prot · H00941 · 2012-12-11 00:00:00 — Sedan finns det andra kommuner som tar så höga avgifter att majoriteten av barnen och ungdomarna stängs ute av det skälet. Man skulle kunna tro att det är kommuner med svag ekonomi och höga skattesatser i inland som tar sådana här höga avgifter till , men så är det inte alls. Högst avgifter tar de moderatstyrda kommunerna runt . och tar per barn och termin för verksamhet. Det visar den moderata synen på kulturen och . Det är någonting som de som har råd får ägna sig åt. En ensamstående morsa med tre ungar skulle behöva punga ut med 5 100 per termin, vilket är en omöjlighet för de allra flesta människor i dagens ekonomiska verklighet. Vi vill att ska bli avgiftsfri, och vi vill lagstifta om att den ska finnas i alla kommuner. Där står kulturministern tomhänt och ointresserad. Ett annat anslag som jag menar är viktigt att lyfta upp och som inte har nämnts i debatten är folkbildningsanslaget. Folkbildningsfrågorna ligger ju inom vårt ansvarsområde. Just nu är det så att om en folkhögskola anordnar nya kurser får den konkurrera med alla andra folkhögskolor eftersom bidraget är fast. Det innebär att man måste konkurrera ut någon annan folkbildningsverksamhet för att kunna starta en ny. Det händer ju att folkbildningsverksamhet läggs ned, och det händer att ny startas. Men i dagens situation är det väl orimligt om inte de som vill studera får möjligheter att göra det. Därför vill vi höja folkbildningsanslaget med . Dessutom är kulturen beroende av att de som utövar den har goda villkor. Kulturarbetarna måste uppskattas för det arbete de gör. Enligt är det en av de sektorer i samhället där de som arbetar där har de sämsta villkoren. De är hänvisade till låga, osäkra inkomster. De har mycket små möjligheter att planera sin ekonomi. Det är alltså en sektor som präglas av hängivna, ideellt arbetande människor som gör sitt bästa för att bidra till utvecklandet av kultur. Här behöver mycket mer göras. Det behövs naturligtvis mer pengar till centrumbildningarna och allianserna som i någon mån kan förbättra villkoren för kulturarbetare, framför allt under deras långa arbetslöshetsperioder. Men här behövs också en annan politik när det gäller a-kassan. A-kassan och de försämringar som regeringen har gjort av den har slagit hårdare mot kulturarbetarna än mot många andra i vårt samhälle. Dessutom är det pinsamt att ni inte har lagt fram ett förslag om scenkonstpensionerna. Det är pinsamt att ni inte har kommit med ett förslag trots en enig riksdag och trots att samtliga här närvarande borgerliga kulturpolitiker gick upp i den förra kulturpolitiska debatten och sade att detta ska lösas. Det är riktigt uselt eftersom detta riskerar att leda till mindre verksamhet. Det riskerar att leda till mindre kultur för pengarna. står teatrar och institutioner där och frågar sig om de har råd med sina pensioner eller om de måste minska sitt kulturutbud för att få råd med dem. Att kultur ska vara tillgänglig innebär inte att den ska vara lättviktig, lättsam och lätt att ta till sig, utan det innebär att alla ska ha möjlighet att ta del av den. Ett av de bästa besluten som fattades av det rödgröna samarbetet på det kulturpolitiska området fattades på initiativ, och det innebar att vi avskaffade entréavgifterna till de statliga museerna. Det var en formidabel succé. Det innebar att alla de kultursamlingar som finns på våra museer plötsligt tillgängliggjordes för oss alla som äger dem tillsammans. Det ökade antalet besök på museerna. Det gav nya besökare. Det var inte så att de som gick förut nu gick några fler gånger, utan det var nya besökare som hittade fram till museerna. Att en av regeringens första åtgärder på det kulturpolitiska området efter valet var att avskaffa den fria entrén var ett slag mot arbetet med att tillgängliggöra kultur. Därför avsätter 120 miljoner till fri entré inte bara på de statliga utan också på de regionala och kommunala museerna. Vi vill dessutom tillgängliggöra lokaler så att människor med olika typer av funktionshinder får möjlighet att ta del av det kulturutbud som skapas. På det här sättet skulle man kunna fortsätta på område efter område och visa hur regeringen är blind inför verkligheten, i princip tom och innehållslös på förslag och nästan inte ens inser när de förslag man har lagt fram och genomfört har misslyckats. Fiaskot med Kulturarvslyftet är i regeringens egna ögon fortfarande en framgång. Det finns en annan väg. Det finns en möjlighet att både satsa pengar på kultur och inse kulturens betydelse som välfärdsfråga för alla i vårt land, och den vägen vill beträda. 76 Kultur- och idrottsminister (M): Inför fortsätter regeringen att utveckla och fördjupa kulturpolitiken utifrån prioriteringarna att stärka barns och ungas rätt till kultur, förbättra villkoren för den nyskapande kulturen och utveckla kulturarvet för framtiden. Omvärlden fortsätter att präglas av ekonomisk oro och turbulens. Detta påverkar oundvikligen också ett litet, öppet och exportberoende land som . Men har trots detta, som ett av få länder i , kunnat öka sin kulturbudget sedan Alliansen tillträdde 2006. Detta har varit möjligt tack vare en ansvarsfull ekonomisk politik som ställt krav på återhållsamhet och stundom svåra beslut för att kunna genomföra viktiga insatser och investeringar för framtiden. Många andra europeiska länder är i jämförelse med i en betydligt tuffare situation och genomför i detta nu drastiska nedskärningar på kulturområdet. I budgetpropositionen föreslår regeringen att kulturbudgeten även ska fortsätta att öka. I en situation där andra tvingas prioritera vilka nedskärningar som måste göras kan vi i stället prioritera investeringar och satsa mer på kultur. En sådan investering för framtiden är att vi föreslår en utbyggnad av Skapande skola till förskoleklass. Satsningen kommer då att uppgå till . För mig har Skapande skola och barns och ungas rätt till kultur varit en av de allra främsta prioriteringarna för förnyelsen av den nationella kulturpolitiken. Min vision är att kulturen ska ta mer plats i hela samhället, och då är skolan en självklar utgångspunkt. Det är ofta i skolan som många barn och unga får sin första kontakt med konst och kultur. Vi vet dessutom att vanor och förhållningssätt som etableras tidigt tenderar att hålla i sig resten av livet. Barn och ungdomar har rätt att själva få skapa och delta i kulturlivet. Men barns möjligheter skiljer sig kraftigt åt. Skapande skola har varit ett sätt att minska dessa skillnader och nå alla barn. När jag reser runt i är det tydligt att det skapande lärandet också har inspirerat och stimulerat både lärare och elever. Genom Skapande skola har många elever fått möjlighet att utveckla sin kreativitet både i och utanför klassrummet. Utvärderingar visar också att elevernas självkänsla och självförtroende stärkts. Med stort engagemang har landets skolor, lärare, konstnärer, institutioner och framför allt eleverna tagit sig an Skapande skola. Satsningen har fått ett enastående genomslag och omfattar nu hela . Så gott som alla landets kommuner är med, och många kommuner har beslutat att satsa ytterligare och bidrar med extra medel till kulturverksamhet i skolan. Det är ett imponerande arbete som pågår. Som jag ser det har Skapande skola tre vinnargrupper. Först och främst är det naturligtvis eleverna men även de lärare som väljer att ta aktiv del och därmed får kompetensutveckling. Det är också kulturutövarna själva som får uppdrag och chans att möta och engagera en helt ny publik. Jag är därför övertygad om att utbyggnaden av Skapande skola från även till förskoleklass kommer att bli en stor framgång. Kulturpolitiken bör ge förutsättningar för allas deltagande i kulturlivet vare sig man söker vägar till bildning, kulturupplevelser eller till eget skapande. Det ska vara möjligt att ta del av ett kulturutbud som präglas av mångfald och hög kvalitet, oavsett i vilken del av landet man bor. Den mest genomgående och strukturella utvecklingen inom kulturpolitiken sedan regeringen presenterade kulturpropositionen Tid för kultur 2009 har varit arbetet med att föra besluten om kulturpolitiken närmare människor runt om i hela landet. Genom att ge regionerna större ansvar och nya möjligheter genomgår kulturpolitiken just nu en såväl demokratisk som utvecklingsmässig förnyelse. Den så kallade samverkansmodellen innebär att regionerna, i samverkan med staten, är med och utformar den regionala kulturpolitiken. Allt fler regioner har anslutit sig till modellen, och från och med årsskiftet kommer samtliga regioner, med undantag för , att ingå. Utbyggnaden av modellen har skett successivt, men vi kan nu utifrån de första rapporterna och utvärderingarna börja dra lärdomar och slutsatser av hur samverkansmodellen fungerat där den har genomförts. Förväntningarna har varit många och skiftande. Från regeringens sida har dock det i grund och botten varit en demokratireform som syftat till att inkludera regionala beslutsfattare, det civila samhället, kommuner, kulturutövare och många andra som arbetar i och bidrar till kulturverksamheterna i hela landet. Vi kan nu se att samverkansmodellen har resulterat i nya möten mellan kulturskapare, tjänstemän och politiker. Kommuner skriver egna kulturplaner för att komplettera de regionala kulturplanerna, och samarbetsprojekt över kommungränserna har uppstått. Kulturpolitikens roll har också stärkts gentemot andra politikområden. Myndigheten för kulturanalys visar i sin utvärdering att samverkansmodellen har stärkt kulturens betydelse och lyft kulturpolitikens betydelse i regionerna. genomförde en kartläggning bland de 16 involverade regionala kulturcheferna som talar om att landet sjuder av ett nytt uppvaknat kulturtänk. För att vidare citera en av de tillfrågade kulturcheferna: Jag tror inte staten var medveten om det engagemang man kom att väcka med den här reformen ute i regionerna. Det har fött en helt ny dialog. Man har träffats över kulturgränser på ett sätt som man aldrig har gjort tidigare. Men detta, mina vänner, var precis den effekt som regeringen avsåg, hoppades och trodde på. Totalt omfattar samverkansmodellen fullt utbyggd . För att fortsätta den förnyelse och utveckling som samverkansmodellen medför i hela landet förstärktes regionerna redan i förra årets budget med totalt . I budgetpropositionen tillförs regionerna därutöver 7,8 miljoner i särskild uppräkning från och med årsskiftet, detta i när flertalet europeiska länder tvingas skära i sina kulturbudgetar. Flera viktiga insatser kommer att göras för att skapa ett kulturarv för framtiden som bevaras, används och utvecklas. Till kulturarvsinstitutioner och museer förs 10 extra miljoner. Arbetet med Kulturarvslyftet fortsätter på flera håll i landet och gör faktiskt skillnad för de personer som har fått möjlighet till ett jobb, kompetensutveckling och arbetskamrater. Vi vet att fler behöver få ta del av Kulturarvslyftet och följer därför verksamheten noga för att den ska komma fler till del. Dessutom kommer en ny satsning på tillgänglighet att göras för att genom digital teknik öka tillgängligheten till kultur för personer med funktionsnedsättning. kommer att vara ett speciellt år för Kultursverige. kommun kommer då, tillsammans med , att vara kulturhuvudstad. Att vara kulturhuvudstad innebär en unik möjlighet att på olika sätt bidra till kulturens utveckling såväl lokalt och regionalt som nationellt, inom EU och även internationellt. berör många olika politikområden och kommer att ha betydelse för hela den regionala och kulturella utvecklingen. De nationella kulturpolitiska insatserna innebär att staten stöder med . I budgeten föreslår regeringen att kulturhuvudstad får sammanlagt i direkt statligt stöd. Till detta kommer minst 5 miljoner i stöd från . Inte minst viktigt: Därutöver ger regeringen 22 statliga kulturmyndigheter och institutioner förnyade uppdrag att samverka med och stödja kulturhuvudstadsår. I går högtidlighöll vi minne här i och i för att uppmärksamma framstående gärningar inom vetenskap, litteratur och fredsarbete. är världens främsta vetenskapliga utmärkelse och en betydelsefull som ett land i framkant av forskning, litterär skildring och utveckling. I budgetpropositionen har regeringen meddelat sin avsikt att bidra till driften av ett framtida Center. Statens stöd kommer då att uppgå till , när verksamheten beräknas inledas. Detta center är avsett att inrymma och lokaler för symposier, bibliotek, seminarier med mera. En ny byggnad mitt i hjärta kommer att skapa nya förutsättningar för att utveckla museiverksamheten till en nationell och internationell mötesplats där vetenskap, humanism, litteratur och fred i anda står i centrum. Avslutningsvis skulle jag vilja säga några ord om kulturens vidare betydelse för det samhälle vi lever i. Människans frågor om tillvaron är i någon mening eviga. Konsten har sedan begynnelsen imiterat känslor och speglat föreställningar, efterliknat vår omvärld och gestaltat vår fantasi, befäst våra samhällens värderingar och ifrågasatt deras riktighet. Det är därför vi fortfarande spelar grekiska klassiker som och på våra teaterscener, läser och i skolan och vänder oss till såväl kulturhistorien som den nyskapande konsten för att sätta våra samtidsfrågor i nya perspektiv. Därutöver behövs också ett rikt och fritt kulturliv för att skapa och förnya ett demokratiskt, öppet och tolerant samhälle. Kulturell mångfald och bildning stimulerar inte bara den enskilda människan såväl intellektuellt som emotionellt utan bidrar också till att utveckla det civila samhället och det offentliga samtalet. Det är därför en självklar utgångspunkt att samhället i form av offentliga, privata och ideella krafter delar ansvaret för kulturens framtid. Kulturpolitiken bidrar till ett kulturliv och ett offentligt samtal där djupare mänskliga, sociala och kulturella värden kan spridas. På så vis kan en humanistisk människosyn förankras i hela samhället. I mötet med kultur som berör oss och som visar andra erfarenheter än våra egna påminns vi om vår gemensamma mänsklighet och att våra synbara olikheter är mindre än våra likheter. Ett fritt kulturliv gör livet roligare. Men framför allt skapar, bevarar och utvecklar det dessa omistliga värden som ligger till grund för tolerans och öppenhet mot varandra och mot omvärlden. (Applåder) I detta anförande instämde , , (alla M) samt (FP) och (KD). 77 (V) replik: När jag började arbeta med de kulturpolitiska frågorna här i blev jag förvånad över hur missnöjda och kritiska kulturarbetarna var mot kulturministern. Jag hamnade ibland i den situationen att jag fick försvara kulturministern: Hon är inte så dålig som ni säger. Nej, så ond är hon inte. Däremot är hon ganska dålig. Vi är sämst i . Jämfört med alla andra nordiska länder är det land som satsar minst på kultur och fritid. Att möta kritik med skryt är måhända en mänsklig reaktion. Det kan jag nog ha gjort själv . Då kanske det är bra att man har någonting att sätta bakom de skrytsamma orden. Där menar jag att regeringen har väldigt lite att komma med. Jag noterade att kulturministern i sitt relativt långa anförande inte över huvud taget nämnde , som jag ser som en av de främsta möjligheterna för barn och ungdomar att få möjlighet att utöva kultur. Kulturministern nämnde inte scenkonstpensionerna, som en enig riksdag upprepade gånger har krävt att regeringen ska lösa. Men det var för pinsamt för kulturministern, så därför förblev hon tyst. När det gäller Kulturarvslyftet blev skrytet som larvigast. Det är ett fiasko! Hur många är det nu som har fått jobb med Kulturarvslyftet, och hur många var det som ni trodde skulle få jobb? Det är dessutom så att skryta om att får hälften så mycket till som fick när staden var kulturhuvudstad 1998 är lite övermaga, menar jag. Kulturministern har en del att bevisa och lite mindre att skryta om. 78 Kultur- och idrottsminister (M) replik: Det var ord och inga visor. Jag tror att använde ordet skryt tio tolv gånger. Det ligger inte för mig att stå och skryta. Men jag är stolt och nöjd över den kulturpolitik vi har och den budget som vi diskuterar. Jag är stolt därför att vi sedan regeringen kom till, från den tid när var med och måhända påverkade kulturpolitiken via Socialdemokraterna. Jag vet inte vad han fick igenom då. Jag är väldigt stolt över vad vi gör trots att detta inte sker i omvärlden. Jag är ännu stoltare över att vi har lyckats förnya kulturpolitiken. Det är säkert ingenting som hade velat se hända. För honom var kulturpolitik och de målen huggna i sten . När i sitt tidigare inlägg talade om solidaritet är det ett uttryck som vi nog definierar helt olika. För är solidaritet att han och hans gelikar tar hand om människors inkomster och bestämmer vad som är lämpligt för var och en. Det är inte min syn på solidaritet. (Applåder) När det handlar om kan vi jämföra oss lite hur vi vill. Jag träffar mina nordiska kulturkolleger. Jag vet till exempel om den situation som den isländska kulturministern har befunnit sig i och hur kärvt det har varit och hur hon har kämpat. Jag tycker att hon är värd allt beröm för det. Jag träffar också min danska och min finska kollega som tvingas till nedskärningar på kulturområdet. Vi kan räkna hur vi vill, men ligger långt framme. Ska vi jämföra oss med någonting annat kan vi i så fall ta hela EU. Där är och svenskarna de mest kulturaktiva i hela . I min nästa replik går jag gärna in på frågor som jag inte hann med nu eller i mitt tal. Det gäller exempelvis samverkansmodellen eller . 79 (V) replik: På slutet undslapp sig kulturministern en ren lögn. Det gällde de mest kulturaktiva i hela . SCB mätte inte bara hur stor del av bnp som gick till kulturområdet utan också hur aktiv befolkningen var. Det visade sig att både islänningar och finländare var mer aktiva på kulturområdet än vad svenskarna är. Det finns rätt lite grund för skryt och för att stå här att vara så liknöjd som kulturministern är. I stället borde kulturministern fråga sig: Vad man kan göra för att till exempel tillgängliggöra kultur mer? Tydligen har man i budgetprocessen kommit fram till att ett förslag man kan genomföra är att ta bort till taltidningar. Det är vad regeringen föreslår. Är 30 miljoner mindre till taltidningar ett bra sätt att tillgängliggöra det som är gemensamma nyttigheter? Sedan fick kulturministern en liten applåd från sin lilla hejaklack när hon sade att solidaritet är när var och en tar hand om sin inkomst själv. Det är den synen som präglar kulturpolitiken, nämligen att det inte är ett gemensamt ansvar. Det är inte vi tillsammans som ska se till att kulturen får leva och utvecklas. Var och en bestämmer själv vilken kultur man vill gynna med sin egen inkomst. De som har mest inkomst får mest makt. De som får störst skattesänkningar har mest att säga till om i den kulturpolitik som regeringen i marknadsanpassningens namn bedriver. sägs inte ett ord om och scenkonstpensionerna på grund av att det var för pinsamt, och det görs ett väldigt svagt försvar för Kulturarvslyftet. Det är en svag kulturminister vi ser i talarstol . 80 Kultur- och idrottsminister (M) replik: Det är lite svårt att svara om väljer att föra in nya frågor i sammanhanget. Vi kan ta . är en viktig institution. Jag har själv gått där och spelat, kanske inte med den största framgång, men jag har haft glädje av det. Det finns enligt Smok, tror jag, elva kommuner som inte har kulturskola, och åtta av dem styrs av vänstermajoriteter. kan till att börja med gå hem och börja göra hemläxan där. En helt ny fråga är taltidningarna. Det är intressant. Det är rätt symtomatiskt för . Det var bättre . Det var alltså bättre med inlästa kassetter där det bara var tillgång av en dagstidning. Vi gör nu ett intåg i den nya världen, , i den digitala världen. Taltidningarna ska bli tillgängliga på ett nytt sätt för många fler, och det gäller hela tidningen. Det skulle jag vilja säga är en stor förändring. har tagit upp Kulturarvslyftet. Det är en viktig satsning. Jag medger också att det varit svårare att få det genomslag som vi hade trott. Det innebär inte att jag har slutat tro på det eller att jag lutat mig tillbaka, vilket också inledningsvis antydde. Vi för ständiga diskussioner med såväl kulturinstitutionerna som och länsstyrelserna. Jag vet att viljan finns. Jag vet också att det finns en del stötestenar. Jag kan lova att jag jobbar vad jag kan för att få bort så många som möjligt av dem. Eftersom vi har en trevlig tradition att ge en liten julgåva här vill jag gärna lämna en bok till . 81 i (S) replik: Jag tog i mitt anförande upp några frågeställningar till kulturministern och hade hoppats att hon skulle svara lite grann på de frågeställningarna när hon höll sitt anförande. Men jag fick inga svar. Därför passar jag på att lyfta upp frågorna igen i ett replikskifte. Det gäller scenkonstpensionsfrågan. Vi har flera tillkännagivanden från kulturutskottet om att frågan måste lösas. Kulturministern själv, när hon satt i opposition, drev på i frågan och sade att hon minsann skulle lösa den om hennes parti fick regeringsmakten. har det, precis som jag sade i mitt anförande, gått . har kulturministern haft frågan på sitt bord. Men vi har fortfarande inte sett någon lösning. I budgetpropositionen säger man att man ska återkomma. ger jag kulturministern chansen att klart och tydligt tala om när man tänker återkomma till om en lösning på frågan. Det är en fråga som väldigt många kulturinstitutioner brottas med, för man vet inte hur man ska lösa den ekonomiska delen, vilket gör att det blir mindre och mindre verksamhet där ute, eftersom frågan inte är löst. ställer jag frågan klart och tydligt: När kommer kulturministern med ett konkret svar till oss i ? 82 Kultur- och idrottsminister (M) replik: , tror jag det var, hade och jag en debatt om just den frågan. Om läser protokollet med den blir nog en del klarare. Det är riktigt som jag också påpekade när och jag debatterade frågan att frågan är svår och segdragen. Den fanns även under tid, när hon satt i majoritet i kulturutskottet. känner igen frågan väl. Det är riktigt att vi tog oss an frågan redan tidigt under förra mandatperioden, i hopp om att vi skulle kunna lösa den. Men frågan är det tror jag att även insåg, när Socialdemokraterna hade regeringsmakten mer komplicerad än man tror. Det är därför som vi nu i samtal med parterna bland annat har kommit fram till att den bästa lösningen är att man tar hand om frågan och löser den i kollektivavtal. Det är också en uppfattning som bland annat Svensk Scenkonst och de fackliga organisationerna delar. De samtalen pågår , och vi återkommer så fort som möjligt, precis som det står i budgetpropositionen. Jag är lite fundersam över en del som tog upp tidigare. Hon mer eller mindre gjorde oss i alliansregeringen skyldiga till att vi inte hade satsat så mycket på läsande. Jag kan konstatera att trots de tråkiga siffror som vi nu får när det gäller läsförståelse har vi verkligen gjort en hel del. Redan förra mandatperioden gjordes en stor satsning på läsa-skriva-räkna i lågstadiet. Vi har gjort skolbiblioteken obligatoriska. Det var de inte tidigare. Vi har haft en litteraturutredning som är ute på remiss och som kommer att resultera i en proposition. Det är långt mer än vad som hände då partifränder satt i regeringen. 83 i (S) replik: Trots den satsning som kulturministern lyfter fram visar det sig nu att resultaten dalar ytterligare vad gäller läsförståelse. Med andra ord har de satsningar som man har gjort inte gett resultat. Vi satsade också på läsfrämjande verksamhet när vi hade regeringsmakten. lägger vi ytterligare 3 miljarder inom utbildningsutskottets område, inte minst på att få ned storleken på klasserna. Vi vet att det är i de lägre åldrarna som mycket av läsförståelsen grundas och där man behöver resurser för att kunna hålla nere klasstorleken. Vi gör en hel del satsningar vad gäller läsandet. Men det handlar också om att se hur man kan nå ut till nya grupper.