prot · GZ09100 · 2012-04-19 00:00:00 — En annan del av invandringen fungerar dåligt och leder till att de så kallade utanförskapsområdena ökar i antal, vilket driver folk därifrån. Det sätter ytterligare press på de områden som inte drabbats av mångkultur och utanförskap. Det finns tydliga siffror på detta. Jag kan hålla en föreläsning om detta vid tillfälle om är intresserad. Det finns data svart på vitt. Jag kan visa på demografiska förändringar område för område och koppla det till prisförändringar. Det finns boendeenkäter i många delar av landet. I flyttar människor från vissa delar med huvudförklaringen att man känner otrygghet och väljer andra områden som då ökar i pris. Det är en viktig delförklaring. Jag ska nu vända mig till Alliansen. Jag känner att flera alliansföreträdare inte riktigt vill erkänna problematiken. Jag kan hålla med om att Alliansen har genomfört ett par åtgärder för att komma till rätta med problemen. Man har till exempel satt ett tak på . Men jag tycker fortfarande att det finns ett problem. Räntan skulle kunna nå en nivå på 9 ½ procent, vilket historiskt sett inte alls är en orimlig räntenivå kanske inte de närmaste två tre åren, men vad som händer på fem vet vi inte. Om räntan når den nivån är det en tredjedel av hushållen med bolån som inte klarar sina låneåtaganden. Om räntan når upp mot är det hälften som inte klarar det. Det här kan ske om fem, tio eller . Det är en rimlig tidshorisont. Många av låntagarna har ingen amorteringsplan. Av dem som har det är det ofta en amorteringsplan där man har betalat av sin bostad . Därför är det rimligt att räkna med den situation som kan uppstå på räntemarknaden om fem . Man kan spekulera i om vi har en bubbla eller inte. Det är möjligt att vi inte har en bubbla, men det är också möjligt att det blir en bubbla. Även om utlåningen inte fortsätter att öka i den här takten kan det bli en bubbla om ränteläget förändras och det blir en negativ spiral när folk inte har råd att bo kvar. sade att det är hushållen som har ansvar för sina lån. Självklart är det så. Jag menar inte att politiken ska ta ansvar för lån. Däremot är det vi som ger förutsättningarna. Förutsättningarna när lånar till sin bostad har vi ett ansvar för. Där finns det en del som det kan vara värt att se över, till exempel det faktum att hälften av den svenska bolånestocken består av rörliga bolån vilket ökar ränterisken. Exponeringen för när räntemarknaden slår om gör att man blir sårbar. Det borde vi försöka hantera. I andra länder har man med andra regelverk lyckats få en helt annan situation där rörliga bolån förekommer i undantagsfall. Därför finns det en större trygghet i bolånemarknaden. 115 (V): I mitt första anförande beskrev jag hur den förda politiken dels har lett till att en stor del av befolkningen nu är hårt belånad, dels till att flera hundra tusen svenskar är insolventa, det vill säga inte kan betala sina skulder. Det första förklaras till stor del, menar jag, av den förda skatte- och bostadspolitiken medan det stora antalet insolventa bland annat beror på samverkande faktorer som hög arbetslöshet och försämringar av trygghetssystemen. Vad är då politik för att vända denna utveckling? För det första måste hela den ekonomiska politiken läggas om. Vi måste skapa fler arbeten genom offentliga investeringar. Det kan finansieras genom utnyttjande av starka ekonomiska ställning. Använd en del av nettoförmögenhet på drygt 600 miljarder för att bygga miljö- och klimatanpassade bostäder med rimliga hyror och satsa på en järnväg där tågen går precis som i klockornas . En ökad tillgång till hyresrätter till rimliga hyror kommer dels att medföra en prispress på bostadsmarknaden för villor och bostadsrätter som gynnar bolånekunderna , dels möjliggöra för fler att slippa sätta sig i skuld hos bankerna. För en skattepolitik som möjliggör att trygghetssystemen stärks så att till exempel människor som hamnar i arbetslöshet inte tvingas från hus och hem. Utveckla återregleringen av bankerna. Stärk bolånekundernas makt genom att via föreskrifter ålägga bankerna att erbjuda kunderna ett låneavtal som utgår från reporäntan och att eventuella påslag redovisas för sig. Det ska vara obligatoriskt för bankerna att redovisa sina bolånemarginaler och förklara sina påslag för . ska användas till att pressa bolåneräntorna. Regeringen kan sänka upplåningskostnader genom att uttala att ska vara kvar i statlig ägo, och avkastningskrav kan sänkas ytterligare, så att banken kan agera kraftfullare för lägre bolåneräntor. Klyftorna i växer det framgick av regeringens vårbudget. Den relativa inkomsten har sjunkit från 2010 för den fattigaste inkomstdecilen och från till för den näst fattigaste, medan den stigit från till för den rikaste inkomstdecilen och från till för den näst rikaste. Till stor del förklaras dessa ökade skillnader av kapitalinkomster för den rikaste tiondelen av befolkningen. Arbetslösa och personer med sjuk- och aktivitetsstöd har haft en negativ inkomstutveckling under regeringen medan befolkningen som helhet haft en real inkomstökning . glider alltså isär. Särskilt tydligt är detta för de 400 000 överskuldsatta. Här krävs utöver de generella åtgärderna som jag kort anvisat ovan särskilda insatser. behöver stärkas för att jobba med dessa frågor bland annat efter Högsta domstolens beslut som innebär att Kronofogden måste bli mer restriktiv i sina bedömningar av ansökningar om skuldsanering. De förslag som förts fram från företrädare för föreningen om statliga saneringslån med rimliga villkor måste prövas seriöst, och jag hoppas att konsumentminister tar upp detta förslag i samband med den utredning som hon tillsatte . Den borgerliga politiken att gynna allmosor och välgörenhet genom skatteavdrag för bidrag till välgörenhetsorganisationer är fel väg att gå. Välfärden är det offentligas ansvar och ska skattefinansieras. Dessutom är det ett ytterligare avsteg från ett enkelt och robust skattesystem. 116 (KD): Vi ska vara ödmjuka inför läget, tycker jag. Jag hade hoppats att vi skulle kunna ha ett förhållningssätt där vi vinklar olika delar och hittar en ödmjuk hållning totalt sett. Jag tycker att det genast blev en låsning när , och agerar som de gör. De började med att det är regeringens fel. Det skapar ingen grund för samsyn. Jag ska citera Per . Han började sitt anförande med att säga: Hushållen ska inte ta någon del i skuldutvecklingen. Det är regeringens fel. Om inte individen tar sitt ansvar i vårt samhälle krackelerar det helt och hållet. Om inte individen är en viktig spelare i vår samhällsekonomi fungerar ingenting. Per börjar med att skylla på regeringen och säger att hushållen inte ska ta någon del i ansvaret. Det tycker jag är en konstig beskrivning av läget i vårt land. Vi får inte någon samsyn av sådana inlägg. I jämförelse med disponibel inkomst är skuldkvoten hög . Från har man funderat på om den är för hög, men man har bedömt att den har planat ut. då Socialdemokraterna styrde med stöd av bland annat Vänstern och steg skuldkvoten med . till har den stigit med , om man jämför med de siffrorna. Vad gjorde Socialdemokraterna, då för att bromsa skuldkvotsutvecklingen? Vi har i alla fall fått igenom ett bolånetak, och vi har fått fler och fler banker att börja agera för ett amorteringskrav i någon form. Var lite ödmjuka när ni säger att det är regeringens fel. Ni gasade på skuldutvecklingen mer än vad denna regering har gjort , enligt de tabeller som finns att tillgå. talar om bristen på bostäder. Det är effekten av den subventionspolitik som Socialdemokraterna förde . Vi fick inte fram något byggande i vårt land. Det byggdes betydligt mer i och . I fick vi inte fram några bostäder. Det har vi gjort någonting åt . Vi har tagit bort denna subventionspolitik och försökt hitta sätt att komma framåt. Den nya sätter press på kommunerna att snabba på hanteringen av bygglov och detaljplaner. kommer fler reformer i den vårproposition som har lagts fram. Vi måste vara lite ödmjuka, men jag finner inte denna ödmjukhet hos oppositionen. Det tycker jag är lite märkligt. Per talar om samsyn. I fråga om bosparande för unga har vi en samsyn mellan och Per miljöparti. Vi kanske kan få fler med på det. Det tror jag är viktigt. I och med att det finns ett bolånetak är det viktigt att man kan börja bospara . Vi kan på olika sätt hjälpas åt att driva den frågan. Det är bra om bankerna själva ställer krav på amortering och om vi får människor att förstå att det bästa sparandet egentligen är att amortera. Men vi vet att lagstiftning innebär en massa problem eftersom det går att komma runt dessa amorteringskrav på olika sätt via lagstiftning. Bostadsbyggandet är självklart också en del i problematiken. vill jag säga något till från . Han vill att vi ska sänka kraven på avkastning för för att ska kunna sänka räntan. Men då är ju du, , med och driver på skuldkvoten ytterligare. Det kommer att innebära att människor lånar ännu mer om räntan sjunker ytterligare. Jag förstår inte logiken i ditt upplägg och i det du säger om att vi ska driva på att ska vara någon form av ledande räntesänkare i vårt land. 117 Statsrådet (M): Jag ska försöka använda dessa minuter för att svara på vad som har sagts här och kommentera det lite grann. Jag ska börja med det som Per sade om att ränteavdrag kanske kan diskuteras. Det är vackert så. Till övriga som tycker att det bör åtgärdas i någon mening undrar jag i så fall i vilken spak man vill dra. Handlar det om ränteavdrag, fastighetsskatt, stämpelskatt, ökade amorteringskrav, eller vad kan det vara? Per tycker att vi ska ha ett speciellt bosparande. Jag vill vara lite försiktig. Vi har en ganska hög sparkvot i just . Och vi har just sjösatt ett nytt sparande investeringssparkontot. De är mycket enkelt och mycket lämpligt för barn och ungdomar. Låt oss se vart det tar vägen. Jag tror själv att det kommer att bli en stor succé. Man kan ställa frågan om skattehöjningar drabbar vanliga löntagare eller inte. När det gäller vilka som drabbas av en bensinskattehöjning tror jag att den slår även mot vanliga löntagare och inte bara mot andra typer av grupper. Jag håller med om boendet, men det är en mycket svår fråga. man runt i och ser husskelett efter husskelett förstår man att det inte bara är att trycka på en boendeproduktionsknapp. I huvudsak handlar det om att utnyttja existerande bestånd bättre, att göra tiden från idé till färdig huskropp kortare och att förbättra byråkratin. Jag måste säga att jag är mycket förvånad över att säger att det är helt fel väg att gå att ägna sig åt folkbildning i finansiell ekonomi. Det är förvånande att från en ledande socialdemokrat, med den tradition som ditt parti har med som grundade ABF, Per , , få höra att man ska raljera över folkbildning och tycka att det är fel. Sedan håller jag med om kritik mot . Det som han sade var obegripligt för mig. Dessutom är 9 ½ procents ränta en orimligt hög ränta som skrämmer bort folk. Den hör till ett system med fast växelkurs. 118 (S): Jag vill börja med att tacka för en spännande debatt. Jag är den första som har det sista inlägget i debatten. Debatten har varit klargörande. Precis som Per sade i sin inledning hade det varit välkommet om man hade kunnat hitta någon form av öppningar och åtminstone en gemensam analys. Det som har blivit mer tydligt under denna debatt är hur otroligt splittrade de fyra borgerliga partierna är. Några poppar upp förslag, någon kastar ut något, någon hänger på någon annan, och någon tycker inte som en annan, och någon avvisar något i talarstolen i kammare. Det är fyra företrädare för fyra partier som ingår i en minoritetsregering och som borde ha lite ambitioner och åtminstone hålla ihop det minoritetsunderlag som man har i . Men det är ändå spännande, och det säger väl någonting om var svensk politik befinner sig just . Vi på den rödgröna sidan är tre olika partier som driver olika linjer i mycket. Men vi har en ganska bred samsyn när det gäller att vi inte skyller på de enskilda hushållen. Det krävs mer politik och mer av gemensamt ansvar. Man kan inte bara, som kanske tydligast gjorde, skuldbelägga hushållen och säga att den som inte har ska inte heller kunna ha . Jag är orolig för den bilden. Jag är helt övertygad om att den som tar ett lån för att köpa ett drömhus gör ett medvetet val. Då krävs det att det finns robusta försäkringar, omställningsförsäkringar, att det finns en aktiv politik för tillväxt och jobb och att vi för en bostadspolitik som ser till att ställa om och ge möjligheter för tillväxt och arbete. har inte råd att inte bygga fler bostäder. 119 PER (MP): Jag vill också passa på tillfället och tacka så mycket för denna debatt. Det är mycket bra att denna fråga nu åtminstone finns på dagordningen, även om det har blivit några missförstånd här och var. När jag sade att jag inte tyckte att man skulle skylla på hushållen var det för att hushållen i många fall inte har några andra alternativ än att ta på sig skulder. Vill man ha en bostad i är det för de allra flesta människor inte ett alternativ att inte skuldsätta sig. Ur den synvinkeln är det på ett samhällsekonomiskt plan faktiskt snarare en fråga för regeringen att hantera den totala skuldsättningen för hushållen än att peka på hushållen själva, som gjorde väldigt mycket i sitt anförande. vill jag också säga att riskerna inte ska överdramatiseras. Jag tror inte heller att det i det korta perspektivet är en stor risk för att bankerna i får en svår ekonomisk situation. Om det däremot blir en kärvare ekonomisk situation framöver, till exempel om skuldkrisen i förvärras och det påverkar även , ser jag en stor risk i att hushållen i den situationen drar ned på i princip all annan konsumtion för att kunna betala sina bolån. Vi vet att svenskarna är ett mycket ansvarstagande folk som till nästan varje pris betalar sina skulder. En sådan utveckling skulle drabba svensk ekonomi mycket hårt. Det skulle dra ned den totala konsumtionen, och det skulle göra att vi får en ännu djupare ekonomisk nedgång. Det är en situation som vi alla ska vara medvetna om kan uppstå. Jag frågade finansmarknadsministern i början av debatten om han kunde ge något exempel från historien eller från andra länder där av stigande skuldsättning hos hushållen eller hos det offentliga inte har lett till finansiell instabilitet. Att ministern trots tre inlägg så här långt inte har kunnat presentera något enda exempel på en sådan situation tycker jag manar oss alla till eftertanke. Det finns många exempel på att en stigande skuldsättning har lett till finansiell instabilitet. Vi har inte fått höra något exempel på att man har kunnat visa att det inte har gått den vägen. Det visar att vi måste ta denna fråga på allvar. Jag har i mina inlägg manat till att man ska försöka hitta en bred samsyn och hitta gemensamma lösningar för att motverka en sådan situation som vi såg i . Jag hoppas att denna medvetenhet kan komma även från andra partier framöver. 120 (FP): Jag har i två inlägg uppehållit mig vid de skulder som hushållen har och som inte är relaterade till bostäder. Det har jag gjort därför att jag tycker att det är oerhört viktigt och därför att jag hade en misstanke om att mycket av denna debatt skulle handla om just bostadslånen. Detta innebär inte att vi i är ointresserade av den ökning som har skett av bostadslånen, höjningen av fastighetspriser och bostadsrättspriser och så vidare. Vi följer detta noga, och vi har fortlöpande en dialog med regeringen om detta. Vi delar statsrådet bedömning av hur läget är , och ser inte någon större oro i denna del. Bland andra Per Åsling har tagit upp frågan om sparande. Vi i vill gärna medverka till att man inför någon form av stimulans till ett sparande för att kanske på det viset få en lite bättre balans i hushållens ekonomi. Det kan vara fråga om bosparande för ungdomar, som man har i , det kan vara fråga om grundavdrag, och det kan vara fråga om att sänka skatten på kapitalinkomster. I har vi inte låst oss för någon teknisk lösning, men en stimulans för ett långsiktigt sparande ser vi gärna att man kan införa så snart det finns möjlighet till det. Jag vill avsluta mitt sista inlägg med att tacka för initiativet till debatten och tacka övriga debattdeltagare. 121 PER ÅSLING (C): En debatt om skuldsättning måste också belysa vad vi menar med tillgångar, som ett led i att öka konsumenternas kunskap om sparande och skuldsättning. Sparandekvoten som ofta debatteras innehåller flera olika typer av tillgångar. Detta måste problematiseras. Pengar på ett sparkonto är lättillgängliga i jämförelse med värden bundna i papper och fastigheter. Även pensionssparande och pensioner finns med i den officiella statistiken, och som själva namnet antyder är dessa inte realiserbara före en förutbestämd tidpunkt. och har konstaterat att privat pensionssparande inte bör vara en prioriterad sparform för alla. Till exempel förlorar tre av fyra som pensionssparar skattemässigt på sparandet enligt . Debatten om sparande måste också fokusera på vad som är och inte är realiserbara tillgångar. Till syvende och sist är detta ett grundläggande ställningstagande för konsumenten, och det är den enskilda konsumenten som måste fatta beslutet. Genom att skattemässigt gynna vanligt buffertsparande med hjälp av ett avdrag samt ge incitament för unga att spara till sin bostad kan vi ta ett stort steg i att skapa en förnyad inställning för mer av sparande och mindre av lånande. Låt mig avslutningsvis tacka mina meddebattörer för en spänstig debatt. 122 (SD): Det har förts några olika parallella diskussioner på samma ämne. En diskussion har förts om hushållens ansvar för sina bolån. Vilket ansvar bär det enskilda hushållet? Där måste jag ändå förtydliga vår linje. Jag tycker att både högern och vänstern hamnar lite fel. Självklart har det enskilda hushållet ansvar för de lån hushållet självt väljer att ta upp, och den enskilda individen har ett ansvar för de utgifter man själv tar på sig. Men det betyder inte att politiken inte har något ansvar för den övergripande situationen. Det är där jag inte riktigt kan hålla med Alliansen, framför allt inte . Om det har uppstått en hög belåningsgrad på hushållen har det skett utifrån spelregler som är satta här i . Om vi tycker att de spelregler som vi har bestämt inte faller väl ut är det vårt ansvar att förändra dem. Diskussionen handlar egentligen om huruvida vi tycker att situationen är bra med hushållens belåning eller inte. Om vi inte tycker att den är bra är det uppenbarligen någonting som inte har fungerat bra. Sedan kan man lägga vilken skuld man vill på den enskilde, men det här är fortfarande ett faktum. Det är vi som har ansvar för makroperspektivet och helheten. Tyvärr verkar det inte finnas många åtgärder som vi kan nå en samsyn om. Mitt parti är skeptiskt mot att avgiftsbelägga de skuldtyngda hushållen med ytterligare en fastighetsskatt eller andra avgifter. Det förvärrar snarare situationen. Det gör att hushållen och individerna blir ännu mer ekonomiskt sårbara. Vi hade hoppats på att få ett visst medhåll när det gäller att se över ränteskillnadsersättningen. Vi tycker att det är olyckligt att den som är ansvarsfull och lånar upp sig mer långsiktigt straffas genom inlåsningseffekter som inte finns i andra länder. Där får man betala en premie till banken som dessutom kan generera vinst om man vill gå ur lånet för att hitta en billigare finansiering. Det är inte helt rimligt, men det är i alla fall värt att diskutera. Jag får tacka och alla andra för en viktig och bra debatt. 123 (V): Den politik som förts har lett till ökade klyftor i och att det gemensamma ägandet, till exempel i form av allmännyttan, har minskat. Det minskade utbudet av hyresrätter och skattesänkningar för i första hand de välbeställda har drivit på bostadspriserna, och många hushålls ökade disponibla inkomst går till räntor på stora bostadslån. Förutom att stora grupper därigenom hamnar i en privatekonomiskt utsatt situation om räntorna stiger eller om arbetslöshet eller sjukdom drabbar hushållet urholkas solidariteten i samhället. Många människor mer eller mindre tvingas att i första hand se om sitt eget hus. I så måtto kan man tyvärr säga att den borgerliga privatiseringsrevolutionen har haft stora framgångar. Bara i har ca 30 000 hyreslägenheter omvandlats till bostadsrätter till ett värde om ca . Särskilda insatser måste riktas mot den stora gruppen av överskuldsatta. Ge möjlighet att genomföra sitt femstegsprogram, minska återbetalningstiden vid skuldsanering till , inför kreditbedömning för alla lån och förbjud så kallade sms-lån. En vänster värd namnet måste anvisa en annan väg. Vi vet att jämlika samhällen mår bättre vad gäller hälsa och kunskap. Vägen till ett mer jämlikt samhälle går via offentliga investeringar, bland annat i byggande av hyresrätter. Det skapar välfärd, arbetstillfällen och en aktiv fördelningspolitik. Staten måste bli en reell aktör på kreditmarknaden som ökar konkurrensen så att räntemarginalerna kan sänkas. Bankernas möjlighet att fritt skära emellan på bolånetagarnas bekostnad måste begränsas. Det är dags för en översyn av skattesystemet! Tack för debatten! 124 (KD): Låt mig upprepa vad jag sade i mitt anförande. När alla enskilda hushålls samlade skuldsättning läggs ihop och bedöms utifrån ett helhetsperspektiv ligger det på myndigheter, regering och riksdag att bevaka om eventuella åtgärder bör vidtas. Därom råder nog inga tvivel. Det här var i stort sett vad jag inledde mitt anförande med. försöker få det till att jag skuldbelägger hushållen. Men det vilar tungt på de enskilda hushållen att själva ansvara för hur de ordnar sina lån och vilka risker de tar. Det är en självklarhet. Kan inte , Per och ni andra stå upp för det? Per diskuterade att man är tvungen att ta lån för att bo i . Men man kan vända på frågan. Är det en mänsklig rättighet att bo i ? Man kan alltid fundera på det. Jag har fortfarande ett ansvar. Om jag vill bo i måste jag kanske ta ett lån det är helt riktigt vad Per säger men det är inte en mänsklig rättighet att bo i . Jag måste väga in risktagandet i det hela. Det är en självklarhet. Man kan bosätta sig i . Där såldes sista villan för . Det är i och för sig billigt, men det kan man också fundera på. Men det är ingen mänsklig rättighet att bo i heller eller hur? Alla ingående delar i ett samhälle utgör helheten. Det får vi aldrig glömma bort. Det är vi individer, banker, företag och alla andra. Vi måste ta ansvaret. Det är vi som blir helheten tillsammans. Jag vill ta upp två saker i debatten, som jag ändå tycker har varit intressant. Jag får också tacka för initiativet. Det gäller banker och amorteringar. Jag hoppas att bankerna kan ta lite mer långsiktigt ansvar för dessa frågor och erbjuda amortering, som är en av de bästa sparformerna som finns. De ska våga stå upp för det. Än en gång vill jag betona det personliga ansvaret. Man får aldrig glömma bort det egna risktagandet. Det är viktigt för att klara sitt eget liv på kort och på lång sikt. 125 Statsrådet (M): Jag vill tacka Per , och mina meddebattörer för att debatten har kommit till stånd. Jag får be om ursäkt för att jag inte har svarat på Per fråga. Jag har inget svar på frågan . Jag utgår från att det finns exempel. Jag får återkomma till detta, men jag har inget i rockärmen inte vare sig ja eller nej. Låt mig dock säga att kommissionens Alert Mechanism Report är en viktig del av förstärkningen av den ekonomisk-politiska samordningen i EU, och det välkomnas från vår sida. Jag vill återigen betona att regeringen tar hushållens problem och deras ställning på finansmarknaden på stort allvar. Konsumenten ska kunna känna sig trygg i kontakten med finansiella företag, vare sig det handlar om att spara till en buffert, låna till en bostad eller planera inför pensionen. Regeringen värnar om konsumenternas ställning på finansmarknaden, och vi har vidtagit en rad åtgärder, som jag berättade om. Vi fortsätter nu vårt arbete med att förenkla och förbättra för konsumenterna i deras möten med banker och andra finansiella företag.