prot · H00942 · 2012-12-12 00:00:00 — Jag undrar hur ser på det faktum att vi ser att kömiljard, fri etablering och ersättningssystem styr bort från vård efter behov. Jag underströk i mitt anförande att det finns absoluta fördelar med både vårdgaranti och kömiljard men att det också finns uppenbara brister. Jag blir lite ledsen när jag aldrig uppfattar någon alliansföreträdare som kan se någon baksida, för de finns ju. Det är inte jag själv som hittar på det, utan det är ledningen för och det går att hitta ganska många som ser det och många patienter som upplever det i sin vardag. Det bekymrar mig om inte Alliansen ser denna baksida och är beredd att göra något. I stället skruvar man lite hårdare i kömiljarden och hävdar envist att vårdgarantin är det allra bästa vi kan göra och att ersättningssystemen är något för landstingen att hantera. Det är min ena fråga. Hur ser du alltså på vård efter behov? Tänker ni ändra något? Så till min andra fråga. Tunga centerföreträdare såsom i , som är en av de kommuner där ni gör era allra bästa val, är mycket kritisk till det faktum att regeringen har förslag på att göra lagen om valfrihet obligatorisk. Han tycker att det borde vara en fråga som kommunerna själva får avgöra. Jag vill därför fråga om det verkligen är och uppfattning att lagen ska göras obligatorisk. Innefattar det i så fall även särskilda boenden? 141 (C) replik: Det är min bestämda uppfattning att vi har stora problem i den svenska sjukvården, inte minst i form av den bristande jämlikheten. Så har det varit . gjorde en stor jämförande studie runt 2005. Den visade att tillsammans med var de länder, näst förstås, som hade den mest ojämlika fördelningen av specialistbesök bland befolkningen. Den viktigaste orsaken till att det är så är de långa köer som vi hade i den svenska sjukvården. Oavsett om det handlar om brödköer i eller vårdköer i kan de som har antingen kontanter eller kontakter alltid ta sig fram i systemet. De som drabbas av kösystemet är den ensamstående mamman med en treåring, som tillbringar med att ringa och försöka få på primärvården där hon bor. Att få bort köer och se till att öka tillgängligheten är kanske en av de absolut viktigaste metoder vi har för att öka jämlikheten i vården. Men jag delar helt bedömning att vi har stora problem med klyftorna i den svenska vården, inte bara regionalt mellan olika sjukhus i form av kvalitet utan också i vårdkonsumtionen hos olika grupper och inte minst i hur folkhälsan ser ut om man jämför olika grupper. Det är ett stort problem. Men vi har metoderna för hur man ska hantera det. Metoderna saknas helt på vänstersidan, för detta fanns faktiskt . Att alla äldre i hela ska ha rätt att bestämma vem som kommer hem och erbjuder hemtjänst är ett ställningstagande som två centerstämmor i rad har gjort, senast när vi hade centerstämma i Åre. position i den frågan är solklar. De äldres rätt att bestämma går före kommunpolitikernas rätt att styra och ställa. 142 (S) replik: Då vill jag fråga om en obligatorisk LOV också ska omfatta särskilda boenden. Min andra fråga är: Om det är genom kömiljarden vi ska möta ojämlikheten i vården, förstår jag då rätt i att vi ska skruva ytterligare i kömiljarden, att det är lösningen? Eller vilka ytterligare förslag ser för att öka jämlikheten i vården? Vi beskriver tydligt i vår kommittémotion hur viktigt det är att till exempel ha ersättningssystem som styr efter vårdtyngd. Där finns mycket att lära. Alla landsting har oavsett hur många privata aktörer man har någon form av ersättningssystem, eftersom resurserna ska fördelas på något sätt. Det finns säkert 21 olika varianter, eftersom vi har 21 olika landsting och regioner. Men vad jag känner till finns det inget nationellt initiativ för att lära mer om de ersättningssystemen, för att se till att hitta de bästa metoderna. Poängen är ju inte att några gör det bra och några gör det dåligt, utan där det fungerar allra bäst borde tas som best practice att jobba vidare med. Att styra resurser efter vårdtyngd blir jag besviken om jag inte får höra att vi borde göra. Jag ser lite för många exempel medialt, hos organisationer, hos patienter och hos professionen som säger att resurserna inte styrs efter behov. Resurserna styrs inte på annat sätt än genom politiska beslut. Frågan är alltså: Finns det något nationellt ansvar för att styra resurser efter behov i enlighet med hälso- och sjukvårdslagen? Är svaret att vi ska skruva hårdare i kömiljarden, eller finns det andra förslag som ska leda till en mer jämlik vård? Omfattar obligatorisk LOV särskilda boenden? 143 (C) replik: LOV ska i första hand gälla , inte de särskilda boendena. Orsaken till det är att har partikamrater, exempelvis arbetarekommunens ordförande i , som tydligt säger att de gamla bara skulle bli förvirrade om de skulle behöva fatta dessa beslut. Hon har partikamrater uppe i , där har valt hemtjänst från ett av de sju små privata företagen, som säger att detta är ett nyliberalt experiment som ska rivas upp och att kommunen ska bestämma. Det har i lett till de näst största demonstrationerna i kommunens historia. De största var när man skulle lägga ned sjukhuset. När det gäller ojämlikheten i den svenska sjukvården är frågan om tillgänglighet den absolut viktigaste. Det finns det flera studier som visar. Men det är självklart inte hela metoden för hur man kan lösa det problemet. Problemet är betydligt större, men om vi ser till att ha en hög tillgänglighet har även människor som lever utsatt en chans att komma fram och få den vård de behöver. Det finns flera andra metoder som man också kan och bör använda. En av de viktigaste gäller hur vi har kommit till rätta med de stora könsskillnader vi tidigare hade i svensk sjukvård. Det fick man upp ögonen för , och ett av de verksammaste instrumenten där var att vi faktiskt uppmärksammade att det var stora skillnader i den vård män och kvinnor fick. Vi började mäta det och uppmärksamma det. Den metoden kommer också att kunna fungera väldigt bra när det gäller klyftorna i sjukvården. En annan metod är den som pekar på, alltså att använda de skarpa instrument vi har i form av ersättningssystem. Där finns det flera landsting och regioner som provar sig fram. Där har regeringen sagt att vi vill stödja den utvecklingen genom den särskilde samordnare vi har tillsatt och genom de stimulansbidrag regeringen har infört för att utveckla vårdvalet i specialistsjukvården. Det finns alltså många andra vägar att följa, och det ska vi göra. 144 (MP) replik: Det var intressant att höra tala om reformen när det gäller assistans. Då är en oundviklig fråga om tror att den här reformen genomfördes för anordnarnas skull. Han talade ju så mycket just om det. För är det en förbättrad livskvalitet och vardag med delaktighet och aktivt liv som är det viktigaste. Jag skulle inte vilja fokusera på anordnarna utan på dem som faktiskt behöver anordnarna, och det var för övrigt en enig riksdag som fattade beslutet om att man skulle få välja. Jag tycker att det är självklart att de som är i behov av assistans ska välja själva, men det var inte därför reformen kom till. På låter det dock som om det var därför. Min fråga är alltså helt enkelt: Tror inte på de rop som kommer från handikapporganisationerna? Där berättar man entydigt om de försämringar som har blivit och om hur orolig man är inför det lagförslag som är aktuellt. Ska man inte alls ta dem det främst gäller på allvar? 145 (C) replik: Självklart genomfördes inte assistansreformen för att gynna de företag som ville erbjuda privat assistans. Reformen genomfördes för att ge ett bra liv åt människor med svåra funktionsnedsättningar. En central del i reformen var dock att vi inte skulle ta ställning till om katten var svart eller vit, om det var privata företag eller kommunala, utan vi skulle ge hela makten till den som hade rätt till assistans. Det visar sig nu att som går är det fler och fler av de assistansberättigade som väljer företag, antingen kooperativa eller vinstgivande. När man som jag gjorde jämför den diskussionen med dagens debatt om att införa samma system i kan man se att det nu plötsligt kommer skarpa rop om att detta är en tvångsprivatisering. Jag kan inte se skillnaden. Den assistansberättigade ska ha den självklara rätten att bestämma själv, och ska också den gamla ha den självklara rätten att bestämma om man vill ha en privat hemtjänstfirma, en kooperativ firma eller den kommunala . Det är exakt samma princip: Människan ska bestämma själv. Assistansreformen har lett till att det är en kraftig ökning av antalet kronor som staten faktiskt satsar på detta om man jämför 2006 och 2012. Det är alltså en ökning från 14 miljarder till 22 miljarder. Vi har också nåtts av oroväckande signaler från många assistansberättigade om de tvåårsomprövningar som nu genomför. Det är därför vi har gett myndigheten i uppdrag att se över det här och se vad som faktiskt händer. Vi får signaler från många som är oroade över att man har fått antalet timmar minskat, men ser vi att det totala antalet timmar ökar, att den totala kostnaden ökar och att dessutom antalet individer som är berättigade till assistans enligt reformen ökar. Vi måste få ett bättre underlag. 146 (MP) replik: Svaret handlar fortfarande mycket mer om anordnarna än om dem som är beroende av assistans. Det är en intressant iakttagelse. Det vore dock spännande att se lite perspektiv på det här. var det nio domar om bedrägeri med assistansreformen. Det är ingen som på något sätt bejakar sådana bedrägerier och sådan kriminalitet. Vi tycker dock att det är alldeles fel sätt att komma åt den. Det var alltså nio domar som hade med assistans att göra . Brotten mot reglerna om tillfällig föräldrapenning var 2 088 till antalet, men dem pratar vi inte om här eller lägger till grund för regelförändringar. Det verkar som om det är assistansreformen i dess helhet som man vill åt. Det är det som jag tycker är mest oroväckande. Sedan vet jag att pilarna går åt det hållet, men vi vet också att det är fler som får assistans. Det ökar mycket på barnsidan. Det ökar också mycket för personer som är . Det är inte konstigt. Men är det väldigt många som oroar sig och som har rätt att oroa sig eftersom de har sett verkligheten med att deras assistanstimmar har försvunnit. Det är inte bara löst prat utan deras vardag. 147 (C) replik: Jag får återigen upprepa att vi i Alliansen tar de signaler på största allvar som vi får från assistansberättigade som vid tvåårsprövningar har fått antalet timmar reducerade. ser vi att det totala antalet timmar faktiskt ökar. Det gör också det totala antalet timmar per berättigad. Det gör att vi måste ha ett bättre beslutsunderlag. Därför har också ett enigt utskott via regeringen bett Inspektionen för socialförsäkringen att ta fram ett underlag, så att vi vet vad det i själva verket är som händer. Det oroar mig lite att och inte tar de rapporter vi får om bedrägerier och om ren vanvård på stort allvar. I den utredning som ligger till grund för det här förslaget finns beskrivet hur en svårt funktionsnedsatt man vårdas av assistenter som råkar vara hans hustru, som har grava alkoholproblem, och hans son, som har exakt samma problem. Grannarna slår larm om vanvård, men ingen tillåts komma hem och se vad som faktiskt händer. öppnar vi för att kunna göra inspektioner i de lägena, också för att se vad det är för vård som ges inom hemmets fyra väggar. Detta handlar både om att komma åt bedrägerier och fusk och om att i de här lägena, när grannar och anhöriga slår larm om att det bedrivs vanvård och det är nära anhöriga med egna stora problem som står för den vanvården, ska kunna göra inspektioner. Bedrägerier och vanvård är något som vi måste ta på största allvar. 148 (V) replik: Med tanke på att det i direktiven till står att man ska titta på särskilda boenden tycker jag att det är väldigt bra att har tagit ställning till att de inte ska beröras. Då vet vi det. Det var ett tydligt besked från , tyckte jag. Det var en enig riksdag som antog personlig assistans-reformen. Det är väldigt demagogiskt att låtsas som att , och andra inte skulle ställa sig bakom den. Det är självklart. Vi var med och antog den, och vi försvarar den. Däremot är jag orolig för att jämför på något sätt. En del har fått mer assistans för att de faktiskt behöver det. Andra har på grund av den dom som liksom innebär en avsmalning av hur man bedömer grundläggande behov förlorat sin assistans. De får det ju inte bättre för att några andra får lite mer assistans. Jag vill bara påminna om att drev frågan och reserverade sig för att man skulle tydliggöra en lagändring på det här området. Jag tycker också att det är bra om får göra en tillsyn. Det bör de också göra, tycker jag, när det gäller den personliga assistansen. Men den allra viktigaste frågan, som funktionshindersrörelsen tog upp när de var i utskottet, var inte den, utan den gällde det här med uppgiftslämnandet från assistansanordnarna, om assistansen används fel av assistansanvändaren. Det är alla funktionshindersorganisationer överens om. Det har undvikit att ta upp här. Man säger att integriteten, självbestämmandet och ansvaret för hur assistansen används bör ligga hos assistansanvändaren. Det ska inte anordnaren få incitament till att försöka hålla koll på. Man ska inte använda den personliga assistansen för att hålla koll på det. Därför är det väldigt synd att vi inte kan rösta om den frågan. Det är den fråga som funktionshindersrörelsen vill ha bort. 149 (C) replik: Det är tre frågor som ställer. När det gäller utredningsdirektiven är det väldigt klart att utredaren ska titta på för- och nackdelar med att göra LOV obligatoriskt i samtliga kommuner i fråga om äldreomsorgen. Här finns ett antal aspekter som utredaren kommer att överväga. Jag hoppas att utredaren kommer fram till att det vad det gäller hemtjänst är självklart. Där ska det gälla i hela landet. Men vad det gäller de särskilda boendena finns det helt andra problem. Där är det inte lika enkelt. Sedan gäller det tvåårsomprövningarna av assistans. Det ligger i sakens natur att gör man en omprövning av ett tidigare beslut kommer det att leda till att ett antal får fler timmar. Men konsekvensen kommer också att vara att det är ett antal som får färre timmar. Det vi, via regeringen, nu har bett Inspektionen för socialförsäkringen att titta på är vad det är för förändring som har skett. Är det här ett resultat av den dom i Regeringsrätten som finns, eller är det någonting annat? Men innan vi har bilden klar för oss kan vi inte reagera bara utifrån de samtal och de kontakter som vi alla har med människor som beskriver en svårighet. Sedan var det den förändring som jag inte nämnde vad det gäller att bekämpa assistansbedrägerier. Det handlar om att assistanspersonalen ska ha en skyldighet att anmäla i ett läge när det har skett stora förändringar av assistansbehovet eller assistansen används på ett annat sätt. Den förändringen är föranledd av mannen som dansade med Lisebergskaninen. I det fallet var det en man som hade blivit beviljad assistans utifrån att han var helt rullstolsbunden. Men assistenterna visste förstås om att det inte var så. Han kunde till och med dansa med en kanin på . Jag tycker att det är rimligt att de assistenterna ska ha en skyldighet att rapportera att det är någonting som på ett allvarligt sätt inte stämmer med det beslut som har tagits. Det kravet ska man kunna ställa på dem som jobbar i assistansen. 150 (V) replik: Det är väldigt typiskt att du tar ett så drastiskt exempel. Självklart är alla partier i emot fusk, bedrägeri och kriminalitet. Jag tycker också att det är oerhört viktigt. Det är därför som jag tycker att ska få göra tillsyn. Det handlar om att se till att människor får den hjälp de ska ha. Men det behöver inte handla om så grava exempel. Det kan handla om andra exempel. Man kan känna att den personliga assistenten ska rapportera om ens privatliv till assistansanordnaren. Man ska fundera på när det här kan infinna sig eller inte. Det handlar om förtroendet. Man är så beroende av en personlig assistent. Det handlar om integriteten. Den personliga assistenten vet i princip allt om ens liv. Det är det här förtroendet som man är inne och pillar på. Det är det man vill komma åt. Det andra kan man komma åt till exempel genom att göra bättre utredningar, genom att se till att man får läkarintyg och annat på ett annat sätt. Det går att komma åt det på andra sätt. Jag tycker inte att det räcker att hänvisa till mannen som dansade med kaninen i den här frågan. Jag är ganska säker på att alla de som sköter den här assistansen på ett riktigt sätt och alla de som företräder dem inte heller tycker det. Sedan skulle jag vilja fråga om det här med vård till alla människor, till papperslösa och asylsökande, vård som inte kan anstå. Tycker du att det är ett rimligt begrepp och ett bra begrepp och ett begrepp som är enkelt för dem som det handlar om? Är det ett begrepp som går att använda av dem i hälso- och sjukvården som ska ställning till detta? Är det inte svårt att bedöma ibland om tidiga insatser hade varit både humanare och billigare? Vad tycker du om den här frågan? Ska inte alla ha samma rätt till hälso- och sjukvård i ? 151 (C) replik: Jag tycker att det är väldigt viktigt att vi ser till att vi har verksamma instrument så att vi kan bekämpa bedrägerier. läggs ansvaret på den som arbetar som assistent att rapportera i ett läge där det är stora förändringar i förhållande till de ansökningar som har gjorts. Fallet med mannen som dansade med Lisebergskaninen är uppenbart. I värld ska alltså de som arbetar med assistans åt den mannen över huvud taget inte ha någon skyldighet att informera om att det pågår grova bedrägerier. Jag tycker att det är rimligt att det ansvaret läggs på dem som arbetar i assistansen. Det handlar inte om det som lite grann har målats upp i debatten, att de ska bli spioner hemma och berätta minsta lilla detalj som händer. Det här handlar om avgörande skillnader. Och det är klart att detta också är någonting som regeringen kommer att följa noga. Sedan är jag väldigt glad, herr talman, över att tar upp frågan om att vi i äntligen ska kunna ge vård till dem som befinner sig i landet som gömda eller papperslösa. Det här är en fråga som har varit en skamfläck för under ett stort antal år. Jag har varit personligt engagerad i den. Vi har haft stora diskussioner inom mitt parti. När vi nu lyckas komma överens på så sätt att vi faktiskt kan lägga fram en proposition här i ser jag det som en stor seger och ett stort steg framåt. Sedan är det ingen hemlighet att jag och mitt parti tycker att vi hade kunnat gå ännu längre. Men jag är ändå oerhört nöjd över att vi faktiskt lyckades nå så här långt. Begreppet vård som inte kan anstå är ändå ett begrepp som har funnits med tidigare. Och det är ett begrepp som det i det här lagförslaget blir upp till sjukvårdspersonalen att tolka. Det är det som gör att möjligheterna finns i den enskilda situationen för läkaren eller för sjuksköterskan att säga: Det här är självklart någonting som du har rätt till. 152 (M): I mitt tal väljer jag att fokusera på hälso- och sjukvårdsfrågor. kommer senare att prata om äldrefrågor, LSS och funktionshinder. Regeringen lägger nu ännu mer fokus och resurser på att förbättra kvaliteten och tillgängligheten inom hälso- och sjukvården. Vi moderater vill ha en jämlik och rättvis vård för alla, oavsett var man bor och vem man är. Den enskildes behov ska styra vården, och kvaliteten ska vara hög inom alla områden. Vår uppgift är också att möjliggöra för människor att göra sina egna val. Regeringen har därför genomfört reformer som syftar till att öka människors inflytande i vården. Genom bland annat kömiljarden, lagen om valfrihetssystem och regeringens satsningar på patientsäkerhet har människor större möjligheter än någonsin att välja vårdgivare som kvaliteten, jämlikheten och tillgängligheten inom vården har förbättrats avsevärt. Sedan regeringen införde vårdgarantin och kömiljarden har tillgängligheten i vården förbättrats mer än någonsin, vilket senaste utvärdering kan påvisa. Kömiljarden har stimulerat framväxten av olika lösningar som gör att vårdkedjan blir mer effektiv. Mycket glädjande är att samtliga landsting 2011 lyckades korta sina köer till vården, och de fick därför också ta del av den kömiljard som vi har. Resultaten visar att nio av tio patienter som ringer en vårdcentral nu får samtalet besvarat . Samma patient får vänta än för ett besök hos läkare inom primärvården. Vi ser också en liknande utveckling inom specialistvården. Där visar utvärdering att antalet patienter som väntar på ett besök hos en specialist har minskat och att allt färre patienter tvingas vänta . var det 75 000 personer som hade väntat på besök hos specialistläkare. var det bara 25 000. Två tredjedelar av den långa kön är alltså borta. Då, , var det 22 000 personer, alltså var tredje patient, som hade väntat mer än på operation. är det bara 7 000 eller en tiondel av patienterna. De här resultaten kommer inte av sig själva. De är resultat av att vi infört en vårdgaranti som stärker patientens rättigheter och resultat av att vi införde en kömiljard som ger pengar till de landsting som kortar väntetiderna. De är resultat också av att vi infört valfrihet i primärvården och bejakar att landstingen samarbetar med privata vårdgivare för att fler ska komma till operationer snabbt. Tyvärr ser vi nu en inriktning från oppositionen att man kraftigt vill beskära patienternas rätt att välja. För mig är det ofattbart hur vi skulle kunna hjälpa patienter genom att flytta tillbaka dem in i det gamla systemet, ett system som präglades av långa köer, sämre kvalitet, förbud mot mångfald och lägre patientinflytande. Sedan alliansregeringen tillträdde har 300 nya vårdcentraler startat. är över 14 000 vårdföretag med och utvecklar välfärd. Åtta av tio invånare i kan välja en annan vårdcentral som finns inom högst fem minuters bilväg från den närmsta. Vi ser att där det finns ett större antal utförare som patienten kan välja mellan har detta positiva effekter på köerna. För att stimulera innovationer som kan leda till bättre vård krävs att vi skapar ett vårdklimat där idéer tillåts uppstå och spridas. Genom att tillåta en mångfald av aktörer uppstår just detta. Det här är dessutom en bransch där främst kvinnor arbetar, vilket betyder att kvinnor har större möjlighet att driva företag inom en bransch där de faktiskt har en gedigen erfarenhet. av alla företag inom vårdsektorn leds av en kvinna. Men här finns nu krafter som vill begränsa kvinnors möjligheter att driva företag i en bransch där de är i majoritet. Det är ett hårt slag mot jämställdheten. Vi fortsätter att tänka framåt, och vi sätter patienten i första rummet. Det handlar om valfrihet, det handlar om konkurrens i vården som möjliggör för nya innovationer att växa fram, det handlar om patientinflytande, det handlar om jämlikhet och det handlar inte minst om kvalitet. Det här är utmaningar som vi omöjligt klarar om vi inte ser till att ambitionerna alltid är att säkerställa att vården utförs på patientens villkor. Vi kan inte stänga ute kvalificerade vårdutförare enbart utifrån principerna att det var bättre . deltog jag i ett seminarium om just kvalitet inom vården som anordnades av . Kvalitet i vården har blivit ett begrepp som vi ofta pratar om men inte alltid utvecklar och förklarar innebörden av. Regeringen har gett i uppdrag till att ta fram ett antal indikatorer som mäter skillnaden i kvalitet mellan olika landsting. Indikatorerna används för att göra öppna jämförelser mellan landstingen. var antalet indikatorer i öppna jämförelser hela 173, jämfört med 134 . Öppna jämförelser tillsammans med kvalitetsregister ger ett helhetsgrepp på kvalitet inom vården och utgör en nyckel för att kunna förbättra sjukvården i hela landet. Vem som helst kan ta del av dessa jämförelser. har vården varit så öppen för insyn. har vi haft så systematiska kvalitetsmätningar i vården.