prot · GZ09130 · 2012-06-14 00:00:00 — När KU ställt frågor om den specifika informationen, som jag inte kan nämna närmare eftersom den är sekretessbelagd, har vi fått svaret från både myndigheten och regeringen att myndigheten har gjort en professionell bedömning av vad som ska rapporteras till regeringen utifrån sitt uppdrag. Därmed har man kommit fram till att i det aktuella skedet skulle den informationen inte föras vidare till regeringen. Det fanns inget behov av det. Båda parter, det vill säga både myndigheten i fråga och regeringen, var överens om att den bedömningen var riktig och rimlig. Då går oppositionen in i efterhand och överprövar myndighetens professionella bedömning och påstår att den här informationen visst borde ha förts vidare till regeringen, att det är regeringens fel att det inte skedde och att regeringen måste se över rutinerna. Det är mycket anmärkningsvärt. Vi har en tradition i att vi som politiker inte ska blanda oss i myndigheternas konkreta verksamhet, i synnerhet inte verksamhet av det här slaget och i ett konkret ärende. Sammanfattningsvis är det här ärendet ytterligare ett exempel på hur oppositionen kritiserar regeringen på mycket svaga grunder, uppenbarligen för att ta politiska poäng. Det stärker inte KU:s anseende. 60 SKÅNBERG (KD): Den här granskningen är en av de mer djupgående, särskilt , som har gjort . Vi har granskat detta och vänt på många stenar, alla som vi har kunnat tänka på faktiskt. Under granskningen har ett enigt konstitutionsutskott, som redogjorde för, gjort bedömningen att granskningen visar att den så kallade SDU-verksamheten, det vill säga den amerikanska ambassadens övervakning av sitt närområde, inte har varit känd av regeringen förrän . Vi är också ense om att varken regeringen eller några svenska myndigheter har godkänt eller sanktionerat övervakningen, och så snart regeringen fick reda på övervakningsverksamheten inleddes det en utredning. Den fick dock avbrytas eftersom åklagaren beslutade att inleda en förundersökning, och precis som redogjordes för alldeles visar den svenska rättstraditionen att regeringen inte ska fortsätta att pröva frågan när en juridisk instans behandlar den. Så långt är alltså överens. Men sedan gör oppositionspartierna en politisk bedömning och anser att regeringen har varit för passiv och att regeringen skulle ha följt exempel. Det är oppositionens klassiska bedömning och mönster att säga: För lite och för sent! Det har jag också gjort när jag har varit i opposition, men inte i KU. Man kan inte göra en politisk bedömning och lägga fram den. Det är inte vårt uppdrag. Vårt uppdrag är att se om regeringen har uppfyllt det konstitutionella, inte om den har gjort något mer eller mindre klokt. Det ligger i oppositionens natur att alltid tycka att den skulle ha gjort saker bättre än sittande regering och att den skulle ha regerat bättre. Och så är det kanske. Det ska vi inte utesluta, men det är likväl inte KU:s ansvar att betygsätta om regeringen har varit bättre, lika bra eller sämre än den norska regeringen. Rent praktiskt har sakförhållandena blivit tillfredsställande klarlagda. har fått syn på övervakningen på sedvanligt sätt. Vi har också tagit emot ett beklagande från . Det har inte framkommit några brister i informationsutbytet inom eller med andra myndigheter. Man har samlat in enormt många uppgifter om den ena eller den andra händelsen på stan. De händelser som har registrerats har inte bedömts vara av en sådan karaktär att de skulle föras vidare till . Låt mig göra en randanmärkning. Under vår behandling av det här ärendet kom frågan om att skriva ett brev från konstitutionsutskott till upp. Det var mycket tveksamt. Det var dessutom lönlöst eftersom svaret var intetsägande. Vi kan notera att det enligt grundlagen är roll att ha hand om relationer till andra makter. 61 (MP): Det här har varit ett mycket intressant ärende att följa under i vart fall då vi har arbetat med det i . Det berör på flera sätt ganska viktiga frågor. I grunden handlar det om , alltså hur ett land kan och får agera i ett annat land, vilken verksamhet man får bedriva, vilken diplomatisk status verksamheten har och hur långt detta sträcker sig. Det finns nog rätt många länder i världen som både bedriver och vill bedriva verksamhet som går lite utöver vad , som är den rättsliga överenskommelsen internationellt, ger möjlighet till. Jag kan inte säga att KU har gjort en prövning av i det här sammanhanget, men min bedömning är att detta ligger i utmarkerna för vad ger tillstånd till. Antagligen är det också därför som man, när det gäller den här verksamheten som man har haft i många länder från amerikanskt håll, i det egna regelverket har regeln att det ska finnas tillstånd från de olika länderna när man bedriver sådan övervakningsverksamhet. var det inte så i . Det har bedrivits en övervakningsverksamhet i ganska långt bort från ambassadområdet i ungefär utan att det har uppmärksammats i svenska medier och utan att man har sökt och fått tillstånd från svenska myndigheter. Det är minst sagt uppseendeväckande. Det är inte konstigt att det här blev en fråga som rönte stor uppmärksamhet i medierna när det kom fram i både och att den amerikanska ambassaden bedrev någon form av övervakningsverksamhet. I , vilket var inne på, tog regeringen tag i det genom justitieministern som gjorde en undersökning av vad som egentligen hade hänt. När undersökningen var klar lade man fram ett sjupunktsprogram till det norska där man förklarade vad som måste göras framöver för att minska risken för att den typen av verksamhet ska förekomma igen utan att myndigheterna och regeringen känner till det. I påbörjades ett arbete, men det lades ned när åklagaren tog upp ärendet. Där tycker jag att regeringen gjorde fel. Åklagaren var inte ute efter att undersöka vad hela verksamheten egentligen gick ut på. Man gjorde en förundersökning som riktade sig mot svenska medborgare, alltså inte mot ambassaden som helhet, och man bedömde inte konventionen bakom det här i någon större utsträckning och inte heller alls de politiska och utrikespolitiska aspekterna i det hela. Jag menar att det här är en viktig utrikespolitisk fråga med dimensioner både av hur uppfattas av andra och hur den tar sitt ansvar för att skydda svenska medborgare och upprätthålla svensk lag i . När då den väljer att avsluta och faktiskt inte genomföra undersökningen om vad det egentligen var för verksamhet tar man inte längre sitt ansvar. Vem som helst hade kunnat räkna ut att åklagaren skulle lägga ned undersökningen eftersom man inte hade någon möjlighet att bryta tystnadsplikten som personerna hade och inte heller hade tillgång till arkiven och därför inte kunde ta reda på vad det handlade om. Då kunde regeringen åtminstone ha återupptagit sin verksamhet med att försöka ta reda på vad som hade hänt, men inte heller det gjorde man, utan man lät det vara. Jag tycker inte att det är nöjaktigt. I efterhand vet vi att svenska myndigheter har känt till den här verksamheten och till och med bedrivit spaning mot den. Att det då inte har funnits en bra kommunikation mellan myndigheterna och mellan myndigheterna och regeringen så att sådan här viktig information kommer fram till politiska beslutsfattare är inte heller nöjaktigt. Vi kan inte nöja oss med det och säga att det inte spelar någon roll om regeringen vet att olika länder bedriver övervakning i eller inte och om polisen känner till det eller inte. Jag tycker inte riktigt att det är en okej inställning från . Men det är inte heller vad har sagt, utan vi har från majoriteten i utskottet sagt att här borde regeringen se över policyn och reglerna för informationen mellan myndigheter och mellan myndigheter och regering för att man inte ska riskera att en sådan här sak, att det finns uppgifter inom myndigheter i i en viktig fråga som inte kommer fram till regeringen, händer igen. I vilket annat land som helst skulle det anses som mycket uppseendeväckande om det var så. Det är lite påfrestande att höra, tycker jag, att man från regeringssidan struntar i en sådan viktig fråga. 62 SKÅNBERG (KD) replik: Jag blir lite förvånad när ordförande gör sig till tolk för åsikten att regeringen skulle kunna överpröva vad en åklagare kan komma fram till när han här i talarstol säger att vem som helst kunde räkna ut att åklagaren skulle lägga ned förundersökningen. Det är inte regeringens sak att förutse vad en åklagare kommer fram till. Det är över huvud taget inte den första och den andra statsmaktens sak att lägga sig i vad lagförande myndigheter gör, utan man måste ge utrymme och inte lägga sig i en förundersökning. Man måste hålla fingrarna borta när ett ärende har nått så långt att åklagaren har inlett en förundersökning. När , tillika ordförande i utskottet, säger att man borde ha kunnat räkna ut i förväg vad åklagaren skulle ha kommit fram till, överprövat det och gjort någonting annat undrar jag: Var det en felsägning, eller menar verkligen det? 63 (MP) replik: Jag menar att man borde ha kunnat räkna ut detta ganska enkelt, men det har ingen betydelse i den här saken. Vad regeringen påbörjade var en annan sak än det som åklagaren sysslade med. Det fanns ingen anledning för regeringen att lägga ned sin undersökning för att åklagaren påbörjade en undersökning av något annat. Det är grunden för vad jag säger. Att regeringen avstår från att fortsätta bedriva en politisk verksamhet som tar sin utgångspunkt i hur olika länder bör fungera i det diplomatiska umgänget är en sak. Att sedan en åklagare undersöker om svenska medborgare har gjort sig skyldiga till ett brott är en helt annan sak. Jag tycker att regeringen gömmer sig bakom det här och väljer att smita undan sitt politiska ansvar på ett sätt som inte är särskilt bra. 64 SKÅNBERG (KD) replik: Hade regeringen gett sig in och fortsatt göra samma sak som åklagaren gjorde hade den med rätta varit inför , och vi hade fått granska hur regeringen i förväg kunde överpröva en åklagares ställningstagande om att lägga ned en förundersökning. Det är inte sant att regeringen upphörde med den politiska verksamheten med relationen med främmande makt, utan den delen fortsatte oförhindrat. Men när det gällde vad som hade förevarit låg det inom åklagarens mandat att göra en förundersökning. Han kan lika lite som tvinga fram uppgifter som finns i främmande makts arkiv. kunde ha förutsett det och aldrig ställt de frågorna. 65 (MP) replik: Skånberg fortsätter att driva tesen att jag tycker att regeringen borde ha överprövat åklagarens arbete. Så är det inte. Jag tycker att regeringen borde ha fortsatt kontakterna med den amerikanska ambassaden för att klarlägga vad som hänt och haft en tydligare politisk distinktion kring och de frågorna. Sedan kan överåklagaren hålla på med sin verksamhet. Om man tycker att detta på något sätt överlappar någonstans får man väl acceptera att regeringen gör ett uppehåll och sedan återkommer och gör färdigt sitt arbete när åklagaren är klar. Men det gjorde man inte, utan man lade ned arbetet. Det var vad statsministern uttryckligen sade. Man lade ned arbetet med att ta reda på vad som hade hänt och återupptog inte arbetet senare, vilket jag tycker är mycket märkligt. 66 (M) replik: I morse såg jag på TV4:s , där man diskuterade aktuella filmer. Bland annat presenterades en recension av en ny svensk thriller, som fick ganska ljum kritik. Recensenten tyckte att det var ganska bra hantverk, men att amerikanerna är mycket bättre på att göra thrillrar av det här slaget. Jag kommer osökt att tänka på detta när jag hör anförande och replikskiftet med Skånberg. har under de närmare som vi har arbetat med ärendet på varje sätt försökt öka dramatiken i ärendet och närmast göra det till en stor spionskandal. Men det lyfter inte riktigt. Det blir ingen riktig dramatik. Det kanske trots allt är så att amerikanerna är bättre än vi på att skapa spännande historier. Vad är det då som gör att det inte blir någon stor dramatik och att det inte riktigt lyfter? För det första verkar det inte finnas någon stor dramatik i själva den verksamhet som ambassaden bedrivit. Såvitt jag kan förstå och enligt vad som framgår av chefsåklagarens förundersökning handlar det om att skydda ambassaden på det sätt som amerikanska UD:s hemsida beskriver att man använder i alla länder. Det är inte fråga om spioneri på kallakrigsnivå. För det andra lyfter det inte därför att regeringen har hanterat det här enligt gängse rutiner och på diplomatiskt vis. Frågan kvarstår egentligen vad det är saknar. Det är klart att det spelar roll vad det är som har hänt. Det tycker vi också. Men detta har chefsåklagaren utrett. Det finns i KU:s material en tiosidig rapport från chefsåklagaren där det framgår vad som har hänt och vad verksamheten går ut på. Det är klart att det är viktigt att regeringen agerar utrikespolitiskt gentemot i frågan. Och det har regeringen gjort. Vad konkret är det saknar? 67 (MP) replik: En liten besvärande detalj är möjligen att man ännu inte vet vad det är för verksamhet som har bedrivits. Chefsåklagaren kom inte fram till hur det gått till. Hans slutsats var att han inte kunde komma fram till det. Han hade inte de möjligheterna. Han kunde inte komma åt arkiven eller bryta tystnadsplikten hos de personer som detta berörde. Han kunde inte fråga dem vad det var för något de egentligen hade sysslat med, eller kunde åtminstone inte få svar. Det är kanske en liten pikant detalj att man inte vet vad det var för verksamhet det handlade om. kanske tycker att det är helt oväsentligt i sammanhanget. Jag tycker inte det. Jag tycker att det hade varit intressant att få reda på vad det var för verksamhet. Därför har jag också medverkat till att vi till och med försökt fråga amerikanska ambassaden om den här saken, som en del varit inne på . Jag tycker inte att det är orimligt att man ställer frågor, inte heller att det är UD:s sak att ställa frågorna. Vi vet nu att regeringen valt att inte ta reda på vad som hänt utan lagt ned den verksamheten. För KU:s del hade det varit viktigt i sammanhanget, för att kunna säga om regeringen gjort en rimlig bedömning, om vi hade kunnat komma fram till vad som egentligen förelegat och vilken verksamhet som bedrivits. I medierna var ambassadören villig att berätta en del. Sedan räckte tydligen den informationen, tyckte man. 68 (M) replik: Det är viktigt att konstatera att amerikanska ambassaden i princip inte har skyldighet att berätta något om sin verksamhet för det land som ambassaden finns i, i detta sammanhang. Vi har regler i om diplomatisk immunitet för beskickningslokaler och beskickningspersonal. Det innebär att svenska myndigheter inte har tillträde till ambassadområdet eller ambassadens arkiv och inte kan utreda denna eller någon annan fråga på det sätt som man hade kunnat göra om det varit en svensk verksamhet. På motsvarande sätt kan inte utländska värdländer ge sig in på svenska ambassadområden och utreda olika saker som de skulle vilja veta om vad vi gör i främmande länder. Utgångspunkten enligt är att varje land som har en ambassad är skyldig att följa värdlandets lagar. Detta har amerikanska ambassaden förklarat att man gör. Det är tvärtom så att är det någon som hade makt och möjlighet att utreda detta i botten utöver det som blivit gjort är det chefsåklagaren. Som han skriver i förundersökningen är det han som hade kunnat kalla in de anställda svenska medborgarna inför domstol och kräva att de skulle avlägga vittnesmål under ed. Då hade domstolen fått pröva om de var bundna av den tystnadsplikt som de åberopade eller om de skulle tvingas att vittna. valde chefsåklagaren att inte göra det av olika juridiska skäl, men det var han som hade makten att tvinga folk att berätta med stöd av rättsväsendet. Någon sådan makt har inte regeringen. Regeringen har inga juridiska befogenheter att genomföra rättsliga utredningar på det sätt som skisserar. Det regeringen kan göra är att på diplomatisk väg kommunicera med amerikanska företrädare, begära att de ska redovisa vad verksamheten gick ut på och kräva att de ska följa svensk lag. Det är som jag uppfattar det precis vad regeringen har gjort. Jag förstår fortfarande inte varför inte är nöjd med det. 69 (MP) replik: Hälften av de ägnade åt att säga att man har följt och haft diplomatisk status under amerikanska ambassaden. Men så är det inte. Verksamheten har bedrivits utanför det diplomatiska området, utanför ambassadområdet. Det är först i ett väldigt sent skede, , som man ansöker om diplomatisk status för lokalen och får det av UD medan svenska polisen spanar på den. När det gäller vittnesmålen förde enligt uppgift den norska regeringen diskussioner med den amerikanska regeringen om frågorna kring tystnadsplikt och lyckades därmed hantera detta på ett bättre sätt än åklagarna i . 70 HANS (S): Frågan om den amerikanska ambassadens övervakning av svenska medborgare är ett ärende som det har tagit väldigt för att utreda. Skälet för detta är att källorna varit många och till en betydande del hemliga. Den offentliga debatten om ett sådant ärende riskerar därför att bli konstig för att vi som debatterar har källor och uppgifter som vi inte kan tala om. Det har kanske framgått av debatten . Ärendet är också komplicerat på grund av att de underliggande händelserna ägt rum och under två regeringar. Huvudkritiken mot regeringen gäller en tafflig hantering av frågan vid avslöjandet. I stället för att som i öppet redovisa och ta tag i frågan har den upphöjt icke-aktivitet till en dygd. Det verkar vara regeringens handlingslinje. hävdar att den gjort samma saker som man gjort i . Jag kan bara konstatera att effekterna av de olika sätten att agera har skapat olika tydlighet. Man har heller inte vidtagit de åtgärder som behövs för att eventuellt lära av det inträffade. Man måste anse det som anmärkningsvärt att svenska myndigheter och haft indikationer på att den här verksamheten existerade men ingen har lagt pusslet. Om detta pussel hade handlat om en för landet allvarligare och farligare fråga hade det kunnat få mycket allvarliga effekter. Jag citerar ur betänkandet: Utskottet förutsätter mot denna bakgrund att det görs en översyn av hur informationsutbytet mellan dessa myndigheter fungerar och vilken information som bör vidarebefordras till regeringen. Jag vill till slut säga att det trots en mycket omfattande utredning känns som att det finns för många lösa trådändar för att man inte ska ha en oro för att inte hela sanningen kommer fram. Jag yrkar på godkännande av utskottets anmälan i KU:s betänkande. 71 (M) replik: Vi fick i föregående anförande, alltså av ordföranden , och i de replikskiften som följde höra skarp kritik mot regeringens hantering av den här frågan. kritiserade till exempel att regeringen avbröt sitt arbete när chefsåklagaren inledde sin utredning av vad som hade hänt. kritiserade också regeringen på flera andra punkter och menade att det var lätt att förutse att den utredning som åklagaren hade inlett inte skulle leda någonvart och att den inte borde ha varit något hinder för regeringen att gå vidare i saken. Jag vill först höra om delar den uppfattningen. Jag tycker personligen att det vore intressant att få del av syn på hur man som regering ska förhålla sig till en åklagarledd utredning, där åklagaren med stöd av rättsordningen och de verktyg som står till buds försöker klarlägga ett händelseförlopp och vilka personer som har agerat. Det är den ena frågan. tog i sitt anförande upp kravet på att se över rutinerna för hur informationen flödar till regeringen. Som jag sade i mitt anförande är den berörda myndigheten och regeringen överens vad gäller den information som var aktuell om att det var en korrekt bedömning i den situationen att inte föra den vidare till regeringen, att all information inte kan flöda till regeringen, att justitieministerns skrivbord inte kan fyllas med olika typer av underrättelserapporter utan att det måste ske en gallring och att givet omständigheterna gjorde myndigheten en professionell bedömning av att den information som då förelåg inte behövde föras vidare. Jag undrar på vilken grund kritiserar den bedömning som myndigheten gjorde och vilken kompetens utöver den myndigheten besitter som tycker sig besitta. 72 HANS (S) replik: Vad gäller åklagarens utredning tycker jag att man kan se att det finns två olika delar, delar som har rättsliga aspekter. Jag tycker självklart inte att regeringen bör gå in med sin utredning i den delen. Men det finns delar som handlar mer om myndigheters information och politiska dimensioner av det som regeringen hade kunnat fortsätta med som åklagaren gjorde sin utredning. Däremot är det självklart att man inte skulle gå in i de delar som hade de mer rättsliga aspekterna. Jag tycker ändå att det finns en relativt tydlig gräns där regeringen, som jag sade, gjorde det nästan till en möjlighet att slippa göra något därför att åklagaren hade inlett sin utredning. Jag menar att det inte hade varit nödvändigt. I den andra delen tycker jag att det är besvärande, när man ser helhetsbilden av den information som har funnits styckevis och delt , att ingen i den svenska myndighetssfären det behöver inte vara , utan det kan vara Säkerhetspolisen eller någon annan har kunnat lägga ihop dessa delar. Om detta hade varit något som hade skapat en dramatisk händelse med stora effekter hade nog varit överens med mig om att det hade varit väldigt allvarligt att svenska myndigheter haft information om de olika delarna men inte kunnat lägga pusslet till en helhet. 73 (M) replik: Jag tycker att man kan se ett mönster i de olika granskningsdebatter vi har haft . Det handlar om att regeringen och olika företrädare ska besitta kvaliteter utöver de normalt mänskliga. Man ska vara synsk, kunna se in eller ha andra förmågor som de flesta av oss inte besitter. Såväl i fråga om järnvägsunderhållet och lärarlegitimationsreformen som i övervakningsfrågan ställer oppositionen krav på att man ska kunna se in och förstå saker som inte är uppenbara för oss alla. Jag tycker kanske att det är att lägga ribban väl högt, även för en så kvalificerad regering som den som styr riket. Vi har myndigheter som har ett uppdrag och förhoppningsvis är bemannade med kompetenta medarbetare som har rollen att göra en värdering av olika typer av underrättelseinformation som kommer dem till del, hur den ska hanteras och hur den ska värderas. Det är klart att det måste ske ett kvalitetsarbete också där. Men vi har inte sett några tecken på systematiska kvalitetsbrister i myndigheternas arbete. Tvärtom har de även i efterhand uppfattningen att det har varit en korrekt bedömning, och regeringen delar den uppfattningen. Annars är det naturligtvis regeringens ansvar att gripa in och försöka ställa till rätta. Men regeringen har inte upplevt att det har förekommit några brister, och därför har man heller inte agerat gentemot myndigheterna. Min fråga kvarstår: Vad är det för kvaliteter som menar att regeringen måste besitta för att uppfylla oppositionens högt ställda krav? Och för det andra: Vad är det för kunskap som besitter om underrättelsearbete som myndigheterna uppenbarligen saknar? 74 HANS (S) replik: Till att börja med skulle jag vilja säga: Hör och häpna! Den här informationen fanns det problem med även under den socialdemokratiska regeringen, då tioårsperioden omfattar två regeringars ämbetsutövning. Jag tyckte redan på den tiden att det var problem när man inte kunde lägga pusslet i de delarna. Jag kan också se ett mönster i granskningsdebatten, . Men det mönster som jag ser är något helt annat. Jag tycker att det är väldigt tydligt att det från regeringspartiernas sida är helt omöjligt att kritisera ett borgerligt statsråd. 75 (SD): Det mönster som jag tycker mig se, utöver det som redan är sagt, är ett mönster som vi har haft länge i vårt land, det vill säga att är ett land som ofta visar eftergivenhet inför stormakter. Det är inte så länge sedan som man kunde slå på tv:n och se företrädare för säga: Nej, men är inte ockuperat de trivs nog där borta i sitt sovjetimperium.