prot · GZ0981 · 2012-03-13 00:00:00 — Det gör ju att bilden över hur det exakt ser ut kan vara otydlig. Men en sak är klar, vi behöver en bättre dialog, en bättre uppföljning och ett större samarbete för att lösa detta. Jag ser fram emot det fortsatta arbetet och jag hoppas att vi alla har det gemensamma målet att den här frågan ska lösas och att det blir en sund och bra konkurrenssituation för åkerinäringen i . 48 (): Först vill jag gärna säga att regelbundna och slumpmässiga kontroller inte slår så snett som påstod, att seriösa åkare åker dit och att de andra inte gör det. Däremot är det så att oseriösa åkeriföretag ibland struntar i de relativt låga bötesbelopp som kan dömas ut i därför att de kan lägga på de tusenlapparna och ändå ha marginal. Det fungerar inte i seriös verksamhet. Vi ser exempel på att reglerna i inte är till fyllest. Det är naturligtvis ett seriöst problem som vi måste ta itu med. Sedan har flera varit inne på det som gäller åklagare. Jag vill gärna säga att det inte råder något tvivel om att det har funnits brister. Därför är det väl bra att man har inlett en koncentration när det gäller hanteringen av EU-mål. Det är naturligtvis de som handlar om böter när det gäller vissa trafikärenden. Man har också inlett arbetet med att rekrytera särskilda kammaråklagare för detta. Man har också inlett ett projekt för att se över handläggningen när det gäller ärenden som rör yrkestrafik. har vaknat och satt i gång ett arbete kring de här frågorna, vilket jag tycker är väldigt bra. Låt mig också återkomma till det som rör polisen, som är mitt ansvarsområde. Jag tycker ändå att det är viktigt att säga att svensk polis långt mer än vad de internationella åläggandena kräver faktiskt genomför olika typer av kontroller av yrkestrafiken. Vi gör alltså mer än vad som egentligen krävs av oss, men långt ifrån vad som skulle behövas. Det ska väl också sägas. Det är också så att polisen har satsat mer resurser på trafikområdet . Det är bra. Den fråga som rör kompetensförsörjningen när det gäller de här kontrollerna är en sak som polisen måste hantera själv. Vi tycker oss ändå se att polisen arbetar mer målmedvetet och strukturerat med de här frågorna än tidigare, vilket är alldeles nödvändigt. Man har också genomfört en stor satsning som handlar om att inrikta arbetet mot transportföretag och samarbetet med dem, vilket jag tycker är ytterligt bra. bedömer att otillåtet cabotage har ökat. Det kräver helt enkelt fler och bättre kontroller. Man måste utveckla en metodik för att komma till rätta med den problematiken. Det finns alltså ett särskilt arbete inriktat på den problematiken. Dessutom finns naturligtvis den övriga polisverksamheten som ju träffar en del av den kriminalitet som har varit inne på. Den har ibland just oseriös åkerinäring som ett led i den kedja som utgör den typen av kriminalitet. Där är det viktigt att se att vi också har ökat resurserna kraftfullt och faktiskt åstadkommer en hel del. Det är också på det sättet att den ordinarie trafikkontrollverksamheten är verksam i det här sammanhanget. Det är faktiskt så att när man har vanliga trafikkontroller tar man många kriminella som ägnar sig åt andra aktiviteter, därför att även kriminella rör sig på väg. Jag tycker ändå att man kan konstatera, som utskottets arbetsgrupp har gjort, att det finns mer att göra på det här området. Därför är det också väldigt passande och bra att konstatera att de flesta av de frågor som vi har diskuterat här ligger inom ramen för det uppdrag som regeringen har gett till myndigheterna när det gäller att utveckla kontrollverksamheten och nå bättre resultat . Det är ett arbete som ska landa med konkreta förslag . Jag tycker att det är viktigt att man når dit. 49 (S): Tack för det svaret! är det inte jag, även om det är jag som framför det här , som säger att polisen silar mygg och sväljer kameler utan det är en samlad åkerinäring och ett fackförbund, Transport, med sina chaufförer som känner hur hela deras bransch är hotad. De ser hur en del bara river sina böteslappar och åker vidare. De ser vad de själva råkar ut för när chaufförer får böta för det de upplever som en mindre förseelse medan en hel bransch nu rasar samman därför att det är så många oseriösa chaufförer och åkerier som idkar rörelse i helt olagligt. Det är de som framför det här budskapet till ministern. Det är också så att svenska företag som vi i allmänhet uppfattar som stora, stabila och seriösa och som vi tror på för framtid och så vidare anlitar företag som i sin tur anlitar företag med oseriösa åkare. Det kryper så att säga in i den vanliga företagsvärlden för att de vill ha så billiga transporter som möjligt. Därför köper de av andra företag som dumpar priserna. I är det en särskild myndighet som har hand om detta. Jag har själv motionerat om att vi borde ha en särskild myndighet. Det skulle kunna gå med en nationell samordnare. Det går att vidta åtgärder. arbetsgrupp har pekat på många. Jag är förvånad över att det ska ta innan man vidtar åtgärder. 50 (M): Under utredningens gång har det ändå påbörjats en hel del arbete. Åklagarna har börjat titta på möjligheterna att samordna en del specialkompetens till två orter i landet för att få ihop den här delen. Vi vet också att polisen och Transportstyrelsen aktivt hjälper till i detta arbete, för man ser problemet och man vill vara med och hjälpa till att lösa det. Därför är jag kanske inte riktigt lika orolig som i detta läge, med tanke på att jag vet att arbetet är i gång och att det är en tydlig signal från regeringen och våra ministrar om att man vill titta över detta, att man vill ha åtgärder och att man vill lösa problemet. Men det är viktigt att vi gör rätt saker och inte skjuter från höften i den här frågan. Vi måste faktiskt göra det som förbättrar situationen och det som kommer att underlätta för oss att få bort brottsligheten på vägarna. Sedan är det också viktigt att i den här debatten lyfta upp det beställaransvar som ändå finns när vi anlitar och beställer transporter. Det är viktigt att både offentliga och privata aktörer i de lägena tar reda på och verkligen förvissar sig om att det är en laglig transport som är beställd. Den delen, som utredningsgruppen pekar på, kommer vi att följa extra noga . Man har lite tuffare lagstiftning i i den här delen. Vi får nu bevaka och se om vi behöver förstärka den i också eller om detta fungerar. Jag tror att det är viktigt att man inte lägger alltihop på åkerinäringen ur den synpunkten utan att man faktiskt litar på att beställarna verkligen gör ett bra jobb inledningsvis. Det underlättar en hel del när det gäller att konkurrera bort den olagliga verksamheten och få en laglig verksamhet på våra vägar. 51 (): Det är naturligtvis oacceptabelt om seriösa näringsidkare får lida för att andra inte följer reglerna. Det är vi helt överens om. Däremot är det viktigt att säga att det inte finns statistiska belägg för en faktiskt förvärrad situation. Det vi har talat om har pågått . Det finns inte heller statistiska belägg för att utländska förare skulle begå fler brott mot regelverket för yrkestrafik eller fler brott i största allmänhet än andra åkare, även om en del polismyndigheter har framfört att de har sett problem. Däremot har den utländska yrkestrafiken ökat. Konkurrensen på marknaden har hårdnat. Det är en följd av den fria rörligheten och är någonting vi får leva med. Polisens arbete i fråga om kontroll av yrkestrafiken har inte låg prioritet. Det är en viktig del i prioriteringar. Men vi behöver göra en hel del för att säkerställa att yrkestrafiken ska fungera på ett bra sätt framöver. Det är inte heller som säger, och jag vägrar att tro att en samlad åkerinäring beskyller polisen för att sila mygg och svälja kameler. Det är inte polisen som är boven i dramat om en åkare river böteslapparna. Det är inte polisen som bestämmer bötesbeloppen. Problemet är att böterna är så låga att förtjänsten för att bedriva oseriös verksamhet blir för hög. Jag tror inte att en seriös näring, intresseförening av något slag, bedriver den typen av oseriös argumentation. Vi har faktiska problem med att se till att bötesbeloppen är korrekta, att driva in dem och på det sättet få ordentliga påföljder för brott som begås mot de regler som finns när det gäller yrkestrafiken. Det måste vi arbeta med. Det är också viktigt med det förbättringsarbete som finns inom . Vi har en del att göra framöver. Det är bra att det finns en utredning och att vi därmed kan få nya förslag till åtgärder. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2011/12:256 om den nationella betydelsen av det rullande kulturarvet 52 Kultur- och idrottsminister (M): har frågat mig vilket initiativ jag avser att ta för att nationellt bevara det värdefulla rullande kulturarvet. Jag delar helt uppfattning att det rullande kulturarvet i form av till exempel bilar och lastfordon är viktiga och värdefulla delar av kulturarvet. Tillsammans med veteranjärnvägar och historiska fartyg och andra arbetslivsmuseer ger det motorhistoriska arvet möjlighet för alla att ta del av industrisamhällets historia. Det är också ett kulturarv som ligger nära i tiden och därför engagerar många och kan ge oss goda insikter om hur dagens samhälle formats. Många gläds över den lyckliga lösningen för Saabmuseet i . Att så många enskilda personer, institutioner och organisationer har engagerat sig i frågan om museets överlevnad ser jag som ett bevis på det stora engagemang som finns för dessa delar av kulturarvet. Regeringens ambition är att skapa goda generella förutsättningar för kulturarvsarbetet, och det gäller inte minst de insatser som görs av det civila samhället. Regeringen har därför bland annat ökat stödet till arbetslivsmuseerna och tydligt signalerat till de statliga aktörerna att de förväntas samverka med och stödja de ideella aktörerna. Ett konkret exempel på en insats inom det transporthistoriska området är att regeringen gav Transportstyrelsen i uppdrag att föreslå en ordning för att identifiera ideella föreningar och motsvarande organisationer som förvaltar kulturhistoriska värden där subventionering i förhållande till Transportstyrelsens ordinarie avgiftssättning kan vara motiverad. En nära dialog med det civila samhällets aktörer är nödvändig för att kulturpolitiken ska kunna samverka och dra fördel av de möjligheter som finns inom detta dynamiska område. När det gäller det motorhistoriska kulturarvet har representanter för träffat företrädare för . I kontakterna har riksförbundet, som också framhåller, lyft fram att ett problem är brist på förståelse för det motorhistoriska arvets betydelse hos olika offentliga aktörer. Jag vill därför ta tillfället i akt och säga att jag ser dessa yttringar av kulturarvet som viktiga och nödvändiga för att förstå det moderna samhällets utveckling. Jag vill också understryka att det omfattande engagemang som finns runt om i hela landet för det motorhistoriska arvet i högsta grad bidrar till att främja ett levande kulturarv som bevaras, används och utvecklas. 53 (S): Jag vill börja med att tacka kulturministern för svaret. Det är nästan ett bra svar i varje fall i förhållande till andra svar som kulturministern har lämnat. Jag delar i mångt och mycket den syn som kulturministern ger uttryck för i svaret. Det är i huvudsak den ideella sektorns egen drivkraft för frågorna som är allra viktigast. Det är mycket tack vare SFRO Fordonsbyggares som är en organisation för motorhobbyn och den levande rullande kulturen. är en organisation som har betytt oerhört mycket för den ideella skaparglädjen. Utan skapandet av SFRO hade det varit betydligt glesare med motorutställningar runt om i . Inte minst en välkänd man för kulturministern, , var betydelsefull för skapandet av SFRO . Tack vare det är motor- och bilkulturen en kulturellt viktig hobby som sysselsätter ungefär 300 000 personer. Eftermarknadsbranschen är en växande näring som ger nya företag och fina, välvårdade historiskt intressanta fordon som kommer ut på våra sommarvägar och visas upp med hjälp av ideella klubbar på motorutställningar runt om i landet. Bevarandet av de historiska fordonen är ett stort och viktigt inslag på kulturområdet och för många människor . Bevarandet av de historiska fordonen är därför viktigt, och det är ett sätt att ta till vara de ideella krafter som lever för hobbyn och ge dem rimliga villkor. förvaltas mycket av det rullande kulturarvet av enskilda eller genom den ideella sektorns försorg. Utan enskildas brinnande intresse hade inte sektorn kunnat växa. För mindre samlingar och stiftelser, i vissa delar industrisamlingar, fungerar det på de allra flesta håll bra. Förståelsen och klimatet mellan klubbar och kommuner är bra. I Saabfallet höll detta på att gå över styr och en stor världsunik samling riskerade att skingras. är frågan där löst genom att kommunen och regionen har orkat gå in och rädda kvar samlingen i . I har en annan fråga blossat upp där kommun tyvärr funnit sig nödgad att sälja sin samling av veteranbussar. Det är en världsunik samling som sträcker sig och framåt. Tyvärr har kommun funnit att samlingen inte faller in under kommunens uppdrag. Det kan i och för sig vara sant, men det är tragiskt. Både det som händer i och det som hände med Saabmuseet visar att det behövs en nationell strategi och någon som kan bedöma om fordonen är välbevarade, är i bevarandevärt skick och borde stanna i . Vem det är vet jag inte, men det borde finnas någon motsvarighet för de kulturellt historiska fordonen, till exempel som för de maritima museer som har ansvaret för de flytande, och i vissa fall sjunkna, båtarna. Därmed säger jag inte att alla föremål ska sparas på statliga museer utan endast att det borde finnas en myndighet för stöd till sektorn ur ett kulturperspektiv. Jag vill gärna att kulturministern preciserar hur hon har tänkt sig att statliga aktörer ska bistå och bidra till entusiasterna i de ideella fordonsorganisationerna, vilka aktörer som ska göra detta, vilket resultat som förväntas och när. Kammaren beslutade på förslag av förste vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 11 § (forts.) Svar på interpellation 2011/12:256 om den nationella betydelsen av det rullande kulturarvet 54 Kultur- och idrottsminister (M): och jag verkar vara tämligen överens om att det här är ett väldigt viktigt område. Jag kan också glädja mig åt det beröm som jag fick av för det vi gör för att värna kulturarvet, inte minst det viktiga arbete som sker inom arbetslivsmuseerna. nämnde Saabmuseet, och det är inte bara vi två utan väldigt många som gläds åt att det kan leva vidare. Men han glömde att lyfta fram det starka privata intresse som också har bidragit till att museet kan leva vidare. De 28 miljoner som och bidrar med är en substantiell del. Sedan är jag också glad över att såväl regionen som kommunen nu ställer upp och att det dessutom får en plats där det kan samverka med andra intressenter inom kultur och kulturarv. Det är viktigt i sig, för nätverkande är också betydelsefullt. Den fråga som egentligen ställer till mig handlar om någon form av nationellt ansvar eller nationell strategi. Man kan enkelt säga: Ja, det ska vi ha. Men det kräver också någon form av ansvar i sig, att man svarar upp mot de förväntningar som en sådan här strategi, om man formulerar en sådan, skulle föda. Jag skulle vilja vidga frågan lite och säga att det finns en stark nationell strategi när det handlar om kulturarvsarbetet generellt sett. Vi har starka institutioner på det här området, varav är en. Såväl som Arbetets museum arbetar intensivt med en stor del av det som bland annat gäller det rullande kulturarvet men också mycket annat som sker inom arbetslivsmuseerna. Det handlar dels om pengar, där vi har givit mer pengar till arbetslivsmuseerna, dels om att kunna stärka dem i deras arbete som ideella aktörer. Det föds, glädjande nog, nya arbetslivsmuseer snudd på . Vi har drygt 1 400 arbetslivsmuseer, som i sin tur är organiserade i ett nätverk. Men de bygger på ideella krafter det vet vi och det är därför viktigt att kunna stärka dem på olika sätt. Om vi går till fordonsparken, i vid mening, finns det rullande kulturarvet, som talar om. Vi har också ett starkt kulturarv när det handlar om järnvägar, segelfartyg, ångfartyg och vanligt flyg, och även de har starka intressenter. Jag tycker att det vi gör från regeringens sida och från statens sida för att stärka det ideella kulturlivet är värt väl så mycket som en nationell strategi, som jag tror skulle riskera att bli lite tandlös. Det måste bli ett bett i de här frågorna. Den kunskap och den kompetens som finns bland annat på och det goda samarbete man har med dessa museinätverk betyder oerhört mycket. Därtill finns stora möjligheter för arbetslivsmuseerna att vidga det till att gälla alla att finnas med i de regionala kulturplaner som tas fram i hela landet. Fem regioner gick in första året och ytterligare elva eller tolv under innevarande år. Det betyder också att det ideella kulturarvet har fått en stark ställning i stora delar av landet. 55 (S): Precis som kultur- och idrottsministern säger är vi i stort sett överens om vikten av det ideella arbetet och vikten av ideella organisationers arbete. Jag vill återgå till det jag sade i mitt inledningsanförande, att det är nästan 300 000 människor i detta land som på ett eller annat sätt är berörda av eller involverade i den rullande kulturen. Man kan säga att en del av de rullande kulturobjekten egentligen platsar på , och vissa äldre fordon som är pedantiskt originalrenoverade passar på ett annat museum eller i enskild ägo. Jag vill återgå lite grann till ministerns svar där hon säger att man har tydligt signalerat till de statliga aktörerna att de förväntas samverka med och stödja de ideella aktörerna. Det är ett väldigt intressant svar som kommer att föda mycket förhoppningar. I praktiken är det så det är väl känt; jag är säker på att lyfte fram det här när de träffade att det finns en brist på förståelse för det motorhistoriska arvets betydelse hos många offentliga aktörer. Det beror mycket på missförstånd och okunskap om vad det egentligen innebär. Jag skulle vilja fråga: Hur jobbar regeringen med till exempel syn? Vid import av fordon finns det ett regelverk för så kallade samlarfordon som ger tullfrihet. Syftet med det är att stödja det kulturella och utbytet mellan folken och att man kan importera fordon. Vi har en näring här och duktiga renoverare som behöver göra det. Men det finns problem, som man har tagit upp, och det är bland annat att för att det här ska vara möjligt måste värdet vara minst fem gånger högre än ursprungsnypris och att man ska kunna visa det på ett trovärdigt sätt. Det är ett bekymmer. Fordonet ska utgöra ett betydelsefullt steg i utvecklingen av mänskliga landvinningar eller i ett tidigt skede av denna utveckling. Detta ska bedömas av , och från den ideella sidan och från lyfter man fram att det finns tolkningsbekymmer. I det ena fallet kan det leda till ett bifall och i det andra till ett avslag. Det finns ingen särskild mall för hur det ska fungera. Sedan är frågan hur man ser på det här från sida. Regeringen har gett i uppdrag att redovisa hur omhändertagandet av uttjänta bilar och bildelar fungerar i praktiken. har försökt hitta en lösning, och det är egentligen att skrota en del av det rullande kulturarvet, vilket ingen i den ideella sektorn vill höra talas om. Man måste ju kunna nyttja dem, och oftast nyttjas de och står väl omhändertagna i garage. Uppenbarligen ger de signaler som skickas ut vid handen att regeringen är villig att stödja de ideella aktörerna. Då förväntas det någon form av resultat: Hur ska det här gå till? Hur ska vi konkret kunna se att någonting är på väg att hända till det bättre? Jag återkommer om fortsättningen i mitt sista inlägg. 56 Kultur- och idrottsminister (M): talar om att många av dessa föreningar och museer möter en brist på förståelse, och det kan jag känna igen. Jag tycker ibland också att jag möter en brist på förståelse från exempelvis parti. Vi ska komma in på föreningarna om . Frågan om och fanns inte med i interpellation, och den får nog trots allt ställas till miljöministern och infrastrukturministern. Jag är inte så kunnig om hur och agerar när det gäller bilar och import, och jag hoppas att har förståelse för detta. Om det kan föda förhoppningar hos dessa ideella aktörer, särskilt inom det rullande kulturarvet, att det finns en sådan förväntan på våra statliga aktörer är det väl bara bra. Vi gör vad vi kan för att riva de murar och skrank som finns mellan institutionerna och den civila sektorn just därför att vi vet vilken betydelse det ideella engagemanget har när det gäller såväl kulturarvet som den sociala sektorn eller för den delen idrottsrörelsen, där jag också har ett starkt engagemang. När det gäller vad vi ändå gör har jag fångat upp att Transportstyrelsen har fått ett uppdrag av regeringen att se hur man kan stödja, inte minst genom att subventionera avgifter för en del av de trafikslag som kanske handlar mer om kulturarv än museiföremål. Det kan vara järnvägar, det kan vara skutor och det kan också vara motorfordon. De ska inte behöva känna att de konkurreras ut. Det har kommit en delrapport , men jag har inte tagit del av den . Det kommer också en slutrapport . Detta tycker jag är en viktig signal till föreningarna om att vi ser att de trots allt har andra villkor. Där finns det uppenbarligen en klar förståelse. Samma sak gäller och det arbete som de bedriver för att öka kunskapen regionalt och lokalt. Det kan vara via länsstyrelserna eller andra myndigheter, och det handlar om att också det industriella kulturarvet ska tas till vara. Dit räknar jag också exempelvis det rullande kulturarvet. Eftersom har ställt en fråga till mig här i tidigare vet han mycket väl att vi har Kulturarvslyftet. Det innebär kanske inte en möjlighet att driva föreningar, men väl att ta till vara, renovera, digitalisera, visa och bevara mycket av kulturarvet. Där finns det också goda möjligheter för våra 1 400 arbetslivsmuseer att finnas med och söka stöd. Även detta stöd fördelas via , vilket garanterar att det blir ett arbete som sköts med kvalificerad handläggning. Det garanterar också att det blir arbetsuppgifter som är betydelsefulla och meningsfulla för de människor som kommer att få det här. När det gäller veteranbussarna i , som jag tror att också tog upp i sin fråga, är väl det framför allt någonting för eget parti i . Tills har det varit en rödgrön majoritet i , och det är den som har fattat beslut om att sälja ut bussarna. Det är en lokal fråga, och jag får nog säga att den får förbli det även om jag hoppas att man hittar en bra lösning. 57 (S): För att börja där kulturministern slutade må det vara så att det fram till just nu har varit en rödgrön koalition i . Den har dessutom spruckit , så jag vet inte vad som kommer att hända när det gäller detta. Man kan vara överens om i alla fall är veteranbilsklubb och tillsammans med övriga intressenter överens om det är att detta är en nationellt unik samling som på något sätt borde bevaras. Helst ska den bevaras i . Det skulle vara skadligt om samlingen skulle splittras. Jag kommer tillbaka till vad kulturministern sade tidigare: Det är klart att vi kommer att fortsätta att följa Kulturarvslyftet. Om det finns möjlighet för sektorn att söka medel och stärka sin ställning kommer vi att titta på det både när det gäller det rullande kulturarvets och hela kulturarvets möjligheter. Kompetensen håller på att dö ut; det säger man ganska tydligt. Det är oftast äldre personer som kan renovera dessa fordon om det nu är bilar, lastbilar eller tåg. Det behöver dokumenteras, skrivas ned och tas till vara för eftervärlden så att kommande generationer har kunskap om hur man tar till vara fordonen. Detta är definitivt en nationell angelägenhet som vi kommer att fortsätta driva. Jag hoppas också att vi kommer att få stöd från . Hela frågan är ganska spridd. Precis som jag var inne på berör den olika sektorer , och .