prot · GZ0977 · 2012-02-28 00:00:00 — I förlängningen av reformen ser jag därför en utveckling där vi kommer att få ännu högre tryck på farmaceututbildningen. När vi hade ett apoteksmonopol höll det på att bli en avveckling och farmaceuter sökte sig utanför gränser, till länder som hade bättre tillgänglighet. Man kan även lite grann reflektera över vad det är som gör att Socialdemokraterna försöker komma tillbaka till frågan om monopol. Även om interpellanten säger att allt inte var bättre förr, vilket jag verkligen vill understryka i den här debatten, finns det många som gärna skulle vilja se att vi hade monopol på apoteksmarknaden. När vi tittade på hur det såg ut internationellt då vi genomförde omregleringen kunde vi se att det i princip var ett par totalitära länder som hade apoteksmonopol samt . Vi vill naturligtvis inte gärna kvalificera in i den gruppen av länder. Att komma ut ur ett apoteksmonopol har varit helt avgörande för tillgängligheten till läkemedel. Det fanns negativa trender beträffande såväl apotekens avveckling som apoteksombuden i samband med monopoliseringen. Det är glädjande, fru talman, att den trenden nu är bruten, och vi ser fram emot den bedömning som staten gör inför sitt ägardirektiv till apoteken gällande apoteksombuden, vilket sker . 22 (S): För någon vecka sedan hade jag en debatt om just effekterna av avregleringen av apoteksmarknaden utifrån att det faktiskt har uppstått en bristande tillgänglighet på medicin. Det lyfter fram i sin interpellation är tillgängligheten i glesbygd. Det är mycket riktigt så att det till exempel någon mil utanför stadskärna, i ett stort köpcentrum, numera finns säkert fem apotek. Det har inte ökat tillgängligheten mer än att de finns på ett och samma ställe det har inte uppstått fem nya apotek i till exempel , som ligger från och tillhör glesbygden. Jag tycker alltså att frågan är viktig. Det jag ibland inte tycker att statsrådet eller ens regeringen vill svara på är: Vad hade man kunnat åstadkomma genom det statliga ägandet? Hur hade man kunnat åstadkomma högre tillgänglighet genom att ge , som man äger till , direktiv? Etablera er i glesbygd! Se till att vara mer tillgängliga! Ha längre öppettider! Jag tycker att statsrådet i denna interpellationsdebatt borde kunna redovisa hur man kan använda , både före och efter avregleringen, genom att ge tydliga direktiv om bättre tillgänglighet och etablering på fler orter. Vad har statsrådet för avsikt att göra i denna fråga? 23 Socialminister (KD): Det är några saker som är väldigt viktiga att säga i detta sammanhang. En av dem är att tre av fyra personer har till det närmaste . Nio av tio personer når det närmaste inom tio minuters bilfärd. Det är 127 000 personer som har till sitt närmaste apotek. Det är en minskning med över 8 000 personer . Antalet personer med till det närmaste har också minskat. Det finns alltså ingen grund för alarmism här. Det är väldigt viktigt att säga att det inte är fler som har fått längre till ett apotek. Tvärtom har, vilket Finn också underströk, antalet apotek i ökat. Fler personer har fått närmare till för dem jätteviktiga läkemedel. Utöver de riktiga apoteken är det också möjligt att på 6 0007 000 fler ställen än vad som tidigare gällde få tag på receptfria läkemedel av visst slag. Detta är naturligtvis en väldig förbättring. För att ska känna sig nöjd ska jag säga att jag tror att det är viktigt att alla småbarnsföräldrar kan få tag i nässprej eller huvudvärkstabletter när det kniper. Tillgängligheten har förbättrats rejält. Det jag nu har sagt minskar inte problemet för de personer som bor i extrem glesbygd. Också de har förstås rätt att få tag i läkemedel som ibland kan vara absolut livsviktiga. Därför har vi haft en särskild reglering när det gäller ombudsverksamheten, för att säkerställa att allting fungerar väl också för dessa personer. Som jag sade i mitt svar håller vi på att titta på detta just . Det är ännu för tidigt att ge ett definitivt besked, men kommer naturligtvis att få ett besked om hur vi ser på dessa frågor. När det gäller den riktigt stora frågan, som handlar om nedrivande av en monopolsituation för att i stället skapa en möjlighet för fler aktörer, var det huvudsakliga syftet med detta att öka tillgängligheten. Det finns heller ingen tvekan om att syftet har uppnåtts. Syftet har uppnåtts, och det är till väldigt stor nytta. nämnde på ett lite insinuant sätt möjligheten att finansiera apoteksverksamhet. Det kostar pengar att säkra att det finns apotek överallt, men det är också så att apoteksföretagen själva betalar eller läkemedelsindustrin, ska jag säga. Vi har nämligen hittat nya mekanismer för att kunna pressa priser. Det finns verkligen inget egenvärde i att ha höga priser, utan vi ska i alla olika led försöka säkerställa att vi får bästa möjliga läkemedel till lägsta möjliga pris och ändå det är viktigt att säga säkerställa möjligheten för dessa företag att forska fram nya livsviktiga läkemedel som kan rädda liv . 24 (S): Det är jätteintressant att glesbygdsperspektivet och hur olika reformer slår för de väldigt få människor som lever i glesbygden aldrig verkar speciellt viktigt. Det känns lite ledsamt. Jag brukar säga: Utan spaning ingen aning. Jag gillar det. Att följa upp och utvärdera sina beslut är jättebra, och det är nödvändigt. På det sättet finns också en möjlighet att ändra på saker och ting som inte blev riktigt som det var tänkt när besluten fattades. Därför blev jag så förvånad när jag läste det svar som gavs till en kollega . Där sades: Regeringen gjorde också i propositionen den bedömningen att reformen bör följas upp och utvärderas, bland annat avseende effekter på tillgänglighet och tjänsteutbud i bland annat glesbygder. Uppföljning av reformen är av central betydelse och kommer att ge underlag för att bedöma ett eventuellt behov av åtgärder för att garantera apotekstäckningen i alla delar av landet efter utgången av övergångsperioden . står vi här, alla dessa år senare, och utvärderingen kommer i sista sekund innan avtalet löper ut och verkligheten verkligen pockar på uppmärksamhet. Resultatet av utvärderingen kommer , någon stackars månad innan avtalet löper ut, skrev statsrådet i svaret till mig. Min fråga blir alltså: Är det ett bra sätt att förhålla sig till en för många sjuka människor som är beroende av en säker och trygg läkemedelstillgång livsviktig fråga, att man poängterar att uppföljningen ska ske och sedan kommer den några stackars månader innan avtalet löper ut? Jag vill poängtera att jag inte bara talar om möjligheten att köpa Alvedon och hostmedicin eller näsdroppar och på fler försäljningsställen. Det är jättebra. Det finns dock ett glesbygdsperspektiv som borde uppmärksammas och debatteras också när det gäller hostmediciner och Alvedon, och det är när bensinmacken och kanske den lilla livsmedelsbutiken läggs ned. Då finns det människor som får åtskilliga mil och kanske långa timmar till nästa ställe som säljer Alvedon och hostmedicin. Det är liksom ingen skillnad där för oss som bor i glesbygd. Det kanske inte är helt livsavgörande om man inte får tag i Alvedon , men det är som jag ser det ett tecken på att den grundläggande samhällsservicen är på väg att armas ut. Det kanske dock är en fråga som både och håller på med. Är det så, statsrådet, att du och statsrådet har en strategi för servicen i glesbygden när det gäller apoteksombud och tillgänglighet till receptfria mediciner som finns hos apoteksombuden? Det vore jättebra om statsrådet kunde kommentera detta. Vi är nämligen många som bor där ute i glesbygden som undrar över detta. För mig duger det inte att konstatera att det har skett en försämring att minskningen av apoteksombud har skett . när statsrådet och kanske andra ledamöter av denna kammare har både konstaterat och poängterat att historien ser ut som den gör kräver nämligen åtminstone jag att ni som just nu innehar makten att påverka framtiden har åtminstone någon politisk vision eller något politiskt förslag som visar vägen in . Om man nu har tittat i backspegeln måste man också kunna berätta vad man ser i framrutan. Om man inte reflekterar över vare sig historia eller framtid blir det nämligen väldigt instängt i det fordon man åker i. Jag skulle alltså bli väldigt glad om statsrådet kunde lite grann kommentera glesbygdsperspektivet och kanske inte endast konstatera att det har blivit så mycket bättre för människor i tätorterna. Där kan man ju springa på ett apotek var tionde meter i vissa fall. 25 FINN (M): Låt oss så här långt i debatten konstatera att reformen vid omregleringen av apoteksmonopolet i allt väsentligt givit en bättre tillgänglighet för svenska folket. Sedan är det korrekt, som interpellanten säger, att det naturligtvis finns ett glesbygdsproblem kring apoteksombuden. Här har regeringen en plan för att både utreda detta under resans gång och att komma med besked om ägardirektiven senast på stämman för . Är man för konkurrens ser man de stora fördelarna med att omreglera en så här viktig distributionsmarknad som läkemedelsmarknaden är. Och det är inte bara så att vi har fått fler apotek, utan vi har också fått helt andra och mer gynnsamma öppettider. Detta är konkurrensens fördelar. Jag tror att det finns mycket konkurrensutsättning när det gäller just distribution till människor av ibland livsviktiga läkemedel. Det är väldigt glädjande att se att vi har kunnat bryta den tidigare trenden. Det finns en intressant motion från , som tänker i samma vidare banor, om att man kan tänka sig att apoteksombuden kan försörjas inte bara av utan även av andra aktörer på marknaden. Det är alltså helt nya tankar. Här måste regeringen ha en möjlighet att först se hur reformen har landat, och vi kan nu konstatera, som jag sade, att den i allt väsentligt har varit lyckad, och sedan fundera i vidare termer om man kan tänka sig ett apoteksombudssystem just för glesbygden som ser ännu bättre ut . Det kan vara lite förvånande att titta tillbaka på när vi lade fram det första förslaget om att få receptfria läkemedel ute i dagligvaruhandeln. Dessa borde harangeras av livsmedelshandlare. senast säger man i tidskriften att reformen har ökat tillgängligheten fantastiskt bra och frågar också vad alternativet hade varit om oppositionen hade fått välja att stänga av den möjligheten även i glesbygd. 26 (S): Jag har en ganska enkel fråga: Hade det varit möjligt för statsrådet och regeringen att före omregleringen och efter omregleringen ge uppdraget att öka tillgängligheten genom bättre öppettider, fler försäljningsställen och genom att finnas i glesbygd? Min bild är att regeringen naturligtvis kan ge det uppdraget. Varför har man inte gjort det om man nu har tyckt att det har varit viktigt med ökad tillgänglighet? Försäljning av nässprej och huvudvärkstabletter är en av statsrådets favoritdelar. Jag vet inte riktigt varför han är så förtjust i det, för min bild är att det bästa för folkhälsan är om man slipper att använda sig av de här läkemedlen. Vi vet också att det som läkarna har varnat för är ökade leverskador, att det skulle bli en överdriven användning. Vi har inte varit emot försäljning av de här läkemedlen i affärer, men vi vill att det ska vara ordning och reda. Mediciner är inte vilka varor som helst. Jag hoppas, fru talman, att statsrådet kommer att svara på frågan varför man inte har gett i uppdrag att finnas mer tillgängligt och finnas i glesbygd. Hur kommer det sig att den utvärdering som regeringen har gjort inte kommer till handa utan först levereras på ? Vore det inte av intresse att de folkvalda kan ta del av utvärderingen innan den presenteras på årsstämman och därmed blir offentligt? Är det inte viktigt att vi folkvalda, som faktiskt har en möjlighet att granska regeringen, kan ta del av den innan den kommer till bolagets årsstämma ? 27 (S): Jag vill tacka statsrådet för svaret och för en väldigt viktig interpellation. När man genomför stora reformer går man från ett system till ett annat, och det är klart att det medför förändringar. En del förändringar blir klart positiva, och det har redovisats här av statsrådet att det har blivit väldigt mycket fler apotek på väldigt många ställen. Statsrådet säger att har fått närmare till ett apotek. Det är säkert så, för vi lever i ett långt land där befolkningen är vida spridd. I den del av landet som jag kommer från, i , har vi också fått ett nytt apotek. Vi hade förut, och har vi fått en annan ägarkonstellation. När man har fått sitt recept och går in på är det inte alls säkert att den medicin som man har fått på recept finns på . För att det inte ska drabba befolkningen utan patienterna ska få sin medicin har det fått till konsekvens att vårdcentralen ligger på ett antal förpackningar med viktig medicin, blodtrycks- och hjärtmedicin. Annars får patienten vänta i , och patienten kanske inte kan åka till nästa apotek som ligger fem, beroende på var det andra ligger där medicinen kanske finns. Precis som och varit inne på är det väldigt intressant att få veta vad som händer med apoteksombuden efter . Det är klart att vi tycker att det är lite konstigt, som statsrådet svarar, att vi ska vänta till bolagsstämman . Det är synnerligen dålig framförhållning. Det är väl inte mer än rätt att socialministern kommer med ett tydligt svar här som vi kan ta med oss eller kommer med ett svar på när kan få ett riktigt svar. som monopolet avskaffades infördes ett nytt upphandlingssystem. Apoteken ska sälja det billigaste läkemedlet om det inte är patentskyddat. gör staten därför stora upphandlingar. Problemet är att bolagen som vinner upphandlingarna inte har krav på sig att kunna leverera för en hel månad. I ett antal områden har det visat sig att varorna tar slut innan månaden är slut. Då krävs det ett nytt myndighetsbeslut för att gå in och besluta om vilken medicin man ska leverera i stället. Det ställer naturligtvis till det för de mindre apoteken, för de ligger ju inte på stora lager. Vad avser socialministern att göra för att öka tillgängligheten till läkemedel? Det är ju faktiskt det som är den viktiga frågan. har en regering, och regeringen ska leverera rättvisa villkor. Det har man inte fullt ut lyckats med i det här fallet, så jag tycker att det är upp till bevis för regeringen och socialministern. 28 Socialminister (KD): Utgångspunkten för den här interpellationsdebatten är en interpellation som har avlämnats av , och jag hoppas att andra deltagare ursäktar om jag någorlunda håller mig till ämnet. Det finns väldigt många spännande saker att diskutera, men tiden räcker inte till för precis allting. Jag ska ändå besvara fråga om det hade varit möjligt för regeringen att ge direktiv till att öppna fler apotek, öka tillgängligheten och så vidare under ett bibehållet monopol. Självklart hade det varit möjligt, och det finns väl knappast någon som har funderat på om det skulle ha varit möjligt eller inte. Men sedan är frågan: Hade det varit bra? Vi ska veta att ledning avrådde från sådana saker. Vi ska veta att den regering som satt och administrerade monopolet inte valde att lägga fram några sådana direktiv till , utan vi hade en situation där antalet apotek i stegvis minskade och antalet ombud i successivt blev allt färre. Så var situationen. Vi har valt att öppna upp och möjliggöra för fler aktörer på det här området, och vi har kommit till en situation där tillgängligheten har blivit väldigt mycket bättre. Vi har också aviserat och säkerställt att ska vi följa frågan just när det gäller ombud för att sedan återkomma med ett ställningstagande. argumenterar och säger att vi väntar alldeles för länge med att komma med en utvärdering. Men det ligger på något sätt i utvärderingens natur att den knappast kan komma innan utvecklingen har redovisat sig själv. Det är svårt att utvärdera innan man har någonting att utvärdera. I samma inlägg undrar vad som är strategin utifrån utvärderingen som vi borde ha gjort , när vi inte har sett verkligheten. Vi måste ta saker och ting i tur och ordning. Det är därför som jag inte kan lämna några besked på den här punkten, för vi tittar och utvärderar, och utvärderingar är A och O. Och finns det något som jag tycker att det finns skäl för regeringen att berömma sig av är det att när vi genomför reformer är vi noggranna. I det här fallet tittar Tillväxtanalys på det här, som redovisas i svaret, liksom Statskontoret, , och för att se vad vi kan lära. När man gör större operationer inträffar det saker och ting som man inte kan förutse, och det måste man vara ödmjuk som politiker och säga. Därför följer man upp för att korrigera sådant som eventuellt behöver korrigeras och förstärka en utveckling som går som man har tänkt sig. Vi har fått en bättre tillgänglighet. Jag anser givetvis att alla i vårt land, oavsett var man bor, ska ha en rimlig tillgång till läkemedel. Vi tänker inte vända någon grupp någonstans ryggen och säga att man inte ska ha tillgång till läkemedel. Vi har en samhällsutveckling som i detta avseende är lite bekymmersam, och vi äger den tillsammans. Vi ser att människor i till exempel hembygd i allt större utsträckning flyttar från inlandet till kusten. Vi får en åldrande befolkning. Människor dras till länens residensstäder där det sker en koncentration av befolkning, och andra områden får det tuffare. Det leder till att butiker läggs ned och att postkontor, tipsombud och andra serviceinstanser försvinner. Det är tufft att hitta vägar för att säkerställa att de funktioner som vi anser vara extra angelägna ska finnas, men alla människor har rätt till läkemedel. 29 (S): Det känns inte hundraprocentigt bra att regeringen som helhet inte har koll på apoteksfrågan. Statsministern påstod felaktigt i partiledardebatten att en större del av apoteken finns kvar hos , det vill säga i statens ägo. Sanningen är att av apoteken finns i privat ägo. Jag undrar därför vad en större andel i statlig ägo innebär när regeringen samlas? kanske är ett större statligt ägande i . Det återstår väl att se i andra verksamheter. Statsministern påstod också att det har öppnats en hel del apotek på ställen i landet där det förr inte fanns apotek. Men sedan avregleringen 2009 är det två apotek som har öppnats på helt nya orter ett i och ett i , enligt Svensk Farmaci. Åter verkar den borgerliga verklighetsbilden inte stämma överens med kartan. Jag inser att jag får återkomma i frågan om apoteken, apoteksombuden, den allmänna grundläggande samhällsservicen, tillgängligheten och valfriheten ur ett glesbygdsperspektiv. 30 (S): När befolkningen går till med sitt recept förväntar man sig att medicinen ska finnas, oavsett om det är här i , i eller i som har stadsprivilegier och två privatägda apotek. talade jag med en anställd på ett av dessa apotek. Det största bekymmer man har är att förklara för de kunder som har kört fem från en by utanför för att först besöka hälsocentralen och få sitt recept och sedan för att få sin medicin att den inte finns på orten. Personalen måste då säga att det dess värre tar innan medicinen finns på . Det kan ingen vara nöjd med, inte heller socialminister. Befolkningen är definitivt inte nöjd med det, oavsett om man är i eller . Här hör jag inget svar. Dock förväntar jag mig att det kommer ett svar från om apoteksombuden. Här har vi en situation som upplevs som positiv på de mindre orter där livsmedelsaffären också kan vara systembolagsutlämnare, apoteksombud och tipsombud. Kan detta vara kvar? Finns det fortsatta stödsystem för det eller kommer en marknadsanpassning att råda fullt ut? Jag är tacksam för svar. 31 Socialminister (KD): var kanske inte här när vi diskuterade just den fråga han nu tar upp i anslutning till en interpellation i ett annat ämne. Vi diskuterade just tillhandahållandeskyldigheten, nämligen att de apotek som finns på den svenska marknaden har en skyldighet att tillhandahålla läkemedel. Detta har utvärderats, och man har sett att graden av tillhandahållande är i allt väsentligt lika hög nu som den var , före omregleringen. Det är ändå allvarligt när jag som kund inte kan få det läkemedel jag är i behov av. Därför är det viktigt att hålla en så hög nivå som möjligt. Det har också slutits en överenskommelse mellan de företag som är verksamma på detta område. När det är medicinskt motiverat ska man kunna hänvisa en kund till en konkurrent för att ingen i onödan ska sakna behövliga läkemedel. : Tillgängligheten på den svenska marknaden har, hur man än mäter, förbättrats. Det är viktigt att hålla i minnet. Vi kommer fortsatt att vara mycket intresserade av att alla, oavsett var i landet man bor, har ett rimligt avstånd till sitt apotek för att kunna ha tillgång till de läkemedel som ibland är helt livsnödvändiga. Jag kan inte lämna besked om hur detta exakt kommer att lösas, men jag har nämnt en tidsplan som gör att vi i närtid kommer att kunna lämna det beskedet. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2011/12:203 om ökade ekonomiska inkomstskillnader 32 Finansminister (M): har frågat mig om jag avser att fortsätta med den förda politiken som hon anser har lett till ökade ekonomiska skillnader. Hon har också frågat vilka åtgärder jag avser att vidta för att minska utanförskapet. Trots att inkomstskillnaderna i har ökat har fortfarande en av de jämnaste inkomstfördelningarna i världen. Inkomsterna har ökat för alla inkomstgrupper . För dem i den högsta inkomstgruppen skedde den största ökningen under socialdemokratiska regeringar. Ökningen motsvarar medan ökningen fram motsvarar . har konstaterat att utjämningsstrategier som enbart vilar på skatter och bidrag inte är tillräckligt effektiva. Sysselsättningen för svaga grupper på arbetsmarknaden måste också öka. Regeringen har sedan den tillträdde 2006 fört en politik för att stärka arbetslinjen och sänka trösklarna in på arbetsmarknaden, i syfte att bryta de senaste decenniernas växande utanförskap. Jag avser att fortsätta med den politiken. Det är genom att fler arbetar och färre är bidragsberoende som inkomstfördelningen hålls samman. Den långsiktigt bästa fördelningspolitiken är därför att få fler i arbete. har utanförskapet, mätt som helårsekvivalenser, minskat med 164 000 personer. En central del i att utjämna livschanser och välfärd har även den omfördelning som äger rum genom offentligt finansierad vård, skola och omsorg. Ojämnheten i inkomstfördelningen minskas med cirka en femtedel om även den offentliga konsumtionen beaktas. 33 (S): Tack, finansministern, för svaret. Vi har lite olika politiska uppfattningar. Det märks tydligt i svaret. Sedan den borgerliga regeringen tillträdde 2006 har man fört en medveten politik för ökade ekonomiska skillnader, något som har gett resultat. Jag nämner i min interpellation att de fattiga har blivit fattigare , jämfört med . De rika har blivit rikare. som denna utveckling skett har det så kallade utanförskapet ökat. Jag pekade på siffror som då var tillgängliga. , 2012, är utanförskapet i linje med 2006. Jag frågade: Avser finansministern att fortsätta den förda politiken och vidta ytterligare åtgärder för att öka de ekonomiska skillnaderna? Finansministern har svarat att han vill fortsätta den förda politiken. När det gäller min fråga om vilka åtgärder finansministern avser att vidta med den ekonomiska politiken för att minska utanförskapet är det lite oklart. Jag har tittat på inkomstförändringarna. De är ganska tydliga. De som tjänar minst har alltså förlorat och de som tjänar mest har vunnit mest på regeringens politik. Moderata riksdagsledamöter har tidigare framfört i kammaren att det är bra att vi får ökade inkomstskillnader. Min bild är att ökad ojämlikhet medför negativa effekter på samhället. Ökade inkomstskillnader är något negativt för mig. Det får effekter på hela samhället. Statsministern jag tror även använder begreppet ökade drivkrafter. Egentligen handlar det om att om de ekonomiska skillnaderna blir större ska den ökade drivkraften leda till att människor tar sig ur fattigdom och försöker skaffa sig jobb. 65 000 personer har utförsäkrats med den här politiken.