prot · H00932 · 2012-11-28 00:00:00 — Det ser olika ut. I det har vi hört talas om här i kammaren är det dåligt med pengar, och andra kommuner har överskott. Kommunsektorn som helhet har rätt stora överskott. Sedan är det det här med resurser, herr talman. Jag pratar med företrädare för just . var med och drev igenom, och vi hängde väl på allihop med tanke på majoritetsförhållandena, att vi ska ha bemanningskrav i äldreomsorgen. kommer SKL med prislappen. Vet ni vad det kostar? Vi blåste iväg 50 miljarder genom att säga att vi ska ha en viss bemanningsnivå på alla äldreboenden i hela inklusive varenda kommun i län. Det är en massa pengar som vi skulle ha kunnat använda till att satsa på de unga, men det är klart att är man med i kan man önska allt. 75 (V) replik: , angående det du står och säger om SKL och att man ska ha ett bemanningskrav i äldreomsorgen vill jag fråga: Ska vi ta bort det och klämma åt de äldre i stället och satsa på de unga? Är det så jag ska förstå det du säger? När det gäller kommunerna går de inte med några jätteöverskott. Jag har inte sett några sådana siffror någonstans. De har jättestora bekymmer. Ta bara en sådan sak som att värdesäkra statsbidraget till kommuner och landsting. Det gör man ju inte. Kostnaderna för verksamheten ökar år för år, det vet vi allihop, men bidraget ligger på samma statiska nivå. Det tycker jag inte är sjyst. Man har stora problem ute i kommunerna med att försörjningsstöden ökar, och det är mycket på grund av att unga människor inte kommer in i de trygghetssystem som vi har och inte får något jobb. Det ställer till problem. Ditt parti sitter ju i alliansregeringen. Du har världens största möjlighet att påverka, , för du har ju ett sådant driv. Jag tror säkert att de lyssnar på dig. Satsa mer på kommunerna. Ni står alltid här i kammaren och talar om att det är kommunernas ansvar och det är landstingens ansvar och så vidare. Men själva har ni ett jättestort ansvar att se till att kommunerna kan bedriva en bra verksamhet. 76 (KD): Att komma sist efter sju personer kan antingen ses som att man ska sammanfatta allt som sagts eller att man äntligen kommer till det spännande slutet på en lång bok. Det är upp till er att bestämma. Jag vill börja med att säga att jag är glad att vi haft den här debatten, att alla förstår vilken viktig fråga det är och att det i princip är ett enigt utskott som står bakom detta. Ungdomen är den mest brottsaktiva perioden i en människas liv. Om brottsbanan inte bryts kan unga komma att rekryteras till kriminella kretsar, och det ligger inte i vårt samhälles intresse. Man kan verkligen fråga sig vad som har gått fel när en ung människa i början av sitt liv utsätter en annan ung människa för ett brott som kan leda till att båda deras liv på ett eller annat sätt tar slut. Ungdomsvåldet har inte ökat men heller inte minskat i den omfattning som vi skulle vilja att det gjorde. anser att samhället måste reagera på ungdomars brottslighet tidigare än vad som är fallet . I många fall väntar kommunernas socialtjänst för länge med att hjälpa ungdomar som har hamnat snett. Det är både en ekonomisk och en ideologisk fråga. , som har lägsta möjliga omhändertagande som sitt mål, vill så länge det är möjligt ha en öppen vårdform. Det kanske ska sägas att det inte alltid är det bästa alternativet. Vi anser att ett tidigare ingripande och snabbare behandling och rehabilitering skulle öka chanserna att komma till rätta med en ungdoms problematik. Det är av stor vikt att handläggningen hos polis, åklagare och domstol när det gäller mål och ärenden som berör unga lagöverträdare sker så fort som möjligt. När det gäller de sociala insatsgrupperna som har nämnts ser vi på olika ställen i landet att det fungerar väldigt bra. Ökad samverkan mellan myndigheter är viktigt. Ett problem är dubbla roller i egenskap av både hjälpande instans och verkställande av utdömda straff. kan det vara svårt för såväl personal som den unge att se skillnaden mellan dessa roller. Vi hoppas att dagens förändring ändå ska leda till vissa tydliggöranden där. Det gäller att bryta en ond cirkel . Problem ska inte lösas med slagsmål ute på skolgårdar eller på stan utan ska uppmärksammas av vuxenvärlden, som ska ge stöd och sätta gränser. Det är vuxna som måste vägleda och sätta gränser och säga vad som är rätt och fel. När det gäller unga som hamnar fel är det viktigt med snabba reaktioner från föräldrarna, skolan, och polisen. Viktigast är att bryta den olyckliga spiral som kan leda till grövre brottslighet ju går. Alla dessa åtgärder är till för att hjälpa, inte för att stjälpa. Det gäller att stoppa ungas brottsbana . Varje del i rättskedjan, och även samhället i övrigt, måste fungera och vara så stark att den både bekämpar, behandlar och kan förebygga brott. Myndigheternas arbete är viktigt, och lagstiftningen ska ses över och förtydligas, men det är inte alltid det som är avgörande. Det avgörande är att om vi inte lyckas engagera föräldrar, förskola, skola och ideella organisationer i arbetet med att motverka ungdomsbrottslighet räcker inte lagstiftningen så långt. Det handlar om att se unga människor och ge dem stöd när de som mest behöver det. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet. (Applåder) Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 11 § Polisens tillgång till signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet Föredrogs justitieutskottets betänkande 2012/13:JuU7 Polisens tillgång till signalspaning i försvarsunderrättelseverksamhet (prop. 2011/12:179). 77 (MP): var en fascinerande man. Han föddes som femtonde barnet till en fattig ljusmakare i . Som författare, filosof, uppfinnare, diplomat och en hel del annat kom han att påverka världshistorien på många olika plan. Att jag nämner honom beror givetvis på hans välkända uttalande: Ett samhälle som ger upp lite frihet för att vinna lite säkerhet, förtjänar varken eller och kommer att förlora bägge. som gått sedan terrorattackerna mot har vi gett upp frihet på många sätt i vår strävan efter att uppnå säkerhet. Trots detta kan få människor se tillbaka på det gångna decenniet och hävda att världen har blivit säkrare. kan ingen blunda för hur medborgerliga rättigheter och de mest grundläggande mänskliga rättigheterna kränks inom ramen för det så kallade kriget mot terrorismen. Det händer inte bara långt bort, utan även här i . Och det händer . Ett exempel på det är FRA-lagen. FRA-lagen innebär massavlyssning, upprivande av brevhemligheten och hundratusentals godtyckliga ingripanden i privatlivet. Genom FRA-lagen kränks mina och dina, ja, allas våra grundlagsfästa fri- och rättigheter i . Skyddet för privatlivet är inget värt om staten kan avlyssna all min internettrafik, läsa mina mejl, få reda på vem jag talar med eller se vem som kommer på besök. Inte nog med att vi övervakas och kontrolleras upprepade granskningar visar att de som är satta att övervaka oss läcker som såll. Känsliga uppgifter om sjukdomar läses av obehöriga. Känsliga uppgifter om pågående brottslighet och arbetet mot detta sprids, enligt en färsk rapport från Säkerhetspolisen, av poliser till grova organiserade brottslingar. FRA-lagen är redan i sin nuvarande form ett hot mot våra grundläggande fri- och rättigheter. Det förslag som vi debatterar skulle göra det hotet betydligt större och reellare. Vi måste därför fråga oss vilket samhälle vi egentligen vill leva i. behöver, som ett militärt alliansfritt land, en effektiv underrättelsetjänst. Signalspaning kan möjligtvis vara ett verktyg i detta, men som FRA-lagen är utformad innebär den oproportionerligt långtgående ingrepp i medborgerliga fri- och rättigheter. Såväl Datainspektionen som Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten har gjort uppföljningar av FRA-lagen och påpekat brister i den. Bland annat finns brister i hur känsliga personuppgifter hanteras. har ingen ännu lyckats förklara skälen till varför all datatrafik in i och ut ur vårt land ska kunna avlyssnas av . vill att FRA-lagen rivs upp. Därefter bör en parlamentarisk utredning tillsättas för att utreda om det finns behov av en sådan lag med hänsyn till effektiviteten, proportionaliteten och integriteten. Men i stället för att åtgärda de brister som finns med dagens signalspaningslag väljer regeringen och Socialdemokraterna att gå ännu längre och lägga fram förslag om ännu mer övervakning. Förslaget som röstar om har fått massiv kritik från remissinstanserna. som och Tidningsutgivarna avvisar utökningen. Datainspektionen, Justitiekanslern, och riktar allvarlig kritik mot förslaget. Flera andra remissinstanser konstaterar att det inte ens går att ta ställning till förslaget eftersom relevanta frågor inte har behandlats eller analyserats. Regeringen är dock inte villig att lyssna på kritik. I stället för att ta till sig av den och åtgärda det som behöver åtgärdas ignorerar de remissinstansernas viktiga åsikter. De stänger även ute oss kritiska partier från påverkan. Enligt FRA-lagen utövas viss kontroll över hur FRA-lagen tillämpas av en nämnd med parlamentarisk representation. Det är bara , som, oss veterligen, beretts tillfälle att nominera ledamöter till nämnden. Denna avsaknad av parlamentarisk förankring visar med tydlighet hur regeringen hanterar frågor om integritetsskydd inom signalspaningen bristande, torftigt och som ett hafsverk. Det är mot den bakgrunden som våra förslag om att ta ett helhetsgrepp med en parlamentarisk utredning om behovet och utformningen av en signalspaningslag ska ses. Det är mot den bakgrunden vår skepticism mot att ge rätt att använda FRA-lagen ska ses. Och det är mot den bakgrunden vi vill att insynen i den hemliga övervakningens kontrollfunktioner ska utökas så att alla partier får plats där. Att regeringen och Socialdemokraterna vill driva igenom detta blir extra ironiskt i ljuset av att Säkerhetspolisen kom med en rapport som visar att det finns allvarliga problem med att polisen läcker uppgifter till den grova organiserade brottsligheten. Att polisen övervakar oss alla och sedan läcker uppgifterna till grova brottslingar gör inte att vi kan känna oss trygga med att ge dem rätten att övervaka oss ännu mer genom en utvidgning av FRA-lagen. Aldrig förr har övervakningen och kontrollen av vad vi enskilda människor i detta land gör varit så stor som . Och kontrollen ökar nu ytterligare genom regeringens förslag att ge både Säkerhetspolisen och tillgång till signalspaning genom . Aldrig förr har polisen haft så många anställda och så många hjälpmedel till sitt förfogande. Trots det blir de allt mer ineffektiva och uträttar allt mindre. Varför ska vi då tro att de kan lösa fler brott och hantera tillgången till dessa ytterst känsliga uppgifter som de nu kommer att få del av när de riskerar att läcka till den grova organiserade brottsligheten? En lag som klampar in i vanligt folks privatliv, som troligen inte förmår fånga de personer den egentligen är avsedd för och som kostar en väldig massa pengar är ingen bra lag. Behovet av effektiv underrättelseinhämtning kan inte rättfärdiga att regeringen nonchalerar grundlagens principer om rätten till fri och skyddad kommunikation. Jag är fullständigt övertygad om att de svenska medborgarnas säkerhet kan upprätthållas utan att det sker till priset av ännu mer massavlyssning. Jag vill yrka bifall till reservation 1, 2, 3 och 4 och avslag på propositionen. 78 (SD): Signalspaning, i etern såväl som i tråd, utförs av efter inriktning från regeringen, och Försvarsmakten. Inhämtning av underrättelseinformation genom signalspaning sker i syfte att kartlägga vissa mycket allvariga företeelser. Det kan handla om yttre militära hot mot , kontraspionage mot andra staters underrättelseverksamhet, kartläggning av den internationella terrorismens strategiska förhållanden och annan grov gränsöverskridande brottslighet vilka sammantaget kan hota väsentliga svenska intressen. Signalspaning är ett mycket kraftigt, hemligt informationsinsamlande verktyg. Det kan därför också vara mycket integritetskränkande och rent av farligt om det missbrukas. Det är därför det finns en lagstadgad tillsyn av verksamheten. I 10 § signalspaningslagen anges att regeringen ska utse en kontrollmyndighet som ser till att signalspaningsverksamheten bedrivs korrekt. Av 2 § förordningen (2009:969) med instruktion för Statens inspektion för försvarsunderrättelseverksamheten framgår att denna kontrollmyndighet är Siun. Problemet med denna kontrollmekanism och nämnd, som leder myndigheten, är att inte alla partier är representerade. Som det ser ut finns inte några vanliga ledamöter i nämnden representerade från andra partier än , , vilket redan har konstaterats. Sammanlagt får nämnden inte ha fler än sju ledamöter enligt lagen, trots att det finns åtta riksdagspartier. Det är viktigt att upprätthålla den statliga verksamhetens demokratiska legitimitet. Det är jätteviktigt. Det är särskilt viktigt när det rör verksamheter som signalspaning, eftersom insynen är begränsad. kan det finnas en rädsla hos enskilda för att verksamheten missbrukas, vilket vi sett prov på under den debatt som pågått . Jag anser därför att det är mycket viktigt att det finns en bred parlamentarisk förankring, vilket innebär att representanter från samtliga riksdagspartier ges tillfälle att närvara i nämnden som styr kontrollen över signalspaningsverksamheten vid . Jag vill därmed yrka bifall till reservation 3 i betänkandet. Jag förstår verkligen inte, helt ärligt, hur man kan vara emot detta. Vad vore bättre om vi vill öka legitimiteten än att se till att alla partier får insyn? Vad gäller de brister som bland annat Datainspektionen pekar på förutsätter vi att de åtgärdas. Men att riva upp lagen, som och verkar vilja göra, är däremot ingen lösning. Det skulle inte minst öka möjligheterna för internationella kriminella nätverk att etablera sig i . Som exempel kan jag nämna det så kallade , ett grovt kriminellt nätverk med internationella kopplingar. Dessutom skulle riskerna för att utsättas för terroristattentat öka. Vad gäller hot om terroristbrott råder det knappast något tvivel om att befinner sig i ett utsatt läge, inte minst med tanke på att det sammantagna terrorhotet mot är reviderat från lågt till förhöjt, det vill säga från två till tre på en femgradig skala. Än en gång yrkar jag bifall till reservation 3. I övrigt yrkar jag bifall till propositionen. 79 (V): röstade borgerliga majoritet igenom den så kallade FRA-lagen. gavs därmed rätt att signalspana, det vill säga ta del av information i kabel telefon- och internetkommunikation. Vi i , tillsammans med , var motståndare då, och vi är också motståndare till det förslag som ligger här för oss . Den här övervakningen innebär ett alldeles för stort ingrepp i den personliga integriteten. Vi varnade då för riskerna med att det inte skulle stanna där, alltså bara vid FRA:s signalspaning, utan att vi sakta men säkert går mot ett övervakningssamhälle. har vi fått exempelvis Ipredlagen och datalagringsdirektivet. Det är två lagar som innebär ytterligare inskränkningar i den personliga integriteten. står vi här igen. ska övervakningen utökas ytterligare. I det förslag som vi nu har att ta ställning till ska och få inrikta signalspaning. Det är uppenbart att ju fler myndigheter som får tillgång till signalspaningen, desto fler personer kommer att övervakas. Med detta följer större risker för att känslig information kan användas på fel sätt. Jag vill också understryka att och kan få tillgång till FRA:s signalspaning efter beslut av regeringen, eller Försvarsmakten. I synnerligen allvarliga fall av till exempel terrorism eller grovt organiserad gränsöverskridande brottslighet finns redan möjligheten för polisen att ta del av relevant information. Men att låta polisen själv inrikta signalspaning är att gå mycket längre. Det är helt oacceptabelt. Det är också därför det här förslaget har kritiserats av en mängd remissinstanser, till exempel , , , och Datainspektionen. och Tidningsutgivarna ställer helt relevanta frågor om hur journalister ska kunna garantera meddelarskyddet för de personer som med hjälp av meddelarskyddet vill förse journalister med kanske känslig information. Svenska Avdelningen av ifrågasätter lagförslaget utifrån flera olika perspektiv. Några exempel är korrespondenshemligheten, bristerna på proportionalitet och bristerna på förutsägbarhet. Jag tycker också att Lagrådets kritik, som i viss mån överensstämmer med advokatsamfunds, om att om nu ska få inrikta signalspaning blir det nästan omöjligt att insamlat material inte kan blandas ihop med det ordinarie brottsbekämpande arbetet. Det är något som inte får ske. Det här är ingen semantisk fråga. Den rör ett av huvudproblemen med förslaget, nämligen avgränsningsproblemen mellan underrättelseverksamheten å ena sidan, som ska vara FRA:s uppdrag, och brottsutredningsverksamheten å den andra sidan, som ska vara den ordinarie polisens verksamhet. Hur kan ni anhängare av det här förslaget garantera att inte mer än absolut nödvändig information samlas in? Hur kan ni anhängare av det här förslaget garantera att absolut inte fler än nödvändigt dras in i övervakningen? Enligt mig är det här svåra frågor att svara på. Kopplat till detta finns problemet som tog upp tidigare, nämligen läckor inom polisen. belyste en rapport från Säkerhetspolisen det här problemet. Man kallar det för korruption inom polisen. har drygt hundra sådana fall konstaterats. Det kan handla om att polisen varskor kriminella ligor före tillslag, att man ger information om efterlysningar eller att man lämnar ut information från register. Det är mycket allvarligt och ett synnerligen mycket gott skäl till att inte utvidga FRA:s övervakning till att gälla även polisen. Vi i har tillsammans med motsatt oss detta förslag. Vi vill inte utvidga FRA-övervakningen. Tvärtom vill vi avskaffa den helt och hållet. Därför kräver vi att FRA-lagstiftningen rivs upp och att en parlamentarisk utredning tillsätts. Den parlamentariska utredningens uppgift bör vara att bedöma behovet av en ny lag utifrån hänsyn till integriteten, effektiviteten och proportionaliteten. Jag vill understryka att det är viktigt att bekämpa terrorism och grov brottslighet, men det får inte göras på ett sådant sätt att människor känner sig övervakade och där grundläggande mänskliga rättigheter kan kränkas. Därför ska FRA-lagstiftningen rivas upp. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2, 3 och 4. 80 (S): Så behandlar vi det betänkande som gäller polisens tillgång till signalspaning. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det här förslaget, som flera har varit inne på tidigare, innebär i korthet att Säkerhetspolisen och återfår möjligheten att inrikta den signalspaning som bedrivs utomlands, på utrikeskommunikationer, av . Man återfår den möjligheten som fanns 2008. Det är signalspaning som bedrivs utomlands. Det här är ett resultat av en uppgörelse mellan regeringen och Socialdemokraterna. Låt mig börja med att säga att jag tycker att det är bra att frågan äntligen kommer på plats. Det har tagit lite väl . Det är nu i dagarna nästan precis som vi socialdemokrater krävde att Säkerhetspolisen ska återfå möjligheten att inrikta signalspaning hos FRA. Det var en följd av det attentat som inträffade på i när en självmordsbombare sprängde sig till döds. Dagarna efteråt sade vi att Säkerhetspolisen måste återfå möjligheten att inrikta signalspaning hos FRA. Det är som vi träffade en ramöverenskommelse mellan Socialdemokraterna och regeringen. Det har tagit , men är den på plats. Det är bra. Det är bra att vi har en blocköverskridande uppgörelse en blocköverskridande majoritet. Det här är frågor, herr talman, som allra ytterst rör rikets säkerhet. Där har vi socialdemokrater alltid haft samma inställning, nämligen att vi ska ha breda och blocköverskridande överenskommelser. Det är särskilt viktigt när det parlamentariska läget ser ut som det gör med en minoritetsregering. För oss socialdemokrater har det varit självklart att i frågor som rör rikets säkerhet får inte vara vågmästare. Det vore helt oansvarigt av oss. Därför behöver vi söka dessa blocköverskridande lösningar på området. Så var det dess värre inte förra mandatperioden. Det är en del av förklaringen till varför vi står här . Det var därför det blev så olyckligt att Säkerhetspolisen och klipptes av från FRA. Bakgrunden var ju den att när den borgerliga regeringen under förra mandatperioden skulle driva igenom FRA-lagstiftningen hade man problem att få de borgerliga ledamöterna bakom sig. Det fanns ett antal ledamöter som motsatte sig det. Det var bland andra , någon centerpartist till och någon folkpartist som absolut inte kunde tänka sig detta, av integritetsskäl. För att få alla borgerliga ledamöter med sig blev regeringen tvingad att i slutskedet justera sitt förslag, så att säga i elfte timmen. Det var då man tog bort och Säkerhetspolisen från möjligheten att inrikta signalspaning hos FRA. Det var då man klippte av dem. Det var redan då ett helt ogenomtänkt och helt outrett förslag. Det var någonting som man bara kastade in i slutskedet för att få igenom lagstiftningen. Jag satt vid det tillfället i , alltså den nämnd som då beslutade om ansökningar till FRA och hur FRA-spaning ska gå till. är det en domstol som beslutar om det, men då var det . Jag minns mycket väl när företrädare för och Säkerhetspolisen med kraft betonade hur detta beslut skulle skada informationsinhämtningen när det till exempel gällde arbete mot terrorism och värnandet av rikets säkerhet. Vi socialdemokrater reagerade redan då mot det i . Det var till och med så att och också gjorde det . Åtminstone var det så att vi tillsammans med och i den motion som vi väckte då pekade på det olyckliga i att klippa av Säkerhetspolisen och . har vi haft den ordningen att och visserligen kan få information från FRA men inte får berätta vilken sorts information man söker. Jag brukar likna det vid ett läge där en person ska lägga pussel och har en annan person bredvid sig som ska hjälpa till att hitta bitar, men den som lägger pusslet får inte tala om för den som hjälper till hur bitarna ska se ut. Man får alltså inte berätta vilken typ av information man söker. Då förstår vi att det är rätt svårt att göra ett effektivt arbete. Så är förhållandet mellan FRA och polisen . Det vi gör nu är att återinföra rätten för polisen att tala om för FRA vilken typ av information man letar efter. Här finns det helt naturligt väldigt starka integritetsaspekter. Men har vi en ordning med en domstol som fattar beslut om hur den här spaningen ska gå till, och vi har en ordentlig ordning när det gäller tillsyn och kontroll över verksamheten. För alla dem som säger att all kommunikation nu övervakas ska jag återigen understryka att FRA signalspanar på kommunikation utomlands, och inte på inrikes kommunikation. Jag har förtroende både för den domstol som fattar de här besluten och för de förtroendevalda och tjänstemännen som kontrollerar verksamheten. Jag har förståelse för att man kan ha en annan inställning, men det ligger helt i sakens natur att vi måste lita på dem som är satta att sköta verksamheten. Detta är ju en verksamhet som till sin natur är kvalificerat hemlig. Det säger sig självt att om vi ska spana på grov organiserad brottslighet eller terrorism ska inte rättsväsendet tala om exakt hur man gör och vilka företeelser man spanar på. Här finns naturligtvis en inbyggd problematik. Vi som står för det öppna samhället måste ibland använda oss av hemliga spaningsmetoder för att avslöja dem som hotar det öppna samhället. Men det måste ske på ett demokratiskt och rättssäkert sätt, och det måste ständigt göras en avvägning mellan skyddet av den personliga integriteten å ena sidan och effektiviteten i brottsbekämpningen å andra sidan. Det finns också den grundläggande problematiken att information av denna karaktär inte får spridas i för vida kretsar. Det är bakgrunden till att vi till exempel i Siun bara har sju ledamöter och inte en större, bredare krets.