prot · H00925 · 2012-11-15 00:00:00 — En attraktiv boende- och närmiljö med möjlighet till en fungerande vardag med rimliga avstånd mellan bostad, arbete, förskola, skola, handel och rekreation har stor betydelse för hur vi upplever vår livssituation. Runt 600 000 lägenheter står inför en nödvändig upprustning; det är akut. Jag kan i sammanhanget nämna kommuner som och som har miljonprogrammets hyresrätter men inte får något stöd från staten för att komma i gång med energieffektivisering och renovering. Renoveringarna och upprustningen är både dyra och omfattande. Enligt olika beräkningar uppgår renoveringsbehovet till . Det kan vara svårt för enskilda fastighetsägare att räkna hem investeringen . Betalningsförmågan hos de hyresgäster som bor i dessa områden kan också vara begränsad. Däremot visar studier att investeringar i upprustning kan vara samhällsekonomiskt lönsamma. Med denna bakgrund kvarstår min fråga: Är statsrådet beredd att ta initiativ från statens sida för att komma i gång med renoveringarna av miljonprogrammets hyresrättsbestånd? 125 Statsrådet (KD): Vi måste bena upp diskussionen. Vi är nog alla överens om att varje fastighetsägare har ansvar för sina fastigheter, oavsett om de är villaägare, bostadsrättsinnehavare, hyreshusinnehavare eller ägare av kommersiella lokaler. Vi ser att underhållsbehovet är detsamma i alla bostäder, men det kommer vid lite olika tidpunkter. Har man äldre hus kanske man måste renovera , har man nyare hus kanske man måste renovera dem . Det pågår ett arbete runt om i . När det gäller hyreshusbeståndet har jag sett, när jag har rest i , att där det har fungerat väl beror det på att man har framåtsyftande kommunala bostadsbolag eller privata fastighetsägare och på att man har haft en bra dialog med hyresgästerna. Vad är då statens uppgift i det här sammanhanget? Jag tror inte att någon tycker att det är statens uppgift att renovera fastigheterna. Är statens uppgift att hjälpa till att renovera hyreshus som är byggda ett visst år? Vad är det för logisk princip? Är det 1959 som är det årtal som gäller för att man ska gå in med statliga subventioner? Är det 1964, 1974 eller 1984? Det skulle vara intressant att höra vilket som är det magiska årtalet. Då nämner man miljonprogramsområdena. Det byggdes många hus då. Det är den enda skillnaden mot andra tider. Det byggdes lite fler hus ett visst år. På kommunala Vätterhem i säger man att man har renoverat alla sina miljonprogramsfastigheter. Vi har haft måttliga hyreshöjningar, och de har skett i uppgörelser med . Vi har också en hyfsat bra ekonomi i vårt bolag. Vad ska jag säga till dem? Ska jag säga: ska jag använda era boendes skattepengar för att subventionera någon fastighetsägare som inte har varit lika framåtsyftande? Jag försöker bara beskriva problematiken, och jag skulle vilja höra vad Socialdemokraternas alternativa förslag är på detta område. Nästa fråga är: Vad är statens uppgift i sammanhanget? Jag tror att den är att titta på de områden där vi har speciella problem. Det är ofta bostadsområden där det finns en komplex blandning av olika problem. Det kan vara fysiska underhållsbehov. Det kan vara hög arbetslöshet. Det kan vara problem när det gäller rättsväsendet och kriminalitet. Det kan vara dåliga skolor. Det kan vara en komplex bild av problem där vi vet att kommunen med sina insatser och de fastighetsägare som finns i området inte mäktar med att lösa problemet. Där måste vi fundera på vad vi mer kan göra, och det finns en hel del arbete på gång från regeringens sida. En del åtgärder är redan vidtagna i form av en del skolsatsningar, och en del bereds i . Här kan vi fundera på vad statens roll ska vara. Jag vill ändå markera att det i första hand är fastighetsägarens uppgift att lösa underhållsbehoven i sina fastigheter. Då uppstår ett problem. När man rustar upp en lägenhet blir det en standardhöjning. Efter diskussioner, förhandlingar och så vidare kommer man fram till en hyreshöjning som en del människor tycker är omfattande. Då måste lösningen vara bland annat att förhandla fram vettiga övergångslösningar för dem som upplever att hyreshöjningarna blir ganska kraftiga. Dessutom måste man från statens sida fundera på hur man kan förbättra de ekonomiska villkoren för de människor som har svårt att klara av de nya hyrorna. Då handlar det om jobben. Men det handlar också om att använda instrument som bostadsbidrag för pensionärer, för barnfamiljer och för andra grupper. Jag tror att det är på detta sätt vi måste jobba vidare. Men har Socialdemokraterna någon jätteintressant lösning på de utmaningar som vi har vill jag gärna höra den, så ska jag se om jag kanske till och med kan ta till mig den idén. 126 (S): Man hör att ministern inte vill ta något ansvar för dessa områden. Vi socialdemokrater har förslag till en solidarisk upprustning av miljonprogrammet där stat, kommun och fastighetsägare tillsammans tar ansvar. Vi föreslår ett system där staten, eventuellt tillsammans med berörd kommun, får garantera lån för upprustning av lägenheter i flerfamiljshus inom en ram på totalt , vilket skulle kunna täcka upprustningen av 60 000 lägenheter . Genom att lånegarantier erbjuds vill vi se nya möjligheter att ställa krav på de fastighetsägare som trots dessa insatser inte är beredda att ta sin del av ansvaret för den nödvändiga upprustningen. För att balansera statens ansvar och fastighetsägarnas ansvar föreslår vi att möjligheter till vitesföreläggande av fastighetsägare som inte uppfyller rimliga krav på underhåll och renovering av sina fastigheter bör prövas. Genom olika beslut i har den skattemässiga neutraliteten mellan bostadsformerna urholkats. ROT-avdraget riktas enbart till dem som äger sin bostad och bostadsrättsinnehavare. Det ska råda neutralitet mellan upplåtelseformerna. Det ska inte vara någon skillnad. Därför är det nödvändigt med en översyn av neutraliteten då detta även försvårar produktion av hyresrätter. Varför ska en bostadsrättsinnehavare eller en villaägare få rabatt av staten för att renovera sin bostad, medan de som bor i en hyresrättslägenhet inte får något alls? Är det skillnad på folk och folk? Det stora renoveringsbehovet i bostäderna från rekordåren utgör en möjlighet att nu göra viktiga energiinvesteringar för att ska nå klimatmålet till 2050, det vill säga en halverad energianvändning jämfört med nivå. Men energieffektiviseringen går alltför långsamt. För att energiinvesteringarna ska öka krävs insatser som underlättar finansieringen av viktiga klimatinvesteringar. har bland annat föreslagit energisparlån för att underlätta sådan finansiering. I exempelvis finns en sådan modell som har inneburit att viktiga energiinvesteringar kommit till stånd som ett stort antal arbetstillfällen har skapats. Den modell som föreslår innebär kortfattat att staten tillhandahåller förmånliga energisparlån till fastighetsägare för energiinvesteringar i bostäder. Tydliga krav för energieffektivisering sätts upp för att ett energisparlån ska kunna tillhandahållas. Därmed ökar finansieringsmöjligheterna för att genomföra upprustning och renovering av bostadsbeståndet, vilket också innebär samhällsnödvändig energieffektivisering. Är statsrådet beredd att stödja dessa områden med energisparlån för att ska nå klimatmålet? 127 (M): Jag anmälde mig lite sent till debatten, och jag ska försöka fatta mig kort. Jag kan hålla med om att frågan om miljonprogrammen är angelägen. Den är viktig. Att jag tycker att den är viktig är för att kommunerna i detta fall tänker jag på faktiskt inte har skött sina åtaganden som fastighetsägare. Som jag har nämnt tidigare bor jag i . Jag kan se hur det ser ut i , och jag kan se hur det ser ut i delar av och . Därför vill jag, utifrån det perspektiv som jag beskrev, understryka det som bostadsministern har sagt om att kommunen har ett mycket stort ansvar och att problemet är komplext. Det handlar om mycket mer än att endast tala om att upprusta området. Det handlar om den sociala strukturen i området, det handlar om att människor ska kunna ha en framtidsvy och vilja utvecklas, att det finns sociala infrastrukturer och att det civila samhället finns i området. Därför är jag mycket glad för de satsningar som görs i när det gäller ytterstadssatsningen, när det gäller Järvafältsandan med mera. Att man ser till att områdena i miljonprogrammet får en högre status och att levnadsstandarden blir högre och bättre är också något som kan bidra till att utveckla strukturen. Men det som jag vill understryka det var det som jag började med är att fastighetsägaren har ett ansvar som fastighetsägaren måste ta, oavsett om det handlar om en eller en privat fastighetsägare. Det är viktigt att avsätta pengar för renovering och underhåll. Med detta vill jag bara säga att jag tycker att bostadsministern har rätt ingång. 128 Statsrådet (KD): Jag delar uppfattningen om att upprustningen av miljonprogramsområdena är en stor utmaning. Jag försökte bara identifiera vad statens roll är i sammanhanget, därför att den dag staten säger att det finns en penningkran att sätta på kommer man inte att göra renoveringar innan man vet vilka spelreglerna är. Sedan kommer man att anpassa sig efter statliga subventioner. Då vet vi av erfarenhet att det krävs enormt mycket pengar för att det ska bli någon effekt. Socialdemokraterna hade tillsammans med och ett förslag i valrörelsen om ett ROT-avdrag för miljonprogramsområdena. Noterbart är att Socialdemokraterna inte har något sådant förslag i sitt budgetalternativ . Då hade dessa pengar räckt till per kvadratmeter för upprustning. Men vi vet att kostnaden för att rusta upp en lägenhet i miljonprogramsområdena kanske rör sig om per kvadratmeter. De miljarder i sitt budgetalternativ som de ville satsa skulle alltså bara räcka till en bråkdel av kostnaden och skulle få en mycket marginell effekt på hyran för människor som bor i områdena. Detta illustrerar vilka enorma pengar det är om man generellt skulle börja rikta subventioner till alla hus. Då kommer man till de gränsdragningsproblem som jag beskrev i mitt förra inlägg: Vem ska få och vem ska inte få? Varför ska de som har skött sig och rustat upp sina hus inte få några pengar när andra som inte har skött sig ska få det? Jag delar helt uppfattningen att vi måste vara tuffa mot dem som inte sköter om sina fastigheter, alltså mot dem som missköter sina fastigheter så att det blir en dålig bostadsmiljö. Men här finns det en lagstiftning . Kommuner, och enskilda boende kan göra anmälningar till . Man kan utdöma vitesföreläggande och säga att vissa åtgärder måste vidtas och till och med besluta om tvångsförvaltning av fastigheter om det går riktigt illa och riktigt långt. säger att vi ska ha ett kreditgarantisystem. Kan någon här berätta vilket kommunalt bostadsbolag som har problem med finansieringen av sina upprustningar? Kan någon här berätta vilka privata företag i miljonprogramsområdena som har det? Jo, det kan finnas ute i landsbygden, i glesbygden och i Småortssverige där det finns ett överskott på bostäder. Där kan det möjligtvis finnas en del som har problem med finansieringen. Det stora antalet lägenheter finns dock i våra storstäder och i större städers förorter. Där är inte finansieringen problemet. Sedan kan jag upplysa om att det faktiskt redan finns ett kreditgarantisystem i , vilket vi förstärkte så att man kan få per kvadratmeter i garanti från statens sida. Det tar vi dock ut en avgift för. Det måste vi göra. Det innebär att man får betala lite grann för att få kreditgarantin. Systemet finns, och det blir ett slags merkostnad. Jag skulle vilja höra: Vilka bostäder rustas inte upp tack vare att finansieringen är problemet? Det är inte där problemet sitter. Problemet sitter i att ha en upprustningstakt som gör att man klarar av det hela och att man efteråt får hyresnivåer som man tycker är rimliga. Det är där problemet sitter. Vi vet att regelverken är en fördyrande faktor, och då är vi inne på hur kommunerna själva tillämpar regelverket och självklart även en del centrala regelverk. Här diskuterar jag gärna hur vi kan hjälpa till för att vi ska få en anständig upprustning. Sedan tror jag att vi måste rikta en viss kritik och uppmaningar mot många fastighetsägare, både kommunala och privata, att rusta upp fastigheterna så att vanliga människor har råd att bo kvar i lägenheterna. Här tror jag att det finns en del att göra ibland, när det gäller ivern att rusta upp väl mycket när man ändå är i gång. Där tror jag att man kan behöva en viss sans. Risken är dock stor att vi om vi återinför stora subventioner får just överdrivna upprustningar till alltför höga kostnader, och då blir det skattebetalarna som står för notan. 129 (S): Det finns flera skäl till att fastighetsägare, kommuner och stat bör samverka kring en upprustning av miljonprogrammets bostäder. Jag har sagt vilka förslag vi har. Det jag har hört från ministern i hans svar är dock bara att en sänkning av skatten för pensionärer på ca eller bostadstillägget, som kanske till och med är mindre ska räcka för att de ska ha råd att betala hela hyreshöjningen när fastighetsägaren ska rusta upp lägenheterna. Det går inte ihop. Varför ska ni hjälpa alla som bor i villor och bostadsrätter med ROT-avdrag på flera miljarder från skatterna? De som bor i hyresrättsbeståndet ska däremot inte få någon hjälp alls från staten. Är människor som bor i villor och bostadsrätter värda mer än människor som bor i hyresrätter? Det finns flera skäl till att rusta upp dessa områden. Det är arbetsmarknadsskäl och energiskäl, som jag har sagt tidigare. Sedan finns det också EU-strukturfonder som ger pengar för att energieffektivisera bostäder. I har man sagt nej till detta. Kan ministern förklara varför? Andra länder har använt det, bland annat . Det har gått jättebra; de har rustat upp jättemycket. Här har vi det inte. Staten har ett ekonomiskt ansvar för upprustning av alla typer av bostäder. ges dock stöd bara till egenägt boende, medan de i hyresrätt får betala hela kostnaden själva. Är det rimligt? Är det rimligt att hela kostnaden för renovering och klimatomställning ligger på den enskilda hyresgästen bara för att man bor i en hyresrätt? 130 (M): Jag vill lyfta upp en möjlighet till finansiering som faktiskt finns och som det finns kommuner som har använt sig av. Jag talar om , . kommun är en avfolkningskommun med ett stort bostadsbestånd byggt . kommun ansökte om anslag hos SBO, men SBO gick in och köpte fastigheterna och finansierade upprustningen. Det har blivit seniorboende, anpassat efter områdets behov. Med detta vill jag säga att det finns möjligheter för kommuner och fastighetsägare att få stöd för bostadsomvandling. Problemet med miljonprogrammen är dock mycket vidare än vad som ofta sägs i debatten. Därför är det angeläget att se till helheten, och här vill jag lyfta upp jobbskatteavdraget. Det nämndes inte av . Jobbskatteavdraget gör ju att människor får större behållning av sin inkomst och på så sätt faktiskt har möjlighet att bära en högre kostnad som kan uppstå vid renovering. Jag vidhåller vad jag har sagt tidigare: Det är synd och skam så som många kommuner har skött upprustningen och underhållet av miljonprogrammen, och det är hög tid att kommunerna och andra fastighetsägare agerar för att se till att också bostäderna i miljonprogrammen har en bra standard. Därför tycker jag att bostadsministerns förslag är bra. 131 Statsrådet (KD): Jag vill lägga fakta på bordet. Vi höjde bostadsbidraget med för en småbarnsfamilj, exempelvis en ensamstående mamma med barn. Det var den första höjning som gjordes . Notera socialdemokratins tid vid makten på detta område! En annan sak är att vi har sänkt pensionärernas skatter med . Det innebär för en garantipensionär en extra månadsinkomst . Det är inte fy skam. Det har inte varit de stora stegen varje gång, men många steg har inneburit att vi har sänkt skatten så mycket. Vi kommer också att ta ytterligare steg om ekonomin så tillåter. Energiinvesteringar ska vi uppmuntra självklart. Vi har världens högsta koldioxidskatter, och vi vet att de hus som byggdes innan man tänkte på energibesparing läcker som såll. Det innebär att det när man rustar upp fastigheterna är god ekonomi att göra energibesparande åtgärder. Dessa åtgärder ska man göra; det får man igen i lägre driftskostnader. Det är en god fastighetsekonomi i detta. Frågan som ibland ställs är dock om man ska gå längre än vad som är en god fastighetsekonomi, och då är frågan vad som är rimligt med tanke på hyresgästernas hyror. Jag tycker inte att det är försvarbart, särskilt om man värmer upp huset med fossilfri fjärrvärme, att gå längre med miljönyttan än vad som är god fastighetsekonomi. Det är inte speciellt smart. Vi vet att många av miljonprogramsområdena värms upp just av fossilfri fjärrvärme. Sedan säger man att vi subventionerar ROT-avdrag. Ja, men det vill ju Socialdemokraterna också. Ni vill inte avskaffa det systemet, och ni har inga pengar i er budget. Försök alltså inte framställa oss som att vi är ogina mot miljonprogramsområdena. Ni har ett förslag på ett kreditgarantisystem som är totalt meningslöst och utan funktion. Det låter vackert när man talar om det, men det ger ingen praktisk effekt i verkligheten. Det är den enda skillnaden. Det är det som är det tragiska med Socialdemokraterna: Ni pratar mycket, men ni har ingen verkningsfull politik på området. Därmed inte sagt att det inte finns stora utmaningar i de enskilda fallen. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2012/13:61 om bostäder åt unga 132 Statsrådet (KD): har frågat mig vad jag ämnar vidta för åtgärder för att underlätta etableringen för unga på bostadsmarknaden. Jag delar bilden som interpellanten har av att de unga har svårt att etablera sig på bostadsmarknaden. I grunden är lösningen på problemet att etablera sig på bostadsmarknaden att det byggs fler bostäder. Det gynnar alla grupper på bostadsmarknaden, däribland de unga. Bostadsbyggandet styrs av konjunkturella faktorer men även av strukturella faktorer såsom lång planeringsprocess och för mycket detaljstyrning. Regeringens strategi fokuserar på de strukturella hindren för bostadsbyggandet. Frågan om hur modernare och tydligare regler kan korta tiden från beslutad detaljplan till att bygget färdigställts utreds, liksom hur de tekniska särkrav som kommuner ställer påverkar bostadsbyggandet. Därutöver pågår två separata utredningar som utifrån olika perspektiv ser över villkoren för hyresrätten. Vi har även för avsikt att skärpa och förtydliga kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen genom en ny lag för bostadsförsörjning. Det tar tid att bygga bort bostadsbristen. På kort sikt är det därför viktigt att de bostäder vi redan har utnyttjas så effektivt som möjligt. Regeringen har i budgetpropositionen föreslagit en rad åtgärder för att underlätta uthyrning av privatbostäder. Bland annat föreslås att förutsättningarna för att hyra ut en bostadsrätt underlättas och att schablonavdraget för privatpersoner som hyr ut sin privatbostad ska höjas till . En mer flexibel bostadsmarknad skulle gynna de unga. I ljuset av hur unga och studenter drabbas av bostadsbristen avser regeringen att vidta några specifika åtgärder för att öka utbudet av bostäder för unga och studenter. kommer att få i uppdrag att se över byggregelverket för student- och ungdomsbostäder. Unga och studenter efterfrågar mindre, billigare lägenheter och bor i regel i dessa lägenheter . Det gäller i synnerhet studenter. Krav som har sin bakgrund i oacceptabel risk för hälsa och säkerhet bör givetvis motsvara kraven för övriga bostäder, men i övrigt ska ifrågasätta varje byggregel. I budgetpropositionen föreslår regeringen ett stöd om för att stimulera innovativt byggande av bostäder för unga. har vi bjudit in berörda parter på en hearing för att få tillfälle att ta del av deras syn på hur stödet ska disponeras. Därutöver föreslås ett stöd till kommuner i lärosätenas närhet för inventering av mark lämplig för studentbostadsbyggande. I storstadsregioner där bristen på bostäder och mark är stor kan man använda sig av tidsbegränsade bygglov för att utnyttja mark som står tom i väntan på annan användning, till exempel infrastrukturprojekt. I det fallet kan tidsbegränsade bygglov vara en lösning för att få fram bostäder på kort sikt för unga. Bolånetaket som infördes hade till syfte att hålla nere hushållens skuldsättning och skapa bättre skydd för oförutsedda händelser . Jag förstår de unga familjernas besvikelse när de inte har en tillräcklig kontantinsats för att kunna förverkliga sin önskan om att hitta ett eget rymligt boende. Dessa familjers önskemål får ställas mot ambitionerna att skapa en stabilare bolånemarknad. Skuldsättningen i har ökat kontinuerligt, och skuldkvoten ligger högt vid internationella jämförelser. Regeringen arbetar målmedvetet med att skapa bättre förutsättningar för byggande av bostäder och att ta itu med de strukturella problem som svensk bostadsmarknad har lidit av . 133 (S): Jag vill börja med att tacka ministern för svaret. Jag tycker att det är glädjande att vi i så många delar kan dela synen på vad som är problematiskt för gruppen unga vuxna på bostadsmarknaden. Regeringen verkar ha tagit fram detektivens stora förstoringsglas för att med en sällan skådad frenesi leta lösningar genom de otaliga regeringsuppdrag och utredningar man tillsatt på bostadspolitikens område. Det är bra att regeringen vill se över de problem som finns. Men vad som är problematiskt i sammanhanget är att det i har byggts knappt hälften så mycket som det skulle behövas. Bristen på bostäder blir för var dag som går större och större, detta som byggandet verkar fortsätta att dyka. Färre och färre får råd att köpa sin bostad, och färre och färre kan flytta hemifrån. Bostadsministern påpekar att bostadsbyggandet påverkas av konjunkturberoende faktorer, och jag håller med. Det som förvånar mig är att ministern verkar ta det till intäkt för att vi måste acceptera att det är som det är . Jag och socialdemokratin vägrar att acceptera att det måste vara så att det saknas bostäder som unga efterfrågar i 154 av landets kommuner. Vi vägrar att acceptera att unga människor nekas rätten att flytta hemifrån. Jag måste säga att jag blir förvånad över att ministern inte verkar tro på politikens förmåga att ändra tingens ordning. Jag oroas över att han låter de kalla marknadsmässiga värderingarna styra framför hans egen regerings och möjligheter att göra något åt saken. Bostadsministern säger i sitt svar att det tar att bygga bort bostadsbristen. Ja, med den takt det byggs kommer det aldrig att bli balans på bostadsmarknaden. Problemen kommer bara att öka. Det minsta man kan begära är att regeringen åtminstone formulerar ett mål eller en ambition om att alla som behöver en bostad ska ha tillgång till det. Tyvärr väljer minister och hans regering att vika sig för sin ideologiska tro på marknaden, samma marknad som inte klarar av att tillfredsställa de behov vi alla är överens om finns. Att hänvisa till pågående utredningar när man har styrt det här landet är inget annat än ett svek mot alla dem som inget annat vill än att få en nyckel i handen, en nyckel till det som kanske är så mycket mer än bara det egna boendet. Bostadsbristen för unga är mer än ett individuellt problem, det är ett problem för hela samhället. När människor inte kan ta de jobb eller påbörja de studier de blir erbjudna skadas hela vårt samhälle. Regeringens tysta acceptans av det rådande läget berövar både individen och samhället framtidshopp. Jag tror att alla de unga vuxna som inte kan ta de jobb som de vill ha, påbörja de studier de är sugna på eller skaffa det första barnet på grund av hur det ser ut på bostadsmarknaden är besvikna på det svar ministern levererar här i kammaren. Jag måste fråga ministern vad han har för råd till alla de hundratusentals unga vuxna som inget annat vill än få en egen bostad. 134 (M):