prot · H00929 · 2012-11-22 00:00:00 — Nästan alla yrkeskategorier finns representerade i branschen, alltifrån läkare till personal som jobbar inom olika serviceyrken. Omkring 125 000 personer jobbar på ett bemanningsföretag , vilket är en hög andel. Några stannar medan de studerar. Ett antal kommer att stanna under större delen av sitt yrkesverksamma liv. Enligt branschen handlar det om ungefär 70 000 årsanställda. Det är av alla sysselsatta. Återigen det är en viktig bransch. fanns ca 45 000 anställda i branschen. är de flesta inom bemanningsbranschen anställda inom både pappers- och livsmedelsindustrin. Det är nästan lika många som jobbar inom hela telekomsektorn. Där ser man olika jämförelsetal. Vi socialdemokrater anser att bemanningsbranschen är här för att stanna och att bemanningsföretag fyller en viktig roll på arbetsmarknaden. Trots det har vi sett en rad problem och missförhållanden som måste åtgärdas. Vår slutsats blir att bemanningsbranschen måste regleras genom lagar och kollektivavtal på ett sätt som motsvarar resten av arbetsmarknaden. Bemanningsföretagen ska bidra till flexibilitet på arbetsmarknaden, inte till lönedumpning eller till att sätta anställningstryggheten ur spel. Bemanningsbranschen har tagit ansvar för en viss självsanering av branschen genom att man har infört auktorisation för sin bransch. Branschen täcks i stor utsträckning av kollektivavtal, och kundföretagen omfattas i ökad omfattning av kollektivavtal som innehåller regler för användning av bemanningsföretag. Det är en positiv utveckling. Huvudregeln på svensk arbetsmarknad är kollektivavtal. Den bör gälla även i förhållande till och inom bemanningsbranschen. Ändå krävs en lagstiftning, anser vi. Särskilt viktigt är detta när det gäller utländska bemanningsföretag som hyr ut arbetskraft på den svenska arbetsmarknaden. Propositionen innehåller förslag om hur EU:s bemanningsdirektiv ska införlivas i den svenska lagstiftningen genom en ny lag om arbetstagare. Vi socialdemokrater menar att den nya lagen innebär viktiga förändringar och förbättringar. Det finns också vissa brister. Jag vill peka på två brister, vilket vi har tagit upp i våra reservationer. Den första reservationen gäller stadigvarande arbetskraftsbehov. Vi anser att det i normalfallet ska tillgodoses genom anställning av egen personal. Inhyrd arbetskraft bör därför inte användas för stadigvarande arbetskraftsbehov, vilket bör framgå av den nya lagen om uthyrning av arbetstagare. Den som är uthyrd har sin trygghet och sina rättigheter i förhållande till sin arbetsgivare, det vill säga i förhållande till bemanningsföretaget, och bara i mycket begränsad omfattning i förhållande till kundföretaget. Detta är i grunden en bra ordning, men om bemanningsföretaget svarar för ett permanent arbetskraftsbehov kan det uppstå problematiska situationer. Den uthyrda har till exempel inte rätt till information inför en omorganisation, och arbetsmiljöansvaret är splittrat. Bestämmelsen om att ett kundföretag inte får hyra in arbetstagare för att tillgodose ett stadigvarande arbetskraftsbehov bör göras dispositiv för att underlätta flexibla lösningar genom kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter i enlighet med den svenska modellen. Den andra reservationen handlar om företrädesrätten till återanställning. Företrädesrätten till återanställning enligt lagen om anställningsskydd ska inte kunna åsidosättas genom att företaget säger upp personal för att sedan hyra in personal från bemanningsföretag för samma arbetsuppgifter. Den som blir uppsagd på grund av arbetsbrist har företrädesrätt till återanställning . Det kan ske under förutsättning att den uppsagda har anmält sitt intresse och har rätt kompetens för tjänsten. Vi vill därför att det ska framgå av lagstiftningen att kundföretaget inte får hyra in arbetstagare om arbetskraftsbehovet kan tillgodoses genom anställning av arbetstagare som har företrädesrätt till återanställning i verksamheten i enlighet med 25 § i lagen om anställningsskydd. Sådant händer emellanåt. Det finns lokala exempel på när sådant sker, vilket känns frustrerande för de berörda. När det gäller utländska bemanningsföretag och uthyrda arbetstagare från ett annat EU-land räcker inte de regleringar regeringen föreslår. Det behövs även ändringar i utstationeringslagen, den så kallade lex . beslutade om ett tillkännagivande till regeringen att skyndsamt tillsätta en utredning för att se över lex för att nå en lösning som långsiktigt värnar den svenska kollektivavtalsmodellen inom ramen för EU-medlemskapet. Vi socialdemokrater vill att utgångspunkten ska vara att svenska kollektivavtal ska gälla för alla som arbetar i och att konflikträtten ska försvaras. Vi ser verkligen fram emot utredningen om lex . 102 (M): Vi debatterar en helt ny lag, nämligen lagen om uthyrning av arbetstagare. Den har sin grund i ett EU-direktiv . Det har saknats en sådan lag i , och frågan har tidigare reglerats i arbetsförmedlingslagen och utstationeringslagen. Arbetsmarknaden i och resten av världen förändras ständigt och allt snabbare. Nya branscher föds, gamla försvinner. Nya metoder, ny teknik och ökad rörlighet präglar arbetsmarknaden i allt större utsträckning över hela världen. Man flyttar dit jobben finns, man är beredd att till och med bo och arbeta i ett annat land och man är beredd att ha olika typer av anställningar. Självklart utmanar detta gamla beprövade modeller. En sak är dock alltid säker, nämligen att människor vill ha trygghet och goda villkor i sitt arbete och i sin anställning. Lagen om uthyrning har tillkommit just för att ge det skydd som arbetare önskar. Den ska reglera villkoren för såväl arbetstagare som arbetsgivare och skapa ramar för de goda villkor som vi eftersträvar i . Vi moderater är angelägna om att bevara den svenska modellen där arbetsmarknadens parter har makt och inflytande över villkoren. Vi är också angelägna om att arbetare ska känna sig trygga och att arbetsgivare behandlar anställda på ett riktigt sätt. Sedan bemanningsbranschen växt till som en viktig faktor i arbetslivet blev det nödvändigt med lagar som styr arbetsmarknaden i hela den europeiska unionen i syfte att skydda just arbetare. Det är dock viktigt att ha en god och rimlig balans mellan det som är ett gott skydd och vad som kan uppfattas som ett hinder. I lagen finns det tydliga krav. Bemanningsföretaget och arbetsgivaren ska enligt lagen tillförsäkra minst de grundläggande arbets- och anställningsvillkor som skulle ha gällt om personen hade varit anställd direkt av kundföretaget. Det här tycker vi är bra. Enda undantaget från regeln är kollektivavtal liksom när det gäller lön för dem som har en tillsvidareanställning hos bemanningsföretaget. Bemanningsföretaget får inte hindra en arbetstagare att ta anställning hos kundföretaget som man arbetar eller har arbetat hos. I lagen står också att kundföretaget ske ge alla som arbetar på företaget tillgång till gemensamma anläggningar och inrättningar med precis samma villkor som för anställda på företaget, om inte särskilda skäl föreligger. Kundföretaget har en skyldighet att informera om lediga anställningar, och sådan information måste göras tillgänglig på arbetsplatsen. Utstationeringsdirektivet och utstationeringslagen reglerar vilket lands villkor som ska tillämpas när ett företag i ett medlemsland utstationerar en arbetstagare i en annan medlemsstat för att göra en tjänst där. I detta sammanhang måste jag även ta upp Lavaldomen i , som rörde tolkningen av och har sitt ursprung i fackliga strider i det så kallade Vaxholmsmålet 2004, där Byggnadsfacket vidtog en blockad med sympatiåtgärder från lettiska företaget som hade utstationerat byggnadsarbetare i . dom i Lavalmålet resulterade i en ny paragraf i utstationeringslagen. Där står att en stridsåtgärd endast får vidtas om de krävda villkoren motsvarar det som finns i ett centralt kollektivavtal i hela med liknande arbetstagare i samma bransch. Det gäller minimilön eller andra minimivillkor som är förmånligare för arbetstagarna. Stridsåtgärder får inte vidtas om de utstationerade arbetstagarna har villkor som i allt väsentligt är minst lika goda som minimivillkoren i ett svenskt centralt kollektivavtal. Regeringen gör en bedömning att det krävs ett förstärkt skydd för dem som är utstationerade och uthyrda arbetstagare. Därför föreslås en ändring i utstationeringslagen som stärker skyddet som blir bättre än i den så kallade hårda kärnan i § 5. Man kan ha svårare att hävda sina rättigheter i ett annat land där man saknar såväl kunskap om gällande villkor som språket. Utredaren föreslår en bestämmelse som ger utökade möjligheter för fackliga organisationer att vidta stridsåtgärder för att genom kollektivavtal få till stånd starkare skydd. Regeringen och vi i utskottet är nöjda med denna ändring. Men i ett litet land som som är exportberoende är det dock särskilt viktigt att handelshinder motverkas och att för fri rörlighet efterlevs. Socialdemokraterna, kan i det här fallet uppfattas som tveksamma eller till och med negativa till uthyrning av arbetstagare med tanke på de motioner och reservationer de har på de olika områdena. Det handlar bland annat om stadigvarande behov av arbetskraft då inhyrd arbetskraft inte ska få tas in enligt Socialdemokraterna och . Utskottet kan dock konstatera att bemanningsdirektivet inte utgår från eller ställer några krav på att det ska vara just tillfälligt arbete för att uthyrning ska vara möjlig, inte heller att det enbart ska gälla permanent arbetskraft. Vi moderater och Alliansen menar att bemanningsbranschen fungerar väl i och att det krävs betydligt starkare skäl för att vara emot. Inte minst för ungdomar och invandrare i som saknar jobbskapande nätverk och referenser fyller bemanningsbranschen en viktig funktion. När det blir arbetsbrist är det de i bemanningsbranschen som först får lämna arbetsplatsen och företaget, och de går innan eventuella varsel ges. Vid förändringar och uppgångar i konjunkturen när det kan behövas arbetskraft kan bemanningsföretagen på ett snabbt och säkert sätt tillgodose de uppkomna behoven. Kundföretaget kan till och med ha svårt att hitta kompetent personal för egen del. Därför är det mycket viktigt att unga och andra som kan ha svårt att komma in på arbetsmarknaden anställs i bemanningsbranschen, som på det sättet skapar jobb som annars kanske inte skulle komma till. Kring likabehandlingsprincipen har och motioner där man går emot etablerade principer på svensk arbetsmarknad, och kan uppfattas misstänkliggöra bemanningsföretagen. I förslaget till uthyrningslagen finns det begränsningar i avtalsrätten mellan bemanningsföretag och kundföretag. I § 9 anges att ett bemanningsföretag inte får hindra en arbetstagare att ta anställning i kundföretaget. Om företaget skulle hindra detta blir det föremål för sanktioner med skadestånd, och om företagen i sina avtal skrivit in en inskränkning kan dessa bli helt ogiltiga. Utstationerade från andra länder än EU- eller EES-området omfattas också av utstationeringslagen. Regeringen föreslår nu ett förstärkt skydd för utstationerade genom möjligheter att vidta stridsåtgärder för villkor som är bättre än i den hårda kärnan. En lagstadgad likabehandlingsprincip, som föreslår, skulle ge denna grupp rättigheter som går utöver utstationeringsdirektivet, vilket sannolikt skulle leda till tillämpningsproblem. Med de förstärkningar som regeringen nu föreslagit anser utskottet att regelverket är väl avvägt. hårdare krav skulle till och med innebära ett hinder för rörligheten. Jag vill påminna utskottet och dem som lyssnar om att regeringen tillsatt en parlamentarisk kommitté som ska utreda ändringar i utstationeringslagen, lex , med anledning av Lavaldomen. Kommittén ska återkomma med förslag, om det anses nödvändigt. Så här slår in öppna dörrar med sina krav. vill stärka den fackliga vetorätten på ett sätt som de, som väl är, är ensamma om. Arbetsrätten fungerar bra i , och vi ska vara rädda om den svenska modellen. Att ytterligare vässa vapnen för den ena parten kan äventyra den frid och ro som faktiskt råder på svensk arbetsmarknad. Företrädesrätten har också varit föremål för diskussion med olika uppfattningar i utskottet. Socialdemokraterna och har motioner och reservationer här. Det handlar om de mest centrala bestämmelserna i lagen om anställningsskydd, LAS. En tillsvidareanställd eller en visstidsanställd arbetstagare som har blivit uppsagd på grund av arbetsbrist har enligt LAS alltid företrädesrätt till återanställning, om personen varit anställd sammanlagt mer än . Socialdemokraterna och vill att i den nya uthyrningslagen särskilt ska framgå att ett kundföretag inte får hyra in arbetstagare om behovet kan tillgodoses genom denna företrädesrätt. Vi menar att det är angeläget att inte överreglera lagar och regler. Alla företag ska ju agera enligt gällande lag och avtal. Om någon kringgår reglerna, eller om det skulle vara oklart var gränserna går, ska det i så fall ytterst avgöras i domstol. Det finns inte något uttryckligt förbud för en arbetsgivare att tillgodose sitt behov av arbetskraft genom att anlita bemanningsföretag i stället för att anställa. Finns det kollektivavtal gäller en särskild skyldighet för arbetsgivaren att alltid förhandla med arbetstagarorganisationen. Denna skyldighet är än mer omfattande vid uthyrning av arbetskraft. och Alliansen anser att det är viktigt och självklart att företrädesrätten beaktas enligt regelverket. Vi utgår från att så görs och att man följer gällande kollektivavtal på ett ansvarsfullt sätt. Regeringen avser att tillsätta en utredning som ska kartlägga eventuella problem som kan uppstå när det gäller företrädesrätten i samband med att arbetstagare hyrs in från bemanningsföretag. Jag är helt övertygad om att de oklarheter som eventuellt kan finnas reds ut med denna utredning. När det gäller krav på socialt protokoll enades de fyra olika oppositionspartierna i utskottet. När ansökte om EU-medlemskap 1991 fick skriftliga försäkringar om att svensk praxis skulle gälla i arbetsmarknadsfrågor för arbets- och anställningsförhållanden i kollektivavtal i . kräver oppositionen återigen ett socialt protokoll, något som också framförts i samband med Lissabonfördraget och i ett tillkännagivande från utskottet . Regeringen hänvisade då i en skrivelse till till kommissionens aviserade förslag om tillämpningsdirektiv till utstationeringsdirektivet. återkom med ett förslag som kallades Monti-II-förordningen i syfte att förtydliga reglerna inom hela EU för den grundläggande rättigheten att vidta kollektiva åtgärder. Men efter det att tolv medlemsstater gjort kraftiga invändningar och ställt krav på subsidiaritetsprincipen drog parlamentet tillbaka förslaget. Hela detta ärende och hela processen visar hur svårt det är att hitta gemensamma lösningar och att synen på rätten till kollektiva lösningar skiljer sig åt i medlemsstaterna, trots ett väldigt gott syfte. Detta borde ha varit en signal om att en process med krav på juridiskt bindande socialt protokoll kan bli mycket svårt att ro i land och kanske till och med äventyrar den svenska modellen. Den svenska modellen är viktig och skyddsvärd liksom den fria rörligheten. Att , som de fyra oppositionspartierna gör, kräva ett juridiskt bindande socialt protokoll kan innebära krav på fördragsändringar, enligt expertis. Vi värnar den svenska arbetsmarknadsmodellen och påminner om att de 27 medlemsstaterna med olika intressen kan framföra olika krav. Det är en betydande risk och inte alls säkert att en ändring skulle gynna eller ens följa den svenska modellen. En sådan process kan tvärtom hota den svenska modellen och utlösa följdkrav och förändringar i en annan riktning än den som var tänkt. Detta måste de fyra oppositionspartierna ta ansvar för. Arbetstagarnas och företagarnas rörlighet över gränserna är något positivt som skapar möjligheter för både människor och företag att utvecklas. Hinder ska därför rivas mellan EU-länder och i förhållande till omvärlden. Vi moderater och Alliansen vill, i motsats till Socialdemokraterna, , inte begränsa den fria rörligheten mellan EU-länderna. Regeringen har lyssnat på de fackliga organisationerna och andra i remissomgången och lagt fram ett långtgående förslag. Det är trist att oppositionen inte kan vara eniga med regeringen och oss och att man väljer en väg som kan riskera den svenska modellen här. I av ekonomisk oro, lågkonjunktur i och i världen i övrigt är det särskilt angeläget att vi i arbetar mot gemensamma mål och tar det ansvar som krävs. Med detta vill jag, fru talman, yrka bifall till vår reservation 9, avslag på övriga reservationer samt bifall till betänkandets förslag i övrigt. 103 (S) replik: Jag har två frågor till med anledning av hennes anförande. Vi har i våra två reservationer, som jag redogjorde för i mitt tidigare inlägg, pekat på två risker som vi ser med lagstiftningen. Jag vill återigen trycka på, så att kammaren har hört det, att vi är positiva till att man reglerar detta med en lagstiftning. Det handlar om stadigvarande arbetskraft i , och jag kommer inte att återupprepa det. Jag tror att och andra ledamöter har hört det tillräckligt. Min fråga kopplat till detta är: Vad är skälet till att inte vill reglera detta i en lagstiftning? Det är den ena frågan. Det här är sådana ärenden som dyker upp med jämna mellanrum. Jag fick vetskap om ett där man säger upp fast anställd personal och tar in bemanningsföretag. Det finns inte en grund i lagstiftningen för att reglera det. Den andra frågan handlar om företrädesrätten till återanställning. Det sker också med jämna mellanrum att man säger upp personal, vilket naturligtvis händer på en rörlig arbetsmarknad, och sedan inte erbjuder den personal som har blivit uppsagd anställning utan i stället tar in bemanningsföretag. Då är min fråga till : Vad är skälet till att så kategoriskt säger nej till en sådan förändring i lagstiftningen som i grunden är bra? 104 (M) replik: Jag tackar för frågan. Det är väl bra att vi får tala om de här skillnaderna. Jag vill ändå framhålla att det är positivt att Socialdemokraterna säger sig vara positiva, och det har ju skett en förändring . När den borgerliga regeringen började öppna för bemanningsföretag var det ett kompakt motstånd från Socialdemokraterna, så jag välkomnar den förändrade inställningen till en förändrad arbetsmarknad och omvärld som vi ser hos Socialdemokraterna. De risker som Socialdemokraterna säger sig se ser vi inte alls. I EU-direktivet som gäller det stadigvarande arbetskraftsbehovet ser vi inte något förbud som säger att man bara ska få ta in personal från bemanningsföretag i vissa sammanhang. Det som är en av hörnstenarna i den fria rörligheten är just att människor ska kunna få röra sig över gränser och att företag ska ha rätt att hyra in den personal man har behov av. Sedan finns det kollektivavtal och andra lagar som styr vilka krav man måste ställa så att man till exempel inte går förbi någon som har företrädesrätt. Det är viktigt att framhålla att de absolut flesta följer dessa regler och lagar. Jag tror att undantagen är väldigt få, att man överträder dem. Vi ser inget behov av det som Socialdemokraterna ser behov av. Vi kommer självklart att följa detta, men vi tror att Socialdemokraterna även på den här punkten kommer att vara trygga framöver när man ser hur väl den svenska modellen fungerar. 105 (S) replik: Jag kan bara konstatera att känner vi oss inte särskilt trygga, eftersom det med jämna mellanrum rapporteras in fall där man, precis som jag pekade på, har åsidosatt de två delar som vi ville föra in i propositionen för att stärka rättigheterna. Vi lär få återkomma till frågan. Jag har en följdfråga, och den handlar om det sociala protokollet. Jag har väldigt svårt att förstå inställning, att de så kategoriskt säger nej till en möjlighet att driva denna fråga ytterligare. Vi är väl alla väl medvetna om den kraschade hanteringen av den så kallade , som inte blev ratificerad och vilket inte heller hade varit särskilt gynnsamt för . Då är min fråga till : Vad är grunden för att ni så kategoriskt säger nej till det sociala protokollet? 106 (M) replik: säger att det rapporteras in fall där regler och lagar överträds. Det finns väl självklart inget område i vårt samhälle där allting till fungerar perfekt. Men jag ser inga större problem, och det gör inte heller regeringen eller Alliansen i stort. Det är ett litet problem. Därför finns det ingen anledning att ytterligare reglera det området. När det gäller det sociala protokollet vill vi framhålla att den svårighet som var med att få fram , som sedan föll, visar på hur svårt det är att ena 27 stater att tycka likadant. Och vad är det som säger att man ska tycka att just den svenska modellen ska vara utgångspunkten? Risken finns ju att man öppnar för att det kan bli en försämring av de villkor vi har här i . Därför säger vi: Vi ska inte röra den ro och frid som råder på svensk arbetsmarknad. Det är lugnt. Vi har en bra modell. Att öppna upp inom EU kan innebära försämringar som vi inte är beredda att ta konsekvenserna av. Det är väldigt svårt att förena 27 länder med olika arbetsmarknadsmodeller och olika krav på vilka stridsåtgärder man ska ha rätt att vidta. Det är inte säkert att den svenska modellen är den som står allra längst fram där. Därför anser vi att det är bra som det är och att vi inte ska röra det. 107 HANS (FP): Jag yrkar bifall till reservation 9 och i övrigt bifall till utskottets förslag i betänkande AU5 och avslag på motionerna. De fyra oppositionspartierna Socialdemokraterna, har enats om att regeringen bör driva frågan om ett socialt protokoll. Det finns en stor risk med att öppna upp för den typen av förhandlingar på EU-nivå. Det kan krävas fördragsändring. Enligt är risken uppenbar att detta skulle äventyra den svenska modellen. Vi måste ha i åtanke att vi har 27 medlemsstater som alla har olika arbetsmarknadsmodeller och olika syn på den rätta balansen mellan fri rörlighet och arbetstagarskydd. Det finns därmed som sagt en stor risk med att öppna upp för sådana förhandlingar på EU-nivå. Det är mycket osäkert att förhandlingarna skulle gå i en linje, väg eller riktning som säkrar den svenska arbetsmarknadsmodellen. och övriga allianspartier ser därför en stor risk att öppna upp för sådana förhandlingar med tanke på den svenska modellen. Jag vill också poängtera att Lissabonfördraget har bidragit till att stärka arbetstagarnas rättigheter inom EU. I fördraget finns en balans mellan å ena sidan fri rörlighet för arbetskraft och å andra sidan arbetsmarknadens parters möjligheter och rätt att försvara de fackliga intressena. Att EU:s stadga om de grundläggande rättigheterna genom Lissabonfördraget blivit rättsligt bindande och fått fördragsstatus innebär att förhandlingsrätten och rätten till kollektiva åtgärder har samma rättsliga status inom unionsrätten som de ekonomiska friheterna. Mot bakgrund av detta känns det ytterst olyckligt att öppna upp för en diskussion om ett socialt protokoll som skulle kunna leda till försämringar av den svenska modellen den modell som åtminstone och övriga allianspartier känner sig trygga med och vill fortsätta försvara. För oss i är det också viktigt att det ska vara ordning och reda och trygga anställningar och villkor på svensk arbetsmarknad. Grunden för detta läggs genom att vi står upp för vår svenska modell där arbetsmarknadens parter i form av fackföreningar och arbetsgivare gemensamt tar ansvar för villkoren för arbete i . Oppositionspartiernas agerande i detta fall riskerar att sätta den svenska modellen på spel. Det är också anmärkningsvärt att Socialdemokraterna, medverkar till att får inflytande över frågor som rör den fria rörligheten i EU. och övriga allianspartier anser att arbetstagarnas och företagens rörlighet över gränserna är något positivt som skapar möjlighet för många människor och företag att utvecklas. Det är både bra och positivt att hinder rivs mellan EU-länder och till länder utanför EU för att möjliggöra en ökad rörlighet över gränserna.