prot · GZ0986 · 2012-03-21 00:00:00 — Jag skulle verkligen önska att kommissionen skulle komma fram till att det inte är ett bra direktiv och att vi ska ta bort det. Men tyvärr är det ingenting av utvärderingen som visar på det. Vi har haft den debatten i kammaren. Det är något naivt att lura lyssnare och andra att det skulle finnas en stor möjlighet att förändra direktivet i positiv riktning. Jag är mer orolig för att när kommissionen kommer fram med sitt slutgiltiga förslag handlar det om att göra det vi måste genomföra ännu snävare. Vi ska fortsätta att jobba tillsammans. Jag och vi i liberala gruppen i jobbar gärna tillsammans med er partigrupp i för att förändra och få bort datalagringsdirektivet. 57 (KD): Morgon har gått över till förmiddag, och när jag nu kommer som siste talare vill jag säga att mycket bra har sagts i debatten. Debatten har inte bara pågått länge här i kammaren. Den har pågått väldigt länge i största allmänhet. Jag vill vara tydlig med vad vi som parti har tyckt. Vi har datalagring i och har haft det . Frågan om datalagringsdirektivet när den först kom upp var hur reglerat eller oreglerat det skulle vara. Det var före min tid. Mina partiföreträdare fokuserade då väldigt mycket på vad som skulle få lagras. Likaså har lagringstiden stått i fokus för . Vår förre ledamot i , , krävde tidigt att internetsurfning och chattar inte skulle ingå i beslutet. Det har tillgodosetts i det direktiv som vi debatterar här . I EU-direktivet har medlemsstaterna enats om att det behövs regler som ser till att vissa trafikuppgifter lagras så att uppgifter finns tillgängliga för att kunna användas i brottsutredningar. Datalagringsdirektivet innebär att till exempel uppgifter om vem som ringer och sms:ar ska lagras i mellan och . Vi i alliansregeringen har med hänsyn till integriteten valt den kortaste lagringstiden, det vill säga . Jag har som sagt inte varit med denna produkt förhandlats fram. Även jag instämmer i att man ska värna den personliga integriteten. Men detta med datalagring är inte något nytt. har polisen tillgång till uppgifter för att utreda allvarliga brott och den grova organiserade brottsligheten. Skillnaden med den lag som vi har på bordet är att lagringen görs obligatorisk . införs strängare krav på operatörerna vad gäller säkerhet kring de uppgifter som lagras. Genom uppgifter från mobiltelefoner kan polisen kartlägga hur brott har planerats och hur misstänkta personer har agerat under och efter ett brott. Några uppgifter som avslöjar innehållet i en kommunikation eller vad som sagts i ett telefonsamtal får inte lagras. har tyckt att det finns en poäng med att man i efterhand kan spåra och förstärka en beviskedja när det gäller svår brottslighet. Precis som sagts i debatten har uppmärksammade fall kunnat lösas med hjälp av uppgifter. Exempelvis var det lagrade uppgifter som användes för att få klarhet kring självmordssprängningen i , där utredning fortfarande pågår. Likaså i rättegången efter helikopterrånet som skedde använde åklagaren i sin sakframställan historiska trafikuppgifter för att visa gärningsmännens aktivitet före, under och efter rånet. Detta är bara några exempel. Det kan konstateras att historiska trafikuppgifter är mycket viktiga för att kartlägga aktivitet. Vi får inte glömma att vi inte är immuna mot grova brott. Då gäller det att de ansvariga myndigheterna har rätt redskap. När jag lyssnar på företrädare för vissa partier undrar jag vilka redskap som ska finnas för polisen i slutänden. De är kritiska mot telefonavlyssning, buggning och andra hemliga tvångsmedel. Frågan är vilka medel de rättsvårdande myndigheterna ska få ha för att motverka den grova organiserade brottsligheten. Även brottsbekämpning handlar om att värna människors integritet och innebär därför ofta avvägningar. Det är viktigt i debatten att belysa den personliga integriteten. Den personliga integriteten och rätten till sitt eget privatliv handlar om mer än att vara befriad från att någon obehörig läser eller sprider ens persondata. Det handlar i grund och botten om rätten till sin egen person, att vara skyddad från fysiska eller mentala intrång och att få ha rätt till en egen privat sfär. I och med teknikens utveckling kan man säga att ytterligare en dimension har lagts till människans person, nämligen den digitala. Information som lagras av och om oss i olika dataregister utgör en digital representation av vår person. Liksom vårt medvetande kan lida när kroppen skadas kan det även vi lida skada när våra personuppgifter missbrukas. Respekten för varje människas integritet är ett grundläggande värde i vår demokrati. I den ena vågskålen ligger de brottsbekämpande myndigheterna som utgörs av polis och åklagare och deras förutsättningar att agera mot den grova organiserade brottsligheten. I den andra vågskålen ligger frågan om fri- och rättigheter och den enskildes integritet. De måste vi väga mot varandra, och balansen är viktig och ska alltid beaktas. För oss kristdemokrater är det viktigt att tydligt veta var gränsen går mellan integritet och brottsbekämpning. Avlyssning och övervakning får aldrig komma att användas slentrianmässigt utan måste noga övervägas vid varje enskilt tillfälle. har som EU-medlem en skyldighet att införa direktivet. Direktivet skulle redan i vissa delar ha varit infört och i resten av delarna . är bland de sista EU-länderna att implementera dessa. Som har sagts här i debatten pågår en utvärdering. Vissa vill att vi ska vänta på denna. Det jag vill vända mig mot är att det finns väldigt många länder i som vill att vi går ännu längre och att ännu längre lagringstider och ännu mer ska ingå. Vi ska vara öppna och ärliga med att vi de facto inte vet om direktivet blir bättre om vi arbetar om det. När jag lyssnar på flera här kan jag inte annat säga än att jag också skulle vilja att fick en författningsdomstol. har vi inte det, och denna debatt och många andra visar att det kanske ibland är en brist. Kanske det är dags att vi samlas och enas kring att det vore bra i förhållande till den personliga integriteten att det skapas en författningsdomstol i stället för att vi ibland säger nej till saker som vi måste säga ja till som EU-medlemmar. värnar den personliga integriteten. Men vårt fokus har legat på att vi vill behålla relativt korta lagringstider. Efter avvägning får nyttan av hur man kan använda informationen i brottsprevention och i brottsutredning anses väga tyngre. Vi kommer därför att rösta ja för att ge de rättsvårdande myndigheterna det redskap de behöver för sitt arbete. Jag hoppas också att vi framgent kommer att få en utvärdering av hur effektiv trafikdatalagring är för att bekämpa och utreda brott i . Likaså ska det finnas möjligheter att veta om uppgifter om en själv hämtats ut efter att en brottsutredning är klar. Man ska också få klarhet i om det framöver kommer att finnas skadeståndsmöjligheter. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 7 § Övergripande miljöfrågor m.m. Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU11 Övergripande miljöfrågor m.m. 58 (S): Vi ska nu debattera miljö- och jordbruksutskottets motionsbetänkande Övergripande miljöfrågor m.m. För tids vinnande vill jag börja med att yrka bifall till reservation 1 i betänkandet, men jag står självklart bakom alla socialdemokratiska reservationer. Vi ska diskutera miljöfrågor väldigt brett. Det här motionsbetänkandet innehåller ganska många olika frågor, men jag tänkte inrikta mig på att prata om det övergripande och framför allt om de miljömål som vi har satt upp här i . har miljöfrågan blivit allt viktigare i samhällsdebatten. Det tycker jag är bra. Det är en fråga där alla måste ta sitt ansvar. Det handlar om att vi gemensamt globalt måste hitta sätt att jobba med miljö- och klimatfrågan. Men det handlar också om att i det lilla kunna göra skillnad. Det kan handla om allting från att panta burkar och lämna in batterier till att stora multinationella företag ska göra olika typer av energieffektiviseringar. Allt det här måste vi göra. Men det finns något som borde göras men som inte görs i tillräckligt stor utsträckning. Den måste ta ansvar för de mål man har satt upp och framför allt för den svenska miljö- och klimatpolitiken. Vi socialdemokrater anser att miljöfrågan måste prioriteras ytterligare. Och detta måste lyftas fram och bli tydligare inom alla sektorer i samhället. De mål som har satts upp måste vara rimliga, och de måste utgå från den ambitionsnivå som finns. är ett land som har varit duktigt på miljöfrågor. Men jag tycker att vi tappar, och vi har tappat . Vi socialdemokrater anser att det behövs ett nytt tänk. Det behövs ett helhetstänk inom hela miljöområdet. Det handlar inte om att sätta upp plakat där det bara finns en måltext. Det handlar om att mål måste kopplas till ambitioner, och ambitionerna måste tydliggöras i olika typer av verktyg för att vi ska få en konkret och fungerande miljöpolitik. Jag och vi tror att en miljövänlig politik är bra för . Det finns många åtgärder som ger olika typer av positiva effekter. Om man energieffektiviserar en fastighet leder det till miljönytta. Det leder till nya arbetstillfällen, och det leder till att vi får nya kunskaper och möjlighet till innovationer som vi sedan kan använda oss av och exportera. Ett effektivt sophanterings- och återvinningssystem ger en renare natur, men det ger också återvunnet material, och det kan innebära att vi har en viktig energikälla för att värma till exempel våra hus. Genom att göra miljönytta kan vi också göra samhällsnytta, och vi kan se till att blir starkare. Vi socialdemokrater har alltid trott på att man måste använda politik och våga använda politik. Jag tror att det finns många styrmedel som måste införas för att vi ska kunna uppnå de mål som vi har satt. Jag tycker att regeringen ibland litar väl mycket på vad omvärlden kommer att göra eller vad marknadskrafterna kan åstadkomma. Jag tror faktiskt att man måste våga för att uppnå de mål som vi har satt upp . mål om att minska utsläppen till 2020 är bra. Men finns det från regeringens sida någon ambition att nå det här målet? Den har plockat bort ett antal styrmedel, till exempel skatten på handelsgödsel, som har varit ett oerhört effektivt instrument för att minska jordbrukets miljöpåverkan. Man har tagit bort det statliga stödet för klimatinvesteringar, som även det på många sätt har bidragit till att vi har minskat utsläppen av koldioxid. Och man blundar för ett antal områden i samhället, till exempel transportsektorn, där vi har oerhört stora problem. Vi måste faktiskt ta tag i de här problemen nu och inte vänta. Vi socialdemokrater anser att det måste finnas ambitiösa mål. har faktiskt ställt sig bakom ett antal ambitiösa mål, även om det finns vissa mål som skulle kunna vara ännu mer ambitiösa. Tyvärr har dessa mål inte följts upp med någon politik som gör att vi kommer att lyckas uppnå dem. Det finns inte tillräckligt mycket styrmedel och uppenbarligen inte en tillräckligt stor ambition från regeringen när det gäller att vilja nå de mål som vi faktiskt har ställt upp. Det tycker jag är oerhört problematiskt. behöver ett högre omställningstryck. behöver hitta och identifiera ett antal verktyg och styrmedel som gör att vi faktiskt kan uppnå de mål som vi har ställt oss bakom. För att göra det tror jag att man ibland måste genomföra åtgärder som kanske inte alla gillar alla gånger. Men här tror jag att det krävs ett och annat. Det finns vidare ett annat mål som har ställt sig bakom. Det är målet om att fordonsflottan ska vara oberoende av fossila bränslen i . I det här fallet tycker jag fortfarande att det råder en viss begreppsförvirring. Jag tycker inte att det är speciellt tydligt vad definitionen av det här målet innebär. Rent språkligt handlar det om att ett fordon ska gå att framföra utan fossilt bränsle, och det innebär i praktiken att de reella utsläppen från fordonsflottan 2030 inte har någonting med måluppfyllelsen att göra. skulle ju alla fordon kunna vara så kallade multifuel-fordon och då uppfylla regeringens mål men inte på något sätt påverka hur mycket utsläpp fordonsflottan ger. Det här är en fråga som jag tycker att regeringen måste fundera ett varv till kring, för vi måste jobba med transportsektorn, som är en av de bovar som släpper ut ganska mycket och som faktiskt bidrar till miljöförstörelse. Ett annat problem är att antalet miljöbilar har minskat. Vi hade en oerhört kraftig uppgång , men efter det har vi sett en minskning. Det tycker jag är problematiskt. Även på det här området har regeringen snarare avskaffat de fungerande stimulanser och incitament som har funnits än kommit med några nya. Och de nya förslag man har kommit med anser många med mig inte kommer att leda till speciellt många nya bilar inom miljöbilsflottan. Slutligen tänkte jag ta upp ett annat miljömål där jag också tycker att vi har en hel del kvar att jobba med i den här kammaren och i som helhet. Det är målet kring en giftfri miljö. Det här är ett av de absolut svåraste målen. Det kommer att krävas största möjliga gemensamma kraft för att vi ska kunna lösa det. Här är jag som socialdemokrat oerhört bekymrad över att genom regeringen har omformulerat miljökvalitetsmålet om en giftfri miljö. Enligt min uppfattning innebär den omformuleringen att regeringen faktiskt har sänkt ambitionsnivån. Det kanske kan vara hedervärt om man inte tänker uppnå målen, men det är ändå problematiskt. Jag anser att det även på det här området saknas många konkreta förslag när det gäller hur vi faktiskt ska uppnå målen. Det har skjutits till lite ytterligare pengar till Kemikalieinspektionen, men det kommer inte på något sätt att räcka för att uppnå de väldigt ambitiösa och tuffa mål som finns även på detta område. Vi socialdemokrater vet att de svenska miljömålen kommer att bli svåra att uppnå. Vi vill därför betona att det här arbetet måste prioriteras. Vi vill höja ambitionen inom miljöpolitiken och genomföra ett antal krafttag för att på så sätt kunna uppnå de mål som vi har ställt oss bakom. Det krävs höga ambitioner och bra verktyg för att vi ska lyckas. Jag tror att med ekonomiska styrmedel kan vi stimulera fler människor och företag att ändra sina beteenden och på så sätt skapa en utveckling som är ekonomiskt, socialt och ekologiskt hållbar. Då tror jag att vi måste använda oss av verktyg som klimatskatter, energiskatter och miljöskatter men också lagstiftning, utsläppsrättigheter och olika typer av certifikat. Vi socialdemokrater anser att med tydliga mål och konkreta förslag kan vi nå de mål som vi har ställt oss bakom, men då krävs det att man visar att man har ambitionen att nå dem. 59 (MP): Det var för väl att kom före mig och satte debatten lite grann i sitt sammanhang. Jag hade tänkt dyka direkt ned i de allra grottigaste små detaljerna i miljölagstiftningen och miljöprövningssystemet och skrämma bort alla åhörare med en gång. Men om det ändå är några kvar kan jag göra ett litet försök att i alla fall sätta den bredare bilden innan vi går in på detaljerna. Miljöpolitik handlar i allra högsta grad om politik. Om vi förväntar oss att människor i sin vardag ska vilja göra de miljövänliga valen måste vi som politiker också se till att det finns förutsättningar för det. Det är inte så himla lätt att vara miljöhjälte om det är mycket dyrare och krångligare att göra de miljösmarta valen. Men vi kan faktiskt förändra det. Vi kan använda skatter och andra ekonomiska styrmedel som ser till att det som är långsiktigt hållbart också blir kortsiktigt lönsamt. Vi kan se till att det lönar sig både för den vanliga människan och för företagen att ta fram de smarta produkterna som kommer att leda omställningen till ett grönare samhälle snarare än att det ska löna sig att köra på i gamla hjulspår som vi vet inte håller i längden. Vi har också ett viktigt ansvar för miljöreglerna. Lite krasst är det så att det som är riktigt farligt inte ska vara tillåtet. Det handlar inte bara om att vi ska gynna det som är lite mindre livsfarligt, utan det ska bort. Ungefär så enkelt är det. Den här debatten ska egentligen inte handla om den ekonomiska biten utan snarare om lagstiftningsbitarna, alltså om de verktyg vi har inom miljöjuridiken och som är vårt övergripande ramverk för miljölagstiftningen. Det är den jag nästan helt tänker fokusera på i den här debatten som egentligen är lite av en slasktrattsdebatt om allt som kallas övergripande miljöfrågor med mera. Med mera skalar jag alltså bort, så nu kör vi . kom till 1998. Vi hade förstås haft miljölagar även tidigare, men valde man att baka ihop de flesta av dem i en enda lag under samma paraply och med samma övergripande principer för hela miljöpolitiken. har det gått , , så det börjar bli dags att stanna upp och fundera lite på om det blev som man hade tänkt sig. är det en och annan som har stannat upp och funderat lite grann, och den ena efter den andra lyfter fram områden där man inte tycker att blev riktigt som man hade tänkt sig. En del saker har förstås ändrats, men mycket är också kvar. Hur var det då tänkt? Jag var inte med när det begav sig, ska jag erkänna, så om det är någon här i salen som var med får ni hojta till om jag har missuppfattat saken. Som jag har förstått det var tanken ungefär så här: Grunden är att om man ska starta en verksamhet som kan tänkas vara miljöskadlig ska man söka tillstånd för det. I den prövningen ska alternativa lösningar och möjligheter att begränsa negativa miljöeffekter undersökas och så ska nyttan vägas mot kostnaderna. För att bli lite mer specifik kring tillståndsprövningen fanns det också idéer om att man skulle ha en samlad prövning i stället för att man tittar på olika delar för sig och missar hela överblicken. Det fanns tankar om att om inte den som bedriver verksamheten själv tar initiativ till att ompröva föråldrade tillstånd skulle myndigheterna göra det så att man har moderna tillstånd som är uppdaterade med hur vi ser på miljön allteftersom vi lär oss mer om den och utvecklingen går framåt och så vidare. Man tänkte sig också att de här tillstånden skulle ha väldigt tydliga villkor så att det går att utkräva ansvar om de inte följs. För att det här ska fungera krävs inte bara att någon som vill driva verksamheten driver sin linje utan också att det finns en duktig och kompetent motpart som kan företräda allmänhetens intresse av en renare miljö mot verksamhetsutövarens intresse som är att bedriva verksamhet. Sedan behövs det så klart också att den myndighet som gör bedömningen ska ha bra miljökompetens och allt sådant. Hur gick det då med detta? I praktiken har det ifrågasatts om det här verkligen har funkat som det ska alla gånger. Jag kan ta några exempel. En del kanske ni känner till, en del inte. När det gäller gruva i har det varit mycket diskussion om hur långt man kan gå i att godkänna ändringar av en verksamhet som kanske egentligen borde innebära att man omprövar hela verksamheten samlat. Turerna kring kalkbrottet i Bunge på , ett viktigt naturområde, är en annan fråga som det har varit mycket diskussion kring, om det verkligen är så att man tillämpar generella hänsynsregler och EU:s art- och habitatdirektivs krav på biologisk mångfald på ett korrekt sätt. Ett annat exempel är gruvor i som släpper ut mer farliga metaller än vad de egentligen skulle få göra men där villkoren är så luddigt skrivna att de ändå inte kan ställas till svars för det. Då undrar man hur de här villkoren ska vara formulerade om vi ska kunna använda dem. är det som hängs ut. är det domstolarna. Tidningen , som väl ligger på nattduksbordet hos alla ledamöter i miljö- och jordbruksutskottet, har granskat den miljöjuridiska processen och pekar på en rad brister. Bland annat tycker de att domstolarna har för dålig biologisk expertis för att kunna ta ställning till frågorna om biologisk mångfald som kan komma upp i de här processerna. De menar att har retirerat från miljörätten och inte spelar den starka partsroll som verket var tänkt att göra för att balansera verksamhetsintressena. Den bilden stöds inte bara av vår favorittidning utan också av den offentliga utredning om som kom 2008 och som beklagade att hade blivit mindre aktiva i miljöprövningar. I utskottet har vi haft en lång diskussion om föråldrade miljötillstånd, framför allt när det gäller vattenkraften. Många vattenkraftverk drivs med tillstånd års vattenlag. Det säger sig självt att den syn man hade på miljö och biologisk mångfald 1918 har förändrats fram till , och då borde kanske också miljökraven göra det. Den diskussionen har vi haft och kommer säkert att ha mycket mer, så jag tänkte i stället ta ett exempel som framför allt gäller industrier. inledde en process mot för att vissa verksamheter fortfarande drivs med föråldrade tillstånd som inte lever upp till kraven i det som då hette IPPC-direktivet som handlar om samordnade åtgärder för att begränsa och förebygga utsläpp. Förutom det har vi verksamheter som visserligen inte omfattas av IPPC-direktivet, eller snarare dess efterföljare, för det har bytt namn , men fortfarande bryter mot krav. Här blir det lite pinsamt när vi varken lever upp till EU:s krav eller våra egna. Vart vill jag då komma med allt det här klagandet? Jo, det börjar bli lite för många exempel på att inte riktigt tycks få det genomslag som det var tänkt . Det behöver kanske inte bero på själva lagstiftningen som sådan utan på hur den används, på hur , domstolarna och alla andra aktörer som är inblandade i miljöprövningsprocessen agerar. Har de den kompetens och de resurser som behövs för att de ska kunna göra sitt jobb som det var tänkt? Vad behöver vi ändra på för att verkligen ska få det genomslag som det var tänkt? Hur stor miljöförstöring vi är beredda att acceptera är i grunden en politisk fråga. Jag är inte så förtjust i miljöförstöring, men det är en politisk bedömning. Men oavsett var vi landar i den bedömningen är det viktigt att vi har en fungerande miljöprövning så att inte miljöförstöring som är större än vad vi egentligen hade tänkt acceptera slinker igenom av bara farten. Jag tycker att det är hög tid för en översyn av genomslag och uppfyllelsen av miljöambitionerna, och därför yrkar jag bifall till reservation 2. Det är absolut inte hela miljöpolitiken. Det är en liten del men nog så viktig. Det är ändå den som sätter ramen för den juridiska regleringen av miljöpolitiken. Om inte den funkar, då kan vi stå här och ha en massa fina ambitioner som inte efterföljs i praktiken. Länge leve , men se till att den funkar! 60 (SD): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till reservation 4, som handlar om hur våra medborgare på landsbygden drabbas av utbyggnaden av vindkraft. vill med anledning av problematiken med sänkta fastighetsvärden införa en lagstiftning som tvingar dem som etablerar vindkraftverk att ersätta kringboende för eventuellt sänkta fastighetsvärden. Det är högst orimligt att regeringens högst bristfälliga energipolitik med sådan kraft ska drabba enskilda medborgare. Vi behöver också få till stånd en utredning kring den här problematiken som redovisar lokala följder av vindkraftsutbyggnaden i termer av ekonomiska konsekvenser. har beslutat att vi ska bygga ut vindkraften, och detta kraftigt. Argumenten bakom detta beslut är svaga, och konsekvenserna för landets medborgare är i allt väsentligt negativa. Personligen har jag faktiskt svårt att finna ett enda vettigt argument för vindkraften. Vi måste sänka våra koldioxidutsläpp, säger några till vindkraftens försvar. Men vår elproduktion är ju redan i princip koldioxidfri. Man har med falskhet eller okunnighet lanserat vindkraften som en ren energikälla, trots att vindkraften med sina inneboende brister gör anspråk på mångdubbelt större resurs- och materialanvändning än andra energislag.