prot · GZ09120 · 2012-05-30 00:00:00 — I en rankning gjord av var det tionde mest liberala landet av 30 jämförbara länder när det gäller lagen om anställningsskydd. vet jag inte exakt hur Alliansens företrädare står i frågan om LAS och ungdomar. Det har varit splittrat. har varit tydligt med att försämra LAS för unga. har hängt på i vissa delar. Jag ser fram emot att få höra vad våra allianskamrater i denna församling har för åsikter om lagen om anställningsskydd. Ungdomsarbetslösheten är vår tids största gissel. finns en artikel i , som säkert flera av er har läst, om beräkningssättet för ungdomsarbetslöshet. Det kan man alltid diskutera. Vi kan fastna i sifferexercis hit och dit. Det som är viktigt är att vi har en väldigt hög ungdomsarbetslöshet som vi också måste ta ansvar för som politiker i den här församlingen. Från Socialdemokraternas håll har vi flera tydliga förslag som vi har lagt fram för att underlätta för ungdomar att komma in på arbetsmarknaden. Det stora förslaget vi har lagt fram och den stora linjen som är genomgående i vår arbetsmarknadspolitik när det gäller ungdomar är att passa på nu när många ungdomar är arbetslösa att satsa på utbildning och åter utbildning. Där har vi pekat på allt från traineeanställningar, det vill säga att man kombinerar jobb med utbildning, till utbildningskontrakt där man till en del går i skola och till en del har arbete ute på en arbetsplats. Vi vill också satsa på fler sommarjobb för skolungdomar. Att få ett sommarjobb tror vi är den viktiga delen för att komma in på arbetsmarknaden. Det kan förhoppningsvis leda till ett arbete. Det är många av oss här och framför allt i landet som har kommit in i arbetsmarkanden genom ett sommarjobb. Man har blivit kvar och har kanske vidareutbildat sig inom området för att sedan få en anställning inom den delen. 45 (MP): Jag ska tala om en av våra motioner som behandlas i betänkandet Frågor om ledighet och anställningsformer. Det handlar om förbättringar inom familjepolitiken. Om vi tittar på samhället ser vi att det finns en tudelning när det gäller social uppväxtmiljö. Det påverkar väldigt mycket hur unga senare i livet får möjlighet att interagera med vuxenlivet på ett sådant sätt att de känner att det finns en trygghet men också en tillit. Denna tillit och trygghet har oftast möjlighet att byggas . Oavsett konstellationen av de vuxna kring ett barn är det där barnet präglas, och det är de värderingarna det oftast har med sig i vuxenlivet. När det gäller idén om att vuxna kring ett barn ska ha möjlighet att spendera tid tillsammans med barnet har vi i en väldigt god tradition. Det gäller bland annat att man har rätt att vara hemma med sina barn. När man tar ut föräldrapenning har man rätt att ta ut ledigheten från jobbet på heltid eller deltid. Det många inte vet, om de själva inte haft möjligheten att vara kring ett barn, är att man även efter föräldraledigheten har rätt att jobba deltid. Det är förvisso utan ersättning från , men det är ändå möjligt. Denna rättighet att kunna gå ned i arbetstid till maximalt har vuxna med barn enligt lag. Det är denna lag som vi från vill belysa. Vi menar att möjligheten att gå ned i arbetstid av den normala arbetstiden till dess att barnet fyller ska utsträckas till dess att barnet fyllt . Det kan verka radikalt med en ökning och kännas som en problematisk och kanske svårgenomförbar förändring. Det är där många föräldrar och vuxna kring barn har möjlighet att ta ut detta. Då ska nämnas att driver frågan att kretsen kring ett barn ska vidgas. Det vill jag understryka. är en mycket viktig del av den unga människans möjlighet att känna tillit och ha ett förtroende för vuxenlivet. Varför vill vi då utöka till ? Det gäller idén om trygga unga människor. Det tas då och då i debatten upp att de skulle vara särskilt problematiska när de i olika bostadsområden är del av det problem vi kallar för otrygghet. Man skyller detta på ungdomen. Vi menar att det finns olika sätt att komma runt denna problematik. Ett av sätten som vi då och då hör från en del andra partier är att utbilda och anställa fler poliser ute i samhället. Ett annat sätt som vi själva ofta brukar ta upp är idén om att se till att det finns meningsfulla aktiviteter för unga människor. Allt detta utgår ifrån att den unga människan har haft möjlighet till närhet under sina första år. Om vi tittar på forskning inom området visar det sig att unga människor förblir unga i betydelsen att de är beroende av vuxna betydligt längre än vad fallet var för bara . Ungdomstiden har förlängts med , upp till ett årtionde. Vi har en situation som delvis beror på externa faktorer, till exempel bostadsbrist i framför allt storstadsområdena. Det gör att unga vuxna bor hemma betydligt längre än vad de gjorde tidigare. Vi har en problematik med ungdomsarbetslöshet som gör att unga vuxna inte har möjlighet eller råd att flytta hemifrån. Det bidrar naturligtvis till en generell trend som gör att unga människor har fram till dess att de själva upplever att de har möjlighet att komma vidare i sina liv. I detta menar vi att det är dags för en justering av den tid som man har tyckt vara den bästa, nämligen åttaårsgränsen. Vi vill flytta upp den till . Om vi tittar på vad utskottsmajoriteten tycker i frågan ser vi att den pekar på, vilket är väldigt vanligt förekommande när det gäller utskottsmajoriteter, att det finns en utredning om att förenkla lagstiftningen om bland annat ledigheter och att den kommer att svara upp mot en del av de motioner som har lagts fram i frågan. Jag vill betona att den motion som vi har lagt fram och som behandlas i betänkandet inte alls ser ut att kunna omfattas av det utredningsarbete som regeringen håller på med utan faller utanför. Det regeringen har aviserat är att man ska förenkla lagstiftningen och därmed minska företagens administrativa kostnader. I det här fallet är åttaårsgränsen någonting som till sin natur gör att den står lite utanför de andra bitarna. Det handlar om att justera en ålderssiffra uppåt för att se till att vuxna människor har möjlighet att vara lediga för att vara med det uppväxande släktet på ett mer omfattande sätt. Detta kommer inte att leda till att det blir stora omkastningar. Vi ser i den statistik som finns att detta används relativt begränsat. Men i de fall och vi träffar dessa föräldrar men också andra vuxna kring unga vuxna där det finns ett behov och där den vuxne känner att den unga människan behöver honom eller henne är det oerhört viktigt att det finns lagstiftning som stöd för att man ska kunna vara hemma. Jag tackar för de svar vi har fått i betänkandet i övrigt. Men när det gäller just den här biten upplever inte jag att betänkandet svarar upp mot de krav som motionen bygger på. 46 (V): debatterar vi anställningstrygghet och arbetstider. Det är frågor som på många sätt är avgörande för människors livsvillkor, hälsa och välbefinnande. Medan de allra flesta människor verkligen vill arbeta är det få som drömmer om att slita ut sig som timvikarie eller ägna sina kvällar åt oavlönat övertidsarbete. Ändå är det precis så arbetslivet ser ut för alltför många . Otrygga anställningar, deltider och övertidsarbete har blivit vanligare. Oavsett om man jobbar mer eller mindre än man egentligen vill och orkar far man illa av det på olika sätt. tycker att det är en rimlig målsättning att alla människor ska kunna försörja sig på sitt arbete utan att slitas ut eller nötas ned. Vi tycker inte att det är för mycket begärt att man ska kunna komma hem från jobbet och ha ork kvar att umgås med sin familj och sina vänner. Man ska ha ett schema som gör det möjligt att planera sin vecka. Man ska kunna veta hur mycket man kommer att få i lönekuvertet den 25. Allt det här har blivit svårare för allt fler på den svenska arbetsmarknaden. Nästan oavsett vem jag pratar med och oavsett vad de jobbar med återkommer samma bild: Arbetsgivarna ställer allt högre krav på flexibilitet och anpassning. Det är de anställda som betalar priset för det genom ökad otrygghet, sämre arbetstider och mindre inflytande. Vi i tycker att det är dags att ta situationen på största allvar. Vi tycker att de unga som utbildar sig för att jobba i vården, i äldreomsorgen eller på restauranger och hotell ska kunna räkna med att få ett fast heltidsjobb. Det är inte rimligt att viktig samhällsservice organiseras på ett sådant sätt att ingen människa i längden orkar eller har råd att jobba där. Att inte ha ett schema med fasta arbetstider utan ständigt tvingas vara standby med mobilen inom räckhåll är inte ett bra sätt att leva. Det handlar om den ständiga osäkerheten om ifall man kan planera något med sina vänner eller sin familj eftersom det kan dyka upp ett arbetspass och det nästan omöjliga i att tacka nej eftersom man inte vet om de kommer att ringa igen i så fall. Så här jobbar drygt en kvarts miljon människor på den svenska arbetsmarknaden . De jobbar som timmisar, extrapersonal och springvikarier. Ytterligare en kvarts miljon är långtidsvikarier, säsongsanställda, provanställda eller projektanställda. Drygt en miljon människor jobbar deltid. Bakom alla dessa siffror döljer sig en ojämställd och segregerad arbetsmarknad. Det är framför allt kvinnor som jobbar på otrygga villkor, på deltid och på visstid. Bland unga är visstidsanställningar den vanligaste anställningsformen. I kvinnodominerade arbetaryrken är det inte ovanligt att fortsätta vara timmis, behovsanställd eller springvikarie till långt över 30-strecket. Därför menar vi att det är tydligt att de fasta anställningarna måste bli fler om vi ska lyckas nå målet om en jämställd arbetsmarknad. Alla som vill och kan måste också få rätt till ett heltidsjobb med en lön som går att leva på. Det är därför vi tycker att det är dags att stärka rätten till fast anställning på heltid. Naturligtvis kommer det även att behövas vikarier och tidsbegränsade anställningar. Och det finns människor som även om de skulle ha haft ett reellt val skulle välja att arbeta deltid. Dessa möjligheter ska finnas kvar. Problemet är att vi ser att det är så tydligt att otrygga anställningar och deltider har satts i system i vissa branscher och för vissa grupper på arbetsmarknaden. Då måste någonting göras. Det är betecknande, precis som sade tidigare här, att regeringen trots att man har fått kritik från därför att vårt regelverk för visstidsanställningar är alldeles för generöst gentemot arbetsgivarna har valt att ligga otroligt lågt i frågan och att inte göra någonting. Det finns också de på den svenska arbetsmarknaden som jobbar för mycket. Allt fler arbetsgivare sätter i system att kräva övertidsarbete av sina anställda. Många tjänstemän med oreglerad arbetstid jobbar dessutom regelmässigt övertid utan betalning för att hinna med en alltför tung arbetsbörda. En rapport från TCO visar att förra årets övertidsarbete motsvarar totalt 140 000 heltidsjobb. Bara det obetalda övertidsarbetet motsvarade 25 000 heltidsjobb. Det är någonting som är väldigt snett när en halv miljon människor går arbetslösa i och det jobbas övertid motsvarande 140 000 heltidsjobb. Det går självfallet inte att översätta eller ersätta allt detta övertidsarbete med nya tjänster. Det är också självklart att det måste finnas utrymme för övertid vid tillfälliga arbetstoppar. Men också här handlar det om en systematik. Övertidsarbete har i praktiken blivit norm för vissa yrkesgrupper. Så tycker inte vi att det kan få fortsätta. Pressen att prestera mer och bättre, ofta trots att man har blivit färre, är skadlig både för människors hälsa och för samhällsekonomin. Därför föreslår vi att övertidstaket sänks och att kravet på dispens för extra övertid skärps. Slutligen, fru talman: kan utan tvekan kallas den moderna tidens värsta farsot. Allt fler människor upplever att tiden inte räcker till vare sig för jobb eller för alla de sysslor som man måste klara av när jobbet är slut. Det handlar om att hämta och lämna barn, läsa läxor, handla, laga mat, städa, tvätta, hjälpa gamla föräldrar och fixa med bilen. Vi vet att ekvationen ofta går ihop av en enda anledning, nämligen att kvinnor jobbar deltid. För detta betalar vi kvinnor ett högt pris med lägre löner och inkomster, mindre inflytande på jobbet och till slut en sämre pension. När deltidsarbetande kvinnor får frågan varför de jobbar deltid svarar ungefär hälften att det beror på arbetsgivaren. Det erbjuds inget annat än deltidsjobb. Det är det problemet vi kan komma åt genom att stärka rätten till heltid. Men det skulle inte lösa problemet för alla dem som svarar att de jobbar deltid därför att de tror att de skulle bli sjuka annars. De skulle inte orka med ett heltidsjobb. Också detta är ett problem som måste tas på största allvar. Arbetsbördan, framför allt på kvinnor, är så stor att hundratusentals känner sig tvungna att avstå från en heltidslön för att orka med. Bara det är ett gott skäl att åter lyfta frågan om en förkortning av normalarbetstiden. Det finns ingen naturlag som säger att just 40 timmars arbetsvecka är den optimala arbetstiden. Det visar sig också genom att de yrkesgrupper som står tillräckligt starka gentemot sina arbetsgivare gradvis har förkortat sin arbetstid i kollektivavtal. Men för andra är kampen för varje krona i löneförhöjning, kampen för fasta jobb och kampen för rimliga scheman, heltider och ob-ersättning så tuff att det aldrig finns kraft att också ta kampen för kortare arbetstid. Händelsevis gäller oftast detta de kvinnodominerade förbunden. Vi tycker att det är dags att jämna ut fördelningen av den arbetade tiden genom en arbetstidsreform. En kortare normalarbetstid skulle göra det möjligt för fler kvinnor att jobba heltid och för fler män att ta en större del av hushållsarbetet. över ett helt arbetsliv är det inte alls osannolikt att en kortare arbetsvecka och fler som har en heltidslön skulle leda till att fler orkar jobba längre utan att slitas ut och stressas sönder. En förutsättning för att en arbetstidsförkortning ska leda till positiva effekter för både enskilda och samhällsekonomin är naturligtvis att den inte sker till priset av ökad arbetsbelastning och att inte hela löneutrymmet äts upp. Därför måste en arbetstidsförkortning genomföras i dialog med parterna på arbetsmarknaden och med en målmedveten strategi som säkerställer att effekterna blir de som man har önskat. Vi anser att det är dags att ta initiativ till att starta den processen. Det är dags att vi börjar fundera över hur vi kan utforma arbetslivet efter människors behov så att vi kan klara av att både arbeta och leva våra liv på ett bättre sätt än . har en lång rad förslag i det här betänkandet som syftar till just detta, till ökad trygghet, förbättrad hälsa, jämställdhet och ökat inflytande för löntagarna. Jag står självfallet bakom dem allihop, men för att vinna tid nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation nr 1. 47 (M): Vi debatterar arbetsmarknadsutskottets betänkande AU13, Frågor om ledighet och anställningsformer. I betänkandet behandlas 42 motionsyrkanden om ledighets- och arbetstidsfrågor. Det finns motioner som behandlar översyn av semesterlagen, förändringar av de tidsbegränsade anställningsformerna i lagen om anställningsskydd, rätt till heltid, arbetstidsförkortning med mera. För Alliansen gäller arbetslinjen. Det handlar om att se dagens och framtidens utmaningar och skapa förutsättningar för att fler ska få arbeta så länge de vill och efter förmåga. Dagens samhälle ställer höga krav på både stabilitet och flexibilitet. Här vill vi betona vikten av den svenska modellen. Vi värnar modellen som vi vill fortsätta att utveckla och stärka med en anpassning till dagens och framtidens globala samhälle. Regeringens stora utmaning handlar om att fler människor ska komma in på arbetsmarknaden. Alla jobb behövs. Alla människor som kan och vill arbeta ska ges möjlighet att göra det utifrån sina förutsättningar. Vi måste fortsätta att upprätthålla det som i grunden utmärker svensk arbetsmarknad, nämligen att vi kombinerar trygga anställningar med en hög sysselsättningsgrad. Det är viktigt att alla anställningsformer som finns används på ett korrekt och ansvarsfullt sätt. Vad gäller tidsbegränsade anställningar, som har varit uppe i anföranden och som återfinns i motioner, vill vi påminna om att tidigare kunde man stapla visstidsanställningar på varandra. Regeringen rensade upp i den här djungeln, och 2007 fick vi en annan ordning. Då fick vi en gemensam regel som kallas allmän visstidsanställning. Vikariat och allmän visstidsanställning får inte pågå längre än sammanlagt . Anställningen övergår därefter med automatik till en tillsvidareanställning. Det är viktigt att erinra om det. Arbetslinjen gäller, och handlar det om att skapa tid för familjeliv och yrkesliv på lika villkor för både kvinnor och män och att ge familjer förutsättningar för tid tillsammans. Det handlar också om att ge alla barn ekonomisk och social trygghet och en god relation till båda sina föräldrar. Dessutom handlar det om att utforma de offentliga systemen så att de stöttar och hjälper och inte styr och hindrar. Detta vill vi göra genom att bygga vidare på de tydliga värderingar som finns om vikten av långsiktigt ansvar och föräldrarnas centrala betydelse för barnens trygghet. När man diskuterar föräldraledighet är det viktigt att se helheten i familjepolitiken. Man får inte glömma alla delar som alliansregeringen har genomfört för att stärka den helhetsbilden. Det handlar om åtgärder för fler jobb men också om reformer för ökad jämställdhet och en bättre familjepolitik. Jämställdhetsbonus, vårdnadsbidrag, barnomsorgspeng, höjt bostadsbidrag och en förskola med ett ökat pedagogiskt inslag är några exempel på sådant som är viktigt. Reformerna syftar till att ge familjerna valfrihet och skapa goda förutsättningar för att familjen ska få tid tillsammans. Vi har förbättrat jämställdheten, och vi vill ge alla möjligheter till ett aktivt arbetsliv. Det yttersta syftet med familjepolitiken är att ge barnen en trygg uppväxt där föräldraansvar, en bra förskola och en bra skola är bärande inslag. Målet ska vara att ge barnen förutsättningar att utvecklas som människor. Det arbetet vill vi bygga vidare på. Mot alliansregeringens övertygelse om att föräldrarna själva fattar de bästa besluten om föräldraskapet i vardagen står rätt ofta vänsterpartiernas önskan att detaljstyra barnfamiljernas dagliga liv. Flera motioner tar upp frågor om anställningsformer och anställningsskydd. Jag vill betona att den svenska modellen, med svenska kollektivavtal och den lagreglering som finns, i huvudsak fungerar bra. Den är en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Den arbetsrättsliga lagstiftningen ger goda förutsättningar att kombinera trygga förhållanden på arbetsmarknaden med en hög sysselsättningsgrad. Denna lagstiftning är, och ska vara, en stabil grund för förhållandena på arbetsmarknaden. LAS är ett av de centrala regelverken på området. Det är självklart för oss att arbetsrätten ska bestå även framöver. Man kan självfallet behöva se över delar av den arbetsrättsliga lagstiftningen från tid till annan, men då ska det finnas klara motiv för det. Det gavs bättre möjligheter till ledighet från arbetet genom en ny lagstiftning. Syftet var att skapa ökad valfrihet och välfärd för de anställda. I föräldraledighetslagen, som är en del av ledighetslagstiftningen, regleras bland annat ledighet för föräldrar i form av en förkortning av normal arbetstid med upp till en fjärdedel tills barnet fyllt . Det finns även rätt till ledighet för att prova annat arbete på grund av sjukdom. Det var en del i den rehabiliteringskedja med fasta punkter som infördes . Ett syfte med ledighetslagen vad gäller detta är att underlätta för sjukskrivna att prova ett annat arbete för att om möjligt kunna återgå till arbetslivet. Därutöver finns det ledighetsbestämmelser i ett stort antal lagar. Vid sidan av lag- och förordningsregler finns kompletterande ledighetsregler i kollektivavtal. Viss ledighet följer enbart kollektivavtal, till exempel ledighet för vissa familjeangelägenheter som att fira sin egen 50-årsdag eller att delta i en nära anhörigs begravning. Det finns vissa särbestämmelser för statligt anställda. Vi får således inte glömma att dagens system tydligt visar att det finns en rad möjligheter för de anställda att vara lediga från arbetet för olika ändamål och att detta är relativt omfattande. Som nämndes här har regeringen också aviserat att en proposition om en enklare ledighetslagstiftning kommer att överlämnas till . Föräldraledighetslagstiftningen är en av de lagar som omfattas. Vi välkomnar också att vi får förenklingar vad gäller företagens villkor när man gör en översyn av ledighetslagstiftningen. Att minska företagens administrativa kostnader skulle underlätta nyanställningar. Vi får avvakta och se vad den kommande propositionen innehåller. Möjligheten att jobba heltid för den som vill är en viktig fråga. Deltidstjänster finns i alldeles för stor utsträckning i de kvinnodominerade yrkena, inte minst inom välfärdsektorn. Villkoren för dessa arbeten är ofta tuffa, och lönerna är relativt sett låga. Mycket har hänt på det här området, men det finns självfallet mer att göra. Jag vill gärna nämna jobbskatteavdraget. Det bidrar till ökade ekonomiska drivkrafter att gå från deltidsarbete till heltidsarbete. Landets kommuner och landsting måste ta ett mycket större ansvar här och visa vägen genom heltidstjänster i den egna verksamheten. De måste också skapa flexibilitet för sina medarbetare när det gäller arbetstider och bättre arbetstidsmodeller. Här har kommuner och landsting en hel del att göra, och det gäller inte minst de rödgröna landstingen. nämnde att landstingen har mycket att göra och att kommunerna borde ta sitt ansvar. Jag tror att det vore bra om talade med sina kolleger ute i landet. Jag har själv den erfarenheten att det inte har hänt speciellt mycket i de rödgröna landstingen, men här finns självfallet mer att göra för alla. Anställda i kommuner och landsting ska ha goda möjligheter att gå upp i arbetstid eller att arbeta mindre. Jag tror att om landsting och kommuner ser över hur arbetstidsmodellerna fungerar och gör dem bättre kan de också bli mer attraktiva som arbetsgivare. Regeringen tillsatte en delegation för jämställdhet i arbetslivet. Den ska också behandla frågan om deltidsarbete. Vi måste öka möjligheterna för människor att jobba heltid, och där finns naturligtvis mer att göra. Vi vill dock inte gå lagstiftningsvägen, och vi vill heller inte gå lagstiftningsvägen när det gäller arbetstidsförkortning. Att lägga fram förslag som Vänstern gör om en lagstadgad arbetstidsförkortning tycker jag minst sagt är uppseendeväckande när debatten handlar om det rakt motsatta, nämligen hur vi ska få fler arbetade timmar i samhället för att klara framtida välfärd och se till att vi får ökade resurser för en bra skola, bra vård och omsorg, trygghet på äldre dar och en bra löneutveckling. Efter motionshanteringen har vi kunnat konstatera att oppositionens förslag inte gör att vi möter dagens och framtidens utmaningar på ett ansvarsfullt och bra sätt. När oppositionen lägger fram alla sina förslag och alla nya åtaganden som presenteras skriftligen och muntligen tycker jag också att det vore på sin plats om man redovisade något om finansieringen. Vi vet att ni vill öka skattebördan rejält för medborgarna, men det talar ni sällan om, så den debatten kommer fram. Alliansregeringens arbetsmarknadspolitik ger en stabil grund för framtiden, och jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 48 (V) replik: När det gäller otrygga visstidsanställningar tror jag faktiskt att har fått några saker om bakfoten. Han hävdar att regeringen har täppt till möjligheten att stapla olika former av visstidsanställningar på varandra genom att införa allmän visstidsanställning och att det finns en gräns för hur länge man får hålla på med dem, nämligen .