prot · GZ0999 · 2012-04-18 00:00:00 — När det gäller landsbygdens möjligheter till apotek är vi dock överens om att vi måste titta vidare på detta. Vi har att jobba med detta via Läkemedels- och apoteksutredningen. Jag hoppas att de kommer fram till bra lösningar. Jag kan inte säga att jag har ett färdigt recept på detta här och ; då hade vi inte behövt tillsätta en utredning. Här har vi i stället en möjlighet att se framåt, ta med oss olika åsikter och perspektiv in i detta och göra något bra. 92 (S) replik: Det är bäst att jag börjar med det jag tänkte ta upp i min första replik. Det gäller alltså någonting SVT redovisade för sedan om apoteken i glesbygden, nämligen att de inte har ökat efter reformen. Så är det, totalt sett. De har dock inte minskat heller, och det är väl bra. Sedan intervjuade man socialministern, och han säger att han inte anser att det är ett misslyckande att apoteken inte har ökat i glesbygden. Sedan säger han att det säkert kan finnas underlag för ytterligare apotek på vissa ställen men att det inte är upp till oss att bestämma utan upp till aktörerna att avgöra. På något sätt tycker jag att det känns oroande om man lägger hela ansvaret för apoteksverksamheten på marknaden, för det är egentligen vad han säger. Det vore alltså intressant att veta om detta synsätt är någonting och delar eller om ni anser att vi här skulle kunna medverka och se till att människor faktiskt får tillgång till den medicin de behöver, oavsett var de bor. 93 (C) replik: Att några, företrädesvis i storstäder, har fått större tillgång till apotek medan de i glesbygden inte har fått mindre tillgång innebär inte ett problem när det gäller tillgängligheten. Det är snarare så att några fått det bättre och några inte fått det sämre. När det gäller den grundläggande samhällsservice du talar om, , måste vi självklart se till att det finns ett grundläggande samhällsserviceutbud även i glesbygden och på landsbygden. Det måste definitivt vara möjligt, och för min och del vill vi trygga den tillgången. Där kan inte jag se att det bara ska vara upp till marknadsaktörer att se till att det finns. 94 (KD): Det vi nu diskuterar handlar om en viktig del i den samlade hälso- och sjukvården, nämligen läkemedel och läkemedelshantering. Jag är glad över att den nationella läkemedelsstrategin, som är framtagen av regeringen i samverkan med Kommuner och Landsting, tydliggör för oss visionen när det gäller läkemedelsfrågorna. Rätt läkemedelsanvändning till nytta för patient och samhälle är den vision som är framskriven av regeringen i samverkan med våra kommuner och landsting, och jag är övertygad om att den har ett mycket starkt folkligt stöd. Läkemedel ger lindring. Läkemedel kan hålla sjukdomar i schack. Läkemedel kan bota sjukdomar. Det är den positiva delen, och det är den som vi ska ta till vara. Men läkemedel kan vid fel användning vara rena giftet. Till exempel varnade engelsmannen , som upptäckte penicillinet och fick , redan då för att bakterierna kunde bli resistenta. Och vi har sett att de skadliga läkemedelscocktailar som framför allt äldre och multisjuka ibland har erbjudits har innehållit detta. Därför måste vi följa upp effekterna, öka kunskaperna och framför allt ge läkarna tillgång till uppgifter om tidigare förskrivningar och behandlingar. Det är det som är basen i arbetet för att få en mer effektiv och patientsäker läkemedelsanvändning. Jag vill säga att regeringen på den här punkten har varit offensivare än vad regeringar har varit under många tidigare mandatperioder, och det är en del i tryggheten. I vår, , sjösätts två nationella projekt, NOD och . I den nationella ordinationsdatabasen, , ska all information samlas om vilka läkemedel som ordinerats patienten. är ett ordinationsverktyg som finns på webben och som är läkarens nyckel för att komma åt uppgifterna i databasen. I svensk informationsdatabas för läkemedel hittar man till exempel varningar för farliga interaktioner som kan finnas mellan olika läkemedel. har konstaterat att var tionde äldre får fel medicinering, trots den positiva utveckling som redovisade i sitt anförande. Detta faktum att alltför många får felaktig medicinering gör att det är viktigt att i läkemedelshanteringen ta till vara nya it-system för att därigenom få en bättre hantering och undvika felen. Vid besök i på ett antal vårdcentraler för sedan fick jag en rad goda exempel på hur man har utvecklat it-hjälpmedel till läkarnas hjälp för att se till att inte riskera hälsan för våra äldre. Landets pensionärer ska kunna lita på att vår hälso- och sjukvård tar till vara olika erfarenheter och olika it-lösningar för att se till att undvika fel. Läkemedel är till för att lindra, för att hålla sjukdomar i schack och för att bota sjukdomar. Det är utgångspunkten, och ska vi undvika de bekymmer som vi kan ha sett här och var i förgången tid. Framtiden ska innebära att det blir mindre av den felaktiga läkemedelshanteringen med en bristande hälsa som följd. Vi ska satsa på hälsa åt alla, inte minst landets pensionärer. En annan del i det här betänkandet från socialutskottet handlar om apoteksomregleringen, som har inneburit en tillgänglighetsförbättring för den breda allmänheten, för landets pensionärer och patienter. På ungefär 6 000 ställen har vi nu möjlighet att inköpa receptfria läkemedel, och runt. Man ska inte behöva vänta på att få köpa febernedsättande medel eller hostmedicin. Utgångspunkten har varit att se till att patienten, den enskilde, finns i centrum. Förutom att det finns möjlighet på 6 000 ställen att på ett smidigt sätt köpa receptfria läkemedel har antalet apotek ökat med 300 i landet. Och precis som har framgått av tidigare debattinlägg har det inte skett en försämring av servicen i glesbygd, utan det har skett en förbättring i stora delar av landet. Servicen har också kunnat upprätthållas genom apoteksombud. Här finns också besked från regeringen att detta förlängs. Jag tror att det ibland är viktigt att hålla i minnet hur det var i går och i förrgår. Och inlägg var ju underbart att lyssna till. Hon är en person som har minnet i behåll och som kan använda detta för att också påminna om hur det var före den omreglering som vi nu har fått genomförd. Läkemedelsförsörjning i hela landet är en utgångspunkt för mig som kristdemokrat och en utgångspunkt för alliansregeringen. Vi vill inte vandra tillbaka till den tid då monopolet styrde tillgänglighet, tider och möjligheter för patienterna. Jag kan egentligen inte påminna mig någon reform som har granskats och utvärderats så djupt som omregleringen av apoteksmarknaden. Jag tror att man skulle kunna få något universitet eller någon student att göra en analys. Är det någon reform i modern tid som det har gjorts så oerhört mycket analyser och fördjupningar av? Jag tycker att det är bra. Vi ska veta att läkemedel och apotek är en del i hälso- och sjukvården. Det är därför som det är viktigt att det är en bra service till patienterna, att det är en hög kompetens och att alla kan känna en trygghet. Det är utgångspunkten. Den så kallade 24-timmarsregeln har inneburit problem, och det gjorde den även . En del har glömt det, andra kan påminna sig. klarade man att tillhandahålla av läkemedlen. har gjort en översyn och konstaterar att servicegraden är ungefär densamma efter omregleringen. Det ligger dessutom i apotekens intresse att hjälpa patienter och kunder att hitta ett annat apotek om man inte har varan i lager. Dessutom finns det en branschöverenskommelse. Det är viktigt att kunderna inte ska behöva vända hem utan det läkemedel man behöver. Det är en grundprincip att patienten ska kunna känna trygghet i att kunna få sitt läkemedel på det apotek man uppsöker. Det är också bakgrunden till att vi har givit Läkemedels- och apoteksutredningen ett särskilt uppdrag som kommer att redovisas . Vi vill att apoteksreformen just ska ha syftet att man ska kunna lindra, hålla sjukdomar i schack och bota. Det ska vara i livets tjänst, det ska vara i patienternas tjänst och det ska vara i kundens och de breda medborgarlagrens intresse. Det är därför som jag, fru talman, vill avsluta med att yrka bifall till socialutskottets förslag i betänkandet. 95 (S): Jag ska prata lite grann om en del i det här betänkandet som handlar om djurläkemedel och bristen på tillgängligheten till djurläkemedel. har vi hört alla allianspartiernas företrädare slå sig för bröstet och tala om att tillgänglighet är lika med antalet apotek, inte vad som finns där. Och jag kan försäkra att jag kommer ihåg både det som var i går och det som var i förrgår, och när det gäller djurläkemedel var det betydligt bättre. Det finns ett stort antal sällskapsdjur i . Exempelvis finns det över 2 miljoner registrerade rashundar och nästan lika många blandraser. används hundarna alltmer av oss människor, kanske på ett lite annorlunda sätt än . Ett exempel på det är vårdhundarna, som vi fick höra lite om i utskottet för ett litet tag sedan. Modern forskning fastlägger den stora nyttan som husdjuren gör, inte minst förebyggande för folkhälsan, och betydelsen i vården ökar ständigt. Husdjuren utgör också en del av familjen, och skötseln och omvårdnaden är oftast mycket god. Man bryr sig om sina husdjur. Den veterinärmedicinska kompetensen ökar, och många husdjur behandlas av veterinär när de blivit sjuka och ordineras därefter läkemedel för djur. Så långt är allt bra, men efter apoteksavregleringen har tillgängligheten på djurläkemedel försämrats kraftigt. Detta är något som djurägare upplever och har reagerat på då det är mycket svårt att få tag i läkemedel till sitt djur i rimlig tid. har fått in många klagomål från professionen och delar uppfattningen att det har blivit en kraftig försämring. Starkt kritiskt är också , framför allt i den delen av utredningsuppdraget som lyder att analysera om det bör vara möjligt att sälja vissa receptfria läkemedel för djur på andra försäljningsställen än apotek. Man undrar varför apoteksavregleringen inte inkluderar människor med sällskapsdjur? Den pågående läkemedels- och apoteksutredningen har fått uppdraget att föreslå hur tillgängligheten kan bli bättre när det gäller läkemedel för djur. Man menar gissningsvis lika bra som det var innan apoteken såldes ut. Påpekas bör att huvuduppdraget inte är detta utan att man ska se över om det är möjligt att driva särskilda apotek för djurläkemedel. Det må så vara, men det löser inte problemet med tillgängligheten. Djurläkemedel utgör en pytteliten del av den totala omsättningen, så underlaget för apotek enbart för djurläkemedel måste vara litet. Möjligtvis kan det bära sig vid de stora djursjukhusen eller i de allra största städerna. Den viktigaste frågan att utreda måste vara i vilken utsträckning djurläkemedel ska finnas på vanliga apotek som vi har fått några stycken fler av, åtminstone i de stora köpcentrumen. Men den frågan är dess värre sekundär i utredningsuppdraget. Apotek enbart för djurläkemedel kommer aldrig att kunna vara så många till antalet att tillgängligheten blir god. Vi anser att huvuduppdraget borde ha fokuserat på tillgängligheten och inte på att starta nya apotek och företag enbart för djurläkemedel. Utredningen ska redovisas , men den del som rör djurläkemedel är lågprioriterad och framskjuten ända . Vi befarar dock att ärendet inte heller kommer att föras framåt. Därför har vi ett särskilt yttrande, och vi kommer att följa frågan och förväntar oss att den utlovade tillgängligheten blir verklighet. Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 7. 96 (FP) replik: Vi i Alliansen vill lösa problematiken också för djuren. Det är inte oproblematiskt eftersom djur är olika varandra både inom samma ras och mellan raser. Läkemedel till ko som ska blandas i foder tar plats medan läkemedel till katt inte tar plats. Man måste alltså organisera detta på ett så bra sätt som möjligt för både apoteken och djurägarna. Jag kan försäkra att vi vill lösa denna fråga lika mycket som ni, men den är inte så enkel. 97 (S) replik: Jag talade inte om kor och jordbruksdjur i mitt anförande utan om husdjur och exemplifierade med hundar och katter. Utredningsuppdraget är luddigt, och man har inte prioriterat denna fråga. Om det vore som säger att man vill lösa frågan skulle utredningsuppdraget ha sett helt annorlunda ut. Man skulle ha kortat av tiden och lagt slutdatum som de andra viktiga frågorna, alltså , och inte skjutit på det ytterligare. Det har blivit en klar försämring. De stora organisationerna har reagerat och klagat, och ändå är det så lågprioriterat. Det handlar alltså inte om kor, . 98 (FP) replik: Jag tog med hela bredden för att vi ska lösa hela alltet. Det finns en fara i att göra utredningsdirektiv för detaljerade, för då kan man missa en del poänger. Därför har de den utformning de har. 99 (S) replik: Det är bra att säger att man vill lösa hela alltet. Vår önskan är ganska anspråkslös, nämligen att det ska vara lika bra som det var innan man sålde ut apoteken. Då kunde man gå till sitt apotek och hämta ut sitt djurläkemedel när man varit hos veterinären. Så är det inte . Det är vår enda önskan, och vi kommer att bevaka detta. 100 FINN (M): hade vi en icke-reglerad, icke-monopolistisk apoteksmarknad. Det var av beredskapsskäl efter världskrigen som man valde att monopolisera apoteksmarknaden, ett skäl som knappast är giltigt . Det är därför tråkigt att höra den bakåtsträvande oppositionen tala sig varm för att återgå till det läge som fanns i beredskapstider med en utveckling som gav oss färre och färre apotek. Att vi har vänt den trenden och har mer än 300 nya apotek i kan knappast vara en utveckling som vi vill vrida tillbaka än mindre det faktum att öppettiderna har blivit längre. Faktum är att det behövs en ökad apotekstäthet i vårt land, för vi har legat allra lägst i . Det var inte därför jag gick upp i talarstolen utan för att konstatera något som är mycket glädjande från alliansregeringens håll, nämligen den nationella läkemedelsstrategin. I oppositionen är man andefattig när det gäller apoteksmonopoliseringstankarna. Vi har dock enligt min uppfattning, som är ganska lik den har efter ett långt yrkesliv i apoteks- och läkemedelsvärlden, aldrig sett en sådan fantastisk övergång från fokus på distribution av läkemedel till ordination av läkemedel. Kvalitetsökningen på området hur man optimalt använder läkemedel är politiskt unik och har saknats tidigare. Det var en vit fläck att titta djupare politiskt på detta. De motioner i betänkandet som rör detta område kan avstyrkas eftersom de i princip är besvarade. Det gäller dock ej den motion som vi har skrivit. Det är tråkigt eftersom den anger en förstärkning och förbättring av den redan anlagda nationella läkemedelsstrategin. Även om motionen avstyrks av utskottet är min förhoppning att de som implementerar den nationella läkemedelsstrategin ändå läser igenom den, för den innehåller många konkreta förslag till ytterligare förbättringar i närtid. Man kan också tänka sig ett tilläggsdirektiv till en del av de utredare som jobbar vidare för att förbättra läkemedelskvalitetsarbetet i . Jag ska peka på en viktig komponent i motionen som förtjänar att diskuteras och tas till protokollet. Det handlar om generikautbyte. har vi en lag som reglerar utbytet av så kallade likvärdiga läkemedel när patenttiden har löpt ut på ett speciellt läkemedel. De kallas då generika. Det innebär att tillhandahåller fullt ut inom läkemedelsförmånen endast den för tillfället billigaste läkemedelsprodukten av just en likvärdig, men dock inte likadan, produkt när det finns konkurrerande produkter. Inom alla stora folksjukdomar har man ett antal sådana här produkter, kanske upp till ett tiotal i värsta fall, och de ska priskonkurrera per öre tablett . Man får då förslag att inom folksjukdomarna framför allt, där det finns många så kallade generika, byta från en distributör till en annan. Viktigt att notera är att förpackningar och tabletter ser olika ut. En patient som kroniskt behandlas brukar få en förskrivning över tre månaders tid och kommer sedan för att få en ny omgång mediciner. Risken är då med många generika att man har pressat priset något öre, och så får man en helt ny tablettförpackning. Det kan framför allt förvirra äldre individer som har många sådana här läkemedel och kan innebära att man antingen tar för mycket läkemedel för att man tror att det är två stycken olika eller inte tar något alls för att man blir rädd och osäker på vad man ska ta. Detta leder till ett övergripande problem inom sjukvården, nämligen risken för antingen bristande effekt eller ökade biverkningsproblem. Det är något som man inte har tagit hänsyn till i generikautbytet eftersom man vill pressa ned priset per tablett och på så sätt spara ett antal miljoner till statskassan. Det är säkert välkommet att tänka så, men det är synd om det visar sig att man riskerar något ur patientsäkerhetssynpunkt och ur effektivitetssynpunkt och därmed får miljardutgifter för sämre sjukvårdsbehandling. Detta har inte varit analyserat. En medicinsk konsekvens av generikautbyte som inte har studerats är den potentiella kliniska skillnaden mellan ständiga byten vid långtidsbehandling. Man har ett godtyckligt regelverk för hur kopiorna ska anses likvärdiga. I det som är myndighetsregleringens kontroll av likvärdighet sägs det att kopian ska innehålla och inte av originalläkemedlets mängd. Detta godtycke i oprecis mängd av vanligen potenta läkemedel kan i ett extremfall innebära att patienten vid en expediering får en dos som vid nästa expediering, när man får en annan förpackning, är högre, eller till och lägre. Detta är ett regelverk för godkännande av lika läkemedel som inte är försvarbart. Jag föreslår att man tittar djupare på detta i den nu framlagda läkemedelsstrategin. Om den som är satt att implementera läkemedelsstrategin läser denna punkt och mer konkret anger hur man kan gå till väga för att göra ett bättre regelverk för att få fram likadana och inte bara likvärdiga produkter, eller om man ger utredningen ett ytterligare tilläggsdirektiv kan regeringen överväga. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) 14 § Genomförande av ändringsdirektivet 2010/84/EU avseende säkerhetsövervakning av läkemedel Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU17 Genomförande av ändringsdirektivet 2010/84/EU avseende säkerhetsövervakning av läkemedel (prop. 2011/12:74). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 17 §.) 15 § Hälso- och sjukvårdsfrågor samt tandvårdsfrågor Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU14 Hälso- och sjukvårdsfrågor samt tandvårdsfrågor. 101 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 1, 5 och 7. En väl fungerande hälso- och sjukvård kan vara skillnaden mellan liv och död för en människa. När en svårt sjuk kan botas och återvända till ett aktivt liv eller när ett för tidigt fött barn kan räddas är det för den enskilde, familjen och de närstående det absolut viktigaste och mest betydelsefulla som hänt i livet. Inget är mer avgörande för livskvalitet. Det som utförs i svensk hälso- och sjukvård kan upplevas som ett mirakel för den enskilde men är ett resultat av professionellt och hårt arbete av engagerade medarbetare. Det är också ett resultat av gemensamma investeringar i en strävan att erbjuda alla, inte bara några, den allra bästa hälso- och sjukvården. Detta har drivit på utvecklingen och bidragit till att svensk hälso- och sjukvård i internationella jämförelser rankas mycket högt när det gäller medicinsk kvalitet. Ska svensk hälso- och sjukvård kunna behålla den toppositionen måste den ha tillgång till den allra senaste kunskapen, professionella medarbetare, de mest avancerade behandlingsmetoderna samt teknik och läkemedel för att kunna bota, lindra och förebygga sjukdomar och ohälsa. Målet måste vara att ständigt flytta fram positionerna genom investeringar i forskning och utveckling så att fler med dödliga sjukdomar kan räddas till livet, att kroniska sjukdomar kan behandlas så att människor kan leva ett gott och självständigt liv och att behandlingsbara sjukdomar kan förebyggas och botas. Forskning och utveckling måste vara en central och integrerad del i svensk hälso- och sjukvård så att ny kunskap snabbt når ut och används i vården och kommer patienterna till del. För att svensk hälso- och sjukvård ska kunna behålla sin tätposition krävs en uthållig offentlig satsning på investeringar i hälso- och sjukvård. Detta måste gå före kortsiktiga skattesänkningar. Investeringar i sjukvård är en investering för ett bättre samhälle för oss alla. Den som blir sjuk ska veta att han eller hon får hjälp av personal som har den absolut bästa utbildningen och tillräckligt med tid och som arbetar med de mest moderna metoderna och den senaste medicinska tekniken. Det finns alltför stora skillnader i den vård som erbjuds. En del skillnader är ofrånkomliga och har till exempel att göra med geografi och med avstånd. Men det finns skillnader som är omotiverade och påverkbara. För att säkerställa att alla offentligt finansierade vårdgivare erbjuder vård av hög kvalitet föreslår vi att ett system med nationell kvalitetscertifiering införs. Den nationella certifieringen ska gälla alla offentligt finansierade vårdgivare, offentliga såväl som privata. För att få certifiering ska vårdgivaren visa att vården är av hög kvalitet, är evidensbaserad, håller god tillgänglighet och uppfyller krav på patientsäkerhet med mera. Certifieringen innebär att alla vårdgivare måste följa nationella riktlinjer och ingå i samma nationella system för kvalitetsregister och öppna jämförelser. Den som besöker den allmänna sjukvården ska vara tryggt förvissad om att behandlingsmetoderna säkert vilar på vetenskap och beprövad erfarenhet. Att tillförsäkra detta borde vara en självklar del av de nationella riktlinjerna. Vi anser vidare att regeringen bör ta fram ett förslag till förtydligande av hälso- och sjukvårdslagen om att ersättningssystemen i vården ska utformas så att de utifrån ett jämlikhetsperspektiv premierar hälsofrämjande och sjukdomsförebyggande insatser. vittnar många människor om problem med att komma i kontakt med vården. När man väl får vård är man oftast nöjd med kvaliteten, men virrvarret mellan olika instanser i sjukvården, väntan på remiss, nya läkarbesök och överlämnandet mellan olika vårdnivåer tar tid och skapar frustration. Vårdgarantin är viktig, men vårdgarantin har ett stuprörstänkande och det som händer däremellan räknas inte. Vi föreslår därför att det införs ett system med patientkontrakt som omfattar alla delar i hälso- och sjukvården: besök, undersökningar, röntgen och remisser. I kontraktet ska det finnas en tidsplan för remisser och eventuella behandlingar, och det ska klart framgå vem som ska utföra behandlingarna. När vården och patienten har kommit överens om vad som ska göras och när, ska kontraktet fungera som en vårdgaranti som säkerställer att patientens sammanlagda tid för undersökning och behandling blir kort. Ett sådant kontrakt skulle enligt vår mening modernisera sjukvården, strukturera kvalitetsarbetet och höja kvaliteten i vården. Regeringen bör återkomma till med ett förslag om detta. En angelägen fråga för oss gäller arbetet med patientsäkerhet. Alla patienter ska kunna veta att de får en säker vård av god kvalitet oavsett var i landet de bor eller vilken sjukdom de söker för. Säker vård av hög kvalitet anser vi vara grundläggande för den svenska vården. Vi anser att statens insatser för att säkerställa kvalitet och säkerhet i alltför hög grad har varit fokuserad på tillsyn när något händer. Hälso- och sjukvården måste enligt vår mening dels arbeta systematiskt med patientsäkerhet, dels lära av sina misstag för att förbättra och utveckla kvaliteten och bekämpa ojämlikheter i vården.