prot · GZ09108 · 2012-05-03 00:00:00 — Just nu arbetar med en översyn av huruvida det generella skyddet för den enskildes integritet och privatliv bör stärkas i tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Detta arbete ska redovisas . Alla motionsyrkanden inom det här området visar att integritetsfrågor är något som engagerar. Någon vill begränsa myndigheters tillgång till uppgifter om enskilda människor. Någon annan vill öka öppenheten och möjligheten till insyn. som diskussionen om graden av öppenhet och transparens inom det offentligt finansierade diskuteras öppnas nya möjligheter att kartlägga människors liv genom den tekniska utvecklingen till exempel genom det kontantlösa samhället, genom stamkundskort, genom RFID-teknik, genom tjänster via mobila abonnemang och mycket mer. Var gränsen går för vad som är möjligt är svårt att se. När nya möjligheter öppnas måste olika intressen balanseras mot varandra. Ökad öppenhet och transparens ställs mot behovet av sekretess för att skydda människor. Tillgången till register ställs mot skydd av enskilds egendom och privatliv. Möjligheten att kommunicera fritt ställs mot möjligheten att förebygga brottsliga handlingar. I varje sammanhang måste skyddet för den enskilda människans integritet finnas med. Många av motionerna i det här betänkandet är intressanta, och det finns anledning att ta frågeställningarna på största allvar. Det är viktigt att integritetsfrågorna är under lupp och att diskussionen om den här typen av frågor är levande. Det pågår utredningar och ärenden bereds, vilket framgår av utskottets ställningstaganden. Det finns en bred samsyn i när det gäller frågor av detta slag. Det visar inte minst det begränsade antalet reservationer i detta betänkande. Med hänvisning till detta vill jag avsluta med att yrka bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. 100 (C): Jag vill inleda med att yrka bifall till utskottets förslag i det här ärendet. I betänkandet behandlar vi 33 motionsyrkanden från både 2010 och 2011. Men visst finns det också välvilliga skrivningar när det gäller flera av motionerna, liksom en del hänvisningar till överväganden som är gjorda tidigare eller som kommer att göras i andra sammanhang framöver. Den mest uppmärksammade frågan i betänkandet gäller sekretessen för de så kallade . Här har utskottet enhälligt uttalat att man ställer sig bakom regeringens hantering av frågan om offentlighet och sekretess när det gäller de uppgifter som finns hos från de så kallade . uttalar också att de samtal som har förts med företrädare för samtliga riksdagspartier har genomförts på ett bra sätt. En fråga som jag som landstingspolitiker har brottats med och tagit upp är önskemål om sekretess för ansökningshandlingar när det gäller offentliga tjänster. har motioner i den här frågan hänvisats och avstyrkts med hänvisning till den utredning som har funnits om sekretess i ärenden om anställningar av myndighetschefer. När det gäller myndighetschefer har frågan nu lösts. Det innebär att det gäller sekretess för ansökningar till dessa tjänster. Men frågan när det gäller offentliga tjänster i övrigt har inte fått någon lösning. uttalar utskottet här att vi av öppenhets- och demokratihänsyn avvisar tankar på sekretessförfaranden för ansökningshandlingar. Men vi har, kan man säga, i betänkandet inte kommenterat det förfarande som är ganska vanligt hos kommuner och landsting, nämligen att man låter rekryteringsföretag ta emot ansökningarna. Den frågan har vi inte gått in på. Frågan om kränkningar på internet tas upp av ett antal motionärer. Vi hänvisar från utskottet till det arbete som ska slutföra . Där ska man överväga om skyddet för enskildas integritet och privatliv behöver stärkas. Vi får återkomma då. Man kan väl säga, rent generellt, att avvisar de motioner som handlar om att på olika sätt begränsa offentlighetsprincipen. 101 SKÅNBERG (KD): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Utskottet behandlar 33 motionsyrkanden som på olika sätt handlar om skyddet av den personliga integriteten. Den personliga integriteten är viktig. Den är viktig för oss i , och den är viktig för medborgaren. Och i regeringsformen anges att det allmänna ska värna den enskildes privatliv och familjeliv och skydda mot intrång i den kroppsliga integriteten. Man får inte övervaka eller kartlägga en enskild persons personliga förhållanden. Det är också förbjudet att registrera åsikter. Det är ett samhälle så som vi vill ha det. I en av de många motioner som har väckts, en kristdemokratisk motion, yrkar man på en översyn av lagstiftningen som rör kränkningar på internet och brott mot personuppgiftslagen, PUL. Många, inte minst ungdomar, råkar illa ut med systematiska kränkningar av deras person i olika angrepp på nätet. Här är det än så länge ett otillräckligt reglerat område. När vi får klagomål kan vi inte stå upp och säga att vi har facit och var gränsen går för vad man måste tåla och vad som skulle vara straffbart. , vars arbete pågår just nu och som ska redovisas , överväger om det generella skyddet för enskildas integritet och privatliv i tryckfrihetsförordningen och i yttrandefrihetslagen bör stärkas. Som vi har hört får vi avvakta till de har lagt fram sitt förslag. Frågan har för övrigt också granskats av , men de lade inte fram några lagändringsförslag. När det gäller kränkande fotografering arbetar just nu med frågan. Vi hoppas och tror att vi ska kunna hitta en avvägning, precis som föregående talare har sagt, som skyddar pressens möjligheter att fotografera men som också skyddar den personliga integriteten i olika utsatta situationer. är det en annan fråga om personlig integritet, eller den berörs i alla fall. Det gäller de så kallade och hur de ska behandlas. Det har varit ett tryck i samhället, inte minst i medierna, på att man ska offentliggöra . Men det visade sig att det var att slå in en öppen dörr. Som vi har hört tidigare kan svenska medborgare på näst intill samma villkor som tyskar och andra medborgare gå direkt till källan, till de tyska arkiven, och begära att få del av detta. Om de har en anknytning eller om de är forskare och så vidare medges det. Här tycker jag, som andra har sagt, att regeringen har handlat föredömligt och låtit företrädare för alla riksdagspartier vara med i bedömningarna av de här kraven på att öppna . Slutsatsen är att de 57 svenska personer som har funnits med i har haft möjlighet och har möjlighet att få ut de handlingar som berör just dem. Forskare, inte bara i singular utan också i plural, har möjlighet att söka tillstånd för att få forska och få tillgång till arkivet. Det finns, som jag sade, också möjlighet för den som inte är nöjd med vad som finns i de svenska arkiven och som är personligt berörd eller är forskare att gå vidare till de tyska arkiven. I och med det finns egentligen inte behovet av att öppna några arkiv, när det är så öppet. Det här är en lämplig avvägning. 102 HANS (M): Som relativt nyinvald riksdagsledamot ställde jag redan under 20062007 en fråga till justitieminister om vad har i sina akter när det gäller folk som sprungit den östtyska säkerhetstjänsten ärenden i . Den information jag då fick låg sedan till grund för en motion som väcktes året därpå. Ensam, och tillsammans med kolleger som exempelvis och , har opinion drivits för ökad öppenhet. Med regeringens skrivelse 2011/12:67 Uppgifter hos om misstänkt samröre med , som behandlas i det betänkande från som debatteras, har ett viktigt steg tagits. Regeringens skrivelse är en kortare populärversion som berör rådande rättsläge, ger en schematisk bakgrundsteckning och visar på tillstånden i ett par viktiga grannländer. Det finns all anledning att vara glad och tacksam för denna skrivelse. Jag ser den dock inte som något slags slut på en process utan möjligtvis som inledningen på en annan. Det handlar om kunskap om vår samtid och förståelse av vår historia. Det handlar om , och sekretess. Historia kan på sitt sätt liknas vid körsbärsträden i i . Just , vid , väcker de beundran och uppmärksamhet. Folk kommer för att titta och kommentera. Sådan kan historia också vara. Den väcker intresse. Den blir föremål för samtal. Men likt körsbärsträden kan den också ändra skepnad och karaktär, från vårens skira grönska till höstens blad som faller och vinterns nakna mörka grenar. Historia är aldrig någonting entydigt. Den är föremål för ständiga perspektivskiften. Det kan bero på att tidigare regimer fallit som möjliggjort ny kunskap och fakta. Det kan innebära att nya aspekter lyfts fram. Historia kan av totalitära regimer och inskränkthetens politiska rörelser användas för propaganda, för att lägga till rätta och för att rensa ut det man inte vill se. Styrkan i en demokrati och ett öppet samhälle är möjligheten till granskning och att låta olika goda och välgrundade argument brytas mot varandra. Diktaturens taggiga svarta buskar utan frukt utgör en kontrast till frihetens blommande åsiktsträdgårdar. En central frågeställning när det gäller vad som finns i angående svenska medborgares Stasisamröre handlar om öppenhet och möjligheten för forskare, journalister och experter att ta del av handlingar. Regeringen menar i sin skrivelse att det inte finns någon anledning att ändra den praxis som utvecklats. Det noteras: visar att det i förhållande till Säkerhetspolisens uppdrag finns möjlighet att för forskningsändamål ta del av ett omfattande material hos som rör misstänkt samröre med och som är sekretessbelagt i förhållande till allmänheten. Offentlighets- och sekretesslagen behöver därför inte ändras. Otvivelaktigt har en forskare, professor , efter månader av överklaganden och processande till slut fått ta del av vissa handlingar. Det är onekligen det goda föredömet, som går att visa upp. Baksidan är den som utskottet själv noterar i sitt betänkande, att Justitiekanslern, efter en anmälan från Säkerhetspolisen, beslutat att inleda en förundersökning om brott mot tystnadsplikten mot just den forskare som beretts möjlighet att läsa en del relevanta handlingar. Därmed finns det en uppenbar risk att andra forskare och historiker drar sig för att själva ansöka om att få ta del av handlingar. Det som många av oss hoppas ska bli en väg mot öppenhet kan, om vi inte ser upp, i själva verket leda till slutenhet. Det är inte uppgift att överpröva enskilda myndigheters beslut, oavsett om det handlar om att göra en anmälan eller om det handlar om att inleda ett förundersökningsförfarande. Däremot är det uppgift att peka på konturen av vilket samhälle vi önskar. För egen del vill jag se ett där forskare utan rädsla kan ta del av handlingar, där man med hjälp av gedigna böcker, som dem har skrivit, eller via tidnings- och tidskriftsartiklar kan diskutera samtidens utmaningar och frågeställningar. Varför, hur och kanske rent av vem som sprang den östtyska säkerhetstjänstens ärenden i under 1960-, är i det sammanhanget relevant. Det var inte utan rätt kraftiga restriktioner gick med på ett utlämnande till . Bland annat stadgades att handlingarna ska läsas i säkerhetspolisens lokaler handlingarna får inte avbildas med hjälp av teknisk utrustning uppgifter i handlingarna som rör enskilda får inte publiceras eller lämnas vidare till någon annan, inklusive den berörde själv, om de inte har sådan form att de enskilda inte kan identifieras eventuella minnesanteckningar ska förvaras på ett sådant sätt att någon annan inte kan ta del av dem eventuella minnesanteckningar ska förstöras . Trots dessa kraftiga begränsningar och trots pågående förundersökning mot den enda forskare som getts möjlighet att ta del av vissa av Säpos handlingar hoppas jag personligen att fler seriösa granskare skulle våga, inom ramen för nuvarande lagstiftning, begära att få ta del av Säpos uppgifter med koppling till . Ett annat önskemål skulle kunna vara en större satsning på oberoende forskning genom att exempelvis något universitet eller högskola genom en extra medelstilldelning kunde upprätta ett program där och svenskars förhållande till förtryckets och kommunismens granskades, från slut till . Det skulle också vara helt i linje med uppmaningen från där EU:s medlemsländer uppmuntras visa öppenhet. Med mycket bred majoritet antog en resolution. I § 6 sägs: beklagar att tillgången till handlingar av personlig betydelse eller för vetenskaplig forskning är orimligt begränsad i vissa medlemsstater efter det att de totalitära kommunistregimerna i föll. Parlamentet uppmanar samtliga medlemsstater att göra en verklig kraftansträngning för att öppna arkiv, däribland dem som tillhörde de tidigare säkerhets- och underrättelsetjänsterna. Besöker man arkiven i och visas en tydlig ambition att skapa möjligheter för människor att granska såväl sin samtidshistoria som de eventuella oförrätter man själv kan ha varit utsatt för. Med hjälp av internet och speciella lokaler som ställts i ordning går det att bedriva granskning och ta del av information. Men det handlar inte bara om . Det finns andra institutioner, låt oss ta till exempel , vilka också borde ställa vad man har av relevanta handlingar i forskningens tjänst. Just nu pågår ett ärende i domkapitel om en präst som misstänks för tidigare Stasisamröre. Det är viktigt att allt detta görs seriöst och med respekt. Biskop var under ordförande och aktiv i Förbundet . Visst kan mer göras av många fler för att bidra till ökad öppenhet. avslutades en konferens i med nordiska forskare som ägnar sig åt . Där antogs ett manifest med bland annat följande lydelse: Den östtyska säkerhetstjänsten verksamhet i de nordiska länderna är historia. Det handlar om nutidshistoria och en viktig del av den internationella politiken. har detta övervägande varit föremål för undersökande journalistik. Långsamt har forskningsintresset ökat från historikers och statsvetares sida. Men forskning om DDR:s underrättelsetjänsts verksamhet bör vara en fast beståndsdel i vår europeiska historia. Men så långt har vi ännu inte kommit. En anledning till detta är att de avgörande dokumenten från DDR:s säkerhetstjänst fram till inte är tillgängliga för forskningen. Det handlar om Rosenholz-dokumenten som rör medborgare från de nordiska länderna. I , i den tyska myndigheten i , finns inte Rosenholz-dokumenten som rör , , och . Originalen finns i i . Med detta manifest tar vi upp ett förslag som den ledande politikern i förbundskanslerns kansli och nuvarande chefen för tyska underrättelsetjänsten lade fram för de nordiska ländernas ambassadörer. Vi vädjar till de nordiska regeringarna att agera så att Rosenholz-dokumenten ställs till förfogande, eftersom denna myndighet är ansvarig för bearbetning och dataskydd gällande DDR-historia. Det är dags att DDR:s underrättelsetjänsts verksamhet blir föremål för seriös forskning. Det var Visbydeklarationen. Här tror jag att inom forskningens område kan göra mer tillsammans. Är då allt detta relevant? Ja, det tycker jag. , några månader före murens fall, genomfördes det sista högnivåbesöket i då dåvarande statsminister togs emot med öppna armar av . I min motion /08 anför jag bland annat: Vad kunde då utländska kontakter göra sig skyldiga till? Genom att skvallra på exempelvis östtyska medborgare som varit på besök utomlands löpte dessa risken att sedan straffas av vid hemkomsten med yrkesförbud, trakasserier eller internering. Det finns offer som plågats som de medansvariga fortfarande i den dag som är går fria och utan yttre fläckar trots sina tarvligheter. , professor i historia, skrev bara för någon dag sedan i : Säpos handlingar från om kontakterna med den östtyska diktaturen DDR hemlighölls länge i . Det är välkänt att en diktatur kan infiltrera i ett öppet demokratiskt land men inte hur verkligen gick till väga i . Författaren har i en längre kulturartikel uttryckt det väl: Dragkampen mellan integritet och offentlighet är vad man måste kalla en äkta politisk konflikt. Här finns inga färdiga svar, inga enkla ideologiska hållpunkter. Respekterar vi inte människors integritet hamnar vi oundvikligen i lynchjustis. Är respekten för hög klarar sig alla makthavare undan granskning. Vi måste bestämma var på linjen vi ska befinna oss, var demokratin försvaras och var den hotas. Det är denna strömförande gränslinje som rört vid. Det är nog naturligt att säkerhetspolis och militär säkerhetstjänst i det längsta försöker förhindra insyn i sitt arbete. Men det är lika naturligt att parlamentariska krafter gör sitt bästa för att öppna för seriös forskning också kring pinsamma och fula sidor av det egna landets och egna affärsintressens samröre med diktaturer. Ett enkelt konstaterande: Sanningen ska göra oss fria! 103 HANS (S): Till att börja med vill jag yrka bifall till förslaget i betänkande. Vi ser en dramatisk ökning av information om oss alla i olika digitala källor. De kan naturligtvis ställas samman till en helhetsbild om oss som vi av personliga integritetsskäl kanske inte vill ska finnas. Det är en utveckling som det finns all anledning att vara vaksam på. Många av de motioner som behandlas i betänkandet handlar om den väldigt komplexa samhällsutvecklingen. Utskottet är väl medvetet om problemen och kommer att följa utvecklingen med stor vaksamhet. Vi finner det dock inte vara lämpligt att bifalla någon av de motioner som behandlar frågan. Ett exempel som nämns i en av motionerna är sekretessen runt patientjournaler i samband med en samlad journalhantering. Det är positivt när vi som enskilda kommer till vården att man kan få rätt behandling beroende på att en helhetsbild finns runt vårt tillstånd. Men det finns naturligtvis också den dimensionen att om åtkomsten finns för brett spridd så blir det ett kraftigt intrång i vår personliga integritet. Det visar svårigheten med dessa frågor. På nätet sker många problematiska överskridanden, och lagstiftningen ses också delvis över av . Som historiker är man lycklig när man hör tala sig varm för forskning och nutidshistoria. Som varm Tysklandsvän och flitig Berlinresenär också under DDR-åren när jag i och för sig åkte till , men man åkte ju genom och tullade och med många östtyska vänner vet jag att man ganska var fundersam över vilka man pratade med och vilka syften som fanns. Jag tror dock att den här väldigt komplexa bilden som finns runt har hanterats på ett väldigt bra sätt av regeringen. Till skillnad, verkar det som, från är jag väldigt nöjd med regeringens hantering av frågan. Det finns stora skäl att följa utvecklingen framöver, och det kommer vi att göra från socialdemokratisk sida. Man behöver inte reservera sig mot delar av förslaget i betänkandet för att vara intresserad av den fortsatta utvecklingen. 104 (SD): Eftersom det är fullt möjligt att jag inte sade det jag trodde mig ha sagt vill jag för tydlighetens skull säga att jag yrkar bifall till båda reservationer, nr 2 och nr 3. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 13 § Ett återinförande av begreppet normalt förekommande arbete Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2011/12:SfU14 Ett återinförande av begreppet normalt förekommande arbete (prop. 2011/12:113). 105 (S): Ärade ledamöter av denna kammare! Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet. För dem som tittar på oss och undrar vad det är vi ska debattera kan jag säga att det här är en proposition från regeringen som innebär att vi ändrar arbetsmarknadsbegreppet i sjukförsäkringen. Det är ett enigt betänkande och jag är väldigt glad åt att vi har kommit dithän, även om vägen har varit lång och den har varit krokig. Därför tänker jag nyttja tiden i debatten till att ge en liten historieskrivning, för protokollets skull men också för kunskapens skull, så att alla vet vad det här egentligen handlar om. Jag tror att de flesta är väl bekanta med att vi efter valet , när vi fick en borgerlig regering, fick ett omfattande systemskifte i sjukförsäkringen. Det första som inträffade var bland annat att man sänkte taken i sjukförsäkringen för 1,7 miljoner löntagare. Det innebar att lärare, sjuksköterskor, poliser och väldigt många andra fick en kraftig försämring av ersättningen om de skulle råka bli sjuka. Det har sedermera också inneburit att väldigt många av de här grupperna nu känner sig nödgade och tvingade att ha kompletterande privata försäkringar i stället, vilket gör att vi sakta men säkert riskerar att stöpa om sociala försäkringssystem till ett mer marknadsbaserat försäkringssystem, där det bara är de som har råd och möjlighet och som är friska nog som kan ha ett ordentligt skydd om de drabbas av sjukdom. En sådan utveckling är någonting som vi socialdemokrater skarpt motsätter oss. Det var inte bara taken som sänktes. Det gjordes stramare. Det blev tuffare. Det blev hårdare. Det blev faktiskt inte heller riktigt mänskliga regler. Det tog inte förrän man uppfattade hur hårt de nya sjukförsäkringsreglerna slog. Den rehabiliteringsgaranti som infördes fick redan innan införandet hård kritik, inte minst av remissinstanserna som påpekade att det här kommer att leda till att väldigt många människor ställs helt utan skydd trots att de är sjuka. Det struntade regeringen i och införde reformen. Vi fick en utveckling där man i medierna återkommande nästan fick höra om enskilda fall som drabbades, som trots svår cancersjukdom eller andra svåra sjukdomar ställdes utanför sjukförsäkringssystemet. kunde man höra hur företrädare för regeringen och de borgerliga partierna sade att det där bara är kantigheter som ska rättas till. Men tillrättandet dröjde och det tog tid. utförsäkrades människor till ett antal som är uppe i 65 000 från försäkringen. Det är inte bara det att man utförsäkras från sjukförsäkringen utan man tappar också kraftigt ekonomiskt. har redovisat att av deras utförsäkrade medlemmar har förlorat mer än . Mer än på en kommunalarbetarlön, då kan vi tänka oss vad det kan innebära för en lärare, polis eller sjuksköterska. För ytterligare en tredjedel är det . Effekten av detta är att du inte bara blir utförsäkrad, du blir rejält fattig. Vi har fått en utveckling där den som drabbas av längre sjukdom i också blir rejält fattig. Jag har aldrig begripit hur man någonsin kan tro att fattigdom på något sätt skulle göra att människor blir friska. Snarare försvårar det förutsättningarna att kunna fullfölja en ordentlig rehabilitering. Alla de här reformerna har lett till hård kritik från läkare, från fackföreningsrörelsen, från handikappförbunden, från anhöriga och från många andra. Återkommande debatter i visade att det behövdes förändringar. Men det röstades ned av de borgerliga partierna och i många fall också av . När vi efterlyste förändringar av de mest akuta problemen i sjukförsäkringen fick vi höra att det kommer ändringar i närtid. Det kommer snart. Jag tror att , som jag ser sitter här, sade att närtid är , då kommer det. Men hände ingenting. kom en liten departementsstencil som var relativt tunn och inte innehöll några kraftiga förslag. Regeringen avstod från att lägga fram några förslag på riksdags bord. Då valde vi från de rödgröna partierna att gå fram med ett utskottsinitiativ där vi föreslog att man skulle förändra ersättningen för de nollklassade, för dem som ställts helt utanför sjukförsäkringssystemet trots att de bar på en svår sjukdom. Man hamnade där när den tidsbegränsade sjukersättningen avvecklades. Vi föreslog också att man skulle stoppa utförsäkringar, förhindra den administrativa tidsgräns, den stupstock, som vi sett och i stället säkerställa att den sjuke fick en individuell prövning. Vi föreslog också att man skulle ändra arbetsmarknadsprövningen så att människor inte prövas mot en fiktiv arbetsmarknad utan prövas mot de jobb som faktiskt finns. Effekten av 180-dagarsprövningen och det arbetsmarknadsbegrepp som hade införts innebar att väldigt många människor inte ens kunde fullfölja sin rehabilitering utan tvingades, på väg tillbaka in i arbete, avsäga sig sin plats på arbetsmarknaden för att gå till Arbetsförmedlingen, trots att man kanske fortfarande var svårt sjuk.