prot · GZ09133 · 2012-06-19 00:00:00 — Idén vinner alltså såväl geografisk som partipolitisk spridning och har djupa rötter ända ned till åtskillnad mellan ekonomi och kremastik, mellan långsiktigt värdeskapande i hela folkets tjänst och spekulation vars vinster tillfaller ett fåtal. Det är , herr talman, att vi nu också i på ett kvalificerat sätt tar oss an denna problematik. uppmanar därför regeringen att tillsätta en utredning med uppdraget att föreslå ny lagstiftning för den svenska banksektorn med syftet att juridiskt tydligt separera affärsbanker från investmentbanker samt begränsa den statliga bankgarantin till de förstnämnda. Den svenska finanssektorns balansomslutning är 4,5 gånger större än bnp, och att landets skattebetalare ytterst ska gå i borgen för de enorma förluster som en bankkrasch skulle kunna medföra ter sig orimligt. Ett sådant vittfamnande borgensåtagande innebär i praktiken en kraftig subvention av storbankernas upplåningskostnader. generaldirektör har uppskattat det sammanlagda värdet av bankgarantin för våra fyra storbanker till under finanskrisen. Denna statliga jättesubvention av banksektorn stimulerar bankerna att ta höga risker och får kapital att röra sig mot värdepappershandel i stället för att investeras i den reala ekonomin. Ändå är det givetvis ute i den reala verkliga ekonomin vår framtid formas. Det är där massiva klimatinvesteringar i förnybar energi och hållbara transportsystem nu måste till, och det är ute i verkligheten som slitna miljonprogramsområden och nedgångna skolor måste rustas upp och orimligt låga lönelägen i kvinnodominerade yrken äntligen justeras upp. För att få råd med den sortens omfattande investeringar i social rättvisa och en övergång till långsiktigt hållbara energi- och transportsystem tror jag att det också vore en god idé att utreda hur en grön investeringsbank skulle kunna etableras i . Jag har därför tillsammans med , och lagt fram en enskild motion om detta. I Storbritannien sjösätts en , och i har den statliga banken für Wiederaufbau spelat en betydande roll för den snabba utbyggnaden av vindkraft och solenergi genom att bland annat tillhandahålla förmånliga lågräntelån som inte minst kommit innovativa och alltmer samverkande kommunala energibolag till del. Den nya rödgröna regeringen i förbereder inrättandet av en offentlig investeringsbank med det uttalade syftet att kapitalförsörja små och medelstora företag samt underlätta en ekologisk omställning av den franska industrin. Jag vill avslutningsvis yrka bifall till reservation 2. 53 (SD): I detta betänkande, som behandlar allmänna motioner om bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor, behandlas bland annat tre motioner som handlar om att införa fri flytträtt för försäkringssparande. I den motion jag själv har varit med om att författa finns ett yrkande om att införa friare möjligheter att flytta pensionsförsäkringar. Av betänkandet framgår att utskottet har behandlat liknande yrkanden tidigare, senast . Den gången valde utskottet att avslå yrkandena med motiveringen att det pågår ett arbete i med att se över möjligheten till obligatorisk flytträtt för pensionssparande. I det betänkande vi nu debatterar avstyrks samma yrkanden , . Det görs med hänvisning till en utredning , vill jag minnas att den heter som har i uppdrag att analysera och lämna förslag kring frågor om flytträtt för försäkringssparande med mera. Utredningen ska tydligen lämna sitt betänkande . Det verkar vara samma utredning vi kunde läsa om i svensk finanspress . Då stod det att utredningen skulle vara klar . Jag utgår ifrån att det är samma utredning och att den har fått flyttas fram. Kanske ville man ha tid över för att kunna hänvisa till den i detta betänkande vad vet jag? Ska det pågå utredningar i denna fråga menar jag att de bör gå ut på att ta reda på hur den fria rätten ska införas, inte om den ska införas. Att införa flyttmöjligheter för försäkringar borde inte vara särskilt kontroversiellt egentligen. Det finns fri flytträtt i , och syftet med att införa det även i är helt enkelt att försäkringstagarens intressen gynnas genom bland annat en ökad och förbättrad konkurrens och ett ökat förtroende från försäkringstagarna. Avtal som syftar till att binda upp försäkringstagaren syftar till att gynna försäkringsbolagen och även säljarna av försäkringarna. När försäkringsbolagen och säljarna tjänar mer är det försäkringstagarna som betalar mer. Med anledning av detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservation 3. För tids vinnande är detta mitt enda yrkande. 54 (V): Jag yrkar bifall till reservation 2. Lika lite som skattepengar ska gå till privata bolag i välfärden ska skattepengar gå till privat näringsverksamhet inom finanssektorn. Det måste vara något totalt systemfel när skattebetalarna ska garantera privat bankverksamhet. Om vi tittar hur det ser ut runt om i och världen kan vi se att finanskrisen har orsakat enorma problem i land efter land. fick ett budgetunderskott på minus , från att ha haft ett överskott, för att de gick in och garanterade sina banker. ser vi hur har enormt stora problem och hur det bankpaket de har blivit lovade inte kommer att räcka. Vi ser problem i , och vi ser problem i . har självklart också andra problem, men 7 av som läggs in för att rädda landet går till banker. Det är en enorm kris vi står inför, och därför är förslaget om en bankdelningslag desto viktigare. Det är nu lagen borde införas; den borde redan ha varit införd. Jag tycker att de partier som inte förordar en bankdelningslag borde förklara hur de anser att vi bör bemöta privata finansföretag. Är det meningen, tycker ni, att vi ska gå in med skattebetalarnas pengar och garantera privat finansverksamhet? Hur har ni tänkt lösa denna situation? Effekterna av finanskrisen är väldigt svåra att överskatta. Det rör sig om produktionsbortfall på , massarbetslöshet, fattigdom och en valutaunion i gungning. Företrädare för den svenska banksektorn brukar hävda att den är väldigt stabil och välkapitaliserad, men det är en sanning med stor modifikation. Det var inte alls länge sedan både och var nära att gå omkull efter att aggressivt ha jagat marknadsandelar i . I denna jakt tog de enorma risker i sin kreditgivning, risker de kunde ta på grund av för låga kapitaltäckningskrav och dålig finanstillsyn och eftersom det finns en implicit garanti från staten att inte låta stora banker gå i konkurs. I de flesta länder, för att inte säga alla, finns det en implicit, indirekt garanti från statens sida: Man kommer inte att låta stora finansiella institut gå i konkurs. Denna försäkran är en förklaring till att vissa bolag kunnat växa sig så stora att de blivit för stora för att tillåtas gå omkull. , , , och är några stater som drabbats väldigt hårt av den struktur som råder, där stater garanterar så kallade systemviktiga bankers verksamhet. Det är lätt för bankerna att riskera skattebetalarnas pengar, och självklart är det mumma för finanskapitalet att veta att skattebetalarna bär förlusterna medan de själva tar vinsterna. Implicita eller uttalade statliga garantier innebär en kraftig subvention av storbankernas upplåningskostnader. Garantierna innebär också att det inte finns någon större anledning för storbankernas kreditgivare att ta reda på bankernas finansiella situation. har efter initiativ från försökt uppskatta värdet på den svenska implicita garantin. Deras bedömning är att den i genomsnitt har uppgått till för de fyra storbankerna . Det motsvarar drygt hälften av storbankernas sammanlagda vinster före skatt . Motsvarande studier i andra länder har kommit fram till liknande resultat. Vad gäller den så kallade stabilitetsfonden står banksektorn för finansieringen genom årliga avgifter. Skattebetalarna gick in med pengar innan. Regeringen har i olika sammanhang framfört åsikten att bankerna därigenom betalar för den subvention den implicita garantin innebär. Det vill jag påstå att de inte gör. För det första har de två sakerna egentligen ingenting med varandra att göra. För det andra betalar bankerna mycket högt räknat i genomsnitt till Stabilitetsfonden, vilket ska jämföras med den årliga subventionen, som uppgår till . De får alltså genom den statliga garantin intäkter som är tio gånger högre än vad de sedan betalar till fonden, som är väldigt liten och inte alls kommer att täcka deras förluster om de går omkull. Problemet med dagens finansiella sektor och dess stora institut är inte bara att de är för stora att tillåtas gå i konkurs. De är också i princip för stora att rädda, i alla fall med mindre än massiva statliga kapitaltillskott och stora budgetunderskott som en direkt konsekvens. Det diskuteras hur stor de svenska finansinstitutens balansomslutning egentligen är, men man kan säga att finanssektorn totalt är ungefär sex gånger bnp och de fyra storbankerna ungefär fyra gånger bnp, vilket gör att vi ligger i ligans topp vad gäller storlek på finanssektorn. En så stor finanssektor, oavsett hur strikt reglerad den är, utgör en allvarlig risk för makroekonomiska stabilitet. Det är därför vi vill se en bankdelningslag. Vi har drivit den här frågan väldigt länge och är glada att nu anslutit sig till den linjen. Förhoppningsvis kommer fler att inse det kloka i att stater inte ska gå in och garantera den privata finanssektorns aktiviteter. I tillsatte man en utredning mot bakgrund av finanskrisens effekter på det brittiska banksystemet. När den brittiska staten gav olika former av stöd till bankerna under finanskrisen visade det sig att det var mycket svårt att separera traditionell samhällsviktig verksamhet från investmentverksamhet. Det innebar att hela banker fick räddas, även de delar som inte ansågs samhällsviktiga, vilket blev mycket kostsamt. Bland annat mot denna bakgrund föreslår den brittiska utredningen ett slags separation av bankernas verksamhet i dels traditionell bankverksamhet, det vill säga vanlig in- och utlåning, sådant vi behöver till företag och hushåll, dels så kallad investmentverksamhet, den spekulativa verksamheten. Utredningen har uppskattat att så mycket som fyra till fem sjättedelar av de brittiska bankernas sammanlagda balansomslutning härrör från det som definieras som investmentverksamhet, vilket motsvarar . Det finns ingen som vet hur stor finansspekulationen är i . har på en fråga från oss svarat att de ska börja räkna på det, för de menar också att det är viktigt att veta hur stor andel av bankernas verksamhet som är finansiell spekulation, eftersom det påverkar den finansiella stabiliteten. Vi har säkert inte lika stor spekulation som de brittiska bankerna, men med en så stor banksektor som vi har den har vuxit väldigt kraftigt kan jag tänka mig att en väldigt stor andel är spekulativ verksamhet. Som jag sagt, herr talman, innebär den implicita bankgarantin en kraftig subvention av storbankernas verksamhet. Garantin vore stötande även om bankerna enbart skulle ägna sig åt traditionell bankverksamhet i form av in- och utlåning till privatpersoner och mindre företag, men den är helt absurd när bankerna kan använda subventionen till att spekulera med egna pengar i olika finansiella instrument. Det är inte helt enkelt att förstå varför staten ska subventionera privata företags finansiella spekulation och sedan dessutom gå in och rädda företagen om de riskerar att gå i konkurs som ett resultat av denna spekulation. Det tycker jag att ni som inte vill se en bankdelningslag ska ta och förklara för mig hur ni har tänkt lösa. Varför ska staten och skattebetalarna rädda banker som spekulerar? sade i radioprogrammet något väldigt bra som jag tidigare tagit upp i kammaren. Han sade att kapitalism utan konkurser är som kristendom utan helvete, och det är vad detta handlar om. En lag om bankdelning bör införas för att också minska risken för intressekonflikter. Bankernas nuvarande affärsmodeller, där de dels placerar pengarna för kundernas räkning, dels handlar för egen räkning, kan leda till betydande intressekonflikter. Bankerna kan dra nytta av privatpersoners insättningar, som delvis är försäkrade genom den statliga insättningsgarantin, för att sedan ägna sig åt mycket stora och riskabla finansiella spekulationer. Det leder till betydande intressekonflikter och bidrar till att öka instabiliteten i det finansiella systemet. Mot bakgrund av detta tycker jag att skyndsamt borde tillsätta en parlamentarisk utredning i syfte att utarbeta ett lagförslag som separerar traditionell bankverksamhet från så kallad investmentverksamhet. tycker också att det är väldigt viktigt med konkurrens inom banksektorn. Ökad konkurrens förbättrar möjligheterna för inte minst små företag och hushåll utanför de större städerna. De lokala sparbankerna utgör en viktig resurs för den regionala utvecklingen, men de missgynnas i förhållande till de stora affärsbankerna, eftersom de stora affärsbankerna med den statliga garantin i ryggen lånar billigare på marknaden, vilket slår undan andra bankers möjligheter till konkurrens. Sparbankerna är en otroligt viktig resurs för den regionala utvecklingen. Deras förankring i lokalsamhället är unik och gör att de har goda kunskaper om det samhälle, de företag och de människor som finns och verkar där. Samtliga lokala sparbanker är lokaliserade utanför de större tätorterna. Bland annat beviljas lån till småföretag och privatpersoner som annars kanske inte skulle ha godkänts av främst affärsbankerna. Eftersom sparbankernas idé i grunden går ut på att verka lokalt har de en unik kundkännedom genom en nära relation till de lokala företagarna. Det är en oerhört viktig och basal kunskap för en bank som arbetar för lokalsamhällets bästa. Att sparbankerna inte har möjlighet att dela ut vinster till aktieägarna utan i stället måste fondera vinsterna innebär ju en ökad trygghet för bankkunderna och för samhället i stort. Delar av det fonderade överskottet får sedan enbart användas för samhällsnyttiga ändamål som utvecklar regionen och lokalsamhället i långsiktig och hållbar riktning. har också mycket bättre soliditet än vad affärsbankerna i stort har. Därför vill vi öka bankkonkurrensen genom fler lokala banker. Det är därför vi har motionerat i frågan. Regeringen har efter otaliga initiativ från tillsatt en utredning på för att se över frågan om egenkapitalbevis för sparbanksrörelsen. Utredarens resultat skulle ha presenterats och är alltså försenat. Det visar att intresset för frågan är lågt hos regeringen, vilket jag beklagar. Egenkapitalbevis kan vara av avgörande betydelse för tillgången till kapital på landsbygden . Egenkapitalbevis är redan infört i , och har utfallit väl. Det är ett instrument som har viss likhet med aktier. Huvudprincipen är att egenkapitalbevisens kapitalandelar läggs under samma regelverk som institutionens övriga kapital så att utdelningar, gåvor till allmännyttiga ändamål och avsättningar till fond styrs av ett och samma regelverk. Skillnaden mot aktier ligger främst i äganderätten till bankens förmögenhet samt inflytande i bankens organ. Systemet med egenkapitalbevis kan vara värdefullt i såväl goda som dåliga tider. För att förebygga eller ta sig ur en kris kan ett kapitaltillskott via bevisen vara en avgörande faktor för att en sparbank ska överleva och fortsätta att vara en lokal utvecklingsmotor. I andra lägen kan bevisen bidra till en ökad kapitalmängd, vilket ger större möjligheter att öka krediterna för de lokala kundgrupperna, och därmed intäkterna. Det verkar nästan finnas en majoritet i för egenkapitalbevis. Socialdemokraterna har uttalat sig positivt. har drivit frågan länge, och vi är glada för att fler och fler ansluter sig. Jag vet att flera moderater har uttalat sig positivt i frågan. Det kanske kan komma något om vi tillsammans lägger ned lite krut i den här frågan och driver undan det motstånd som finns inom regeringen och i . I detta anförande instämde (V). 55 (M): Jag börjar med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. Detta ärende är, som sagt, ett motionsbetänkande rörande bank-, försäkrings- och kreditupplysningsfrågor. I betänkandet behandlas 27 motionsyrkanden inom detta område och det finns sex reservationer. Flertalet av dessa motioner är likalydande motioner som behandlades så sent som förra riksdagsåret. Det finns dessutom flera motioner som tar upp frågor som är föremål för utredningar som påbörjats före den allmänna motionsperioden. Icke desto mindre hade jag tänkt att kort säga några ord om några av dessa frågor som också berörts av föregående talare. När det gäller lokala sparbanker vill jag hålla med om vikten av fungerande konkurrens på den finansiella marknaden. Jag tycker att har en poäng i att sparbankerna kan utgöra en viktig del i detta. När det gäller egenkapitalbevis eller möjligheterna att ta in externt kapital, som motionen tar upp, vill jag inte föregripa den utredning som pågår. Jag tror inte heller att har förväntat sig bifall av motionen med anledning av detta. Däremot är vi många som beklagar att utredningen dragit ut . Det har funnits förväntningar om att denna utredning redan skulle ha presenterats. Så är inte fallet, och utredningens färdigställande har skjutits upp . Vi vet att detta är en komplex fråga och att införandet i befintlig lagstiftning vidare behöver utredas. Vi får väl ändå tro att det är positivt att det blir rätt från början och att det görs ett genomgripande och gediget arbete. Bankdelning är en fråga som åter rests i samband med det överdrivna risktagandet och de okritiskt likriktade massplaceringarna som blottats i samband med finanskrisen. Alltför tydligt har sårbarheten i de ekonomiska systemen uppenbarats. Till och med hela staters ekonomier har drabbats hårt på grund av bankernas agerande. Det kan därför tyckas logiskt med en delning av bankerna där endast den traditionella bankverksamheten är den som ska garanteras, och där investmentdelarna ska stå sin egen risk. Dessvärre är verkligheten inte lika enkel, och det är inte givet att detta är görligt, dels för att gränsdragningarna inte är självklara, dels för att det inte går att utesluta att även investmentdelarna kan komma att betecknas som systemviktiga. Jag vill dock påminna om att vi från svensk sida har varit mycket tydliga med att skattebetalarnas risker ska minimeras och att skattebetalarna är de som ska lida minsta möjliga förluster. Som tidigare var inne på handlar det om ett övertagande av bankerna som vi förespråkar, där aktieägarna ska lida den största förlusten. Detta kan och bör leda till att de svenska bankerna tar ett större ansvar. Till detta kommer att ett omfattande regelverk har sjösatts och att mer är på gång. I har vi dessutom ambitionen att införa striktare kapitaltäckningskrav på våra svenska banker. Det torde också minska risktagandet. Fri flytträtt för försäkringssparande borde vara en självklarhet och inte alls en komplicerad fråga, utifrån mitt sätt att se det. Alla borde enskilt och utifrån egen vilja själva besitta makten att bestämma över sitt eget sparande, allt annat kan tyckas obegripligt. Det är åtminstone en första reaktion från min sida. Det vore dock fel att föregripa den utredning som behandlar frågan. En presentation av utredningen beräknas till september detta år och har flyttats fram . Utredningen har pågått sedan före den allmänna motionsperioden. Beträffande betalningsanmärkningar och försäkringar vet jag att försäkringsbolagen hävdat ett samband mellan hög riskbenägenhet och betalningsanmärkningar. Jag vet inte på vilken vetenskaplig grund man kan hävda dylikt, men å andra sidan kan jag inte på vetenskaplig grund hävda motsatsen heller. Däremot vill jag som enskild försäkringstagare ha möjlighet att välja bort försäkringsbolag som har denna policy. Jag vill gärna förutsätta att konkurrensen fungerar tillräckligt väl för att alla ska finna det bolag som passar dem bäst. Jag förutsätter också att tillämpar det regelverk som finns och att bevakar bolagen och deras verksamhet. När det gäller fakturabetalning finns det enligt inkassolagen krav på att inkassobolagen ska ange en skälig betalningstid på sina krav. Detta står i motsats till vad som gäller mellan avtalsparter och fakturaköp i övrigt. Det råder en myt om att 30 dagars kredit är en rättighet, och vi tar det ibland för givet. Det finns dock inga krav på att sälja på kredit, och grundregeln, om inget annat avtalats, är att faktura ska regleras omgående. Däremot har en kutym vuxit fram om 30 dagars fakturakredit. Detta har också kommit att bli en viktig del av den kortfristiga finansieringen för företagen. Den kortfristiga finansieringen hos företagen är nödvändig för företagens fortlevnad. Detta förutsätter dock att det finns en fungerande kreditupplysningsfunktion. Det är centralt att tilliten finns och att säljare känner sig trygga med att få betalt. Därför är det viktigt med snabba signaler om betalningssvårigheter för kunderna. Rubbas balansen i systemet riskeras förtroendet och kreditgivning kan komma att omöjliggöras, vilket skulle drabba både köparens och säljarens verksamheter. Existensen av det som brukar kallas bluffakturor, men som i själva verket borde betecknas som bedrägerier, upprör oss alla. Denna verksamhet är med få undantag kriminell verksamhet och måste beivras som kriminell verksamhet genom strafflagstiftningen om bedrägerier. Det polisiära arbetet bör intensifieras omkring detta. Jag välkomnar i det sammanhanget domen i det så kallade Helsingborgsmålet, vilken torde fungera som ett statuerande exempel. Vi står nu inför semestertider, och det är högsäsong för dessa kriminella bedrägeriverksamheter. Jag hoppas därför att alla företagare trots välförtjänt semester bibehåller uppmärksamheten på detta och tillämpar och tar stöd av det regelverk som finns. Detta är ett gissel som måste få ett slut. Med samordnade polisiära insatser och med en informationsspridning om gällande regelverk vill jag gärna, trots allt, tro på en avkopplande semester och en glad sommar särskilt för alla företagare. Jag vill också ta tillfället i akt och önska alla andra en skön sommar och en avkopplande semester. 56 (V) replik: Jag får önska trevlig sommar också till dig, . Jag vill ta upp två saker. Först och främst vill jag säga att jag är väldigt glad över att du så tydligt uttalar dig för egenkapitalbevis för sparbankerna. Jag tycker att det är mycket glädjande. Men min fråga till dig, eftersom du fortfarande vill invänta den utredning som är försenad, är: Hur långe till har du tålamod att vänta? Var går smärtgränsen? Hur länge ska man få hålla på att utreda en fråga som är mycket viktig för regional utveckling? Men framför allt vill jag hålla mig till frågan om bankdelning. Genom skattebetalarna subventioneras bankernas verksamhet med . Det har lett till att vi får alldeles för stora banker. Vi har bankoligopol i , det vill säga vi har gått längre än en monopolsituation. Den implicita garantin leder också till att konkurrensen snedvrids, det vill säga vi får väldigt få bankaktörer, eftersom det inte går att konkurrera med de stora jättarna, när de får rabatt på sina egna lån. Så länge den implicita garantin finns kvar kommer bankerna gärna att fortsätta att ta stora risker, eftersom de spelar med någon annans pengar. De vet att det är skattebetalarna som bär förlusterna. Den diskussionen pågår i många länder. Vi har tidigare själva haft en lag som separerar olika former av bankverksamhet, in- och utlåning i en del och spekulation i en annan del. Det diskuterar man i , i och i väldigt många länder, eftersom det är ett ohållbart system. Min fråga till och är: Hur vill ni komma ifrån detta? Eller tycker ni att det är rimligt att skattebetalarna ska garantera privat finansverksamhet? Hur har ni annars tänkt komma ifrån det? Det håller inte att säga att det är väldigt svårt att separera olika delar. På det sättet kommer det ju bara att fortsätta i oändlig tid. Så länge man har den här garantin kommer banker att tillåtas att vara för stora och tillåtas vara för stora att gå omkull. 57 (M) replik: gör det väldigt enkelt för sig.