prot · GZ09130 · 2012-06-14 00:00:00 — Nej, i stället fortsätter man en mytbildning kring och . Och när den ursprungliga anklagelsen att hade berättat för GM och FBI att var en skurk visar sig vara felaktig vänder man på det och säger att nu är felet att hon inte har berättat för och att var en skurk. Så hur regeringen än vänder sig i det här fallet blir det uppenbarligen fel. Men det var ju ingen hemlighet att GM inte ville se som ägare till . Det har varit känt . har heller inte fått någon detaljerad information från GM. Vi vet ingenting om vilken information hon faktiskt har fått. Det här är ytterligare ett exempel på en politiserad granskning där det inte finns sakliga skäl för att kritisera ministern. Det är sådant som skadar KU:s anseende. 36 (S) replik: tar upp en massa påståenden. Det är riktigt att ett antal frågeställningar naturligtvis hade cirkulerat kring den här affären, som också de som gjorde anmälan till KU hade tagit fasta på och ville att KU skulle pröva. Det är väl precis så KU ska arbeta? Vi har betat av frågorna och konstaterat, precis som gjorde här, att på en rad punkter fanns det inte fog för de frågor som togs upp. Och KU kunde efter beredningsarbetet konstatera att det inte hade gått till på det sättet. Det tycker jag är en korrekt hantering av ärendet. Däremot har det visat sig i de utfrågningar som vi har haft att det fanns uppgifter, som jag sade i mitt anförande, om att före detta näringsministern på ett väldigt tidigt stadium visste att varken GM eller EIB skulle godkänna som ägare. Men detta delgavs inte den myndighet som senare kom att pröva detta, vilket också framkom vid utfrågningen när frågan ställdes direkt till . Det skulle vara märkligt om KU skulle runda detta faktum och säga att man lämnar det åt sidan. Det är ändå ett påstående där vi säger att denna information inte lämnades vidare till berörd myndighet som skulle pröva ägarfrågan. Detta tar jag direkt från sådant som sades . Bland annat sade vid utfrågningen: Regeringen hade ingen anledning att pröva ägarfrågan eftersom GM och EIB redan hade avfärdat som delägare i . Det sade de blankt nej till. Hon visste alltså att de skulle säga blankt nej men delade inte med sig av denna information. Det borde hon ha gjort, och det är här vår kritik ligger. Det framkommer även i andra delar att regeringens kontakter med berörda myndigheter är undermålig. Det har vi sett i tidigare ärenden, och även i detta fall. De andra delarna kan lägga åt sidan. Där är vi överens om att det inte fanns fog för kritik. Men i ovan nämnda fall har KU funnit det. 37 (M) replik: Vad är det för fel på resonemang? Fel nummer ett: Det var ingen hemlighet att GM inte ville se som delägare i . Det var just av det skälet som förhandlingarna strandade . Det visste , och det visste . Det var heller ingen hemlighet att EIB inte ville se som delägare i . blockerade EIB en försäljning av Saabs fastigheter eftersom den affären skulle finansieras av . Fel nummer två: Socialdemokraterna resonerar som om fick detaljerad information av GM om , men i utfrågningen som KU genomförde med svarade hon: Hur mycket information de hade och vilken typ av information har vi inte en fullständig bild av, utan vi var mer angelägna om att försöka få GM att fortsätta förhandla för att få en lösning för trots att de hade sagt nej till . Vi i KU vet inte vilken information GM hade om . vet inte vilken information GM hade om . Vi vet inte heller vad GM sade till vid de enskilda möten som förekom. Ändå tycker att det finns skäl att kritisera för att hon inte förmedlade något som vi inte har en aning om vad det var till Riksgälden. Fel nummer tre: När det gäller frågan om förlorade värdefull tid genom att man levde i den falska förhoppningen att skulle godkännas vill jag påpeka en sak. Om hade falska förhoppningar hade det väl inte påverkats av om hade berättat något, vad det nu var, för . Det finns alltså ingen grund för att påstå att agerande har skadat försöken att rädda tvärtom. Vad var det för information som GM förmedlade till ? Jag vet det inte, men det vore intressant att få del av den informationen. 38 (S) replik: Vad är det för fel i resonemang? Om det nu var så uppenbart för alla att man aldrig skulle godkänna , varför fortsatte man då förhandla och hade honom med i bilden? Varför avfärdades han inte? Varför sade man inte: lägger vi ned detta, för han kommer aldrig att godkännas? Jag kan inte tro att man skulle vara så tokig eller intellektuellt svag på att man fortsätter en förhandling med en tilltänkt ägare som man vet att de som kan ställa ultimatum på vilka som får gå in som ägare redan har förkastat. Det är där det brister i resonemang. Riksgäldens generaldirektör delgav när han var hos oss att han inte kände till det och inte hade fått någon information. Han gjorde en förutsättningslös prövning och hade inte fått någon information från ministern. KU:s majoritet har aldrig påstått på vilket sätt det har skadat . Det har jag sagt vid olika tillfällen, också vid presskonferensen. Vi kan bara spekulera i om det hade blivit ett annat förlopp för ; det vet vi inte. Jag kan inte påstå det. Jag har inget fog för att säga att det skulle ha blivit en annan ägare och att det fortfarande skulle ha tillverkats Saabbilar. KU har dock kommit fram till att det fanns uppgifter som har medgett att hon kände till men inte delgav Riksgälden när den gjorde sin prövning. Det är konstitutionellt fel om en minister vet något och inte delger en myndighet som regeringen har ansvar för denna information. Anmälan handlar om att hon inte gjorde detta, ingenting annat. Blanda inte in sådant som att skulle ha kvarstått och sådant, för det har vi aldrig påstått. Vi kritiserar ministern för att hon inte informerade Riksgälden om det hon visste. 39 (M) replik: Det Riksgäldens generaldirektör sade till utskottet var att han inte visste vad GM hade sagt till , men om det var fråga om att de hade diskuterat de rykten som var allmänt kända om hade det inte tillfört något om fört dessa rykten vidare till Riksgälden. Riksgälden kände redan till dessa rykten och hade själv utrett dem i en särskild rapport. hade naturligtvis inte kunskap om vad GM hade sagt till , och då faller det tillbaka på det som jag läste upp. och regeringen hade ingen detaljerad information om vad GM byggde sitt ställningstagande på. GM kan givetvis ha utgått från de allmänna rykten som förekom om denna affärsman. I affärssammanhang kan man naturligtvis vilja hålla ett avstånd till personer som är omsvärmade av kritiska rykten. GM kan också ha haft mer specifik information om misstänkta oegentligheter, men det vet vi inget om. I olika äldre kulturer, fru talman, utvecklades olika typer av mytologier, till exempel den grekiska, den romerska och den nordiska. håller Socialdemokraterna och en del fackliga företrädare på att skapa en egen modern mytologi i Saabfrågan. Där finns hjältarna i form av entreprenörer, fackliga företrädare och kommunpolitiker som försöker rädda , och där finns skurkarna i regeringen som gör allt för att stjälpa . Rollerna är desamma som i antikens värld. Det finns de som är goda och de som är onda, och vad än har gjort hamnar hon i den sistnämnda kategorin. Problemet är att vi inte vet vilken information som fanns mellan GM och , men av omständigheterna att döma är det föga troligt att det var någon särskilt specifik information. Därmed finns ingen grund för att kritisera regeringen. 40 (C): Under Saabkrisen har metallfacket på , som jag ser det, ägnat sig åt missriktad kritik och ryktesspridning riktad mot regeringen och dåvarande näringsminister . I en anmälan som kom in till från två socialdemokratiska riksdagsledamöter påstås att regeringen och den tidigare näringsministern gjort allvarliga fel vid prövningen av som ny ägare till . Prövningen gjordes på grund av Saablånet hos Europeiska investeringsbanken. KU:s granskning har visat att de påståenden som gjorts i KU-anmälan mot regeringen och den tidigare näringsministern är felaktiga och grundade på osanna rykten. Detta är också något som alla ledamöter i KU blivit helt överens om. Men Socialdemokraterna har uppenbarligen inte velat nöja sig med detta. I stället har man i KU genom kommit med ett nytt obestyrkt påstående riktat mot regeringen och om att man inte skulle ha vidarebefordrat information till om inställning till . har vid utfrågningen av riksgäldsdirektör i en fråga lagt in ett påstående om att inte skulle ha delgett Riksgälden information från GM om deras inställning till . Detta påstående finns också med i det beslut som har lagt fram. Faktum kvarstår dock: påstående har aldrig bevisats. Vi har haft en tidslinje i granskning. I vilket tidsskede ligger påstående i förhållande till tidslinjen? Det vore värdefullt att få ett besked om detta. Det har lämnats uppgifter om att det var ett helt klart besked som , enligt , skulle ha gett till . På den fråga som ordföranden ställde till vid utfrågningen av henne två och en halv vecka tidigare svarade hon dock att det var ett ganska klart besked. Det har ju ganska stor betydelse om man har fått ett slutligt besked om att inte kommer att godtas eller om man har fått ett visst utrymme att förhandla. Informationen mellan regeringen och Riksgälden sköttes genom en arbetsgrupp som var gemensam för , och Riksgälden. Där utbyttes den här typen av information. Har grund för att påstå att information inte lämnades i den här arbetsgruppen som var gemensam för regeringen och Riksgälden? 41 (S) replik: Den senare frågan är inte särskilt relevant. Vi har inte påstått vare sig det ena eller det andra när det gäller arbetsgruppen. Vår kritik gäller att före detta näringsministern inte delgav de uppgifter hon hade om att EIB och GM på ett tidigt stadium inte godkände som ägare. Det var den informationen som Riksgälden inte hade fått. Det andra har vi inte sagt något om, och det tänker jag heller inte svara på. Det har jag ingen skyldighet till. tar återigen upp vilka påståenden som anmälarna gjorde. Jag kan förtydliga det en gång till: Det har KU rett ut. Vi har ingen synpunkt på det. Vi har ju kommit till klarhet när det gäller det. svarade så här: När de kom hit och meddelade det här gav de också sådan information om varför GM inte kunde godkänna som ägare. Vidare sade : Vi hade naturligtvis en diskussion om som lämplig ägare. De frågade oss hur vi gjorde. De visste att vi hade en undersökning där Kroll ingick, men det är lite förmätet att tro att den svenska undersökningen med hjälp av Riksgälden och andra skulle vara det som avgjorde GM:s beslut. GM hade tillgång till hemskt mycket bättre möjlighet att ta fram information. Den amerikanska regeringen hade mycket bättre möjlighet att ta fram information än vad lilla hade. Så sade vid utfrågningen. På den fråga jag ställde om det hade förts diskussioner om vad det grundade sig på, svarade hon: Ja, det har förts diskussioner om detta det vill säga om uppgifterna som GM hade som grund för att säga nej mellan GM och människor i . Visst har vi fått höra argument från dem. Exakt vad det var kan jag inte säga. Men hon medger att hon hade fått argument för varför de sade nej. Därför tycker jag att jag har fog för det jag säger. visste en del om varför de sade nej, men hon delgav inte Riksgälden det. Det är det vår kritik gäller, ingenting annat. 42 (C) replik: menar att han inte har skyldighet att lämna uppgifter om det som har påståtts. Jag menar att om uppgifterna ska kunna vara grund för kritik måste man vara beredd att lämna uppgifterna och tala om varifrån de kommer. Jag håller med när det gäller tidsuppgifterna. gav GM beskedet att man inte var beredd att acceptera som ägare. Sedan kom in på nytt, i en diskussion. Då är vi framme vid 2011. Då handlade det om prövningen av Riksgälden. Det är alltså . Då var detta oerhört välkända uppgifter. När Riksgälden gör sin prövning är detta alltså välkända uppgifter. Jag menar att det inte finns någon grund för kritiken att information inte lämnades. Det var allmänt känt att GM hade synpunkter på . Regeringen försökte övertyga eftersom han var den som hade de pengar som kunde finnas att sätta in i . Man försökte på nytt övertyga GM om att godta . Det var också grunden för den prövning som senare skedde. Det är ett tidsspann mellan de olika prövningarna. Jag tycker att ni har kommit helt fel i ert ställningstagande. 43 (S) replik: På den fråga jag ställde om huruvida regeringen hade prövat ägarfrågan när det gällde GM och EIB, svarade : Regeringen hade ingen anledning att pröva ägarfrågan eftersom GM och EIB redan hade avfärdat som ägare av . Det sade de blankt nej till, säger . Hon visste alltså att de sade blankt nej. Den informationen fördes inte vidare till Riksgälden. Längre ned medger hon att människor i diskuterade de här frågorna och fick också argumenten till att de sade nej. Det delgav man aldrig Riksgälden när den gjorde sin prövning. Det var det som svarade på; han hade inte fått någon information därifrån. Vi tycker att ministern har brustit i sin information till myndigheten. Det är där vår kritik ligger. Hur diskussionen har förts har vi inga synpunkter på. Jag ska passa på att nämna något som jag tycker är lite märkligt, även om det inte har med den här granskningen att göra. Efteråt har det skickats brev till fackklubben i där säger att hon inte har förtroende för KU och inte för KU:s ordförande på grund av detta. Det är helt ointressant om ett före detta statsråd har förtroende för KU och dess ordförande. Frågan är ju om KU har förtroende för statsrådet; det är det det handlar om. Jag skulle vilja höra om tycker att det är lämpligt av ett före detta statsråd att ha synpunkter på KU som är den granskande parten. Jag tycker att det är lite svagt av ett före detta statsråd. 44 (C) replik: Jag har förstått att har varit oerhört irriterad över den kritik som har framförts eftersom hon har lagt ned ett stort arbete för att försöka rädda och skattebetalarnas pengar. Det är ingen tvekan om att jag också har synpunkter på KU:s ställningstagande. Kritiken riktas ju mot den tidigare näringsministern. Naturligtvis får hon ha synpunkter på vad KU tycker precis som jag får ha synpunkter på det. hantering av en fråga med anledning av bristande järnvägsunderhåll (avsnitt 3.2) 45 (M): De två tidigare granskningsärenden som har diskuterats här och det som vi nu ska diskutera har flera saker gemensamt. Alla tre behandlar politiskt kontroversiella områden. Anmälan tar upp frågor som utskottet enhälligt har avfärdat. Det finns ingen grund för den anmälan som har gjorts i de tre ärendena. Oppositionen har väldigt skruvat hittat nya skäl att kritisera regeringen eller statsrådet i fråga. Det här är bara som jag är med och granskar, men jag har märkt att det ofta dyker upp nya fakta som det kan finnas anledning att lyfta upp i ett granskningsbetänkande. Jag tycker inte att det är fel. Det kan vara fakta som ligger inom ramen för det som anmälan gäller, men som kanske har ett helt annat innehåll. I det här fallet tycker jag emellertid att det är helt uppenbart att syftet med frågorna inte har varit att få en saklig granskning av det konstitutionella i statsrådens och agerande, utan syftet har varit att skruva fram en politisk poäng i den kritik man har i sakfrågan. Det här ärendet på föredragningslistan gäller en granskning av hantering av en fråga med anledning av bristande järnvägsunderhåll. Konkret gäller det en avtalstvist mellan och en entreprenör som 2009 fått ett flerårigt uppdrag att genomföra omfattande drift och omfattande underhåll av järnvägsspåren i . Majoriteten anser att och infrastrukturministern borde ha varit informerade om de åtgärder som vidtog med anledning av denna tvist. Även vi från Alliansen tycker att borde ha informerat statsrådet. Det tycker också statsrådet själv. Hon har dessutom meddelat detta till . Skillnaden mellan oss och majoriteten är att majoriteten lägger ansvaret på denna informationsmiss på regeringen och på infrastrukturministern. Vi har ägnat en del av årets granskning åt avtalsrätt. Det är ett spännande område, i synnerhet för jurister, föreställer jag mig. I två ärenden har oppositionen försökt hävda att regeringen borde ha tagit ansvar för, som man tycker, brister i avtal som tecknats av ett statligt verk eller statligt bolag. I båda fallen har vi, i alla fall jag, lärt oss en del, både om ansvarsfördelningen mellan statsrådet och regeringen å ena sidan och myndigheter och verk å den andra sidan som den är reglerad i regeringsformen, i budgetlagen och i aktuella förordningar och, vilket också är intressant, om konsekvenserna av att avbryta avtal. Bland annat har vi konstaterat att och andra centrala myndigheter och verk har det fulla ansvaret för de avtal som de ingår. Regeringen styr genom bemyndiganden, övergripande direktiv och löpande kontroll och uppföljning. Majoriteten betonar vikten av väl fungerande kontakter mellan förvaltningsmyndigheter och . Man påpekar: Det är regeringen som inför ansvarar för hur statens medel används, och utskottet vill i sammanhanget erinra om vikten av att regeringen ser till att myndigheter bedriver sin verksamhet effektivt och sparsamt. Indirekt antyder man att det inte har skett i detta fall. Från Alliansens sida har vi svårt att se substansen i denna slutsats. I stället uppfattar vi kritiken som enbart en politiskt motiverad spark på smalbenet på infrastrukturministern och regeringen i dess helhet. Vi konstaterar också att bristen på information till regeringen i det här fallet inte har påverkat ärendets utgång. Det har naturligtvis inneburit ekonomiska konsekvenser, men de drifts- och underhållsåtgärder som har planerats har genomförts, om än inte på det sätt som ursprungligen avsågs. Vi granskar regeringen och de enskilda statsråden, inte myndigheterna och de statliga verken. Jag tycker ändå att det finns skäl att fördjupa sig i det avtal som det här var fråga om och som hade tecknats mellan och entreprenören i fråga. Avtalet mellan dåvarande och entreprenören ingicks och löpte från till . Kontraktssumman för hela perioden uppgick till . kom överens med entreprenören om att kontraktet skulle upphöra . Skälet var en tvist mellan verket och entreprenören om anspråk på tilläggsersättning och krav på omförhandling av priser. bedömde inledningsvis att kraven inte var relevanta, och man motsatte sig kraven. Men man gjorde bedömningen att den inställningen också skulle hålla vid en rättslig prövning. Men man konstaterade också att det inte förelåg några sådana brister i kontraktet att det ensidigt kunde sägas upp. konstaterade att en rättsprocess förväntades ta , vilket hade påverkat järnvägstrafiken på ett negativt sätt. I det läget valde man i stället att försöka nå en överenskommelse som kompenserade företaget för vissa av de merkostnader som man hade gjort anspråk på som det garanterade att verksamheten inte blev lidande. Statsrådet har redovisat hur hon och departementet följer upp verkets löpande arbete. Man tar bland annat hjälp av återkommande granskningar. Till detta har det bland annat kopplats en särskild produktivitetskommitté och ett effektivitetsarbete som har fokus på att vara behjälpligt bland annat med upphandlingar och med hur man kan vara mer säker på att man är överens om förutsättningarna när man ingår avtal. Departementet har dessutom återkommande myndighetsdialoger med inriktning på styrning och strategi. Statsrådet informerade dessutom utskottet om att numera, möjligen på grund av de missförhållanden som uppstod kring detta avtal, har återupptagit rutinen att göra underlagsbesiktningar i samband med upphandling och avtal, en rutin som avskaffades för . Statsrådet har därför, enligt vår uppfattning, tydligt visat att hon, både i detta fall och i övrigt, tagit sitt fulla ansvar för att säkerställa en väl fungerande kommunikation mellan myndigheten och regeringen. Det finns inte någonting i vår granskning som tyder på att bristerna i detta fall var systematiska eller återkommande eller att informationen till regeringen systematiskt eller återkommande har denna typ av brist utan att detta var en engångsföreteelse. Vi har därför reserverat oss mot majoritetens kritik mot statsrådet och hantering av det aktuella fallet. 46 (FP): Detta ärende handlar om hur pengar används för att säga upp ett avtal. Men kritiken från , rör bristen på information till ministern. Ministern får kritik för att inte har informerat henne om hur man har använt dessa pengar. Det skulle kunna vara en relevant kritik om det vore så att det är rutinerna som det är fel på, om statsrådet inte har sett till att det finns fungerande rutiner för hur det borde informeras om sådant. Då skulle det kunna finnas skäl för kritik. Men är det på det sättet? Svaret är nej, och vi är överens om att så inte är fallet. Det finns ingen kritik mot bristande rutiner i detta fall. Det finns ingen som för fram att rutinerna borde förändras. Så fort statsrådet fick reda på denna information via medierna tog hon kontakt med myndigheten och kontrollerade hur det låg till och sade också till myndigheten att den borde ha informerat om detta. Vad mer ska man i ett sådant läge göra? Återigen landar jag i slutsatsen att det enda som hade klarat henne från kritik hade varit att hon hade varit synsk och hade kunnat förutse att detta skulle ske eller förstått att detta skulle ske trots att ingen hade informerat henne om saken. Det finns alltså ingen kritik mot rutinerna. Statsrådet har agerat och informerat sig om ärendet och sagt till att hon borde ha blivit informerad om detta. Ändå får hon kritik. Återigen är det ett politiskt slagträ som man vill använda i debatten om järnvägarna. Det är min slutsats. 47 (MP): Detta ärende om järnvägen och banhållningen är lite märkligt. Det började med att regeringen presenterade ett pressmeddelande där man sade att man gör en förstärkning av insatserna för järnvägens drift och underhåll i form av en ytterligare satsning på . Vidare säger man i pressmeddelandet att man kommer att fatta nödvändiga beslut för att skapa detta utrymme för att öka insatserna för banhållning med ytterligare . I vårpropositionen säger man senare att man ska fatta de nödvändiga besluten för att öka insatserna för banhållning med . Sedan blir det en diskussion i medierna där ledning säger att man använder en del av dessa pengar 125 miljoner, inte en så liten del inte för att öka insatserna för banhållning utan för att betala ett slags skadestånd till ett företag, en entreprenör, som man inte tycker sköter sitt jobb och som man vill bli av med. Det är kortfattat vad det handlar om. Det må vara hänt att det är på det sättet. Men med anledning av detta, kan man säga, gör några generella anmärkningar inte skarp kritik mot någon minister eller så utan några generella påpekanden som kan vara intressanta i sammanhanget. Vi säger så här: Inledningsvis konstaterar utskottet att några regeringsbeslut för att skapa ett utrymme i syfte att öka insatserna för banhållningen aldrig fattades. Det är rätt intressant i sammanhanget. Ett flertal gånger har man ju gått ut och sagt: gör vi stora satsningar här. Det är inte oväsentligt att regeringen sedan i själva verket talar om för : Ni får använda er anslagskredit. I praktiken innebär det att man går in på nästa års och kommande års banhållning och inte alls ökar insatserna. Ett annat påpekande som utskottet gör är att det är lite märkligt att ansvarigt statsråd i det här sammanhanget kan komma till KU och säga: Vi visste inte om att de 125 miljonerna användes till annat och att man över huvud taget använder så omfattande belopp till att betala ut entreprenörer i stället för att använda pengarna, som av skattemedel anslagits, till att göra verksamhet och bedriva väghållning. I stället använde till att betala ut en entreprenör som man inte anser fungerar detta trots att säger att det är entreprenören som gjort fel. Då är frågan om detta är rimligt. Borde ministern ha känt till det här? Ja, vi är överens om det. borde ha informerat.