prot · GZ0983 · 2012-03-15 00:00:00 — Föredrogs betänkande 2011/12:KU6 Justitieombudsmännens ämbetsberättelse (redog. 2011/12:JO1). 104 (S): Detta betänkande behandlar Justitieombudsmännens ämbetsberättelse från till . främsta uppgift är att bevaka den enskildes intressen av en lagenlig och korrekt behandling från våra offentliga organs sida. Det blir på så sätt ett värn för rättssäkerheten i samhället. Ärenden till Justitieombudsmännen är på så sätt en viktig uppföljning av hur våra myndigheter lagenligt sköter sina uppgifter. En annan viktig del för Justitieombudsmännen är de inspektioner som görs ute hos myndigheter och de initiativärenden som ombudsmännen vidtar vid dessa inspektioner. Dessa inspektioner görs på eget initiativ av Justitieombudsmännen och har som främsta uppgift att i förebyggande syfte påtala missförhållanden och på så sätt förhindra att människor blir felaktigt behandlade av våra myndigheter. Tyvärr minskar utrymmet för denna viktiga arbetsuppgift på grund av en alltför stor mängd klagomålsärenden. Av de statistiska uppgifterna för denna ämbetsberättelse framgår att det under verksamhetsåret nyregistrerades 6 954 ärenden, vilket innebär en minskning med 490 ärenden jämfört med förra verksamhetsåret. Det här är ett trendbrott som vi välkomnar men som också ska ses i ljuset av att man redovisade en nyregistrering av ärenden för verksamhetsåret 20082009 till 6 918, som faktiskt är en lägre siffra än årets. Då var det den högsta som redovisats under JO:s tvåhundraåriga historia. Detta toppades dessutom av förra årets redovisning med ytterligare en ökning med 581 ärenden, vilket för verksamhetsåret 20092010 sammanlagt blev 7 444 ärenden. Det är från denna extremt höga nivå som årets minskning har skett. Detta fick till följd att inspektionerna minskade också för perioden 20102011 enligt den ämbetsberättelsen. Det var från en redan oacceptabelt låg nivå. Justitieombudsmännen har i flera årsredovisningar påtalat den höga andelen klagomålsärenden och vad det medför för svårigheter för , som är ett extraordinärt tillsynsorgan. Ett enigt utskott har tagit mycket allvarligt på denna information, och man har befarat att det har funnits risk att allmänhetens förtroende för skadats. Vad har då skett för att förbättra Justitieombudsmännens arbetssituation? inkom till en skrivelse från dåvarande chefs-JO med önskemål om att se över möjligheterna för Justitieombudsmännen att delegera rätten att fatta beslut till annan befattningshavare vad gällde avvisnings- och avskrivningsärenden. Så har också skett. Sedan möjligheten till delegation av vissa beslut infördes har 220 klagomålsärenden avgjorts av byråchef, vilket också redovisas i denna ämbetsberättelse. Det stora problemet med att allt fler klagomålsärenden inkommer till JO har sin grund i frånvaron av ordinarie tillsynsorgan för framför allt Kriminalvården. Detta har Justitieombudsmännen framfört , vilket medförde att påtalade dåvarande riksdagsledamot och jag själv i en motion vikten av att Kriminalvården fick ett eget tillsynsorgan för att på så sätt minska den växande andelen av JO:s resurser som gick åt till att behandla klagomål från intagna i häkten och kriminalvårdsanstalter. Flera liknande motioner har skrivits av andra ledamöter från olika partier, och även i detta betänkande behandlas motioner med samma innebörd. JO anförde i förra årets ämbetsberättelse att det var närmast häpnadsväckande att det fortfarande saknades reguljära tillsynsorgan på flera områden. instämde i detta och underströk vikten av JO:s ställning som extraordinärt tillsynsorgan. Det är därför glädjande att konstatera att regeringen nu har beslutat att ge tilläggsdirektiv till som motsvarar utskottets önskemål. Även inom migrations- och socialförsäkringsområdet finns brister i ordinarie tillsynsorgan. En stor del av JO:s resurser ägnas åt sådant som borde kunna hanteras på annat sätt. Ett enigt konstitutionsutskott liksom socialförsäkringsutskottet anser att det bör utredas hur och i vilken organisatorisk form en ordinarie tillsyn över ärendehandläggningen inom och socialförsäkringsområdets verksamheter bör utformas. Med dessa åtgärder för att säkerställa Justitieombudsmännens ställning som extraordinärt tillsynsorgan ser vi ledamöter i fram emot kommande ämbetsberättelse med minskade klagomålsärenden och en betydande ökning av inspektioner och initiativärenden för att förebygga missförhållanden som kan drabba enskilda i kontakter med våra myndigheter. På så sätt kan rättssäkerheten öka i samhället. Dessa inspektioner skulle med fördel kunna företas inom Transportstyrelsen och inom våra domstolar där handläggningstiderna är alldeles för långa, vilket det också redogörs för i årets ämbetsberättelse. Vi ska aldrig glömma bort att bakom varje klagomålsärende finns en människa som upplever sig ha blivit felaktigt behandlad i kontakten med våra myndigheter. Därför är denna ämbetsberättelse och de uppföljningar som görs oerhört viktiga att lyfta fram, även om vi i övrigt är helt överens i detta betänkande. Med detta sagt vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 105 (M): Även om detta, som tidigare talare sagt, är ett enigt betänkande finns det anledning att understryka några viktiga punkter. JO:s ämbetsberättelse för verksamhetsåret 20102011 är på många sätt en uppmuntrande läsning. Det framgår till exempel tydligt vilken enormt central roll JO spelar som extraordinärt tillsynsorgan och med vilket allvar och engagemang som JO förvaltar detta viktiga uppdrag. Antalet nyregistrerade ärenden har sjunkit med ungefär 6 ½ procent sedan föregående verksamhetsår. Även antalet nya inspektions- och initiativärenden var mindre än året innan, och även när det gäller klagomålsärendena ser vi en minskning med sedan föregående år. Huvuddelen av JO:s tid upptas ju av den här typen av klagomålsärenden. Inspektioner och granskningar på JO:s eget initiativ har minskat och fortsätter, som också föregående talare påpekade, att ligga på en nivå som är lägre än vad JO själv anser vara lämpligt. Detta är högst beklagligt. Bland finns det vissa myndigheter som sticker ut när det gäller antalet ärenden. Transportstyrelsen är ett och de allmänna förvaltningsdomstolarna ett annat område där det förekommer problem med alltför långa handläggningstider. Inom ett annat ansvarsområde, det som handlar om frågor som rör socialförsäkring, kriminalvård och försvaret, minskade antalet klagomålsärenden med . Den minskningen kan, säger , nästan helt hänföras till ett minskat antal socialförsäkringsärenden. JO:s uppfattning, som jag delar, är att detta betyder att börjar få ordning på sina handläggningsproblem, vilket är utomordentligt positivt. utgör dock socialförsäkrings- och kriminalvårdsområdena de absolut största delarna av JO:s arbete. Det konstateras också att är den dominerande gruppen av inkommande klagomål inom socialförsäkringen. av ärendena handlar om det. Ytterligare ett ansvarsområde är det som handlägger polis-, åklagar- och tullväsen. Även där tycks långa handläggningstider vara en gemensam nämnare, beklagligtvis, för de inkomna ärendena. JO:s roll som extraordinärt tillsynsorgan är central. JO har påpekat att ämbetet alltmer har kommit att fungera som ordinarie tillsynsorgan för verksamheter som saknar sådant, vilket äventyrar JO:s extraordinära ställning på grund av den kraftigt ökade arbetsbelastningen. Det här problemet har, som vi har hört tidigare, uppmärksammats , inte minst under behandlingen av JO:s förra ämbetsberättelse som gäller verksamhetsåret 20102011. Utskottet konstaterar nu med tillfredsställelse att regeringen har tagit till sig de synpunkter som framförts och bereder frågan om inrättande av ett ordinarie tillsynsorgan inom kriminalvårdens område. Det är utomordentligt viktigt att JO:s roll som extraordinärt tillsynsorgan värnas och inte äventyras genom att JO tvingas arbeta med frågor som borde handläggas på andra ställen. Utskottets eniga uppfattning är att det finns behov av en liknande ordning när det gäller till exempel uppgifter inom migrations- och socialförsäkringsområdena och föreslår därför att genom ett tillkännagivande begär att regeringen låter utreda frågan om bristen på reguljär tillsyn inom dessa områden. Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag. 106 (FP): Det är roligt att få se en motion bli verklighet. Då tänker jag inte göra mig till tolk för alla som i KU har skrivit följdmotioner på JO:s ämbetsberättelse, utan jag är glad att min enskilda motion , som föreslog ett inrättande av en fristående inspektion för granskning av Kriminalvården, i och med detta betänkande kan anses bifallen, om inte till formen så åtminstone till sin innebörd. Jag har varit ledamot av och insynsråd och vet att tillsynen av Kriminalvården länge har varit föremål för diskussion. påpekade att tillsynen av Kriminalvården borde förstärkas. Under har JO uttryckt önskemål om att avlastas från vissa klagomål från Kriminalvården, då tillströmningen av ärenden vuxit mycket kraftigt och, som vi hört tidigare här , tyvärr lett till att mindre tid har kunnat ägnas åt svårare ärenden och egen inspektion på häkten och anstalter. Även ledningen för Kriminalvården har uttalat att det inte är tillräckligt och tillfredsställande att de själva har ansvar för tillsynen av verksamheten och granskningen av incidenter. Inte minst höjde generaldirektören rösten i denna fråga 2008, då ett ökat antal häktade tog livet av sig och myndigheten själv fick kontrollera omständigheterna kring detta. presenterades en offentlig utredning om Kriminalvårdens ledning och styrning. Ett delförslag i denna utredning handlade om att ett externt tillsynsorgan borde inrättas för att förstärka tillsynen. Det finns alltså en stor uppslutning om att det bör inrättas en tillsynsmyndighet för Kriminalvården. Att årets motioner i ärendet avslås är för att regeringen nu satt ned foten och skrivit tilläggsdirektiv till och gett dem i uppdrag att undersöka behovet av fristående organ för tillsyn av polisen och Kriminalvården. Om kommittén finner behov av sådan tillsyn ska utredningen presentera förslag till organisation och verksamhet. Redovisningen för Kriminalvårdens del ska ske senast . De har på sig, och förslaget kan därmed förväntas vara så genomtänkt att det efter avlämnandet går att genomföra snart därpå. Varför behövs då ett fristående tillsynsorgan för Kriminalvården? Ja, ur den enskildes perspektiv är svaret enkelt. Det handlar om att skydda den enskilda individen genom att se till att statens verksamhet fungerar väl. fattas tusentals beslut i Kriminalvården som påverkar de intagnas situation på djupet. Det är viktigt att det finns en välfungerande tillsyn och inspektion av hur statens befogenheter, som med nödvändighet är långtgående inom , och att vi vet hur den används i praktiken. Det finns också ett allmänt demokrati- och medborgarperspektiv. Som samhällsmedborgare har vi alla rätt att kunna få en uppfattning om hur myndighetsutövningen fungerar och kunna kräva åtgärder om det finns brister i effektivitet och rättssäkerhet. Utifrån ett KU-perspektiv handlar det om att JO behöver avlastas från de mindre svåra ärendena för att få utrymme att koncentrera sig på den extraordinära granskningen och på inspektioner. får JO in över tusen klagomål som rör kriminalvården. Många av dessa handlar om vardagsfrågor såsom telefon- och besökstillstånd, tider för inlåsning och upplåsning i bostadsrummet, kvaliteten på maten och innehav av till exempel böcker och privata kläder. På grund av dessa ärenden riskerar a1lvarliga ärenden att inte få den uppmärksamhet de förtjänar. Vardagsärenden kan dessutom ta att få svar på än vad som är nödvändigt, vilket drabbar de intagna. Kriminalvården och polisen är myndigheter med stora maktmedel till sitt förfogande, och de är av naturliga skäl slutna världar. Därför kan tillsynen av dessa myndigheter anses extra viktig. Det finns också andra verksamheter som tar beslut som kan vara av stor betydelse för enskilda, till exempel skolan, arbetslöshetskassorna, Arbetsförmedlingen, och . På skolans område finns en fristående sko1inspektion, inrättad på initiativ av . En övergripande tillsyn av arbetslöshetsförsäkringen görs av Inspektionen för arbetslöshetsförsäkringen. Alliansen inrättade Inspektionen för socialförsäkringen, ISF, som i första hand granskar tre myndigheter: , och . Ett flertal granskningsmyndigheter har alltså relativt skapats. Vi ser dock med ledning av JO:s verksamhetsberättelse att Inspektionen för socialförsäkringen behöver kompletteras eftersom JO får ta emot och behandla alla ärenden inom socialförsäkringsområdet från enskilda då detta ligger utanför ISF:s ansvarsområde. Under förra verksamhetsåret fick JO ta emot nästan 600 ärenden på socialförsäkringens område. Detta är en hög arbetsbelastning även om vi kan se att klagomålen gått ned med nära en tredjedel, vilket är en glädjande följd av att lyckats minska problemen i sin handläggning. För att ytterligare avlasta JO och låta det bli just ett extraordinärt tillsynsorgan föreslår KU i dagens betänkande att ger regeringen till känna att det behöver utredas hur en ordinarie tillsyn av ärendehandläggningen inom socialförsäkringen kan utformas. Samma sak gäller för migrationsområdet. Det är positivt att ett enat KU kan stå bakom detta betänkande. Förstärkningar i tillsynen av vissa myndigheter har flera fördelar. Rättssäkerheten för den enskilda människan förbättras, möjligheterna för andra medborgare att få vetskap och insyn i eventuella brister i systemen ökas och regeringen och vi folkvalda får fram ny information som hjälper oss att styra dessa myndigheter. Med detta sagt yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 107 (C): Efter en hel del diskussioner och överväganden har vi i kommit fram till ett enhälligt betänkande vid behandlingen av Justitieombudsmännens ämbetsberättelse för tiden juli 2010juni 2011. Oundvikligen blir det en del upprepningar i det jag framför. En viktig del i betänkandet är konstaterandet att regeringen under vårt arbete i utskottet med betänkandet beslutat att ge tilläggsdirektiv till om att utreda skapandet av ett särskilt tillsynsorgan för Kriminalvården. Det är ett område som gett justitieombudsmännen en mycket stor arbetsbelastning. Avsaknaden av ett särskilt tillsynorgan på detta område kommer förhoppningsvis att åtgärdas. Det finns som jag ser det förutsättningar för en effektiv organisation i tillsynsorganet som kan göra fler inspektioner på anstalterna än vad justitieombudsmännen hunnit med. Även inom migrations- och socialförsäkringsområdena vill utskottet att regeringen utreder frågan om en reguljär tillsyn på det sätt som också socialförsäkringsutskottet har framfört. Detta förslag ska framföras i form av ett tillkännagivande från till regeringen. Jag yrkar bifall till förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 15 § Trossamfund m.m. Föredrogs betänkande 2011/12:KU12 Trossamfund m.m. 108 (V): Det betänkande vi nu ska diskutera heter Trossamfund m.m., och i det behandlas motioner från allmänna motionstiden. Till största delen handlar det om och andra församlingar, men det berör också begravningsverksamheten och rätten för personer som inte bekänner sig till någon religiös tro. Seder och bruk runt hanteringen av avlidna är föränderliga och beror på de levande människornas situation, på deras behov och möjligheter, och de förändras . Det kan vi tydligt se i vårt land. För mycket länge sedan vet vi att en del ledande personer fick stora gravkullar eller gravrösen resta över sig. Men hur, och faktiskt om, andra som levde begravdes har vi begränsad kunskap om. Det skiftade troligen. En del blev säkert begravda. Andra kanske brändes medan vissa lämnades åt djuren i skogen att ta hand om. med en befolkning fast rotad till marken som bodde kvar på samma plats i generationer var jordbegravningar det vanligaste sättet att ta hand om sina avlidna. när många människor flyttar under sin levnad är det vanligast att vi kremerar våra döda. Antingen placeras urnan vid en gravsten, i en minneslund eller så sprids askan för vinden. Det viktiga är att det är efter den dödes önskemål, om sådana finns. I annat fall blir det enligt de efterlevandes önskemål. Hur vi gör med våra döda är viktigt för oss efterlevande oavsett vilken religiös uppfattning vi har och oavsett om vi har någon religiös uppfattning alls. För en människa som levt sitt liv i två olika delar av landet eller i två olika delar av världen kan det kännas självklart att vilja ha sin aska uppdelad och spridd på två olika platser. För någon annan kan det vara lika självklart att man vill ha askan i en urna hemma hos en närstående levande släkting. Begravningslagen och begravningsförordningen reglerar formerna för avsked, begravning och hur aska ska omhändertas. Att dela aska eller förvara aska hemma ingår inte i hur aska ska hanteras. Det finns dock möjlighet till undantag om man kan hänvisa till synnerliga skäl. Det är som avgör om det föreligger synnerliga skäl. Man får ansöka, och det krävs en djup religiös tro för att undantag ska medges. För är det viktigt att lagstiftning och övrig reglering bygger på sekulära principer och gäller lika för alla. Att inte ha en religiös tro gör inte avskedet och hanteringen av de avlidna mindre viktig. Människors önskemål om formerna för avskedet ska inte styras av om det finns en stark religiös uppfattning eller inte. De begränsningar som eventuellt måste finnas ska avgöras av helt andra principer, och regelverket måste gälla lika för alla, religiösa eller ej. Därför måste begravningslagen och begravningsförordningen ses över. Härmed yrkar jag bifall till reservation. 109 i (S): Rätten att utöva sin tro och rätten att höra till en församling är stark i den svenska grundlagen. Den är också stark i och i stadgan om mänskliga rättigheter. Vid de relationsförändringar mellan kyrka och stat som trädde 2000 lagstadgades den verksamhet som ansvarade för och som berörde alla, till exempel begravningsverksamhet, kyrkoavgift, kulturminnen och rätt till kyrkans handlingar och arkiv. Det är områden som är viktiga för alla, inte minst ur ett kulturarvsperspektiv. Med tanke på den relativt korta tid som gått sedan förändringen får man säga att det har fungerat väl. Det finns fortfarande diskussioner inom vissa områden, men de är konstruktiva. Vissa förändringar kommer till stånd, antingen som i det tidigare betänkandet genom förändringar i begravningslagen eller genom förändringar inom kyrkans inre liv. Att nu initiera en stor översyn eller ompröva relationen mellan kyrka och stat är inte vi socialdemokrater beredda att göra. Vi är inte heller beredda att lägga över begravningsverksamheten på kommunerna. Det skulle också medföra stora förändringar, inte minst kulturhistoriskt. Kommunerna är huvudman i två fall, nämligen och . Även detta är ett historiskt arv. I övrigt är vår uppfattning att kyrkan tagit sin uppgift på största allvar och visar stor respekt för alla andra religioners seder och för dem som inte vill ha något religiöst inslag inför den sista vilan. När vi följer en närstående till sista vilan är det av största vikt att det sker under värdiga former. Det är viktigt att de anhöriga kan få önskemål uppfyllda i så stor utsträckning som möjligt. En hel del talar också för att det är klokt med vissa regler. En sådan gäller spridning och delning av aska. Halva utskottet var i . På ett av våra möten kom frågan om gravfrid och anhörigas rätt till tillträde till gamla familjegravar upp. Enligt vår mening bör vi ha en restriktiv hållning till var man får begrava en anhörig, eller var och hur aska får spridas för att undvika konflikter . Det är inte värdigt att gamla gravar grävs upp för att markområdet har sålts eller får en annan användning, eller att den nya ägaren nekar de anhöriga tillträde till gravplatsen. Därför bör man tänka mer än en gång när det gäller var och på vilket sätt den närstående får sin sista vila. Askan får strös ut på annan plats än en begravningsplats om ger sitt tillstånd och om platsen är lämplig för ändamålet. Askan får också delas, men bara om det finns synnerliga skäl. De ska vara grundade på allvarlig religiös uppfattning. Jag tror att det handlar om vad det innebär att ha rätt till en tro och rätt att tillhöra en församling. Bestämmelsen ska tillämpas restriktivt. Det tycker jag är klokt. Frågan om att få tillhöra vilken församling man vill har diskuterats . Det kan kännas konstigt att staten ska ha att göra med i vilken församling jag har mitt medlemskap. Men det ligger andra komplikationer bakom. Även detta var en del av uppgörelsen kyrkastat och en förutsättning för att staten skulle hjälpa till med uppbörden. Men det var också, som kyrkan själv uttrycker det, en garanti för en folkkyrka som var rikstäckande. Om man själv får välja vilken församling man vill tillhöra kan det få ekonomiska konsekvenser. Vissa församlingar kan få svårt att ha kvar sin verksamhet. Som flera av oss har sagt är människor mer rörliga och känner sig inte knutna till en särskild plats på samma sätt som . Det är ändå bra att frågan hålls levande. Den kanske kan hanteras annorlunda i samband med att frågan om en gemensam begravningsavgift hanteras. Det är viktigt att samtalen mellan regeringen och kyrkan fortsätter. Om det ska ske en förändring ska det vara långsiktigt och genom en bred överenskommelse. är vi inte beredda att tillstyrka någon förändring eller omprövning av tidigare beslut. Det finns en del andra frågor som inte heller är lösta och som återkommer till med jämna mellanrum. En av de frågorna gäller hanteringen av metaller i kroppen efter kremering. Det kan av många uppfattas som icke värdigt att metaller samlas ihop och tas om hand utan att det sker i samband med den enskildes begravning. Frågan är komplicerad. Det är bra att regeringen avser att återkomma i frågan redan under detta år. Slutligen, herr talman, vill jag ta upp frågan om dialoger med religiösa samfund. Den är mycket viktig, och det är angeläget att det förs en dialog om mänskliga rättigheter, yttrandefrihet och religionsfrihet. Det särskilda råd som regeringen tillsatte och som jag har fått vara en del av har haft många spännande och viktiga diskussioner. Rådet består av företrädare för de religiösa samfunden och två politiska företrädare och har ansvarigt statsråd som ordförande. Rådet tar upp aktuella frågor till diskussion, men ibland också mer konfliktfyllda diskussionsområden som integrationsfrågor, islamofobi, hets mot folkgrupp, konflikter mellan religiösa grupper, kvinnors rättigheter, samkönade äktenskap med mera. Rådet har förlagt möten till olika kyrkobyggnader och församlingar och fått mer information om olika samfund. Rådet har enligt min mening en stor och viktig roll att spela, inte minst genom att skapa mötesplatser och kontaktnät mellan religiösa företrädare. har rådet haft seminarium om samhällets grundläggande värderingar. Det går säkert att utveckla rådets arbete med fler möten och fler seminarier. Det som motionären efterlyser i betänkandet vill jag säga är tillgodosett genom rådets verksamhet och inriktning. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 110 (V) replik: Jag måste ställa en fråga. Jag hoppas att jag missförstod. Menar att det är mer värdigt att dela askan efter en avliden om man kan hänvisa till en allvarlig religiös uppfattning än till att man helt enkelt känner sig starkt bunden till två olika platser? 111 i (S) replik: Frågan om att dela askan ska över huvud taget ha en väldigt restriktiv behandling. Utgångspunkten är att det inte ska vara någon delning, utan att all aska ska läggas på samma ställe. Jag vill också hänvisa till den starka religiösa rättighet som finns i svensk grundlag och som EU har i sitt fördrag. Den finns även med i stadgan om mänskliga rättigheter. Vi har förbundit oss att ta hänsyn till olika religiösa seder och religioners hantering av exempelvis begravningar.