prot · GZ0991 · 2012-03-29 00:00:00 — Datainspektionen påpekar att sökbegreppen vid inhämtning av trafikdata normalt utan meddelandeinnehåll är mer generella än vid inhämtning av meddelanden och att FRA därför bör överväga tekniska begränsningar i databasen och förstärka den införda logguppföljningen. Regeringen instämmer i detta. Det är bra. Sökbegrepp som är direkt hänförliga till enskild person får användas om det finns synnerliga skäl till detta. Detta finns i betydande grad och används i stor omfattning. drar slutsatsen att detta är nödvändigt, och att det ger en mer precis inhämtning vilket minskar risken för inhämtning av icke relevanta meddelanden. Varje sökbegrepp för en enskild person måste också ges tillstånd av Försvarsunderrättelsedomstolen och prövas noga där. Slutligen: får endast regeringen, och Försvarsmakten inrikta signalspaning till skillnad från tidigare, när flera myndigheter, till exempel tullen och , också gjorde det. De rödgröna föreslog i sin gemensamma motion följande: En annan allvarlig svaghet i den nya lagstiftningen är begränsningen av vilka myndigheter som får inrikta signalspaning. Det framgår inte heller hur myndigheter med strategiska uppgifter kan få information rapporterad till sig. Därmed riskerar myndigheter att stängas av från viktig information utan några uppenbara integritetsvinster. Någon konsekvensanalys av detta lämnar inte regeringen. Detta är kritik som heter duga. Underrättelseinformationen genom signalspaning är så värdefull att ett antal myndigheter utöver regeringen borde få möjlighet att begära tillstånd till signalspaning hos Försvarsunderrättelsedomstolen. Detta har dock allianspartierna inte gått med på. Däremot har avsikten varit att Säkerhetspolisen och i tillämpliga delar liksom tidigare bör kunna inrikta signalspaning vad gäller allvarliga hot mot landets säkerhet. På grund av lite olika om hur detta ska gå till har frågan försenats. Regeringen och Socialdemokraterna har överenskommit hur detta ska ske i enlighet med förslagen i en departementspromemoria. Regeringen och Socialdemokraterna är också överens om att en parlamentarisk integritetskommission ska tillsättas. Det är en bra uppgörelse, tycker jag. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till försvarsutskottets förslag i betänkandet och avslag på den reservation som har lämnat. Motionens syften täcks väl av det riksdagsbeslut som en bred majoritet strax ska fatta. 7 (V): Jag tackar för inbjudan att följa honom på bloggen. Det är bra reklam att stå här i kammaren och tala om det! Vi kan ju se vad som sägs i bloggen; det kan vara intressant. Jag har varit inne på den och läst, och den är intressant. Du får mycket mothugg, men så ska det vara! Den skrivelse som ligger till grund för betänkandet är inte speciellt upphetsande, tycker jag. Den innehåller ett antal konstateranden av att granskningen av FRA:s signalspaning fungerar rätt väl utifrån den tid som den har pågått. Däremot är frågan om signalspaning över huvud taget mer spännande. Det är roligare att gå in på denna bit eftersom det finns fler kontroverser där. var också inne på detta lite grann tidigare. När man läser betänkandet och framför allt rapporten är det intryck man får att det på så är svårt att få en bra överblick över hur bra kontrollen egentligen är. Man kan konstatera att det som vanligt inte någonstans i dokumentet redogörs för vilken nytta denna signalspaning över huvud taget har för svensk säkerhetspolitik. Jag hoppas att man kan återkomma till det i kommande dokument. uppfattning är densamma som den vi fört fram . Sedan det första lagförslaget om FRA:s signalspaning i kablar kom har det gjorts nästan 40 förändringar i lagen utan att någon ordentlig utredning har gjorts. Man har lappat och lagat ändå. Det innebär ett evigt schackrande enbart för att så många inom den borgerliga alliansen själva har varit så tveksamma och måste blidkas för att gå med på lagen över huvud taget. Detta var också inne på. Att ha en process där man egentligen bara plockar fram olika saker därför att det krävs internt är inte ett bra sätt att jobba. Det har varit rörigt i processen. En sådan här viktig lagstiftning kan man inte slarva över och bara gå förbi genom att lappa ihop. Det gäller grundlagsskyddade fri- och rättigheter. Vi har drivit att sådana frågor ska beredas i parlamentariskt sammansatta offentliga utredningar för att få en bred majoritet för vad som ska göras. Vi i hävdar att man helt enkelt borde avskaffa lagarna och tillsätta en utredning som tar fram förslag på hur lagstiftningen egentligen ska se ut. Det handlar om hur signalspaning ska kunna genomföras utifrån de verkliga behoven av en sådan verksamhet och framför allt med hänsyn till den personliga integriteten. Det har varit en kärnfråga. Det som är oroande är att regeringen, nu tillsammans med Socialdemokraterna vad jag förstår, planerar att låta polisen ge uppdrag till FRA om signalspaning i kablar. Det är precis tvärtemot det löfte som gavs för bara . Den numera före detta försvarsministern sade så här om FRA:s kabelspaning: Endast regeringen, och Försvarsmakten ska enligt Alliansen kunna inrikta verksamheten. Den s.k. FRA-shoppen är därmed stängd. Detta är vad som har sagts, men kommer alltså förändringen i alla fall. Det känns inte speciellt bra, tycker jag. Det är oroväckande att detta kommer att hända och att man öppnar upp för det i alla fall, tvärtemot vad som sades. Det är också ytterligare ett tecken på att det inte går att lita på den före detta försvarsministerns ord. Vi i motsätter oss bestämt att man ska kunna utnyttja denna signalspaning från polisens sida. Detta är ett betänkande som egentligen inte utgår från dessa bitar, utan det är bara ett konstaterande av att kontrollen har fungerat tillfredsställande. När det kommer en ny proposition om detta och om hur det ska förändras kommer vi att återkomma och ta ställning till den. Det är i alla fall lätt att konstatera att frågan fortfarande kommer att vara aktuell rätt så länge långt in . Den kommer att vara het. Med tanke på att man i skrivelsen har konstaterat att kontrollen har fungerat yrkar jag ändå bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 11 § Assisterad befruktning Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU26 Assisterad befruktning. 8 (MP): Grunden för detta betänkande är att utskottet anser att det inte är rimligt att det görs skillnad när det gäller rätten att bli förälder genom assisterad befruktning beroende på om man lever i par eller som ensamstående. är det , nu är det hög tid, att ge alla möjlighet att bli föräldrar, oavsett om man lever som olikkönade par, samkönade par eller som ensamstående. behöver inte längre ensamstående kvinnor åka utomlands för en assisterad befruktning. Det är kvinnor som lever i samkönade förhållanden fick tillgång till assisterad befruktning. tas nästa steg. En kvinna som lever ensam får samma rätt som andra att bli förälder via assisterad befruktning. Det arbete som pågår för att bredda kunskapsunderlaget och göra analyser av ensamstående kvinnors rätt till assisterad befruktning utgår från ett barnperspektiv. Det är ett uppdrag som regeringen har gett. Det är ett arbete som välkomnar. Behandling med assisterad befruktning har funnits i , och antalet provrörsbefruktningar har ökat med ca 450 . Siffrorna visar att det finns ett ökat önskemål om och ett ökat behov av assisterad befruktning. Vi i är bara glada att detta är utskottets förslag. Av flera anledningar är frågan om surrogatmoderskap en mycket svår fråga, inte minst på grund av medicinska och etiska aspekter. Å ena sidan handlar det om möjligheten att bli förälder genom surrogatmoderskap och å andra sidan om risken att det blir en handel med kvinnors kroppar. Därför behöver vi veta mer om hur det ser ut vad gäller juridiska, ekonomiska och etiska överväganden. Förslaget från utskottet innebär att det tillsätts en utredning som ska arbeta förutsättningslöst för att besvara dessa frågor. I utredningen kommer man också att belysa hur en reglering bör se ut för de barn som fötts genom surrogatmoderskap i annat land. välkomnar utredningen och menar att utan en bred kunskap är det omöjligt att fatta ett beslut i denna fråga. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. 9 (SD): Familjelivet tycks i den här debatten enbart handla om en rättvisefråga utifrån ett vuxenperspektiv. Vi kan läsa utskottets svar där man anser att det inte ska göras skillnad mellan pars och ensamståendes möjligheter att bli föräldrar. Socialdemokraternas resonemang går ut på att ensamstående minsann inte är sämre fostrare än andra. I motion påpekas orättvisan i att det bara är kärleksrelationer som kan komma i fråga när det gäller assisterad befruktning när det lika gärna kan handla om två vänner. Det är orättvist. Ingenting får vara orättvist. När man behandlar en fråga på en sådan här nivå blir det så tydligt att vi har blivit så otroligt sköra. Ingen får riskera att bli förfördelad. Alla normer måste utplånas därför att millimeterrättvisan är A och O i svensk politik. Faktum är att femteklassare också tycker att det är mycket viktigt med millimeterrättvisa, men när de blir äldre är det inte lika petigt längre. Det beror på att barns uppfattning om rättvisa förändras ju äldre de blir. Det kan man läsa i en norsk studie som publicerats i tidskriften . Vi ser dock inte detta i svensk politik i lika hög grad. Visst ser familjer olika ut jämfört med tidigare. Vi har bonusfamiljer, kärnfamiljer, adoptivfamiljer, regnbågsfamiljer, singelfamiljer och inseminationsfamiljer, och vi vet inte vilka familjer som kommer framöver. Med tanke på att antalet singelfamiljer blivit så otroligt stort i det här landet att till och med omvärlden pratar om oss tycker jag att det är lite konstigt att man är villig att anta ett förslag som spär på antalet singelfamiljer ytterligare. Vi menar inte att singelfamiljerna skulle vara mindre värda eller att man skulle ha sämre förmåga att avge kärlek i singelfamiljer jämfört med vad man kan göra i parrelationer. Tvärtom vet jag, som själv har varit ensamstående, hur man sliter hårt för att kompensera den förälder som inte finns i barnens liv. Det är inte helt obekant att hårt arbetande ensamstående lever med känslor av otillräcklighet och att de hyser medkänsla för den saknad deras barn har efter en pappa. En annan aspekt är att om man som grabb har levt utan pappa och själv blir pappa saknas en referens till vad det innebär att vara pappa. Många tänker därför så här: Jag ska försöka bli den pappa jag själv aldrig fick. Utifrån det skapar man lätt orealistiska förväntningar på sig själv, och man kan fara ganska illa i processen. Jag anser att både en far och en mor är viktiga för barn. Barn ska ha rätt att spegla sig i båda föräldrarna och därmed också få möjlighet att växa i sin egen könsidentitet. Pappan är lika viktig som mamman, och därför yrkar jag bifall till reservation 1. I detta anförande instämde (SD). 10 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag när det gäller ensamstående kvinnors rätt till insemination. Dessutom vill jag yrka bifall till reservation 2 om surrogatmoderskap. Jag tycker att detta är en viktig och ovanlig debatt. Den är ovanlig därför att tre av regeringspartierna väljer att köra över det minsta partiet, KD, i två för dem viktiga frågor som ligger under . Den är viktigt därför att den berör synen på kvinnor, kvinnors kroppar och kvinnors möjligheter att få barn. har drivit kravet på ensamstående kvinnors rätt till insemination. Det har funnits en majoritet i för detta, men KD har blockerat frågan, och gör dem sällskap. sades det att kunskapsunderlaget skulle breddas och frågan analyseras och funderas på. Om inte utskottets majoritet satt ned fötterna och beslutat att det nu är dags att ta ställning för ensamstående kvinnors rätt till insemination hade väl analyserandet fortsatt tills vi hade fått byta regering. Familjer kan vara av många olika slag. Många barn växer upp i andra familjekonstellationer än den traditionella kärnfamiljen. Det måste speglas både i lagstiftning och i hur vi bygger vårt samhälle. Det viktiga för ett barn är att bli älskat och få växa upp under trygga villkor. får ensamstående kvinnor adoptera barn, men insemination är inte tillåten. sade förut att man inte ska spä på att det blir fler barn med ensamstående föräldrar. Jag tycker att det är ett konstigt sätt att se på saken. Ensamstående kvinnor skaffar sig ändå barn . De åker till och och insemineras. Jag tror att alla vet att det har funnits många andra sätt för många kvinnor att skaffa barn som är betydligt sämre än insemination om man inte väljer dem frivilligt. Man har gjort det på semestern. Barnet har inte vetat vem fadern är, och pappan har inte vetat om att han har blivit pappa. Man har alltså fixat detta på det sätt som har varit möjligt. Jag tycker att kvinnor som har tänkt igenom sin situation och verkligen övervägt att göra en insemination ska få göra det. Det barnet är planerat och efterlängtat. Både KD och argumenterar för att papporna är viktiga i barns liv och att fler närvarande pappor behövs. Man talar också om att barn med endast en förälder är mer utsatta. Jag tycker också att papporna är viktiga och att de behöver vara mer närvarande än , men jag tror att det är för mycket att hoppas på att vi i ska få stöd från KD och när det gäller en individuellt delad föräldraförsäkring. Det skulle verkligen ge fler närvarande pappor. Barn till ensamstående föräldrar kan vara mer utsatta, men jag tror inte att det kommer att vara genom insemination som fler barn kommer att få leva i en familj med en ensamstående förälder. I de flesta fall tror jag att det kommer att handla om att man har blivit med barn, planerat eller inte, men att pappan till barnet inte är beredd att ställa upp som pappa eller inte är känd. I andra fall kommer det att handla om separationer och skilsmässor där papporna i vissa fall, och om man har delad vårdnad, kommer att vara väldigt närvarande. I andra fall kommer pappan, och det vet vi av erfarenhet, att bli väldigt frånvarande. Barn till ensamstående mammor försvinner alltså inte för att vi säger nej till insemination för ensamstående kvinnor. Jag tycker att vi i stället ska skapa ett samhälle som gör det möjligt för barn som lever med två eller fler vårdnadshavare och föräldrar eller som växer upp med en ensamstående förälder att ha en bra och trygg uppväxt. tänker jag gå över till frågan om surrogatmoderskap som jag lade märke till att totalt hoppade över. Det hade annars varit intressant att se argumentationen för den frågan från , för jag har inte sett det någonstans. Jag tänkte börja med att citera ledare i dagen efter att socialutskottet tog sitt beslut: Feminismen har slagits för kvinnans rätt till sin egen kropp. Du ska ha sex för att du vill ha sex och bli gravid för din egen skull. Det är inget du ska göra för att vara en god kvinna. Ingen gåva att skänka bort eller en vara att sälja. Kvinnokroppen är inget redskap för andra utan en fundamental del av vem du är. Detta är fortfarande en utopi på de flesta håll i världen. Men det är en dröm som det är värt att slåss för. beslutade socialutskott om en förutsättningslös utredning om surrogatmödraskap och det är märkligt att det bara är och som sätter sig emot. Jag instämmer till fullo i detta, för det här är grunden för att som feministiskt parti säger nej till utskottsmajoritetens förslag om det angelägna i att surrogatmoderskapet ses över mer förutsättningslöst i en utredning. I har vi i de flesta fall haft en argumentation om att det ska vara ett icke-kommersiellt altruistiskt surrogatmoderskap. En släkting eller en god vän ska få rätt att ställa upp som surrogatmamma, och det är så lagstiftningen bör förändras. Det finns länder som har ett icke-kommersiellt surrogatmoderskap, så det finns erfarenheter därifrån. är ett sådant land. Visst förekommer det ändå att kvinnor blir pressade att ställa upp och att kvinnor med dålig ekonomi får pengar under bordet, erbjuds semesterresor de aldrig skulle ha råd med eller får en lägenhet renoverad. Det är inte alltid så lätt. Man brukar säga att frivilligheten också ligger i att man ska kunna ångra sig om man under graviditeten eller precis när barnet är fött känner att det här är inte ett barn jag kan lämna bort, för det är ändå mitt barn. Men det kan vara väldigt svårt om det är en nära släkting eller vän som redan har börjat inreda barnkammaren och ställt in sig på ett föräldraskap. Det finns erfarenhet från länder där surrogatmoderskap är tillåtet på kommersiell basis. Det finns bland annat i och . Vad händer då i dessa länder? får till exempel redan in 13 ½ miljarder på surrogatmödraindustrin. Var kommer de människorna ifrån som vill ha ett västerländskt barn, alltså från en västerländsk kvinnas ägg som planterats in i en indisk kvinna? Det är inte ett indiskt barn som bor på ett barnhem man söker, utan det är ett barn som ser ut som en själv. De flesta av dem kommer från , som har ett eget kommersiellt surrogatmoderskap, och från som har ett icke-kommersiellt surrogatmoderskap. I kostar det mycket mer än vad det gör om man beställer och köper ett barn från . I finns det också en lagstiftning som ger kvinnor möjlighet att ändra sig, men en indisk kvinna får skriva på ett kontrakt och har ingen möjlighet att ändra sig. I är det väldigt få kvinnor som ställer upp och föder barn åt andra utan annan ersättning än förlorad arbetsförtjänst och omkostnader. Därför vänder man sig ändå till för att skaffa barn. Surrogatmoderskap är kopplat till maktfrågor när det gäller klass, ras, etnicitet, kön och exploatering. Som jag sade förut kan många av dem som köper barn från , där en västerländsk kvinnas ägg har donerats eller sålts och planterats in, inte tänka sig att ta ett indiskt barn. Man vill ha ett västerländskt barn. Man kan däremot tänka sig att använda en fattig indisk kvinna som en behållare som föder fram det här barnet. Jag läste just i en artikel att av kvinnorna i , där man har en sådan här industri, är analfabeter. De kan alltså inte själva läsa det kontrakt de ska skriva under. Barnlöshet är en tragedi för många, men det kan inte vara så att det till varje pris är en mänsklig rättighet att få ett barn. Även i de fall där man inte betalar pengar för barnet handlar det om att ett levande barn avtalas bort och att kvinnans kropp används som behållare. I debatten har man även jämfört surrogatmoderskap med organ- och äggdonation. Jag ser en väldigt stor skillnad. När en kvinna bär fram ett barn och sedan föder det är det något helt annat än att donera ett organ. Man skapar inte den formen av relation till sin njure som man gör till ett barn som man bär och föder fram. Äggdonation handlar inte heller om att vara gravid och sedan föda. Frågan om barnlöshet är viktig, men problemet kan inte lösas genom att man lagstiftningsvägen skapar ytterligare problem. I stället anser jag att vi ska arbeta för fler vårdnadshavare. Det ska kunna finnas tre eller fyra vårdnadshavare. Två homosexuella par ska till exempel kunna vara vårdnadshavare tillsammans, eller en kvinna tillsammans med ett manligt homosexuellt par ska kunna dela vårdnaden. Jag tycker också att vi måste ha betydligt generösare inseminationsregler. Man måste även försöka skapa attityder som gör det lättare för homosexuella par att adoptera. När det gäller frågan om surrogatmoderskap väger risken för att kvinnor blir utnyttjade och far illa över för . 11 (KD): är riksdag på väg att fatta två riktigt dåliga beslut. Dels handlar det om förslaget att tillsätta en så kallad förutsättningslös utredning om surrogatmoderskap, alltså att en kvinna bär andras barn, ofta mot betalning, dels om beslutet som gäller assisterad befruktning för ensamstående. Båda frågorna har diskuterats länge mellan regeringspartierna. ståndpunkt har varit glasklar: Vi vill inte medverka till att dessa förslag blir verklighet. Därför har våra regeringspartner valt att gå vidare via och driva igenom besluten tillsammans med Socialdemokraterna och . Jag beklagar detta. Det finns enligt min mening mycket starka skäl till vår hållning som kristdemokrater när vi är kritiska till singelbefruktning och surrogatmoderskap. Jag vill framhålla att varje barn har rätt till sina föräldrar och till sitt eget ursprung. Detta är inte bara en kristdemokratisk ståndpunkt utan även något som tydligt slås fast i , artikel 7. Insemination av ensamstående kvinnor innebär att barnet berövas sin pappa. Barnet får inte ens rätt att efterforska faderns identitet under hela sin uppväxttid. Detta är enligt min mening en allvarlig kränkning av barnets rättigheter och absolut inte något som bör ingå och äga rum inom den svenska sjukvården. En vanlig invändning är att singelkvinnor åker till andra länder där det är tillåtet och att vi därför lika gärna kan tillåta det även här. Den invändningen håller inte. Politiker varken kan eller bör ta ansvar för enskilda människors val och handlingar. Men vi bör som politiker ta ansvar för de lagar vi själva stiftar, inte minst för dem som drabbar enskilda, i det här fallet barnen. Samma folkpartister och miljöpartister som jag möter i olika sammanhang där man är beredd att tvinga på enskilda familjer pappamånader eller rent av att tvångsdela föräldraförsäkringen är nu beredda att helt definiera bort och ut papporna ur familjelivet. För mig är det obegripligt, lika obegripligt som att , och väljer att gå dem till mötes. Vi behöver mer av pappors delansvar för barns uppväxt, inte mindre. Det är därför som en rimlig fråga man kan ställa sig när man tar del av utskottsmajoritetens förslag är: Hur påverkas utgången av vårdnadstvister av att man i stället kan tycka att det räcker att ha en förälder? Vi kristdemokrater vill inte medverka till en lagstiftning, vi vill inte medverka till en opinionsbildning som reducerar pappans roll och betydelse i barnens liv. Det är därför som vi avvisar det förslag som förs fram av en majoritet i socialutskottet. Även surrogatmoderskap sker utanför gränser. I har det blivit något av en industri. Rika västerlänningar anlitar fattiga kvinnor som får bära deras barn och sedan lämna över dem efter förlossningen. Det är en ordning som vi inte vill införa i vårt land, eftersom den reducerar människor till handelsvaror. Risken för att socialt och ekonomiskt utsatta kvinnor kommer att utnyttjas och exploateras för andras syften är helt uppenbar. Det är därför som vi under hela beredningen av det här ärendet i socialutskottet har fört fram vår ståndpunkt. Jag vill även här i kammaren säga att jag välkomnar att vi när vi slutjusterade betänkandet i socialutskottet fick stöd för vårt ställningstagande också från , vilket har redovisat här i kammaren . I propositionen , nr 2001/02:89, om ofrivillig barnlöshet, som ligger till grund för de nu gällande bestämmelserna, argumenterade den dåvarande socialdemokratiska regeringen mycket väl för motiven till att surrogatmoderskap inte borde tillåtas: Surrogatmoderskap kan medföra svåra problem. En kvinna som före graviditeten samtyckt till att låna ut sin livmoder kan senare ändra uppfattning vilket kan medföra svåra konflikter mellan inblandade parter. I dessa konflikter blir barnet oundvikligen indraget. Regeringen anser att surrogatmoderskap inte är etiskt försvarbart och att det därför inte skall tillåtas. Det kan inte anses förenligt med människovärdesprincipen att använda en annan kvinna som medel för att lösa det barnlösa parets problem. Inte heller ur barnets perspektiv är surrogatmoderskap önskvärt. Vi kristdemokrater delar fortfarande den syn på surrogatmoderskap som den förra socialdemokratiska regeringen redovisade i sin proposition . Det hade varit bra om den socialdemokratiska gruppen i socialutskottet hade stått kvar vid denna ståndpunkt, men blev det tyvärr inte så. Men stöd för vår hållning har ändå inte uteblivit. Låt mig därför citera några av våra tidningar.