prot · H00938 · 2012-12-06 00:00:00 — Jag tycker att det vore en fördel att kunna gå vidare, eftersom detta är ett stort åtagande och det handlar om mycket pengar, och vi vill dela kostnaderna med en annan partner. Jag tänker inte spekulera i hur det ser ut , men min utgångspunkt är att vi gör det här tillsammans med . När det sedan gäller krisberedskapen har kanske en annan syn på vem som har ansvaret. Det är nämligen så att det totala ansvaret för förebyggande åtgärder främst ligger hos kommunerna. Däremot har staten ett övergripande ansvar, vilket jag kan återkomma till i nästa replik. 121 (MP) replik: Jag tolkar försvarsministern som att hon nu erkänner att det inte finns någon hotbild, för du är väldigt tydlig, , när du säger att vi får se vad som händer efter 2014, vad gör och hur vi ska gå vidare. Exakt så säger du. Jag började med att citera att anledningen till att ni ville köpa 4060 plan var att det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld kräver detta. Helt plötsligt säger nu försvarsministern att vi får se vad gör och ta ställning till det då. Precis så säger du. Hur ska jag tolka det på annat sätt än att det inte finns någon direkt hotbild mot som kräver att vi ska ha 4060 JAS-plan. Det går inte att tolka det på något annat sätt. Men jag är väldigt glad över att du ändå är så pass tydlig. Sedan förstår jag inte fråga vad jag tycker om 50 plan. Jag konstaterade i mitt tal att er politik betyder att vi kommer att ha endast 50 plan . Kontentan av 4060 plan är att det blir 50 plan. Det finns ändå 100 C/D kvar, och bedömningen och den expertis som jag läser säger att om det skulle inträffa någon större kris har vi bara 3540 plan att tillgå, för vi får inte upp fler. Då betyder det de facto att vi halverar vår JAS-flotta när vi sätter in JAS C/D. Då är huvudfrågan: Stärker det säkerhet att gå från 100 plan ned till 50? Det är klart att är kritiskt till detta, men vi har ändå sagt att vi vill behålla de 100 JAS-plan som vi har . De har gått av sin livstid. De kommer att gå till 2035 eller kanske 2040. Det är ju inte bråttom att skaffa ett nytt plan. Det finns ju gott om tid, så varför denna brådska? 122 Försvarsminister (M) replik: Det känns som att har gjort allt han kunnat för att inte höra det som jag sade inledningsvis, nämligen att regeringen delar Försvarsmaktens bedömning att det behöver göras en uppgradering av stridsflygsförmågan för att möta framtidens krav. Dagens C/D-plan kommer att uppnå sin operativa livslängd eller sin operativa relevans, som man uttrycker det från Försvarsmakten, någonstans . Det är därför som vi går fram med det här förslaget. Vad jag däremot sade, och det kan jag gärna upprepa, är att bedömningen från Försvarsmakten och från den här överensstämmer med regeringens bedömning att om vi inom den här ramen ska kunna göra en uppgradering av stridsflygssystemet behöver vi göra det tillsammans med minst en partner. Det är en gammal ståndpunkt som vi har haft ett brett stöd för i . Jag vet inte om tycker att det är en dålig idé. Eftersom vi har respekt för olika demokratiska processer, inte minst i , har vi sagt att vi har möjlighet att inte gå vidare om vi skulle få ett nej från . Det innebär dock inte att det inte kan finnas en annan partner och andra lösningar, men jag vill inte spekulera i det. Vår utgångspunkt är att vi gör det tillsammans med . har gjort en grej av att säga att bygger sin säkerhetspolitik på , och det tycker jag är att dra väldigt långtgående slutsatser. Det skulle vara intressant att veta hur ser på behovet. Finns det ens något behov av att ha C/om det inte finns något hot mot alls? Det kan man fråga sig. 123 (M): Herr talman och kära åhörare! anlände en ny omgång svenska soldater till Camp Northern Lights i Mazar-e i norra . Soldaterna har flera saker gemensamt med varandra. En är att de alla har lämnat den relativa tryggheten hemma i och i stället åkt till osäkerheten långt borta. Många andra har gjort denna resa tidigare och inte bara till , även om det har gått vi inledde vår närvaro där. deltog svenska officerare som FN-observatörer i . som gått har bemannat närmare 100 000 befattningar i vår utlandsstyrka. Det innebär att väldigt många människor i vårt land har varit på fredsfrämjande insatser eller har en förälder, ett syskon eller nära vän som har varit det. Det rör sig inte om en särskild grupp människor i samhället. Tvärtom ser vi hur dessa erfarenheter finns spridda över hela vårt land, i olika generationer, i olika landsändar och i många olika yrken. Det handlar om brevbärare, ingenjörer, sjuksköterskor, studenter, direktörer, författare, advokater, tekniker, läkare och så klart också riksdagsledamöter. Detta har vi all anledning att vara stolta över, liksom att det har funnits en vilja hos så många att vara med och bidra. Så hoppas jag, herr talman, att det också ska förbli. Men ibland blir jag osäker inte på soldaterna utan på hur vårt samhälle bemöter dem. Jag har talat med många soldater som har varit på väg till eller som har kommit därifrån. Allt fler vittnar om känslan av att tvingas klä skott för att har militär närvaro i landet. Det kan vara syrliga kommentarer i skolan, gliringar på arbetet och till och med förolämpningar på internet. träffade jag ett antal soldater som inte ens ville berätta för sin omgivning vart de var på väg någonstans. De teg hellre än att behöva utstå spydigheter. Naturligtvis finns det många exempel på raka motsatsen, och de ska vi ta med oss. Men varje sådan här historia är en för mycket. Det finns många olika uppfattningar om det kloka i att skickar soldater utomlands. Många tycker det kan vara rätt. Andra menar att vi borde jobba annorlunda. Vissa säger att varenda soldat borde tas hem på en gång. Jag har full respekt för varje uppfattning. Men beslutet att skicka soldater utomlands har vi i den här salen fattat, inte soldaterna. Det är naturligtvis inget lätt beslut att fatta. Jag tror att varenda riksdagsledamot oavsett politisk uppfattning nog tänker till en extra gång innan han eller hon trycker på ja- eller nejknappen i den frågan. Till alla er därute med en klar uppfattning: Ring gärna mig eller någon annan här i salen. Berätta vad ni tycker. Säg vad som är bra, vad som är dåligt och vad som kan göras annorlunda. Då kan vi fortsätta diskutera, granska och utvärdera om det är rätt eller fel att vi skickar soldater utomlands. Men vi ska aldrig någonsin lägga över ansvaret på våra soldater och officerare för att deltar i fredsfrämjande insatser utomlands, oavsett om det gäller eller någon annan del av världen. Inte heller ska vi låta påskina att de inte försöker leva upp till de mycket höga krav som vi ställer på dem. För det stämmer inte. Vad som däremot är sant är följande: När fattar beslut om att skicka tjejer och killar utomlands borde det vara självklart att de känner hela samhällets stöd i ryggen när de åker. Och när de kommer hem igen ska de tas om hand på bästa möjliga sätt. Det är inte fråga om bara politik. Det handlar om principer, om sammanhållning, ja, till och med om anständighet för ett land som . Mycket av debatten har handlat om Gripen. Flera talare har varit inne på att det är ett viktigt beslut som spänner över långa tidsperioder. Jag skulle dock säga att skiftet från plikt till frivillighet är den största förändringen av försvar . Det är också en förändring som vi ännu bara är i inledningen av. Vi ska i det här sammanhanget inte glömma bort en annan sak. Hur moderna flygplan, stridsvagnar eller datorer vi än har ska någon på ett eller annat sätt styra dem. Det är en människa, kanske bakom styrspak, en ratt eller en datorskärm. Oavsett vilket finns där en människa. Tekniken i all ära, men den är underordnad om vi inte har rätt människor i försvaret, med rätt kompetenser och rätt utbildning. Man ska inte underskatta konsekvenserna av försvarsreformen för Försvarsmakten men också för andra delar av samhället. Jag är glad över att kunna stå i talarstolen och luta mig mot det faktum att det finns ett stort intresse därute för att bli en del av det nya försvarets framtid. låter det ju inte så i debatten eller för den delen när man öppnar tidningen. noterade jag hur budskapet basunerades ut om att det åter var kris i försvaret. av rekryterna på en ort hade slutat den grundläggande militära utbildningen. kan såklart låta mycket. För en personalchef i ett företag med många unga anställda kanske det i stället låter lite. Oavsett vad man tycker noterade jag att Försvarsmakten kommenterade siffrorna med att lämnade av soldaterna . Det handlar alltså om en enda ynka procentenhets skillnad. Det är lätt att ifrågasätta det nya men ibland undrar jag om vi inte glömmer bort det gamla lite för lätt, eller i alla fall det som inte fungerade tillräckligt bra. Men det ligger kanske i det militäras natur. Ingen som gjort värnplikten minns väl något annat än trevlig kamratskap och det glada livet på luckan. Jag vet att det finns många som har en annan syn på att använda frivilligheten som grund för rekrytering och som gärna tar varje möjlighet att understryka vartenda problem. En förklaring är såklart att det finns de som på förhand har bestämt sig för att detta inte är den väg vi ska vandra och att reformen är misslyckad. Jag tror att man ska ha lite is i magen innan man tvärsäkert redan nu försöker skriva facit på hur denna reform kommer att utvecklas. Oavsett inställning kan vi nog vara överens om att det finns många viktiga utmaningar som vi måste möta. Vi måste fortsätta följa reformen, och vi försvarspolitiker och Försvarsmakten måste ha beredskap att fatta nödvändiga beslut för att reformen ska bli långsiktigt framgångsrik. I grund och botten handlar förändringen av försvaret, liksom propositionen, om försvarsförmåga. ska ha en försvarsmakt med kapacitet att möta såväl nya hot som mer traditionella. Till skillnad från tidigare kommer hela insatsorganisationen att kunna användas såväl i som i vårt närområde och långt borta. Det innebär att för de soldater som utbildas blir nationsgränserna mer utsuddade än för dåtidens värnpliktssoldater. Det kommer att bli mer naturligt framöver för våra soldater och sjömän att, om det är påkallat, tjänstgöra utomlands. Det gör det naturligtvis ännu viktigare att stärka banden mellan det civila och det militära. Betänkandet vi har framför oss handlar ju om vad vi brukar kalla en försvarsreform. Som flera har varit inne på är det nog mer korrekt att säga att det är en samhällsreform. Den är viktig för hela samhället. Trots allt handlar den om någonting så grundläggande som att värna vårt lands oberoende och frihet. behövs hela samhället för att kunna förverkliga reformen. Det går inte att med ett pennstreck i den här salen eller i Försvarsmaktens högkvarter lösa varje utmaning. Däremot kan vi skapa rätt förutsättningar för att pusselbitarna ska falla på plats. En sådan pusselbit är den stora betydelse som frivilligorganisationerna har för både Försvarsmakten och samhällsförankringen. I finns 18 frivilliga försvarsorganisationer som bidrar till landets civila och militära uppgifter. Organisationerna rekryterar och utbildar frivilliga för uppgifter inom försvaret. Jag tycker att den majoritet som finns i just denna fråga har agerat en smula märkligt, inte bara för att MSB ska göra en utvärdering av fördelningsmodellen och för att frivilligorganisationernas roll behöver belysas i Försvarsberedningens arbete. Vi vet också sedan diskussioner här i kammaren att den förändring som oppositionen vill se inte är något som är efterfrågat av frivilligorganisationerna. Tvärtom finns det där en tydlig önskan att behålla nuvarande system. Avslutningsvis vill jag återkomma till den omgång soldater som just har anlänt till . Det är tänkt att de ska återvända till . Alla ville kanske inte före avfärd berätta vart de skulle eller vad de skulle göra. När de kommer hem igen hoppas jag att ingen vänder bort blicken. Ett viktigt steg på vägen är att Försvarsmakten har stärkt sitt stöd till veteraner som har tjänstgjort utomlands. Det är mycket välkommet. Vi bör ta ett steg till och stärka samhällets syn på gruppbefäl, soldater och sjömän, inte bara när de lämnar för att finnas på plats vid kriser och oroshärdar utan i vardagen här hemma före den grundläggande militära utbildningen, under anställningen och efter att de har fullgjort sina kontrakt och gått vidare till andra utmaningar. Det ska vara en merit att ha varit soldat, både vad man har gjort och vad man har lärt sig. Politiska beslut kan underlätta utvecklingen, men i grund och botten är det en förändring som jag tror måste ske hemma vid köksbordet, i styrelserummen på företag och i skolornas klassrum. Våra soldater och sjömän behöver ha hela samhällets stöd i ryggen. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationerna. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla M) samt (FP) och (C). 124 (S): Jag instämmer i yrkande, det vill säga bifall till reservationerna 1 och 5. Jag kommer att prata om de frivilliga försvarsorganisationerna. Vi har majoritet för ett ytterligare tillkännagivande här i . Det handlar om det grundläggande organisationsstödet. Vi tycker att det är viktigt med en egen budgetpost för dem. Frivilligorganisationerna är, som vi hörde tidigare, 18 stycken. De verkar både i kris och i krig. Vi vill på det här viset säkerställa deras viktighet. Anslaget togs bort 2010. Redan då sade vi ifrån. Så här vill vi inte ha det. Vi fick till ett tillkännagivande 2011. är vi på väg igen. Det måste bli en ändring. De borgerliga säger att frivilliganslaget ska få anstå. Vi tycker att det är viktigt att de får ett eget anslag som är så tydligt att de vet vad som gäller. Vi vill förmodligen ha samma system det får gärna utredas men ett eget anslag är viktigt. Jag har fått frågan om vem som utreder. Jag har ställt frågan vidare. hörde vi att det är MSB som ska utreda. De svar som jag har läst mig till är att Försvarsberedningen skulle få detta på sitt bord. I den sitter jag. Jag har googlat på Försvarsberedningen och direktiven, och jag har googlat på Försvarsberedningen och frivilliga försvarsorganisationer. Det enda jag har kommit fram till är att Försvarsberedningen hade detta som uppgift 2008. Det ligger inte som uppgift . Antingen är det fel svar, eller också ska vi få ett ytterligare uppdrag. Det är i så fall helt okej. Någon utredning i Försvarsberedningen om frivilligheten kan jag inte se just . Att engagera sig ideellt är bra. Det kan man göra , och man kan fortsätta längre än ett helt yrkesliv. Man kan börja som mycket ung och fortsätta mycket längre än man har ett arbete. säger att vi är på väg mot en ökad professionalisering. Det betyder att kunskapen tyvärr försvinner för det ideella engagemanget. Frivilligorganisationerna måste ha ett tydligt stöd. Vi måste kunna spåra vad de gör, och vi måste kunna ställa hårda krav så att det går att se vad vi får ut av detta. De har oerhört stor betydelse. De är helt övertygade om att de gör nytta, så vi måste ge dem förutsättningarna. Jag ska nämna ett par organisationer. Den första är Blå Stjärnan som levererar till oss, till MSB. De har, enligt hemsidan, just nu 2 300 utbildade som kan vaccinera djur, ta hand om oljeskadade djur och smittspåra. De bilder vi oftast ser i medierna är fåglar som har dränkts i olja. Blå Stjärnan gör ett oerhört gott jobb där de är professionaliserade, även om de jobbar ideellt. Den andra organisationen som jag vill nämna är Sjövärnskåren. De utbildar i frågor. Man kan gå in som mycket ung och få en gedigen och underbar utbildning till sjöss. Hade jag haft vetskapen om detta som 1214-åring hade jag säkert befunnit mig där. Jag visste inte om det. kan man också få internationell utbildning genom Sjövärnskåren. Den har 3 600 medlemmar. Dessa organisationer står för en folklig förankring som vi efterlyser i alla led. Vem skulle stå för den folkliga förankringen om inte de frivilliga försvarsorganisationerna gjorde det? De jobbar väldigt kostnadseffektivt både när det gäller att utföra sina uppdrag och att vara del av den folkliga förankringen. De kan nå helt andra grupper än vad Försvarsmakten och hemvärnet kan. De kan vända sig till ungdomsgrupper som vi aldrig skulle kunna nå. De kan få komma in i värmen. Det ser vi resultaten av. Man kan närma sig ungdomar på ett helt annat sätt än vad vi kan. kan man öppna upp mot MSB och hemvärnet, vilket vi vill när det gäller personalförsörjningen. Därför är det så viktigt med en egen budgetpost. Därför är det så viktigt att frivilligorganisationerna tas på allvar, och därför är det så viktigt att de får jobba på sina egna villkor. 125 (FP) replik: Jag instämmer till fullo när det gäller frivilliga försvarsorganisationers betydelse, som har berättat för kammaren om. I , den har pågått ganska länge, då allt färre människor möter Försvarsmakten och deltar aktivt i vårt försvar får organisationer som de frivilliga försvarsorganisationerna oerhörd betydelse för folkförankringen, för försvarsupplysningen och för att bistå Försvarsmakten med rekrytering och utbildning. tror jag att frivilligorganisationerna uppbär såväl organisationsbidrag som verksamhetsbidrag och uppdragsersättningar för det arbete som de utför. Organisationsbidragen är inte så krävande. Det är mer ett sätt att se till att organisationernas existens kan säkras . Jag har just nu regeringens uppdrag att titta på om de frivilliga försvarsorganisationerna skulle kunna bli en del av omhändertagandet av våra veteransoldater och deras anhöriga, som tidigare talade så varmt om. Det innebär att den här regeringen, för att tala klartext, har insett värdet av de frivilliga försvarsorganisationerna och bjuder in dem att delta i andra viktiga uppgifter som gäller vårt totalförsvar. 126 (S) replik: Jag tycker att det är bra att det är så. Men jag tycker ändå att de ska ha en egen budgetpost så att de ser sitt eget värde. Så har det varit tidigare. Det är bara som de inte har haft det. Vi har tidigare här fått en majoritet för ett tillkännagivande om att detta är viktigt. Dessutom tror jag att vi kommer att få en majoritet för detta när vi ska votera om det. Detta måste kunna ske mycket snabbare än att vi ska vänta på en utredning. Jag tror inte att det i utredningen kommer att framgå under vilken budgetpost som detta ska ligga. Det är säkert helt andra saker som jag verkligen ser fram emot att ska se över. Det finns nämligen oerhört mycket som dessa personer kan göra. När det gäller soldater som är utomlands eller som kommer hem finns det mycket som dessa organisationer kan göra. Jag har träffat några av dem och frågat vad de tycker om detta. De tycker att det skulle vara roligt att få en tydligare roll och ett tydligare uppdrag. Men de vill också att det ska finnas en budgetpost för detta så att de kan se att detta är viktigt och att det inte blandas ihop med allt annat. 127 (FP) replik: Jag kan bara fortsätta att understryka det som säger, nämligen att det i de frivilliga försvarsorganisationerna finns många människor som har deltagit i internationella insatser och att dessa organisationer därför utgör en stor trygghet och en möjlighet att stödja personer som har deltagit i skarpa insatser. När det gäller ekonomin är det alldeles korrekt att min utredning inte ska bestämma var någonstans bidraget till frivilliga försvarsorganisationer ska beslutas, alltså om det ska göras av Försvarsmakten, om det ska ske här i eller om det ska göras av regeringen. Jag tror ändå att frågan om var besluten fattas inte nödvändigtvis är den allra viktigaste i sammanhanget. Det som är viktigt är att det finns en samsyn mellan frivilliga försvarsorganisationer å ena sidan och svenska staten å andra sidan om de ekonomiska ersättningar som ska utgå. Jag vet att det finns en överenskommelse och en samsyn som har blivit nedtecknad och som alla berörda parter nu vill ska utvärderas , tror jag. Det vore i och för sig bra att kunna avvakta en sådan utvärdering från de berörda organisationerna själva. Annars är den konstitutionella utgångspunkten givetvis självklar, nämligen att det som har bestämt kommer regeringen naturligtvis förr eller senare att tvingas genomföra. 128 (S) replik: Jag tror också att det är bra att det finns en samsyn när det gäller detta. Jag vet också att man jobbar oerhört bra just nu med den paraplyorganisation som finns, där man tar upp de svåra besluten och tillsammans resonerar sig fram till någonting bra. Man jobbar också tillsammans för att få ungdomarna att bli engagerade någonstans i organisationen. Även om någon kommer in i en organisation och inte trivs är det möjligt att gå vidare till någonting annat. Jag tror att det är nödvändigt att man hjälps åt med dessa delar. Man kan också slussa personer mellan olika grupper inom den utbildning som man har, så att människor hamnar i rätt grupp och i rätt organisation. Dessa delar tror jag är mycket bra. Att regeringen nu har gett dig, , i uppdrag att utvärdera och titta på hur detta ska utföras tror jag blir bra. Men trots det anser jag att det är nödvändigt med en egen budgetpost för dessa organisationer just för att markera att de är så viktiga. De är nämligen viktiga i så många avseenden. Det är så många som strax under 500 000 medlemmar som gör en ideell insats. Därför ska vi vara rädda om dem och lyfta fram dem ordentligt. 129 (S): Försvarsfrågor är till sin natur och karaktär sådana att vi gärna vill se breda överenskommelser. Vi brukar tycka att det är bra när det gäller beslut här i kammaren. Därför är det anmärkningsvärt att regeringen har valt att inte ens förhandla med Socialdemokraterna om en mer robust finansiering av uppgraderingen av JAS Gripen. I stället gör man upp med . Detta har fått till resultat att Försvarsmakten riskerar att ställas inför svåra prioriteringar inom framför allt materielförsörjningen, vilket ytterst äventyrar den operativa förmågan i insatsförsvaret. Som befolkningens företrädare här skulle man kunna hoppas på mer av samförståndsanda och vilja till samarbete från regeringens sida. Det gäller även andra betydelsefulla frågor som tas upp i detta betänkande. Vid utskottets utfrågning om uppgraderingen av JAS Gripen framkom det från Försvarsmaktens sida att om beställningen av JAS-plan stannar vid 60 stridsflygplan är det nödvändigt att utveckla luftvärnet i motsvarande grad. Överbefälhavaren framhöll också på flera sätt att det är viktigt med balans mellan de olika komponenterna i luftförsvarssystemet. Därför hade det varit rimligt att regeringen gått Socialdemokraterna till mötes när vi har krävt ett bättre underlag och en samlad analys av hur luftvärnet ska utvecklas. Har regeringen och Alliansens företrädare i utskottet inte lyssnat till Försvarsmaktens bedömningar, och har man inte dragit lärdom av återkommande kritik av hur får underlag och information? Detsamma gäller ärendet om nedläggning av Swedec. Man kan undra om detta är ett mönster eller tillfälligheter. Inför beslutet om förändringarna av Swedec har det ställts frågor, både i interpellationsdebatter och i utskottet, om konsekvenserna av förändringarna av denna verksamhet. Svaren har varit minst sagt otydliga, inte minst när det gäller hur mycket pengar det skulle handla om. Det har handlat om allt från . Det har också varit ytterst oklart huruvida dessa besparingar skulle ge resultat , 2014 eller kanske inte ens . Borgarna valde att skicka ärendet till finansutskottet för yttrande. I svaret från finansutskottet stod det att budgetramen måste respekteras. Självklart ställer vi upp på det till . Det är oerhört viktigt för oss också. Men frågan är vilket underlag som finansutskottet hade att ta ställning till. skriver i sitt yttrande: De statsfinansiella konsekvenserna av regeringens förslag uppskattas till ca i lägre utgifter. Detta var enligt Försvarsdepartementet. Problemet var att denna besparing inte finns . I en skrivelse från Försvarsmakten daterad , alltså dagen före finansutskottets yttrande, framgår att en integrering av Swedec i 2 inte bedöms ge någon besparing alls .