prot · GZ0961 · 2012-01-25 00:00:00 — Vi har för att stärka den personliga integriteten lagt fram ett antal förslag. Bland annat ska göra en uppföljning. Det är ett viktigt instrument att vi har någon som kontrollerar kontrollanten. Det är också viktigt att regeringens skrivelse nu verkligen kan läggas till handlingarna och att vi kan gå vidare och se fram emot en lagstiftning. Jag föreslår att vi lägger skrivelsen till handlingarna. I detta anförande instämde och (båda KD). 54 (MP): En utvärdering av lagen om hemlig rumsavlyssning och lagen om åtgärder för att förhindra vissa särskilt allvarliga brott överlämnades till regeringen . Det hörde vi flera av ledamöterna i utskottet anföra här tidigare. Med anledning av denna utvärdering förlängdes lagarnas giltighetstid till utgången av det här året. Det skäl som angavs för förlängningen var att underlaget för utvärderingen var alltför begränsat för att det skulle vara möjligt att dra några säkra slutsatser om huruvida dessa lagar hade fått avsedd effekt eller uppfyllt myndigheternas behov och att en fortsatt utvärdering därför var nödvändig. Även lagen om åtgärder för att utreda vissa samhällsfarliga brott gavs då den trädde i kraft en begränsad giltighet till och med utgången av det här året. Som skäl för att tidsbegränsa denna lag detta är viktigt angav regeringen med anledning av synpunkter från Lagrådet att en samlad översyn av de regler om tvångsmedelsanvändning som finns spridda i olika lagar skulle ha ett stort värde. Här kommer stora invändning. Vi har två reservationer i betänkandet. Den ena handlar om att vi principiellt sett är emot denna inskränkning i sättet att göra en lag; man hade inte en helhetssyn utan lappade och lagade. Vi var emot det under förra mandatperioden och är fortfarande emot det. Brott ska beivras, och metoder ska användas för att man ska kunna vara effektiv och proportionerlig när brott beivras. Men att lappa och laga får till stånd ett system som blir svåröverblickbart för gemene man. När synpunkterna från Lagrådet kom sade regeringen att man skulle kunna titta på den samlade översynen . Jag har gått tillbaka till debatter och tittat, och det fanns flera ledamöter i utskottet som då tyckte att man borde ha någon form av samlad översyn. I avvaktan på denna översyn ansågs det ändamålsenligt att tidsbegränsa de föreslagna lagarna. För oss i är den långsiktiga översynen oerhört viktig, men den tenderar att skjutas upp, år . Detta handlar vår reservation nr 2 om. Jag vill yrka bifall till den. För oss är det också oerhört viktigt att det vid införandet av dessa tre aktuella lagar har framkommit kritik, bland annat när det gäller behoven av lagstiftningen. Det har rått brist på åtgärder för att skydda den personliga integriteten hos dem som utsatts för tvångsmedel inte hos brottslingarna, utan hos de människor som har kommit i kläm. Vi såg detta under föregående mandatperiod, då ett antal extremt långa häktningstider utifrån de lagar vi hade till handa då gjorde att de människor som blev utsatta för detta var i princip rättslösa. När det gäller regeringens nuvarande proposition innebär det att utredningen eventuellt kommer fram till något annat när de har fått detta förlängt, för det finns en stabil majoritet för det i . Men för oss handlar det i grunden om att det är beklagligt för rättssäkerheten och demokratin i vårt land att inte samtliga lagar med integritetskränkande bäring har fått genomgå en helhetsmässig utvärdering i en statlig utredning. 55 (C) replik: Den viktiga utredningen pågår, en utredning som , och tycker är bra och som ser över den här typen av tvångsmedelsanvändning och de lagar som finns, som ser om de har fungerat och är effektiva, behöver förändras på något sätt eller kanske inte ens ska finnas kvar. Så långt är vi överens. Utredningen skulle ha varit klar vid det gångna , men utredaren själv begärde längre utredningstid. Det är inte speciellt ovanligt att det händer, men i detta fall var det extra olyckligt eftersom det innebär att utredningen med efterföljande remissrunda, lagrådsremiss och riksdagsbehandling inte hinner bli klar innan de tre tidsbegränsade lagarna upphör /13. När utredaren begärde detta hade regeringen två alternativ. Det ena var att säga: Nej, du ska lämna in utredningen vid den tid som det var sagt från början. Men då hade vi också fått en utredning där utredaren inte haft tid att göra ett ordentligt arbete, där han inte ansett att han hunnit gå till botten i de frågor han skulle utreda. Frågan är om tycker att det skulle vara ett bra alternativ att denna viktiga utredning inte hade fått utredas ordentligt till slut. Det andra alternativet var att ge utredaren ytterligare , vilket han också fick. Det betyder i sin tur att vi behöver förlänga dessa lagar med . Det är olyckligt att det krävs, men min fråga till och är: Tycker ni verkligen att vi inte skulle ha gett den ytterligare utredningstiden till utredaren? 56 (MP) replik: Jag tackar för frågan. Det handlar för oss om hur man ska vara konsekvent i lagstiftningsarbetet. Vi röstade som parti mot införandet av dessa lagar från början. Det skulle vara inkonsekvent att ändra sig bara för att utredningen är tillsatt eller blir förlängd. För oss handlar det i grunden om hela paletten av lagar, där integritetsskydd är själva portalparagrafen. Det handlar om hur vi ska se till att få brottslingar på fall och hur vi ska få ett rättssäkert samhälle. När de här lagarna kritiserades av tunga remissinstanser, bland annat Lagrådet, tyckte vi att regeringen borde ha lyssnat mer på det, och vi tycker fortfarande så. Vi blev glada över att det blev en tillfällig lag, för vi vet att det fanns krafter som ville få detta permanentat redan då. Men vi hoppas att det motstånd som fanns i kammaren mot att permanenta lagarna redan då gjorde intryck. Vårt ställningstagande är direkt kopplat till det tidigare ställningstagandet. Men för oss innebär det också en övergripande översyn. För mig är det viktigt att veta var står i den frågan. Vi har en vice ordförande i justitieutskottet som är centerpartist. Det är ett parti som håller fanan högt när det gäller integritetsskydd och rättssäkerhet. När kommer vi därför att få se en översyn av alla de lagar som finns och som är en palett och ett lappverk som är ett hot mot rättssäkerheten? 57 (C) replik: Det är just därför vi har tillsatt den här utredningen, för att se om de här tre tidsbegränsade lagarna har fungerat som det är tänkt. Det är möjligt att utredaren kommer fram till att de inte alls har varit effektiva och att de inte ens behövs. Då ska vi givetvis avskaffa dessa lagar. Men det kan också vara så att utredaren kommer fram till att hemlig rumsavlyssning verkligen är nödvändig för att bekämpa grov och organiserad brottslighet, inte minst grov narkotikabrottslighet, och att Säkerhetspolisen behöver de här speciella lagarna för att bekämpa terrorism. Om utredaren kommer fram till det, vill då fortfarande avskaffa lagarna? Det skulle vara intressant att höra. Från sida lyssnar vi på vad utredningen kommer fram till. När vi nu är i den situation som vi är i utredningen är förlängd, vi hinner inte klart med en ny lagstiftning, och vi vill därför förlänga de här tidsbegränsade lagarna med föreslår och att de ska avskaffas. Det skulle i praktiken kunna innebära att pågående utredningar hos , eller kanske en utredning hos en polismyndighet som har en stor narkotikahärva på gång, skulle tvingas avbryta sin spaning för att kanske få möjlighet att återuppta den. På det sättet kan man inte hantera den här typen av viktiga frågor. Det blir inte seriöst att hoppa från det ena till det andra. Även om inte tycker att de här lagarna var bra från början borde det vara logiskt till och med för att förlänga lagstiftningen i avvaktan på att utredningen ska bli klar. 58 (MP) replik: Den senaste större utvärderingen som har skett var SOU 2009:70. Den fokuserade enbart på frågan om buggning och preventiva tvångsmedel, inget annat lagförslag som berör rätten till privatliv och den personliga integriteten. Inte heller den pågående utredningen antar ett helhetsperspektiv. Det måste ändå medge. Utredningen tittar specifikt på en del av apparaturen när det gäller lagstiftning. Det behövs en oberoende för alla integritetskränkande lagar. Vi har upprepat det, och det är inte så ovanligt. Detta finns i många andra länder. Varför stoppar detta? Varför är ni emot en övergripande kommission som tittar på alla integritetskränkande lagar? Vad är problemet? Om det är så att de är proportionella, effektiva och ändamålsenliga borde det inte vara något problem. Vi menar att det seriösa ligger i att försöka ta itu med lappverket. Det har lappats och lagats. socialdemokratiska regeringar har haft problem med detta, och den nuvarande alliansregeringen har i två mandatperioder fortsatt att lappa och laga någonting som inte riktigt fungerar. Vi behöver en översyn över alla integritetskränkande lagar, men med detta sagt är det oerhört viktigt att se till att brott beivras och att det finns verktyg för polis och åklagare att kunna utreda de här allvarliga brotten. Det är en del av det uppdrag som justitieutskottet, de rättsvårdande myndigheterna och regeringen som är ansvarig har. Det har vi absolut ett stort stöd för, och det finns en bred enighet kring detta. Men när vi lappar och lagar blir det problem. 59 (KD) replik: Jag var nog lite snabb och drog förhastade slutsatser om frånvaro i kammaren. Det är kul att se att han är tillbaka. sade att brott ska beivras. Det tror jag att vi alla i justitieutskottet är överens om. Speciellt de här grova brotten måste vi kunna beivra på ett effektivt sätt. Därför har jag två frågor till . Om man tar bort de här lagarna, hur ska man då kunna beivra de grova brotten? Vad ser ni för alternativa metoder för att kunna upprätthålla en rättssäkerhet och beivra dessa brott? 60 (MP) replik: Självklart är det viktigt att polisen har effektiva medel och verktyg för att hantera det som är deras uppdrag. Vi skulle absolut kunna få till stånd ett samhälle som kan lösa i princip alla brott som begås genom att ha kameror i varje hörn eller en snut i varje knut, som det stod på de valaffischer som ett av allianspartierna hade satt upp i en förort här i i valrörelsen. Ett sådant samhälle tror jag dock inte att det finns ett stöd för hos den breda majoriteten i vårt land. Man har gjort undersökningar av hur människor anser att brott beivras, och de undersökningarna visar att domstolarna dömer ungefär i samma grad och hårdhet som den allmänna folkviljan. Detta känner naturligtvis ledamöterna i utskottet till. Jag menar att man blandar ihop korten när man frågar vad det är för verktyg man fråntar de brottsbekämpande myndigheterna. Vår kritik handlar inte om verktygen i sig, utan vår kritik handlar om paletten, alltså hur verkligheten har blivit för de människor som utsätts för detta i onödan. Det handlar inte om brottslingarna, för där har vi sett att det har skett en ökning av effektiviteten. Jag kommer ihåg att när de här lagarna först infördes var det bara varannan gång som den här typen av insatser rönte någon form av framgång. har vi bättre siffror. Men det är fortfarande ett lappverk, och det är det vi är emot. 61 (KD) replik: Om man tar bort lappverket, , innebär det då att ni skulle kunna se finessen med den här typen av tvångsmedel i en mer enhetlig lagstiftning? Det är en fråga. En annan fråga är att ni efterlyser någon form av kommission för att undersöka det här. Tittar vi lite grann runt om i ser vi att det finns olika typer av säkerhets- och integritetsskyddsnämnder som har samma typ av uppgifter, så man kan säga att det finns lite grann av en europeisk acceptans för den typen. Vad menar skulle vara bättre med en kommission i stället för ? 62 (MP) replik: På den första frågan, , svarar jag ja. Om man har en genomtänkt helhet där man ser hur de olika lagarna samverkar och gör det de är satta att göra, nämligen beivra brott och se till att brottslingar döms, då är det helt i sin ordning. Men är det så, och det vet vi som jobbar med de här frågorna, att människor hamnar i häktet långa tider på grund av en del av de här lagarna. Sedan släpps de ut därifrån, vilket i sig är ett tecken på rättssäkerhet i vår stat, och det ska vi vara glada för. Men de enormt långa häktestiderna, som var och och som i sig inte resulterar i någonting annat än någon form av ursäkt när man släpper de här personerna, visar att dessa samverkande lagar inte riktigt fungerar på det sätt vi skulle vilja. Därför behövs ett samlat grepp där man gör en samlad översyn. Det kan inte vara så svårt. Ni sitter vid makten. Ni har förvisso ingen majoritet, men vi skulle med glädje stötta ett sådant initiativ från den nuvarande regeringen. För del handlar det i grunden också om att ha ett rättssäkert samhälle för brottsoffren. Det är de som är mest utsatta, och det blir inte bättre av att man utsätter även andra för rättsosäkerhet. Jag vill avsluta med ett citat från något som ligger rätt nära i tiden, i början av detta sekel. skrev det som då hette i fråga om den här typen av inskränkningar: Det framgår däremot tydligt av den redovisade inställningen hos de tillfrågade brottsbekämpande myndigheterna att användandet av buggning i stort sett enbart kan komma till nytta om polisen tillåts placera utrustningen varhelst de önskar. Och visst, det är sannolikt att när alla människor kan kontrolleras, när polis kan bryta sig in i alla privata utrymmen kan vi få ett samhälle där nästan alla brott upp. Men det är inte det samhälle vi vill ha. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU9 Organdonationsfrågor. 63 (S): är det en mycket viktig fråga som vi ska debattera och senare besluta om, nämligen organdonation. Det är inte bara en viktig fråga, utan framför allt är det en fråga som inte är enkel och som saknar enkla svar. Det behövs en plan för att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. Väntelistan med patienter som behöver ett organ är lång. Genom transplantation kan människor få ett bättre liv, och fler liv kan räddas. Antalet i skulle behöva bli större för att kunna fylla behovet av organ till alla de patienter som väntar på en transplantation. Många är allmänt positiva till att donera organ efter sin död, men olika hinder gör att det inte blir möjligt. Förra riksdagsåret när frågan om organdonation var uppe på socialutskottets bord uttalade utskottet följande som svar på de motioner som då behandlades: Utskottet har fått veta att det inom pågår ett arbete med att inhämta kunskaper om och erfarenheter av dagens regelsystem när det gäller ökad tillgång på organ med flera frågor på området för organdonation. Med hänsyn till detta samt till det arbete bedriver anser utskottet inte att bör ta något initiativ. Men, herr talman, trägen vinner. är vi ett enat utskott som föreslår att tillkännager för regeringen som sin mening vad utskottet har anfört om att regeringen ska återkomma till . Det ska göras innan sommaruppehåll , 2012. Regeringen ska återkomma med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som krävs i det fortsatta arbetet i syfte att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. Sammanfattningsvis drar alltså utskottet slutsatsen att det finns otydligheter på området som kan gälla såväl regelverket som rutiner och organisationsfrågor. Vår socialdemokratiska motion har därför delvis bifallits, vilket jag är nöjd med. Jag började med att säga att organdonation inte är en enkel fråga med enkla svar. Organdonation måste ses ur många aspekter: medicinska, etiska, juridiska och psykologiska. Jag har förmånen att sitta i SMER, . I SMER har denna fråga varit på dagordningen ; det kan säkert du, , som också sitter här intyga! Anledningen till att frågan har behandlats i SMER är bland annat att ju mer man sätter sig in i problematiken, desto mer inser man hur komplex frågan om organdonation är. Men SMER har satt ned foten och anser mot bakgrund av den kunskapsutveckling som har skett att en översyn av regelverket är nödvändig för att bättre kunna tillgodose behovet av organ för donation. av svenska folket har när de tillfrågas inställningen att de vill donera sina organ och vävnader för transplantation. Det ska jämföras med att endast 0,20,av svenska folket dör på ett sådant sätt att de kan donera sina organ och vävnader för transplantation. I finns ca 1,5 miljoner personer som har gjort klart om de vill donera sina organ eller inte. Men det räcker inte. Vi behöver bli många fler som tar ställning och anmäler oss till donationsregistret. Ju fler av oss som gör det, desto mer ökar chansen att kunna hjälpa dem som står i kö och väntar på att få organ transplanterade. , när jag tittade , väntade 763 personer på ett nytt organ. I vår socialdemokratiska motion pekar vi på att varje människa har rätt att själv bestämma om man vill donera eller inte. Bristen på organ och vävnader är stor, och det är därför viktigt att fler människor än tar ställning till om man är positiv till organdonation eller inte. Som en följd av bristen på organ avlider människor som står i kö innan de får möjlighet att få organ transplanterade. Inom sjukvården har olika frågor ställts om vad som bör gälla vid organdonation och vård av döende patienter. Eventuell förändring av nuvarande lagstiftning och hantering måste föregås av grundliga överväganden. Vi föreslår därför i vår motion att regeringen tar initiativ till en översyn av nuvarande regler och hantering och lägger fram förslag om hur fler organ ska kunna doneras. Frågan inrymmer en hel rad etiska överväganden. Ett förslag som bör övervägas för att få fler att ta ställning till organdonation är att göra det möjligt att meddela sin vilja med ett kryss på till exempel deklarationsblanketten. Det bör också undersökas om sjukvården ska kunna få titta i donationsregistret redan innan patienten har avlidit för att kunna göra förberedelser för organdonation. Det bör vidare prövas om sjukvården under en kort och begränsad tid ska få fortsätta intensivvården även när hoppet om att rädda patientens liv är ute om det innebär att man kan tillgodose en patients önskan att donera organ. Jag ställer mig avslutningsvis bakom utskottets förslag och ser att vi med beslutet tar ett steg närmare målet att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. I detta anförande instämde (S). 64 (M): Jag yrkar bifall till utskottets förslag. genomfördes den första organtransplantationen i . En människa fick en ny njure, och med den chansen till ett nytt, friskt liv. Det var efter det att den första njurtransplantationen gjordes i . blev en 15-årig tjej i den yngsta patient någonsin som har fått ett par nya lungor lungor med vilka hon kommer att kunna leva ett normalt och aktivt liv. I har vi alltid strävat efter att ligga i framkant av den medicinska utvecklingen så att människor får långa och lyckliga liv. Trots detta fantastiska medicinska under att vi kan rädda liv och undvika lidande med hjälp av organ som annars skulle begravas står, precis som har sagts här tidigare, 763 personer i väntan på ett nytt organ. Av dessa väntar 29 personer på ett nytt hjärta. Vi har diskuterat den här frågan i , och vi behandlade den på vår partistämma. Då sade vi att vi ville se en översyn av reglerna i syfte att åstadkomma fler donationer. Därför är det tillkännagivande som socialutskottet yrkar på extra glädjande för oss. Det sätter också fokus på en annan viktig aspekt av sjukvården i , att den är ojämlik, att man i olika landsting får olika bra vård. Framför allt belyses det i förhållande till vilket stöd som ges åt levande organdonatorer, människor som donerar en njure för att rädda livet på någon. Vad händer med dem om de mot förmodan blir sjuka eller får en permanent funktionsnedsättning? Hur långt sträcker sig det offentliga ansvaret? Det är frågor som inte har tillfredsställande svar och som hanteras olika i landstingen. Den andra viktiga frågan handlar om att få sjukhusen att bli bättre på att identifiera . Enligt har potential att identifiera minst 210 möjliga . Men lyckades landstingen bara identifiera 166 av dem. Det är en minskning jämfört med året innan. Dessutom ser man stora regionala skillnader. ökade det visserligen igen man är tillbaka på ungefär samma nivå som 2008. Men det finns något som är allvarligt. När identifierade av de avlidna på intensivvårdsavdelningen som möjliga organdonatorer var samma siffra i . Det är klart att det är en skillnad som vi inte kan ha. Det är viktigt att få människor att ta ställning. Även om vi är den befolkning som är mest positiv måste vi fortsätta att få svenska folket att ta ställning. har svenskarna blivit mer positiva till organ- och vävnadsdonation. Också anhöriga är mer positiva , vilket är viktigt då den här frågan ofta kommer i ett väldigt jobbigt skede. Av omtanke om anhöriga bör man ta ställning. Att ge en annan människa liv kan man ge en bättre gåva? Är man religiös vågar jag tro att man nog kan få förtur till himlen på det sättet. Om vi är inne på det religiösa spåret kan vi konstatera att kristendomen säger: Allt vad ni vill att människorna skall göra för er, det skall ni också göra för dem. Det är vad lagen och profeterna säger. Det står i . Den katolska kyrkan uppmuntrar donation, och påven säger att det yttersta beviset på medmänsklig kärlek är just donation. Judendomen säger: Är det möjligt att rädda liv är det obligatoriskt att göra det. Och när det gäller islam är enligt ord: Om någon räddar ett människoliv ska det anses som om han har räddat hela människosläktet. Alla religioner talar faktiskt om hur viktigt det här är, att rädda ett liv. är det så att man, om man inte har sagt någonting, antas vara positiv till att donera sina organ. Men för att underlätta för anhöriga och vården bör man ta ställning och göra det tydligt. tar man i snitt fyra organ av donatorerna. Något som är viktigt att komma ihåg är att ålder inte är ett problem. Även i höga åldrar har vi användning av . Kärnan i problemet är inte, som jag uppfattar det, registreringen, utan att vården måste blir bättre på att se möjligheterna. Vi ser stora skillnader i hur bra sjukhus är på att ta till vara möjliga . Jag är övertygad om att en kvalitetsfaktor på sjukhus är hur bra de är på att se den här möjligheten. Vi kan göra mycket tillsammans. Jag har haft förmånen att bli invald i som representant för riksdag. har till uppgift att driva opinion gentemot medierna och allmänheten för att stimulera fler att ta ställning och att få fler donationer i . är verktyg för att lyckas med det. bifaller inte motioner så ofta. Därför tycker jag att det är extra glädjande att vi har fått så stor enighet kring att bifalla just dessa motioner. Beslutet innebär att regeringen ska återkomma med förslag. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets förslag. 65 (FP): Vi har här att debattera ett enigt betänkande med ett tillkännagivande till regeringen om att återkomma till senast före sommaruppehållet med en redovisning av en plan för vilka åtgärder som behövs i det fortsatta arbetet för att förbättra tillgången på organ och vävnader för donation. Jag tycker att det är väldigt bra att vi är eniga. Frågor kring livets början och livets slut berör många. Sådana beslut måste grundas på all den kunskap vi har. Och efter diskussioner om hur vi ska åtgärda problemen handlar det om att ta ett enigt beslut. beslut om transplantationslagen var just ett sådant enigt beslut. Det var inte lätt. Men vi samlades, en från varje parti, och diskuterade och diskuterade och kom fram till den lag som gäller . Vi blev kallade för pralingruppen eftersom vi firade enigheten, när vi kom fram till den här lagen, med att äta praliner tillsammans. Hur gick det sedan? kom information om lagen i hushållsutskick till allmänheten. Då exploderade debatten. Det vi lärde av det var att vi ska debattera den här typen av frågor i den politiska familjen, men vi måste också ha en debatt ute i samhället och en kunskapsförmedling.