prot · GZ0987 · 2012-03-22 00:00:00 — Flera andra länder har varit väldigt snabba, inte minst med sin borgerliga regering, att agera och säga: måste vi för att värna våra möjligheter att ligga i framkant på det här området lyfta händerna från bordet, kavla upp ärmarna och samarbeta med näringslivets företrädare och industrin för att inte ska tappa marknadsandelar i den globala miljön. Varför har det varit fullständigt omöjligt för den som lever i ett extremt exportberoende land och som har sett samma utveckling? Jag har inte svaret på den frågan, men jag är helt övertygad om att statsministerns åsikt att näringslivets organisationer utgör ett särintresse i den svenska industriella kontexten starkt har bidragit till att vi nu är på efterkälken. 104 (KD): Jag ska koncentrera mig på tre områden i denna breda debatt , nämligen idéburna företags behov av dialog, turism och mötesindustri och arbetsintegrerande sociala företag. Men jag kan inte låta bli att först gå in på en sak som man kanske inte tänker så ofta på. Man pratar om att det ska finnas verksamheter över hela landet och använder ordet glesbygd. Det är mycket stor skillnad på landsbygd och glesbygd. Jag vill gärna poängtera det, speciellt för . Definitionen på glesbygd enligt Svensk befolkningsstatistik är den del av svensk yta som inte är tätorter. Områden med mer än 45 minuters bilresa till tätorter med mer än 3 000 invånare är glesbygd, inte annars. Det är kanske viktigt att komma ihåg när vi talar om verksamheter och företagsamhet över hela landet. Jag ska börja med de idéburna företagen. I spåren av debatten kring kommersiella vårdföretag som sköter sin verksamhet på mer eller mindre tveksamma sätt, som inte betalar skatt på hemmaplan och så vidare, finns det faktiskt en grupp företag och verksamheter som inte har vinstintressen i första hand. Företagandet är sprunget ur en idé, en tanke, för att förbättra, förändra och förnya produkter och tjänster på marknaden. De idéburna vård- och omsorgsföretagen kan i de flesta fall återfinnas inom organisationen och består av ideella och ekonomiska föreningar, stiftelser, fonder och kooperativa företag. Det idéburna företagandet ligger i gränslandet mellan den ideella sektorn och det privata näringslivet, det som ofta kallas för den sociala ekonomin. Det bygger på samverkan och organiseras ofta för att tillgodose ett behov. Företagen drivs utan enskilt vinstintresse och använder eventuellt överskott för att återinvestera i verksamheterna. Min och åsikt är att det behövs en särskild näringspolitik också för dessa företag, eftersom värdet ligger i mer än bara kronor och ören. Det ligger inte minst i värderingar när det gäller hur man driver dessa verksamheter. Tyvärr har både de idéburna verksamheterna och de sociala företagen, som jag kommer att återkomma till, ofta svårigheter att få banker och finansinstitut att förstå behovet av finansierings- och utvecklingskapital. Det offentligas stöd till företagsrådgivning och kapitalförsörjning till idéburet företagande kan också göras mer målmedvetet så att fler icke vinstdrivande verksamheter kan komma till stånd. Kreditgarantiföreningar har kunnat gå i borgen för mindre summor, och enskilda mindre banker har sett ett lokalt värde och därför lånat ut pengar för start eller utveckling av idéburet företagande. I övrigt kan nog de flesta som är inom denna nisch intyga att det är mycket svårt att få medel från finansinstitut och större banker, trots att dessa företag ofta har ett större antal ägare med ett antal olika säkerheter som skulle kunna ligga till grund för lån och investeringar. Jag anser därför att det verkligen behövs en dialog mellan de idéburna företagen och skapa förståelse för och kunskap om vad de gör och står för. Likaså ser det olika ut över landet i fråga om stöd från det offentliga till företagsstart och utveckling för denna typ av företagande. Vissa landsting, regioner och kommuner ger ganska generösa stöd genom årsavgifter, årliga anslag eller projektdeltagande, medan andra ger lite eller faktiskt inget alls. Här tror jag att det behövs en pådrivande kraft från riksdag och regering för att stödet ska bli mer strategiskt målstyrt och för att man ska se det som en tillgång med människors innovations- och förändringskraft på samtliga politiska nivåer. Turismen är, som många säger, en ny basnäring för . Med en omsättning på ca och en vision för hela besöksnäringen om en ökning till det dubbla är det viktigt att förstå att näringen också består av två delar. Det är turism och det är mötesindustri. Mer än 162 000 personer arbetar inom besöksnäringen i många små och medelstora företag över hela landet. Det gör det självklart till en intressant näring för alla kommuner och regioner att lyckas med. Regeringens stöd till näringens strategiplan och vision att öka exportvärdet av utländska besökares konsumtion i låg 2010 på . Det är jättebra. Men självklart måste man också följa upp detta från regioner, landsting och kommuner så att man tillsammans når detta mål. Möten är generellt att betrakta som en del av vad som kallas kunskapsindustrin. Det kan gälla en vetenskaplig kongress eller en industrimässa med seminarier eller företagsevenemang. Men det kan också handla om konferenser, utbildning och nätverksträffar som ofta är de mest betydelsefulla anledningarna till att över huvud taget träffas. Det finns självklart ett turistiskt samband eftersom deltagarna behöver sova på hotell, resa till mötet och äta på restauranger som turisterna också gör. Det är därför som vi hört företrädare för turism hävda att också mötesindustrin är en del av den turismen. Men parametrarna har förändrats, och nyckelpersoner inom mötesindustrin argumenterar för att det är en bransch med egna rättigheter och egna möjligheter. Varför behöver då politiker på alla nivåer inse att möten och kongresser har betydelse för tillväxt och utveckling? Är det någon eller några som borde förstå vikten av möten är det väl vi som är politiker. Vi möts ständigt, och vi är på olika konferensevenemang, seminarier och utbildningar och möts över huvud taget på en mängd olika ställen. Man måste inse att det genererar pengar när vi gör det. En deltagare på en internationell kongress i beräknas till ett värde av . Det är mycket pengar. Om vi räknar med att en sådan typ av kongress pågår kan man ganska enkelt räkna ut hur mycket pengar denna typ av kongresser drar in till den svenska statskassan och till näringen i stort här i . av dem som besöker på kongresser och konferenser har också med sig en respektive barn, fru, man och vad det nu kan vara. Spouses tror jag att det heter på engelska. Det är lite av varje. Men det innebär ytterligare pengar som kommer in vid shopping och besök av olika turistattraktioner. Det bästa med mötesindustrin är att det är något som genererar pengar året om. Den är inte säsongsbunden. Som kristdemokrat, som dessutom har jobbat med internationell mötesindustri tidigare, tycker jag att detta är ett mycket bra sätt att få in mer pengar och skapa fler arbetstillfällen i . Jag tror också att vi tillsammans kan hjälpas åt för att dra hit fler utländska besökare till möten och kongresser. Offentliga verksamheter över huvud taget skulle faktiskt kunna bidra genom att säga till sina nätverk och olika forum att möten kan ske i . Svensk mötesindustri har ett mycket gott rykte. Man håller avtal, man är duktig på att genomföra möten och evenemang av olika slag. Man håller tider och så vidare. Detta kan helt enkelt bara bli bättre. När man tänker på att denna industri omsätter flera miljarder är det klart att du och jag som politiker också kan bidra genom att fråga våra nätverk som vi befinner oss i om de kan förlägga möten i vår närhet och i vårt land. Det tredje och sista området som jag tänkte beröra är de arbetsintegrerande sociala företagen. från var också inne på denna fråga. Det gläder mig att han tog upp detta med egenanställning, vilket är en mycket positiv form av anställning som dess värre inte har kommit fram så mycket i , men den finns i andra länder. De arbetsintegrerande sociala företagen syftar till att integrera människor som står långt bort från arbetsmarknaden i samhälle och arbetsliv. De skapar delaktighet empowerment för medarbetarna genom ägande, avtal eller på annat väl dokumenterat sätt. Man återinvesterar vinsterna i den egna verksamheten eller liknande verksamheter och är fristående från offentlig verksamhet. Det vet förhoppningsvis ganska många vid det här laget men inte tillräckligt många. Socialt entreprenörskap kan finnas på många sätt med intresse för välgörenhetsinsatser, med intresse för att skapa arbetstillfällen för vissa utsatta grupper eller med intresse för någon särskild produkt eller tjänst med hållbar utvecklingsfilosofi. Men det är inte samma sak som arbetsintegrerande sociala företag; det vill jag påpeka. Det är viktigt att veta att det äntligen lossnat lite grann när det gäller tillväxten av de här sociala företagen. Där vill jag lite grann korrigera . har det faktiskt skett en ökning från 150 företag till nästan 300 företag. Det finns, som sagt, mycket mer att göra. Regeringen har nog att fundera över ytterligare en förordning för att samla alla instanser och behov kring socialt företagande. ligger besluten på fem olika utskott och fyra departement. Jag har tagit initiativ till en hearing om kunskapsinhämtning för de berörda utskottens ledamöter, ersättare och tjänstemän när det gäller bekymren och även de förslag till lösningar som borde finnas för det sociala företagandet. Det är inte så att det är de människor som de arbetsintegrerande sociala företagen så att säga får in och hos vilka dessa människor börjar arbeta som står först på listan hos arbetsgivarna tvärtom. Därför är det extra viktigt att få så många människor som möjligt att kunna jobba av sin förmåga. Myndigheten Tillväxtanalys har haft regeringens uppdrag att kartlägga de här företagen. Det gäller då användningen och behovet av finansieringsstöd och så vidare. finns det en handlingsplan från regeringen för ytterligare insatser tillsammans med SKL, , , Arbetsförmedlingen och Skoopi, de sociala företagens intresseorganisation, med som samordnande myndighet. gäller det att vi som beslutsfattare samsas om vad vi kan göra så att vi inte sitter i olika utskott och beslutar olika saker ovetande om varandra. Avslutningsvis: Jag hoppas och tror att många kommer att sluta upp kring detta så att vi tillsammans med olika delar av det sociala företagandet på våra bord kan se material om hur det går att förbättra och utveckla samarbetet för den enskildes bästa. Alla vill vi kunna få arbeta av vår förmåga. Kan vi med våra politiska beslut bidra till det vill i alla fall jag i första hand vara med och göra det. Med detta yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde (KD). 105 (S) replik: talar sig varm för idéburen verksamhet och för socialt företagande. Det tycker vi är alldeles utmärkt. hoppas vi till exempel när det gäller Coompanion att det inte kommer att vara några bekymmer med finansieringen utan att Coompanion kommer att kunna finnas runt om i hela landet, i alla län, med sin viktiga verksamhet och rådgivning. talar mycket även om turismen, besöksnäringen och mötesverksamheten. Det här är också oerhört viktigt. Det har vi här i kammaren pekat på och haft med i våra förslag och budgetalternativ . Men hitintills har Alliansen alltid röstat ned våra förslag. Med tanke på inlägg här och vår argumentation för att få till stånd en samverkan och en strategi för besöksnäringen är det kanske samma sak här, nämligen att det när vi nästa gång ska rösta om detta kanske kan bli ett ja så att vi kan få till stånd ett strategiskt handlingsprogram just för besöksnäringen eftersom det betyder så oerhört mycket för jobben och framtiden. lyfter fram detta med samverkan och strategiska program. Därför kunde det i slutet av den här näringslivsdebatten vara intressant att höra vad sammanfattningen blir. Är det här viktigt för svensk utveckling eller inte? 106 (KD) replik: Jag börjar med att tacka så mycket för hennes frågor. Det är tur att väljer att ställa sina frågor till mig. När det handlar om Coompanion törs jag nämligen påstå att jag har en väldigt god insyn i och kunskap om just de företagsrådgivarna. frågar om det är något bekymmer exempelvis med tillgången till anslag till verksamheten. Det hoppas jag verkligen att det inte är. Coompanion är de enda företagsrådgivarna som över huvud taget kan detta med idéburen verksamhet lika väl som sociala företag. Skulle stödet till Coompanion dras in minskar det är jag övertygad om tillgången till den här typen av företag ytterligare. Varken som alliansföreträdare eller som kristdemokrat skulle jag kunna medverka till det. Varje företagsrådgivarorganisation måste ha ett strategiskt arbete, ett arbete som stämmer väl överens med de krav som ansvarig myndighet ställer i det här fallet . I den meningen har det emellanåt funnits verksamhetsproblem, men det där har rättats till. Det gör mig ännu mer stärkt i min förvissning om att det framöver inte ska vara några problem med finansieringen. När det gäller turismen kom i går en strategisk rapport från TUI, . Regeringen har också lagt fram en turistisk strategi. Den fördes i går fram av och . 107 (S) replik: Jag tackar för det hon nu säger. Jag hörde vad sade om Coompanion. Kanske kan de hos Coompanion därmed känna sig lite tryggare. Det har varit tuffa tag. Personal har blivit uppsagd hos Coompanion runt om i landet; sådant är läget. Det som sägs här låter betryggande. Man får väl ändå utgå från att den som är företrädare för Alliansen talar för Alliansen, inte för sitt parti. Jag skulle vilja avsluta den här debatten med att ställa en nog så viktig fråga utifrån den konjunkturrapport som lämnat rapporten . lämnar fyra rapporter om konjunkturen. I rapporten som lämnats kan man läsa följande: Arbetslösheten biter sig fast. Svensk ekonomi fortsätter att tyngas av de skulddrabbade ekonomierna i södra . I synnerhet industriföretagen fortsätter att skära ned. Prognosen för tillväxt i ligger på . i mina inlägg här i debatten har jag ställt frågor om strukturomvandlingen exempelvis. Därför vill jag nu som avslutning igen ställa frågan: Vad är regeringens svar på frågan om vilken politik när det gäller näringslivet man nu tänker föra? Detta är akut , vilket också i sin prognos visar på. 108 (KD) replik: Självklart måste arbetet till exempel med regelförenklingar för företagen fortsätta. gäller att det måste bli enklare att anställa människor, oavsett ålder. Det arbetat för handlar om att på alla sätt få in människor på arbetsmarknaden även människor som har någon form av arbetshinder. Nog så viktigt att poängtera nu när det är lågkonjunktur är att vi vill att alla människor ska ha en chans på den svenska arbetsmarknaden och kunna jobba av sin förmåga, som jag var inne på när jag talade om sociala företag. Företagen måste också få rejäla möjligheter att ta in människor på praktik och kunna se hur man kan vidareutbilda människor till exempel genom lärlingspraktikanställningar. Det är ett sätt att komma vidare, inte minst för ungdomar. Det är det som är mest aktuellt i debatten, att vi har väldigt många ungdomar som står utanför ordinarie arbetsmarknad. Ett problem vi kristdemokrater har uppmärksammat är till exempel bristen på samordning av praktikplatser. Det är så många olika aktörer som ringer till företagen och vill ha praktikplatser att de till slut känner sig tveksamma till att över huvud taget ta emot någon på praktik. Då har man ju misslyckats. Någon typ av samordning behöver alltså göras, naturligtvis. Sedan handlar det som sagt om att företagen får se vad dessa personer går för under praktiken och därefter kan anställa. Där tror jag att anställningsstöden, inte minst för ungdomar med lägre arbetsgivaravgift, fortsatt är en oerhört viktig åtgärd. 109 (MP) replik: Jag är glad över engagemang i de sociala företagen. lämnade ifrån sig ett program för socialt företagande, ett uppdrag man hade fått från regeringen. Programmet innehöll många konkreta punkter om hur vi skulle kunna stärka utvecklingen av just sociala företag, och det var många som väntade på en proposition från regeringen eller åtminstone ett avtryck i budgeten. kom regeringen med en handlingsplan. Den uttryckte förstås en positiv viljeinriktning, men det fanns ingen proposition och inget större avtryck i budgeten vad gäller pengar. Däremot innehöll handlingsplanen sex olika områden där man hade förslag. Bland annat sade man att man skulle ta fram en förordning för arbetsintegrerade företag. Man skulle göra en översyn av offentlig upphandling i syfte att stärka möjligheterna för sociala företag att delta i sådana. Man hade också texter om finansieringsfrågor och ett uppdrag att utveckla statistiken. Det handlade även om ekonomiska stöd. Kanske skulle som representant för ett av regeringspartierna kunna berätta för oss här i debatten när vi kommer att se några konkreta resultat. När kommer regeringens handlingsplan att i praktiken betyda något för de sociala företagen? Det var roligt att höra att det finns 300 företag. Det var kanske just utvecklingen av statistiken som behövde utvecklas, för när jag sökte information om detta hade i alla fall Arbetsförmedlingen inte tillgång till den siffran, utan de angav fortfarande att det var 1 500 företag. Min fråga till är dock: När kommer handlingsplanen att leda till konkreta resultat? 110 (KD) replik: Tack, , för frågorna! När det handlar om lagen om offentlig upphandling och upphandlingskriterier har , som är väl kunnig och insatt i frågorna om socialt företagande, gjort en skrift på uppdrag av . Den kom ut och handlar om sociala kriterier i upphandling för inte minst socialt företagande men även idéburna företag och så vidare som kan använda sig av detta. Sedan har vi den stora upphandlingsutredningen som är utredare för och som också tittar på den typ av frågor som ingår i detta härad. När det gäller statistiken är det Tillväxtanalys som myndighet som har fått uppdraget att titta på detta. Det är naturligtvis oerhört välkommet. Det handlar nämligen om definitionen, alltså arbetsintegrerande sociala företag, som är väldigt viktig här för att vi ska veta vad det är för slags företag som ska ha stöd. Det var synd att du inte fick rätt siffror från Arbetsförmedlingen, men jag träffade Tillväxtanalys och och har därför tillgång till dessa siffror. De kommer i sin tur med ytterligare förbättringar kring detta, just för att man inte ska tappa bort definitionen utan veta att detta också är företag som bedriver verksamhet på samma villkor som andra, är fristående från det offentliga och så vidare. Sedan kvarstår som sagt frågorna kring detta med förordningen. Vad jag har förstått handlar det om att man faktiskt, vilket jag har försökt att ta initiativ till på hearingen som kommer, vet om varandra. Mycket handlar om att man har gemenskap, kunskap och en översiktsbild av vad ämnet handlar om. 111 (MP) replik: Problemet är inte att det inte finns några förslag. Precis som du beskriver är det många som har lämnat ifrån sig flera konkreta förslag på åtgärder som skulle kunna förbättra förutsättningarna för sociala företag att arbeta, bidra till samhället och hjälpa människor att komma i arbete. Problemet är att regeringen inte kommer med några konkreta förslag utifrån dessa. Det är det som behövs. Vi kan lägga fram hur många förslag som helst, antingen här i kammaren i form av motioner vilket bland annat har gjort eller genom , Tillväxtanalys, de idéburna organisationerna och så vidare. Men det som krävs är att regeringen tar initiativ och gör något av dessa förslag. Kommer det några förslag? Har vi något att vänta oss från regeringen på detta område? 112 (KD) replik: Det är naturligtvis svårt för mig att här lova att regeringen kommer att komma med ett konkret förslag som täcker upp allt detta, men det finns ett arbete som pågår utifrån den handlingsplan som kom 2010. Man tittar på detta med förordning eftersom det finns i andra länder, som och, tror jag, . har också någon typ av förordning kring socialt företagande. Det handlar helt enkelt om att på bästa sätt kunna sy ihop det som passar just för svenskt näringsliv och företagande med de sociala inslagen. När det gäller finansiering av stöd för att utveckla och driva företagen har Coompanion en väldigt viktig roll eftersom de känner till den verksamheten, och det har utarbetats material, utbildningar för handledare och så vidare. Problemet, vilket inte minst jag själv upptäckte när jag tidigare jobbade för Coompanion, är att man när man var ute och informerade om detta i kommunerna ganska ofta fick till svar: Om vi etablerar socialt företagande här i kommunen, vad ska vi då göra med våra egna verksamheter som ligger under arbetsmarknadsenheten? De såg de egna, etablerade verksamheterna som det enda saliggörande och såg inte att det kunde vara kompletterande med sociala företag. Har man det problemet på lokal nivå är jag rädd att ingen förordning i världen spelar någon större roll. Man måste i stället ha ett eget engagemang och förstå varför de sociala företagen ger arbete till människor som står väldigt långt från ordinarie arbetsmarknad. Det ena ska inte utesluta det andra, men kommunerna har en fantastiskt viktig roll i detta arbete. 113 (S): Anledningen till att jag har begärt ordet är att i sitt replikskifte med använde den sista delen av den sista repliken till att göra ett antal påståenden i form av frågor som inte hade möjlighet att besvara. Jag tycker att det är en osjyst taktik. Jag tycker inte att vi ska göra på det sättet om det är meningen att de debatter vi har här ska leda framåt. Har man frågor och synpunkter på andra partiers politik kan man framföra dem i ett tidigare skede så att de har en chans att uttrycka sin version av denna politik. Jag tänkte dock att jag, eftersom ändå gjorde så, ska ställa mig upp och erbjuda möjligheten för henne att få svaren om hon nu är intresserad av dem. Jag finns tillgänglig här i talarstolen. Jag ska börja med att besvara en del. Jag hörde att hon nämnde kilometerskatt. Hur gynnar det svenskt näringsliv och så vidare? Det kan man naturligtvis ha åsikter om. Men vi hade som ingång, när vi lade fram förslaget om kilometerskatt, att en stor del av de transporter som utförs på väg i utförs av andra än svenska åkerier och företag som betalar skatt i . Vi har fått höra från åkeriägare och representanter för verksamheten att det är osund konkurrens. Vi har då sett bland annat kilometerskatten som en möjlighet att se till att den kategorin av åkare också får vara med och betala de kostnader som vi har här i för vägar och så vidare. Vi tyckte, i motsats till alliansregeringen, att det var sjyst att presentera förslaget före valet. Vi fick nämligen påhopp för det. Man drev frågan mot oss och sade: Ni ökar kostnaderna för företagen. Vi sade: Det behöver inte bli så. Det handlar helt och hållet om hur man från regeringens och statens sida utformar kilometerskatten. Det finns andra exempel i på att man kan göra det här neutralt för den inhemska åkerirörelsen. Vad är det då som jag tycker är osjyst? Vad gör alliansregeringen? Jo, de inför efter valet en skatt på drivmedel som de inte hade aviserat innan. Vad gör de mer? Transportmedel behöver man ju även när man ska ta sig till och från jobbet, och då höjer de gränsen för reseavdragen, vilket direkt ger kostnader för dem som måste pendla till och från arbetet. Det tycker inte jag är ett bra förslag. Har man den åsikten, presentera då gärna förslagen innan valet! 114 (C) replik: serverade ett stort fat med moralkakor. Då måste jag säga att de får själv äta upp. Jag har hört härskartekniker . De ser lite olika ut, men när de väl förs fram känner man igen dem. Jag skulle vilja kommentera kilometerskatten. Jag upplever att du, , inte riktigt vänder dig till skogs- och gruvnäringarna. Det är nämligen därifrån som jag har fått frågor.