prot · H00945 · 2012-12-17 00:00:00 — Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 3. 136 (M) replik: Jag är förvisso ganska ny i civilutskottet men har ändå lite grann fått möjlighet att lära känna i debatterna. En sak är tydlig när man lyssnar. är en person som läser på ordentligt, går igenom detaljerna och framstår över huvud taget som mycket seriös och genomtänkt i varför han landar i olika saker. Jag håller såklart inte alltid med. Men jag uppskattar och har respekt för att man kan ha olika synpunkter. Det är av precis de skälen som jag har så oerhört svårt att förstå att har hamnat i ett läge där man aktivt är beredd att bidra till att förvärra bostadsbristen. Det är konsekvenserna av det beslut som kammaren kommer att fatta , om inte någon skulle ändra uppfattning under debattens gång. Jag kan förstå att Socialdemokraterna kan lyckas hitta ett sätt att vara emot regeringens politik. Det tillhör spelets regler. Lyssnar man på , som vi gjorde tidigare, är allt regeringen gör per automatik och per definition dåligt. Men att , som brukar betona sin självständighet och att man tänker igenom och har egna förslag, skulle binda upp sig på detta sätt är väldigt svårt att förstå. Jag lyssnar på de invändningar som kommer med i sitt anförande. Man har synpunkter i detaljer. Man vill inte tala om de orter som inte bara är storstäder utan i princip varenda universitetsort i landet och vartenda ställe där människor söker bostad. Det vill man inte tala om, utan man försöker att konstruera ett problem någonstans. Min fråga till är: Är det rimligt att vi förenklar reglerna för privatuthyrning över huvud taget, eller är de bra som de är ? Är det ett bekymmer att det är så svårt att hitta någonstans att bo i till exempel andra hand? Om det är bra, hur skulle ett alternativt system ha sett ut om fått bestämma själv? 137 (MP) replik: Det är mycket begärt att jag i en replik ska kunna beskriva ett alternativt system. Det är rätt stor skillnad på att vara oppositionsparti och att vara regering. Ni har kanske ett antal tusen tjänstemän som jobbar fram förslagen. Vi har försökt att föra diskussion med regeringens representanter om detta. Jag vill börja med att säga att när nu för andra eller tredje gången har sagt att om man röstar nej skulle det betyda att man aktivt bidrar till att öka bostadsbristen är det i sak fel. Så är det inte. Om förslaget har den effekt som och en del tror, vilket jag inte tror att det har, skulle det möjligen kunna bidra till att minska bostadsbristen. Det är en ganska stor skillnad. Det är en sådan retorik som jag förstår att ni lär er att använda, ni som är skolade från början. Jag som har kommit in i politiken sent i livet har inte riktigt den kompetensen. Jag skulle vilja ställa en motfråga. Eftersom jag har läst vad människor tycker om detta är det lite knepigt med att regeringen målar fram det som någonting väldigt positivt. Jag hittar inga som tycker att det är bra. Alla som jag har läst som har kommenterat detta både i samhällsdebatten och i remissyttranden och sådant är väldigt kritiska till förslaget och tycker att det har stora brister. Mitt svar på din fråga är ja. Självklart ska vi ha ett bättre system. När nu alla vill ha ett bättre system och det har jag uppfattat att alla som är kritiska vill varför då inte föra en dialog med dem? Varför inte försöka att arbeta tillsammans med dem som berörs? Det är regeringskonst. Det regeringen ägnar sig åt tycker inte jag är att regera utan mer att diktera. Där har regeringen rätt mycket att lära. Samverka med dem som berörs. 138 (M) replik: Det gäller just detta att försöka hitta en gemensam modell. Anledningen till att jag tog upp frågeställningen var just det. Följer man debatten hör man alla beskriva problemen mer eller mindre på samma sätt. Man lyfter upp att människor inte hittar någonstans att bo oavsett om det är permanent eller inte. Om man är så överens är det konstigt att det inte ska gå och hitta en modell som fungerar. Jag tog upp detta eftersom jag vet att vi här har försökt att föra samtal inte minst med . Vad är då invändningarna? Hur skulle alternativet se ut? Oavsett de tiotusentals tjänstemän som nu hänvisar till finns det nu ett utrett förslag. Man har problem med det. Vi har signalerat att vi är beredda att diskutera delar av det förslaget och ta till oss av åsikter. Men då måste det också finnas alternativa modeller. De behöver inte vara färdigutredda, men man måste åtminstone i huvudsak tala om vad som är inriktningen. Vad är det principiellt felaktiga med att kunna få täckning för sina kostnader, till exempel? Jag tror, precis som är inne på, att man ska lyssna på dem som berörs. Detta är ett exempel där vi har aktuella opinionsmätningar. Vi vet att detta är ett populärt förslag inte minst bland människor som är unga och dem som söker sig till stora städer, tillväxtorter och universitetsorter. De tror att detta kommer att ge effekt. Jag tror att problemet är detta. De som söker en bostad och letar efter någonstans att bo har inga mäktiga intresseorganisationer som talar för dem. Den som har fått ett jobb i och tvingas tacka nej för att det inte gick att bo någonstans, vad finns det för mäktig intresseorganisation som för den personens talan? Det gäller också den som har fått en studieplats och inte kan ta den därför att den inte får någonstans att bo. Vem talar för deras intressen? Jag skulle vilja säga att den enda intresseorganisation som de som aktivt letar efter någonstans att bo och på kort sikt få det åtgärdat har är uppenbarligen regeringen. Det vore intressant att höra vad en alternativ modell hade varit. Men några sådana svar får vi inte från oppositionen. 139 (MP) replik: Jag tror att till exempel är en bra representant för denna grupp som säger inte har någon som företräder dem. De är kritiska till systemet. Jag tror att organisationen jagvillhabostad.nu, som är en i huvudsak, är en bra grupp som företräder dem som tror saknar företrädare. De är motståndare till förslaget och tycker att det finns problem med det. Det är två grupper som jag tror att man skulle kunna ha en diskussion med och få fram ett mycket bättre förslag. Jag tror att jag stannar där. Jag fick vad jag förstod inga frågor, och det är ingen idé att nu ställa en retorisk fråga. 140 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till alliansreservationen nr 2, som avser rätt att hyra ut bostadsrättslägenhet utan att ange några skäl samt därutöver bifall i övriga delar till utskottets förslag i betänkandet. har vi debatt om förslaget om privatuthyrningen som finns med i budgeten, som tidigare talare har varit inne på. Privatuthyrningen behandlas nu separat. Detta är ett viktigt område som behöver reformer. Vi konstaterade vi i Alliansen var i opposition innan maktskiftet att reformer behövs. Då besvarades förslag i motioner med att utredning pågår. har åren gått. kan ta del av det enda helhetsförslag som finns, och det är regeringens förslag. Förslaget handlar dels om att göra reglerna enklare så att det blir mer transparent och tydligt, dels om att förstärka möjligheten för enskilda att få hyra ut. Från utredning till proposition har ändringar gjorts utifrån synpunkter som har framkommit under beredningen. Det är viktigt att framhålla att man också har lyssnat på synpunkter som har kommit in. Innan jag övergår till att mer ingående beskriva de olika förslagen vill jag lyfta fram den svenska bostadsmarknaden i ett internationellt perspektiv. En bostadsmarknad där privatägda bostäder hyrs ut finns även på andra håll. I många andra länder går det snabbt att hitta en bostad att hyra. Man ställer sig frågan: Varför finns inte samma möjlighet i ? Den frågan borde alla ställa sig. I delbetänkandet från , SOU 2012:35, om privatuthyrning finns en beskrivning av läget för privatuthyrning i , , , och . I flera länder utgör uthyrningen av privata bostäder en större del av marknaden än i . Exempelvis kan följande noteras i utredningen: De som bor i privata hyresbostäder är ofta yngre låginkomsttagare. Privata hyresvärdar svarar för av hyreslägenheterna i . Den privata hyressektorn är stor och välfungerande. I är av beståndet privatuthyrning. Besittningsrätten är stark särskilt i och . I finns enligt utredningen en välfungerande marknad för uthyrning av privatpersoners bostäder. Det är enkelt, tryggt och ekonomiskt fördelaktigt att hyra ut. Om andra länder kan ha en välfungerande privatuthyrning, varför kan inte det? Det finns konkreta hinder som hämmar uthyrningen i . Utredaren konstaterar att privatuthyrning inte är en bostadsmarknad som fungerar väl. Den bilden delas av många. Priserna på den informella marknaden är höga och otryggheten stor för dem som hyr. I andra länder kan man få ta del av ett utbud av hyreskontrakt i tidningar, hos mäklare och på sajter. Hur många hyreskontrakt kan vi se i som annonseras öppet i olika lägen, prisklasser, storlek och kvalitet? I organiserar vi bostadsköer, men vi har anledning att titta på hur andra länder gör. Det bristfälliga utbudet är en konsekvens av en bostadsmarknad som inte fungerar, till skillnad från andra delar av bostadsmarknaden. Regeringen har vidtagit flera åtgärder för att bostadsmarknaden ska fungera bättre. Men problem som har uppkommit kan inte lösas på bara en mandatperiod. finns detta förslag på bord som kan bidra till lösningar. Det är ett helhetsförslag för uthyrning av privatägda bostäder. Vi debatterar bostadsrätter, men det gäller även ägarlägenheter och småhus. Förslaget innehåller en prissättningsmodell, en hyresmodell, som ska bli mer transparent. Det handlar om att öka utbudet och ge enskilda möjlighet att hyra ut samt om att skapa ett ramverk för trygghet. Man får hyra ut en bostad och måste ha bott i den av tre; allt i syfte att göra det enklare, tryggare och mer förutsägbart att både hyra ut privatbostad och att hyra bostad, det vill säga vara hyresgäst. Det är inte enkelt . Bostadsrättsinnehavare har svårt att få tillstånd att hyra ut. måste man ange beaktansvärda skäl som ska motivera varför man vill hyra ut. Styrelsen har mer makt än den enskilde bostadsrättsinnehavaren. Det finns problem med att den som hyr ut inte får ta ut mer ersättning än vad en hyreslägenhet kostar. Detta gäller för ägda bostäder, utom för dem som hyrs ut för fritidsändamål; där finns särskilda regler. En del anser att det inte är värt att göra sig besväret om man inte ens får rimlig kompensation. Det är rimligt att den som hyr ut ska ges möjlighet att ta ut kompensation. Men dagens förslag är inte en modell för fri hyressättning. Det blir ett tak för hyran med denna modell. Man kan alltid begära att hyran prövas av hyresnämnd. Hyresmodellen måste fungera nationellt, lokalt och på fastighetsnivå. Det behövs en bättre och tydligare maktbalans mellan föreningen och bostadsrättsinnehavaren. Det är skälet till den föreslagna ändringen i bostadsrättslagen. Med förslaget i propositionen är det möjligt för styrelser att säga nej till uthyrning om till exempel ändamålsenlig förvaltning av fastigheten påverkas. Detta måste påtalas. Missuppfattningar finns om att denna rätt inte skulle finnas. Men med denna modell är det styrelsen som ska begära hos hyresnämnd att uthyrning ska nekas. Förslaget är förenligt med den kooperativa tanken. Det finns föreningar där uthyrning medges. Men det finns även fastigheter där enskilda har haft mycket svårt att få hyra ut i andra hand. En del tvingas sälja sitt boende. berättade en ung man om sitt öde. Han hade en bostad i och fick jobb i . Han blev tvungen att sälja i ett läge där han egentligen inte ville sälja sin bostad i . Han blev tvungen att sälja på villkor som han inte var nöjd med. I hans fall blev det med förlust, som han ansåg. Andra väljer att inte hyra ut sin bostad. Ar det inte ett dilemma för oppositionen att lägenheter som inte nyttjas inte kan hyras ut? Har inte ni fått telefonsamtal och brev från dem som drabbas av dagens lagstiftning? Hur stor nyproduktionen än blir kommande år är de flesta hus trots allt redan byggda. Det är viktigt att denna del av bostadsmarknaden fungerar bättre, som i andra länder! Socialdemokraterna, avslår förslaget i alla delar. Socialdemokraterna vill att regeringen återkommer med andra förslag. Deras egna förslag lyser med sin frånvaro. Detta har utretts även under S-regeringar. Ni verkar inte ha bråttom att hitta lösningar. Ni har inga egna idéer om konstruktioner och förslag. Er bostadsrapport innehöll inga förslag. Ni har inte svar på hur ett alternativt förslag skulle se ut. Jag har all respekt för att inte alla har resurser att ta fram modeller, men varför inte ta detta steg för att få en bättre fungerande andrahandsuthyrning? Att ropa vargen kommer duger inte. Det löser inte situationen för dem som söker bostad. Jag vill också ta tillfället i akt och sätta ett frågetecken för de intresseorganisationer som finns på bostadsrättsmarknaden. Kritik har riktats mot liggande förslag. Men om problembilden delas av oss alla, varför har man inte presenterat några egna förslag för att ge uthyrningen bättre möjligheter att fungera? Det behövs en välfungerande trygg bostadsmarknad där man kan hitta tillfälliga och långsiktiga boendeformer. Det är viktigt för studerande och för att arbetsmarknaden ska fungera. Vi kan lära av andra länder. Det finns inget som säger att vi ska ha en sämre fungerande marknad för privatuthyrning av ägd bostad än andra länder. finns ett reformförslag på bord ett helhetsförslag. Jag yrkar bifall till regeringens förslag för de bostadssökandes skull. I detta anförande instämde och tredje vice talman (båda FP). 141 (C): har jag, förutom att ägna mig åt traditioner som att handla julgran, sätta russin i lussebullar och utgöra ett moraliskt stöd för pepparkaksbakande människor i familjekretsen, funderat över vad som är viktigt och mindre viktigt i fråga om privatuthyrning. har det förts en angelägen debatt på nätet om öppenhet och traditioner och om förslag om att öppna för en friare invandring som syftar till att ska växa och utvecklas och att vi ska kunna trygga välfärden . För mig och är det självklart att det finns plats för alla och att tillgång till bostäder och arbeten är nödvändigt för att vi ska lyckas med integrationen och med kampen mot utanförskapet. Vår befolkning växer, och det måste den göra. Hela landet ska växa och utvecklas, men just nu ser vi en urbanisering som inte går att hindra. Attraktionskraft i mindre städer och på landsbygden skapar vi genom ett gott företagsklimat, jobb, investeringar i infrastruktur, utbildning och attraktiva bostäder. I storstäderna behövs okonventionella och, efter svenska förutsättningar, inte särskilt vanliga lösningar. Där driver bristen på bostäder upp kostnaderna. Fler tillgängliga bostäder i storstäderna skulle faktiskt kunna leda till att marknadsvärdena och kostnaderna minskar. tillhör de huvudstäder i som växer kraftigast. Befolkningsökningen motsvarar nästan två fullsatta eller för den delen spårvagnar, per dag. Ungefär likadant är det i , i och på högskoleorterna. har bara byggt hälften av vad våra nordiska grannländer har gjort per invånare. Priset för detta betalar vi nu i form av en påtaglig bostadsbrist. Mycket är gjort, men mer måste göras för att sätta fart på bostadsbyggandet. Det handlar om en förenklad och mer förutsägbar planprocess och bättre investeringsvilja hos byggföretag och fastighetsägare. Även om alla tänkbara åtgärder, inklusive den samlade oppositionens förslag, skulle genomföras kommer det att ta innan dessa lägenheter står färdiga. som vi arbetar hårt för att få fart på bostadsbyggandet behöver vi skapa en tydlig och transparent andrahandsmarknad med lägre trösklar både för den som hyr och för den som hyr ut. Det är detta som regeringens förslag om att underlätta uthyrning av privatbostäder handlar om. I debatten om bostadspolitikens utgiftsområde sade jag att bostadspolitiken inte är något plockepinn där man kan pilla bort en del och tro att resten ligger kvar. har en lång räcka med förslag på sådant som kommer att lossa byggbromsen och sänka trösklarna in på bostadsmarknaden. För den som är ung, nyinflyttad eller nyseparerad eller som just har fått sitt uppehållstillstånd eller ett erbjudande om anställning eller utbildning är inte det viktigaste vem det är som upplåter bostaden utan att den finns och att det är sjysta villkor. Om tillgången på bostäder i andra hand ökar försvinner inte köerna till hyresrätterna, men de blir kortare. Och för den som behöver en bostad är den skillnaden avsevärd. Hur tre partier som säger sig vilja lösa bostadsbristen kan motsätta sig ett förslag som frigör bostäder måste de själva förklara för oss som inte begriper. Argumenten från Socialdemokraternas motion om ytterligare utredningar och oklarheter är minst sagt grumliga för att inte tala om den oheliga allians som har uppstått kring bostadsrättsföreningarnas rätt att säga nej till uthyrning utan att ange något skäl. ovilja att stödja förslaget att bostadsrättsföreningar inte ska kunna säga nej till hyresgäster utan anledning riskerar att leda till att vissa grupper, som ungdomar, barnfamiljer, funktionshindrade, hbtq-personer eller människor med invandrarbakgrund, blir uteslutna från bostadsmarknaden. Är det ett sådant samhälle vi vill ha? Det förvånar mig, och säkert många andra, att även Socialdemokraterna ansluter sig till en sådan politik. Föreningarna ska alltjämt, enligt vårt förslag, kunna tacka nej om de har beaktansvärda skäl. Men det åligger föreningen att ange vilka skälen är. är det den som ska hyra ut som måste tala om varför. Ett omotiverat nej kan dölja vilka bevekelsegrunder som helst från föreningens sida. Att den tilltänkta hyresgästen är en i föreningens ögon oönskad person är ett tänkbart skäl som det nog kan kännas skönt att slippa redogöra för. Ett annat skäl skulle kunna vara att man helt enkelt vill bli av med bostadsrättshavaren och nekar denne möjligheten att hyra ut i andra hand för att på så sätt tvinga fram en försäljning. Är det i linje med Socialdemokraternas politik? Låt oss hoppas att andra partier, som likt värnar om öppenhet och mångfald, hinner tänka om och att ett antal ledamöter ytterligare genom att rösta nej kommer att säga ja till de tusentals bostadssökande som får en chans till en bostad utan att vara hänvisade till en svart hyresmarknad som präglas av otrygghet och ocker. av ungdomarna uppger att de själva eller någon de känner har upplevt att någon har bott i andra hand utan att hyresvärden har känt till det. De har köpt eller blivit erbjudna att köpa ett hyreskontrakt och betalat överhyra eller har blivit lurade i samband med en bostadsaffär i den här gråzonen, som vi har. Tre av fyra ungdomar i och , där detta är vanligast, har erfarenhet av detta. Och har erfarenhet av ockerhyror. Observera att det vi pratar om är hur det är . I ett pressmeddelande från jagvillhabostad.nu vi har pratat om dem kan man läsa följande: Regeringspartierna och sviker de unga och inför i princip en hyreshöjning för de många som bor i osäkra andrahandsboenden. Oppositionen vill skapa en bild av att det vi vill införa är ett osäkrare hyresförhållande. Men berättelsen om höga hyror, som vi hörde tidigare, och osäkerhet är en bild som mer än något annat beskriver hur situationen är . Man kan se bostadspolitiken som en fruktodling med rader av gamla och nyplanterade träd, sida vid sida. Privatuthyrning är lågt hängande frukt som det gäller att ta vara på först. Det krävs inga höga stegar. Det kan göras här och . De långsiktiga spelreglerna och den goda jordmånen för investeringar är den välskötta odlingen, där bostäder växer fram i den takt som kommunerna hinner planera dem och företagen klarar av att bygga. Den rödgröna politiken kan liknas vid att plantera främmande sorter på övervattnade marker, där man godtyckligt övergöder och besprutar beroende på den rådande väderleken och parasitangreppen som fallfrukten hänger ruttnande kvar på grenarna. Man ska inte jämföra äpplen och päron. Men i det här fallet behöver alla frukter tas till vara. Och vi behöver bryta ny odlingsmark, även för bostadspolitiken. Men det utesluter inte att man bättre tar till vara det man har. Vi måste lossa byggbromsen, som ligger an, och få fart på byggandet av alla upplåtelseformer för att på så sätt frigöra bostäder med överkomlig hyra för unga. Intill dess att alla de här bostäderna finns på plats måste vi alla bidra till att bättre utnyttja de bostäder som redan finns och främja en rörlig och transparent bostadsmarknad med låga trösklar. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i den del som avser ändrade hyresvillkor för privatuthyrning, punkt 1, och avslag på förslaget när det gäller punkt 2, rätt att hyra ut en bostadsrättslägenhet utan att ange några skäl, samt avslag på motionerna. Därmed yrkar jag också bifall till Alliansens reservation i den del som rör bostadsrättshavarens rätt att hyra ut lägenhet utan att behöva ange skäl. 142 (SD): Jag måste börja med att instämma i den kritik som har framförts kring att man försöker baka in det här ärendet i budgethanteringen. I övrigt tänker jag hålla mig ganska kort, eftersom det mesta redan är sagt. Läget på bostadsmarknaden har det redan redogjorts för. Därför tänker jag hålla mig till sakfrågan. Samtliga partier vill öka tillgången på bostäder. Samtliga är också eniga om att det förslag vi debatterar här inte är lösningen på bostadsbristen. Vi kan endast lösa den genom ett ökat bostadsbyggande. Dagens förslag ska således ses som en liten åtgärd i ett stort arbete som vi har framför oss. Att främja andrahandsuthyrningen är egentligen inget annat än konstgjord andning för att dölja eller komma till rätta med en misslyckad bostadspolitik. Vem eller vilka som bär ansvar för detta misslyckande kan ni fortsätta att träta om. Det lägger inte jag mig i här och . För att ska utvecklas med fler jobb och ökad konkurrenskraft krävs en fungerande arbetsmarknad. Det krävs en aktiv bostadspolitik. Det krävs ett bredare samarbete för att få till stånd långsiktiga och hållbara lösningar. Men framför allt krävs det, som så många andra har sagt, att det byggs fler bostäder. Från sida är vi positiva till större delen av förslaget, men vi har från början varit väldigt tydliga med att vi inte kan ställa oss bakom det i dess helhet. När det gäller bostadsrättsföreningarnas minskade möjlighet att säga nej till andrahandsuthyrning är frågan inte så enkel som den kan låta. Enskilda bostadsrättsinnehavare har ett intresse utifrån sin situation att hyra ut sin bostadsrätt, medan bostadsrättsföreningen, som äger fastigheten, har ett ansvar för fastighetsskötsel med mera. Bostadsrättsinnehavare äger inte sin lägenhet, utan de äger en del i en förening som de är medlemmar i. Det kooperativa ägandet och förvaltandet är även en demokratisk fråga. Samtliga medlemmar förväntas bidra i verksamheten. Det borde belysas tydligare hur förslaget påverkar bostadsrättsföreningarnas möjlighet att fungera ändamålsenligt även om stora delar av föreningens lägenheter är uthyrda genom andrahandsupplåtelser. Om ett antal bostäder i föreningen hyrs ut i andra hand kan det bli svårt att upprätthålla ansvaret för en bostadsrättsförening, vilket också varit argumenten i den kritik som har framförts mot förslaget. Från sida har vi ställt oss väldigt ambivalenta till just bostadsrättsföreningarnas minskade möjlighet att säga nej till andrahandsuthyrning såsom förslaget ser ut . Detta ska vägas mot bostadsrättsägarens möjlighet att till exempel bo utomlands utan att få alltför stor ekonomisk förlust av det. Vi är alltså positiva till att göra det enklare för bostadsrättsägare att hyra ut sin lägenhet. Det är också av den anledningen som vi har ställt oss bakom övriga delar i förslaget. Men det är upp till regeringen att se till att kompromissa och få med sig såväl oss oppositionspartier som berörda intresseorganisationer. Balansen mellan föreningarnas inflytande och den enskildes rättigheter kan säkert justeras till bådas belåtenhet om bara viljan att kompromissa finns.