prot · GZ0981 · 2012-03-13 00:00:00 — 1 § Utökning av antalet suppleanter i kulturutskottet och arbetsmarknadsutskottet Valberedningen hade, enligt till kammaren inkomna protokollsutdrag, tillstyrkt att antalet suppleanter skulle utökas enligt följande: från 26 till 27 i kulturutskottet från 28 till 29 i arbetsmarknadsutskottet Kammaren medgav dessa utökningar. 2 § Val av extra suppleanter i kulturutskottet och arbetsmarknadsutskottet Företogs val av extra suppleanter i kulturutskottet och arbetsmarknadsutskottet Kammaren valde i enlighet med valberedningens förslag till suppleant i kulturutskottet (V) suppleant i arbetsmarknadsutskottet (KD) 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2011/12:270 Till Interpellation 2011/12:270 Föräldraskapspresumtion vid assisterad befruktning av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är brist på tid i kammaren. Interpellation 2011/12:271 Till Interpellation 2011/12:271 Stulna identiteter av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är brist på tid i kammaren. 4 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2011/12:76 till trafikutskottet /12:77 och 88 till näringsutskottet Motioner 2011/12:Fi5Fi8 till finansutskottet /12:T2T4 till trafikutskottet EU-dokument KOM(2012)84 till socialutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . KOM(2012)90 och KOM(2012)89 till miljö- och jordbruksutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2011/12:NU11 betänkande 2011/12:AU6 betänkanden /12:CU12 och CU13 betänkanden /12:UbU10 och UbU8 Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU10 betänkande 2011/12:TU7 betänkande 2011/12:UU7 utlåtande /12:JuU29 6 § Svar på interpellation 2011/12:267 om sjukvården i glesbygd 1 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att garantera en god sjukvård även i glesbygd och i inland. Jag vill börja med att framhålla att varje landsting inom ramen för det kommunala självstyret har rätt att besluta om hur vill organisera och finansiera sin verksamhet. Staten sätter däremot ramarna för verksamheten genom lagstiftning och utövar tillsyn och följer upp verksamheten. För detta har vi myndigheter som till exempel , som har rätt att ingripa om vården inte håller tillräcklig kvalitet eller på annat sätt brister. Genom att stödja arbetet med kvalitetsutveckling, tillgänglighet och öppna jämförelser kan staten stödja och stimulera till utveckling av hälso- och sjukvården. Jag vill framför allt lyfta fram kömiljarden som syftar till att korta väntetiderna i vården. Resultatet från denna satsning visar att antalet personer som väntar än minskat avsevärt . Detta är ingenting annat än en verklig framgång, och det gläder mig att patienterna nu får snabbare vård än . delades kömiljard ut till landstingen. Alla landsting fick ta del av medlen. Jag vill särskilt lyfta fram som visade väldigt goda resultat, ett tillskott på . Det är riktigt, som antyder, att införandet av vårdvalssystem har ökat antalet vårdcentraler. Sedan vårdvalets införande har vårdcentralerna i landet ökat , och av befolkningen har två vårdcentraler på så nära avstånd att det finns en faktisk möjlighet att välja. Detta har stor betydelse inte bara för tillgängligheten utan också för patientens ställning i vården. Mätningar av patientnöjdhet visar också på en ökande tillfredsställelse med primärvården sedan vårdvalets införande. Trots detta ser vi inga dramatiska kostnadsökningar, vilket förklaras av att det är landstingen själva som bestämmer villkoren och ersättningarna för de vårdgivare som vill etablera sig. Det står dessutom landstingen fritt att utforma ersättningssystemen så att de ger ekonomiska incitament för vårdgivare att bedriva verksamhet i glesbygd. har det skett etableringar i glesbefolkade områden, bland annat i . Regeringen har i årets budgetproposition avsatt för att stimulera en utveckling av vårdvalet. Vårdvalssystemet, som syftar till att passa i glesbygd, är ett av de områden som är angelägna att prioritera i detta sammanhang. hävdar att statsbidragen har urholkats och att det har lett fram till ett minskat ekonomiskt utrymme för landstingen. Som svar på det påståendet kan jag informera om att regeringen tillförde till landstingen och kommunerna för stöd till deras verksamhet , varav är en permanent nivåhöjning . Regeringen bidrar dessutom med riktade medel till olika satsningar i landstingen. , som särskilt nämns i interpellation, har fått medel för att ta fram en modell för akutvård i glesbygd. Konceptet bygger på att samebyar, lokala helikopterföretag samt fjällräddning och sjukvård utbildas i prehospitalt akut omhändertagande. Arbetet ska ske i samverkan med och och ska redovisas till regeringen . När projektet är avslutat ska verksamheten inordnas i landstingens löpande verksamhet. Inom hälso- och sjukvården är det av central betydelse att vården utformas så att den så långt som möjligt är likvärdig och lika tillgänglig för alla. Jag vill avsluta med att säga att regeringen har tagit flera initiativ för att motverka ojämlikhet inom vård och omsorg, bland annat genom patientsäkerhetsarbetet och arbetet för att stärka patientens ställning. påbörjade vi även en särskild satsning på jämlik vård som fortsätter under det här året. För detta arbete har regeringen avsatt . Exempelvis har givits i uppdrag att ta fram ett underlag med en beskrivning av nuläget och utmaningarna när det gäller att nå jämlikhet i vården. Avsikten är att redovisning ska utgöra ett underlag för en kommande samlad strategi för en jämlik vård. 2 (V): Jag tackar socialminister för svaret. fick jag ett brev från en kvinna som bor i inland. Hon skrev om sin oro över utarmningen av akutsjukvården. Om hon är tvungen att larma ambulansen tar det innan den når henne i hennes hem och innan den når sjukhus, i bästa fall. Många har en situation som är betydligt värre än så när det gäller att få akut sjukvård. I inland liksom i stora delar av i övrigt finns det extrema avstånd och gles bosättning och därmed långa tider tills man får hjälp, till exempel vid en trafikolycka, en stroke eller något annat akut. Trots det har i förslagit indragningar av akutplatserna på hälsocentralerna i och samt nedläggning av ambulansservice i och i . En del modifieringar har skett av de här förslagen. Men är ambulansen i avvecklad och ersatt med en akutbil som inte kan frakta skadade personer, och akutplatserna i är borta. Båda hälsocentralerna, i och , är ockuperade av upprörda ortsbor som protesterar mot neddragningarna. Många är oroliga över vad som händer med deras hälsa vid en akut situation. Ytterst kan ju liv stå på spel, och det har redan varit flera incidenter som har blivit allvarliga på grund av de neddragningar som har skett. På lång sikt handlar det om glesbygdens utvecklingsmöjligheter och överlevnad. Turism, näringsliv vem vill etablera sig när sjukvården inte fungerar? Frågan är vem som har ansvar för den här politiken. Det enklaste svaret är naturligtvis att ansvaret ligger på och landstingsledningen i som har beslutat om neddragningarna. I lämnade vi i ledningen för i protest mot de panikartade och ogenomtänkta nedskärningarna, men Socialdemokraterna och fortsätter att driva igenom dem. Vi kan inte stödja en utarmning av akutsjukvården i inlandet. Men vi menar också att den som enbart skyller på landstingsledningen gör det väldigt lätt för sig. Många landsting, oavsett politisk majoritet, är hårt pressade ekonomiskt . Här spelar regeringens politik, som ansvarar för, en avgörande roll. Statsbidragen urholkas stadigt i värde. Även om de inte minskar i kronor räknat följer de inte pris- och kostnadsutvecklingen, och så har det sett ut i . Det innebär i praktiken ständigt nya krav på nedskärningar i landstingen. Detta är en direkt följd av regeringens politik. gjordes, som ministern påpekade, ett särskilt tillskott. Det var välkommet, men det ändrar inte den övergripande bilden sett över åren. Till det här kommer regeringens mycket ogenomtänkta privatiseringspolitik. Det innebär att landstingen är förpliktade att betala till de nya privata hälsocentraler som etableras. Kostnaderna där går både till verksamheten och till privata vinster, exempelvis hos riskkapitalbolag som gjort sig kända för skatteflykt. För de privata vårdföretagen råder fri etableringsrätt. Det innebär att de etablerar sig där vinsten kan bli störst, i stort sett alltid i större städer där det redan finns en god tillgång på sjukvård. I har samtliga tre nya hälsocentraler etablerat sig i . Där finns länets rikaste, friskaste och yngsta befolkning. Då blir det helt enkelt mindre resurser över till de andra delarna av länet. Då styrs inte längre investeringarna efter vårdbehov utan efter vinstintresse hos privata företag. Jag frågade vad han avser att göra. Jag tycker att svaret visar en viss brist på initiativ. Jag undrar också om är nöjd med hur de privata vårdetableringarna sprider sig över landet. Är det en rimlig fördelning av investeringar i hälso- och sjukvård att de etableras som de gör? Min sista fråga till gäller om han anser att hälso- och sjukvårdslagens mål om en sjukvård på lika villkor för hela befolkningen fungerar och att man lever upp till de målen även i inland. 3 (KD): Tack för den fråga du har ställt, . Du lyfter upp en problematik som inte bara finns i utan kanske också på andra ställen. Jag tycker att socialminister har svarat bra på detta. Trygghet och en känsla av att hjälp finns när behov uppkommer är jätteviktig oavsett om man bor i , eller . Som vanligt vill och sätta fokus på något annat. Det är någon annans fel när det inte fungerar lokalt i . Det är i det här fallet statsbidragen eller vårdvalet, som också har ställt sig frågande till. Jag har själv suttit med länge i styrelsen för Kommuner och Landsting. Jag har suttit på den sida där vi har krävt indexerade statsbidrag. har det aldrig skett att man har fått indexerade statsbidrag, vare sig från den regering som sitter eller från tidigare regering stödd av under socialdemokratisk ledning. Man har i stället beslutat från gång till gång hur man ser på statsbidragen och utvecklingen framöver. står jag på den andra sidan staten och . Jag förstår sättet att tänka även från den här kanten när det gäller om man ska indexera eller inte. Det har att göra med om staten ska vara ett gummiband i konjunktursvängningarna. Socialminister har påpekat att det är höjt med 5 miljarder generellt som det har satts in enorma resurser i samband med konjunkturnedgången som har varit. Det har inneburit en hel del överskott både i kommun- och landstingssektorn under . Det går mer resurser till landstingen än då stöttade den socialdemokratiska regeringen. försöker göra något märkligt. har ju suttit med och aktivt styrt i i 20062010 och åtskilliga år . kom in i samarbetet . Socialdemokraterna, lade fram en gemensam budget . Där framgick det tydligt att man skulle göra rejäla neddragningar för att få en ekonomi i balans. Under har man försummat att se till att ha en ekonomi i balans så att man kan föra en aktiv sjukvård för hela länet. Det har varit med om att försumma år ut och år in. Det är en bakgrund som är viktig att ha med sig. Det är något som försöker krypa undan. Alliansen i har varit tydlig med att man vill dra ned resurserna för att kunna satsa på sjukvården. Det har inte ställt upp på. Vi har varit tydliga med att ambulanserna ska finnas med i , i , i och på akutsjukvårdsplatserna. Det har inte ställt upp på. När det blev kalla fakta klev av eftersom man insåg att detta drar undan benen för inlandsborna. Man har varit med och aktivt fattat beslut om den politik som ska föras i 2012. När man ser den reella effekten hoppar man av. Man tar inte ansvar för en politik som man har varit med och beslutat om. Jag kallar det feghet, . Det är rent fegt att inte jobba långsiktigt med att hålla en ekonomi i balans och ta ansvar för att man inte har uppnått det. I stället försöker man skjuta över det på andra. Det är fegt, . 4 FINN (M): Jag tackar för den här interpellationen, även om det förefaller något tveksamt att diskutera regional sjukvårdspolitik för en del av landet. Jag vill också tacka socialministern för svaret som var väldigt uttömmande, inte minst på alla de punkter där han korrigerade de felaktiga påståenden som kom dragandes med. Jag vill förtydliga det som föregående talare sade om det reformutrymme som ger möjlighet till statsbidrag. I en värld där i princip alla andra länder i brottas med budgetunderskott av en sådan storlek att man inte har något reformutrymme alls är det viktigt att lägga in i ekvationen att alliansregeringens samlade grepp över statsfinanserna har gjort det möjligt att ha generösa statsbidrag, även permanentat som socialministern nämnde, med 5 miljarder i nivåhöjning . Det är positivt. Det är intressant att notera i svaret att det finns riktade satsningar till bland annat det Norrlandslän som nämndes i interpellationen att tillsammans med några andra Norrlandslän titta särskilt på akutsjukvården. Det är välkommet givet att vi har finanser att motivera det. När det gäller det kommunala självstyret kan jag tycka att det är förvånande att lyfter fram att detta inte är så stort ansvar för kommuner och landsting som det trots allt är utan hänvisar till att detta i första hand skulle vara ett statligt ansvar. Socialministern betonade det stora värdet av kömiljardens insats. Det är fascinerande att när vi har utgifter för sjukvården på i runda slängar 200 miljarder kan en halv procent av en miljard ge denna fantastiska förbättring av tillgängligheten. Man måste misstänka att det finns ett systemfel i att landstingen inte alltid tar sitt kommunala självstyreansvar. Här ligger en fråga i botten, ett problem som man måste reda ut. Hur ser på det ansvar som landstingen har att bedriva en politik som ger bättre tillgänglighet, vilket interpellationen syftar till att diskutera? Varför har man inte då man har kunnat påverka sjukvårdspolitiken haft detta viktiga incitament för landstingen som alliansregeringen har lyckats uppfylla med stor framgång? När vi talar om kostnader för sjukvård glömmer vi ofta kostnader för sjukdom, vilket staten också bär ett ansvar för. som Socialdemokraterna hade sitt sista regeringsinnehav, då var stödparti, hade vi en sjukförsäkring som i många stycken inte fungerade. Den hade gått helt fel. Kostnaderna för misslyckad sjukvård, det vill säga utgifter för sjukvårdsförsäkringen, som också användes som arbetsmarknadspolitiska redskap inte minst i de norrländska länen, var bestickande. Det här forumet lämpar sig inte för att visa bilder, men den här visar hur vi genom den nya sjukförsäkringen har fått de regionala skillnaderna, som var påtagliga, att förbättras i så att vi inte har några regionala skillnader när det gäller utbetalningar från sjukförsäkringen. Detta är viktigt att säga. När sjukförsäkringen används till passiva sjukskrivningar i stället för till aktiva åtgärder för att komma tillbaka till arbetsmarknaden, konsumerar den grupp som är passivt sjukskriven ännu mer sjukvård och tränger undan dem som behöver tillgänglighet till vården. Sammanfattningsvis vill jag säga att alliansregeringens insatser med kömiljarden som är proaktiv för att förbättra sjukvårdens tillgänglighet som vi har minskat ohälsotalen och tagit bort de osunda geografiska skillnaderna har inneburit att vi nu har en mycket bättre situation för människor som kommer till vården. Det gäller inte minst de norrländska länen. 5 (V): Jag tror att det är många människor som inte instämmer i Finn beskrivning av att vi har fått så mycket förbättringar i sjukförsäkringssystemet. Jag tänker på alla de människor som blivit utförsäkrade och som lever på anhöriga eller går på försörjningsstöd. Det finns diskussioner om kömiljarden som jag tror att Finn och även känner till, för statsrådet lyfte fram det i sitt svar. Enligt är det inte så lätt att utvärdera detta. Man har ändrat på regler och definitioner under resans gång. Man hade kreativ bokföring med så kallade frivilliga köer och räknade bort människor. Det har dock stramats åt. Det finns också en diskussion om att det finns undanträngningseffekter. I hölls ett seminarium där ordförande sade att det har undanträngningseffekter för en rad specialiteter, vilket innebär att människor som är kroniskt sjuka och behöver kontinuerlig sjukvård, återbesök och annat kan trängas undan om man satsar mycket pengar på kömiljarden. Det är alltså ingen entydig framgångssaga. Jag blev lite intresserad av beskrivningarna av självstyret för hälso- och sjukvården i glesbygden. Det gäller inte fullt ut för organisationen av hälso- och sjukvården, för här råder påtvingad etableringsfrihet och privatisering. Landstingen får inte bestämma själva. Det här har diskuterats en del. Jag var med socialutskottet på studieresa i . Det uppstod en diskussion mellan det rödgröna styret i och några av mina riksdagskolleger om huruvida det var befolkningens helhetsbehov som skulle styra hur man planerade hälsocentralerna och vilket uppdrag man lade på hälsocentralerna. Ska man täcka in hela befolkningens behov i en glesbygd med till nästa ort när det bara finns underlag för en hälsocentral? Eller ska man, som några hävdade, försöka bryta ut olika delar så att man blir tvungen att skapa olika hälsocentraler och underlätta för företag att etablera sig men inte ha underlag att täcka in hela befolkningens behov? Det vore intressant att höra vad tycker. Vad ska vara utgångspunkten? Det var bland annat en debatt i tidningarna . Är det befolkningens behov eller att underlätta för företag att etablera sig som ska vara det viktigaste när man ser över detta ? Jag är nyfiken på etableringen av vårdcentraler i som statsrådet hänvisade till, så jag ringde landstingsrådet där. Man hade , långt innan vårdvalet, haft tre alternativa utförare. Det hade tillkommit en ny vårdcentral i . Den hade sitt ursprung i den landstingsdrivna vårdcentralen och tog med sig patienterna. Ett tag försökte man ha ett alternativ, men det finns bara underlag för en vårdcentral i . Det är inte tillräckligt många invånare för två. När talar om att välja mellan två vårdcentraler talar han inte om verkligheten i glesbygden. Därför blir min fråga till statsrådet viktig: Ska inte invånarnas totala behov av hälso- och sjukvård vara det avgörande? 6 (M): Jag tackar socialministern för ett bra svar på den viktiga interpellation som ställt. Den tar upp något av det viktigaste vi har, nämligen tryggheten, och det är bra att vi talar om det i kammaren. tar upp , men det finns många andra i inland som upplever stor oro för de sparpaket som beslutats av det lokala styret i , bestående av Socialdemokraterna och och tidigare . Det uppmärksammades inte minst i det inslag i som handlade om ambulanserna. Det gäller att komma ihåg vilka som fick väljarnas förtroende att ta hand om sjukvården i . Finn med flera har tagit upp det kommunala självstyret. Det var Socialdemokraterna, som fick ansvaret att ta hand om sjukvården i . Vi kan fortsätta diskutera det, men så ser det ut. frågar vem som har ansvaret för det som händer i . Rimligen bör det vara de som fick västerbottningarnas förtroende att hantera sjukvården. Dessa partier bär ansvaret. Det kan vara värt att poängtera för dem som lyssnar på debatten att det finns olika förslag för att hantera den svåra ekonomiska situationen i . Bland annat har allianspartierna lagt fram förslag om att i stället ta bort pengar från vissa kultursatsningar inom , minska administration med mera. Det finns alltså sätt att hantera den svåra ekonomiska situationen utan att ta bort tryggheten för dessa människor, det vill säga ambulanserna. Det nämns ofta i och ibland i kammaren att statsbidragen har varit frusna. tog upp detta. Det är dock värt att påpeka att tidigare regeringar som har stöttat har gjort precis samma sak, det vill säga inte räknat upp statsbidragen. Vi har dock tillfört mer satsningar i form av riktade satsningar. Det handlar om sänkta arbetsgivaravgifter, som har varit en stor källa till intäkter för både kommuner och landsting. Det handlar också om riktade statsbidrag i form av kömiljard och mycket annat. Summa summarum har landstingen mer pengar att röra sig med än när Socialdemokraterna hade regeringsmakten den regering som parti stöttade. Vi har kunnat tillföra sjukvården mer resurser tack vare att vi har haft ordning och reda i ekonomi. Det har gjort det möjligt för oss att satsa på något av det viktigaste vi har, tryggheten. Men de som väljarna har röstat fram att styra de olika landstingen ska bära ansvaret för de extra resurserna, och det ser väldigt olika ut i olika delar av landet. Det är värt att påpeka att det inte är bara har problem med ekonomin. Så här har det sett ut i . Man har i praktiken haft underskott . Det har alltid varit lite tyngre och jobbigare i . När och nu försöker ställa sig vid sidan av och säga att man inte längre tar ansvar ska vi komma ihåg att de har varit med de tidigare 16 åren som har lagt grunden till den problematiska ekonomiska situationen. 7 Socialminister (KD): Det är många frågor och ämnen som hanteras i denna viktiga diskussion. Jag börjar med att ta utgångspunkt i hur man organiserar hälso- och sjukvården så att den möter de många människornas behov. Jag har precis som och alla andra i kammaren tagit del av diskussionen om inlandskommunernas situation och medborgarnas frustration, ängslan och ibland ilska över beslutsfattarna i . Vi vet att det är landstingspolitiker från hela som har fattat beslutet. Detta är uppenbart något som människor i dessa kommuner känner starkt för, vilket inte är konstigt utan djupt mänskligt. I sitt första inlägg säger att jag skyller på landstingspolitikerna. Ja, det gör jag av den enkla anledningen att arbetet är så fördelat. Det är landstingspolitikerna som har ansvar för vården. Vi skulle kunna ha statlig sjukvård i . Jag är inte säker på att det skulle bli bättre, men vi skulle kunna ha det. är dock arbetet organiserat så att det är landstingen som ansvarar för sjukvården. Kommunerna ansvarar för äldreomsorgen, skolan och så vidare. Jag ska inte och gå in och avgöra vilka satsningar och prioriteringar landstingspolitikerna i ska göra. Väljarna har att utkräva ansvar av de politiker de har röstat fram och ställa dessa politiker till svars för de beslut som fattats. Det har ställts en del frågor. Själva huvudfrågan i interpellationen är: Vilka åtgärder avser socialministern att vidta för att garantera god sjukvård även i glesbygd och i inland? Mitt svar är att jag kommer att fortsätta att bedriva förbättringsarbetet över hela landet inklusive när det gäller att förbättra tillgänglighet och kvalitet, när det gäller att stärka psykiatrin och när det gäller att ordna det bättre för äldre multisjuka patienter, höja patientsäkerheten och mycket annat som vi arbetar intensivt med. Där tar staten inte över, men vi går in med en del åtgärder och kan fungera som en katalysator för en utveckling i rätt riktning. Det tror jag kan vara mitt viktigaste bidrag. frågade om jag är nöjd med hur privata företag när det gäller primärvården placerar sig. Det är upp till landstingen att organisera ersättningssystemen för detta. Man får lite olika utfall beroende på hur man gör. Man kan från sida stärka till exempel glesbygdsfaktorer och annat om man vill öka möjligheterna för att få starkare närvaro i sådana orter. Också där ligger makten i allt väsentligt på landstingsnivå. frågade om vi har lika villkor och om detta fungerar väl över landet. Det finns en rad undersökningar som visar att det finns skillnader på grund av socioekonomiska faktorer och sådant som kan handla om könstillhörighet. Även etnisk bakgrund kan spela roll.