldrar. För det tredje: gymnasiereformen. presenterades regeringens förslag till ny gymnasieskola, Gy 2011. Det har lett till att färre än på mycket länge, kanske färre än , söker sig till de yrkesförberedande programmen. Enligt Kommuner och Landsting, SKL, är reformen grovt underfinansierad. Bara förväntas kommunerna spara nästan 700 miljoner. Vi får redan rapporter från gymnasieskolor runt om i landet där man tvingas till varsel och uppsägningar av lärare. Den så kallade lärlingsutbildningen som infördes för att minska avhoppen drevs igenom i en sådan hast att kvaliteten är så låg att hälften av dem som har påbörjat den verkar hoppa av. Ändå har redan, mindre än efter att den nya gymnasieskolan blivit verklighet, börjat tala om att införa ytterligare en ny gymnasieskola, den här gången med ett- till tvååriga utbildningar helt utan teoretiska ämnen. och LO har frågat sig vilken arbetsmarknad som kan vänta dem som genomgår en sådan utbildning. Är det inte att ge upp om elever om man tar bort de svåra ämnena i stället för att ge dem det stöd de behöver för att nå kunskapsmålen i de ämnen som krävs för att kunna komma vidare och få ett jobb? För det fjärde: lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen och lärarlegitimationen hänger såklart ihop. Men det är lite som att utbildningsministern har glömt den ena reformen när han har presenterat den andra. Efter avslutad lärarutbildning måste varje nyutexaminerad lärare gå ett introduktionsår för att få sin legitimation och möjlighet till tillsvidareanställning. Men staten har inte tagit ansvar för att det finns platser på introduktionsåret. står tusentals nyutexaminerade lärare utan en plats på ett introduktionsår. Jag vet inte om förstår allvaret i detta. Vi har runt om i landet tomma platser på lärarutbildningarna och ändå klarar inte staten att ge en möjlighet för dem som genomgått utbildningen att ta det sista avgörande steget mot legitimationen och en start på sitt yrkesliv. För det femte: kompetensutvecklingen. presenterade utbildningsministern som regeringens stora satsning på kompetensutveckling för lärare. lärarlyft har varit mycket bra. Den största investeringen i det gröna budgetförslag som presenterades , jämte jobb- och klimatsatsningarna, är möjligheten för landets alla lärare till en god kompetens- och löneutveckling. Men förutsättningarna i Lärarlyftet II har försämrats kraftigt jämfört med tidigare lärarlyft. Regeringen ger ett så lågt bidrag till skolhuvudmännen att det för en lärare som till exempel läser en termin historia inte blir mer än . Det är inte tillräckligt för att ha en vikarie ens , än mindre en hel termin. Antingen kommer huvudmännen att behöva ta resurser från undervisningen för att genomföra Lärarlyftet II eller så tvingas lärarna betala själva för sin nödvändiga fortbildning. Sammantaget beskrev från och jag skolpolitik som något som riskerar att bli ett lapptäcke utan sömmar. Det är elever och lärare som får betala priset när är mer intresserad av att ett snyggt utspel syns bra i tidningen än att de som ska genomföra reformen, lärare och rektorer i landet, får de verktyg som krävs. tvingas vi skjuta upp lärarlegitimationsreformen. Först ville regeringen göra det . gjorde klart att vi inte kan gå med på det. Det är inte ansvarsfullt att förmå lärare att fortbilda sig, ofta för egna pengar, för att få möjlighet till legitimation och sedan ändra förutsättningarna helt och skjuta upp reformen så att vi inte ens vet om den kommer att bli verklighet. säger man att reformen ska bli verklighet . Ska vi och landets lärare kunna lita på att det blir sanning måste vi se en tydlig plan för legitimationen och de andra reformer som hör ihop ska bindas samman och finansieras för alla skolor. För regeringen kan det inte finnas ett bättre tillfälle än nu när man tvingas komma till och erkänna sitt misslyckande att ge upp prestigen och erkänna att nya reformer kräver nya resurser. Utan pengar och förankrade planer stjäl också de bästa reformer tid från lärarens möte med eleven och resurser från undervisningen. Den administrativa bördan för lärarna ökas, och vi får ännu större klasser och lärarlöner som fortsätter halka efter. presenterar vi i vår följdmotion med förslag på hur vi tar ansvar för skolan och legitimationsreformen. Det förslag som vi kommer att försöka samla en riksdagsmajoritet bakom utgår från tre grundläggande principer: Alla elever förtjänar behöriga lärare, alla skolor förtjänar resurser att ge varje elev en ärlig chans och alla lärare förtjänar tid med varje elev. I detta anförande instämde , och (alla MP). 75 (FP): Det är obegripligt att i lag indirekt tillåtit att våra elever i skolan har undervisats av lärare som är obehöriga i den meningen att de saknar en lärarexamen, inte har ämnesbehörighet eller inte är utbildade att undervisa för ett visst stadium. Från sida har vi länge fokuserat på lärarens roll och hur vi kan förbättra yrkets status och attraktivitet. Våra förslag om en ny lärarutbildning och en lärarlegitimation är viktiga delar i detta arbete. Jag vill påminna, herr talman, om regeringsbeslutet . Det var mycket tydligare och skarpare än dåvarande statsrådet beslut i direktiv 2006:31. Utredaren skulle analysera och bedöma om det finns behov av att införa ett system med auktorisation för lärare. Utredaren skulle också utreda om det skulle vara statligt samordnat eller om det skulle organiseras på ett helt annat sätt. Det är hög tid att lärarna får sin yrkeslegitimation, och det är angeläget att reformens planerade genomförande fullt ut till ligger fast med kraven att lärarlegitimation ska innehas för att få fast anställning, undervisa i ämnet och kunna sätta betyg. Legitimation ska också kunna dras in. Kartläggningen av lärarnas kompetens är viktig för den kommande reformen med lärarlegitimationen. Oberoende av denna senareläggning av ikraftträdandet till måste huvudmännen ta sitt ansvar och ta reda på de lokala förutsättningarna och behoven. Lite orolig blev jag när Kommuner och Landsting snabbt välkomnade beskedet att skjuta på reformen. Detta kan förstås tolkas på olika sätt, men indikerar att lärarnas arbetsgivare egentligen inte fullt ut är så entusiastiska i denna reform. Regeringen har också genom Lärarlyftet kompletterat kommunernas satsningar. lärare vill ha en lärarlegitimation. Samhället behöver uppvärdera lärarnas insatser, och därför är de nya behörighetskraven centrala för att höja skolans resultat. Den aktivitet som Socialdemokraterna och inte minst har visat i denna fråga är intressant. De utspel vi har tagit del av i medierna, anmälan till och begäran om information i utbildningsutskottet kan ge bilden av att inte har fått information om implementeringsarbete. har i hanteringen av denna fråga fått den information man har begärt indirekt och direkt av . generaldirektör har också informerat hela utbildningsutskottet om de problem man har identifierat. Regeringen har också vid sammanträde med utskottet, senast , tydligt gett klara besked om hanteringen. Jag anser att har ett ansvar att genomföra och snabbt signalera till sin uppdragsgivare när man får problem. Det har man gjort. Regeringen har ett ansvar att underlätta förutsättningarna, till exempel ekonomiskt, så att kan genomföra sitt uppdrag och vara tydligt gentemot lärarkåren om övergångsbestämmelser etcetera. Det ansvaret har också regeringen tagit. Beslutet, herr talman, att införa lärarlegitimationen fattades i denna kammare . När man lyssnade på debatten gick den ena företrädaren efter den andra upp och välkomnade regeringens initiativ. Utifrån ambitionen att vilja vara lärarlegitimationens främste försvarare och påskyndare är det på sin plats att påminna om voteringen . Till min förvåning röstade till slut nej, och valde inte, som Socialdemokraterna, att rösta på enskilda punkter i lärarlegitimationsförslaget utan hänvisade till yrkande 1 i betänkandet, nämligen avslag på hela propositionen om lärarlegitimation, för att sedan i slutvoteringen lägga ned sina miljöpartistiska röster. Från sida har vi trots de bekymmer som har uppstått under vägen aldrig avvikit från vårt politiska mål, politiska syfte och starka politiska stöd för denna viktiga skolreform. Frågan är hur de rödgröna, i synnerhet och , kommer att rösta när ärendet kommer tillbaka till kammaren, med ändringen att lagen ska träda i kraft . Det är olyckligt att vi har hamnat i denna situation, men detta är en stor och viktig skolreform, och det är positivt att regeringen har tillskjutit extra medel. Man har ökat anslaget till 76 miljoner till myndigheten för en bättre hantering utifrån de skäl som har angivits tidigare när det gäller antalet ansökningar och så vidare. Jag hoppas att det finns ett brett stöd. Jag noterar att det påstås finnas ett brett stöd, men det räcker inte att stå och säga saker och ting i talarstolen och sedan rösta emot eller lägga ned sina röster. Det är inte trovärdigt eller seriöst. 76 (KD): stod jag här i min första utskottsdebatt och utropade: Äntligen! Äntligen kom lärarlegitimationen att bli en verklighet. Det är en mycket välkommen reform för att öka kvaliteten i den svenska skolan. Ingen skulle komma på tanken att prova ut ett par glasögon hos någon annan än en legitimerad optiker eller våga operera bort blindtarmen hos någon annan än en legitimerad läkare. Men tills nu har vi skickat det värdefullaste vi har, nämligen våra barn, till en skola som vi inte vet om den har pedagogiskt utbildad personal eller inte. Även om samtliga lärare har lärarexamen garanterar det ändå inte att de är behöriga i de ämnen de undervisar i. Det är inte ovanligt att en utbildad lågstadielärare undervisar i matematik på högstadiet eller att en lärare lär barn att läsa utan utbildning i läsinlärning. Det säger sig självt att resultaten blir därefter. Situationen jag beskriver har varit vanligare än man tror, och huvudmän och rektorer har faktiskt ganska dålig koll på vad personalen har för bakgrund. Detta visar på hur viktigt det var att reformen med lärarlegitimationen roddes i land . Legitimationen innebär en auktorisering av läraryrket och klargör att en lärares arbete är ett myndighetsutövande eftersom endast legitimerade lärare kommer att få sätta betyg. Legitimationen är en kvalitetsgaranti eftersom legitimationen kan återkallas för lärare som inte sköter sitt uppdrag. Grov oskicklighet i yrkesutövningen eller grovt brott ska leda till indragen legitimation. Detta innebär en trygghet för alla som jobbar inom skolan. I bästa fall är också lärarlegitimationen ett första steg i en bättre löneutveckling för lärarna. Efter att ha jobbat i skolan under åtskilliga år där jag med egna ögon sett hur man i princip har plockat in vem som helst att undervisa i skolan och dessutom få befogenheten att sätta betyg, är det med förväntan jag går till postlådan för att se om jag har fått bekräftelsen på den långa utbildningstid jag och många med mig har bakom oss. Den kommer att höja min och mina kollegers status, den kommer att göra att fler vill bli lärare och den kommer att garantera att våra barn och ungdomar får undervisning av professionella människor. Det är en trygghet för eleverna och för deras föräldrar att de vet att det bara är behöriga lärare som utövar yrket. Lärarlegitimationen är en mycket välkommen reform. Men beskrivs det på sina håll att lärarlegitimationen har blivit ett fiasko, vilket inte stämmer. har kalkylerat sitt uppdrag och upptäckt komplexiteten. Bland annat har man upptäckt att en stor andel av ansökningarna har kommit in i pappersform, som vi har hört, och måste skannas in. Många ansökningar är ofullständiga och måste kompletteras. Det finns oklarheter i tjänstgöringsintygen. Man vet faktiskt inte riktigt vad olika kurser står för och vad de ger för behörighet. Det digitala stödet har brister. Det handlar alltså inte om bristen på resurser. Det handlar om komplexiteten i hanteringen av uppdraget och att det var större än beräknat. Uppdraget kommer att slutföras, men det kommer att ta än vad som först var beräknat. Att kvalitetssäkra läraryrket med en lärarlegitimation är ett mycket viktigt steg, och det är viktigt att det blir rätt vilket jag och mitt parti känner stor tilltro till. 77 Utbildningsminister (FP): Detta läsår 2011/12 är det största reformåret i svensk utbildningshistoria. Man får gå års folkskolereform för att hitta en motsvarande reformagenda som den som genomförs. inledde sitt anförande med att säga att detta går för långsamt. Jag tror att upplevelsen ute i skolväsendet i grova drag är den motsatta, om det finns någon upplevelse, nämligen att det går väldigt fort. I alla fall om man jämför med perioden får man nog säga att det händer en del. Då hände det nämligen ingenting. Det var tolv förlorade år för svensk skola som föregick 2006. Det var inga reformer, problemen tornade upp sig, resultaten sänktes, och läraryrkets status sänktes. Som nämndes tidigare fanns det ett färdigt skollagsförslag år som det inte fanns någon regering som orkade baxa fram till lagstiftning. Jag tänker inte här i talarstolen exercera vem som var ansvarig för det. Men lite självkritik kan finnas från några av debattörerna. De reformer som genomförs är bland annat en ny skollagstiftning, nya läroplaner för alla skolformer, nya betygssystem, ny gymnasieskola, lärarlegitimation, ny lärarutbildning och en lång rad andra reformer. Varför genomförs de först , 2012 och 2013, och varför genomfördes de inte ? Det är en viktig fråga. Ett viktigt svar på den frågan är att en del delreformer genomfördes tidigt meritpoäng, antagningssystem och annat men många av dessa reformers bärande delar hänger ihop. När man genomför ett legitimationssystem måste det anpassas till den nya lärarutbildningen. Den nya lärarutbildningen måste anpassas till de nya läroplanerna. Vilka ämnen ska vi ha? Vad ska målen vara? Hur ska det integreras? Betygssystemet anpassas till läroplanerna och så vidare. Reformerna genomförs alltså gemensamt. Tar man ut en reform som påverkar de andra och genomför den tidigt låser det upp övriga reformer på ett sätt som inte skulle ha tyckt var önskvärt. De hänger ihop. Det var därför som det var viktigt att genomföra dem i grova drag så att man kan överväga dem samlat. Hade det varit så att jag när jag blev skolminister 2006 och klev in på kontoret på hade kunnat dra ut byrålådorna där och hittat mängder av färdiga reformförslag hade reformerna genomförts fortare. Sanningen var att när jag öppnade första lådan var den helt tom, och när jag öppnade andra lådan var den helt tom. Gissa vad som fanns i tredje lådan? Den var helt tom. Jag vände på skrivbordsunderlägget, men inte ens där fanns det några förslag till reformer. Det fanns inga förslag på vad man skulle göra åt de sjunkande resultaten i svensk skola. Det var sanningen när jag klev in på på . Vi har fått utreda dessa reformer från grunden när vi trädde till. Den som tycker att det går för långsamt ska ha klart för sig att vi har gjort detta från grunden. Det gäller i stort sett alla dessa reformer. Lärarna är skolans viktigaste resurs. Det är elevernas viktigaste resurs. Ingenting är tillnärmelsevis så viktigt i skolan som lärarna och lärarnas kompetens. Det är naturligtvis därför som det är så bekymmersamt att läraryrkets attraktionskraft i är så låg som den är. vet, och även svenska folket vet vid det här laget, att söktrycket, i grova drag, till lärarutbildningarna är alldeles för lågt en sökande per plats. Det innebär att man i grova drag måste anta alla som söker till lärarutbildningen, egentligen oavsett lämplighet. Vi genomför nu en lång rad reformer på detta område för att öka läraryrkets attraktionskraft. En ny lärarutbildning är central. Den har just genomförts. Det är högre krav för att komma in, högre krav för att ta examen och högre krav i själva utbildningen. Det är större fokus på ämneskunskaper. En lärare som ska undervisa i historia ska själv vara kunnig i historia. Det är bara då som man får respekt från sina elever. Den som inte kan sitt ämne blir bunden till läroboken, har torftiga lektioner och klarar inte av att diskutera med eleverna i klassrummet. När räknade upp alla fiaskon som han påstod ägde rum märkte jag att han inte nämnde att den nya lärarutbildningen var ett fiasko, vilket han gjorde . Jag tror att det beror på att det under de dagar som har gått har kommit siffror som visar att söktrycket till lärarutbildningen går upp . Det sker visserligen från en mycket låg nivå en rekordlåg nivå. Söktrycket har sjunkit år, men det går upp . Det räcker inte. Det måste gå upp mycket mer. Detta gällde alltså lärarutbildningen. Vi har också aviserat en karriärutvecklingsreform. Jag tror att den är mycket viktig. Att det finns karriärmöjligheter och utvecklingsmöjligheter handlar om att delvis också locka de allra mest ambitiösa studenterna in på lärarutbildningen.