prot · H00938 · 2012-12-06 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . Tredje vice talmannen meddelade att (S) avsagt sig uppdraget som suppleant i . Kammaren biföll denna avsägelse. 3 § Anmälan om kompletteringsval till Tredje vice talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som suppleant i . Tredje vice talmannen förklarade vald till suppleant i (S) 4 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2012/13:146 Till Interpellation 2012/13:146 Situationen i av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resor. 5 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades EU-dokument KOM(2012) 721 till trafikutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2012/13:SfU2 Miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2012/13:MJU5 7 § Försvar och samhällets krisberedskap Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2012/13:FöU1 Utgiftsområde 6 Försvar och samhällets krisberedskap (prop. 2012/13:1 delvis). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 1 (S): Just nu pågår två processer som är av största vikt när det gäller trovärdigheten för vår förmåga att värna suveränitet och säkerhet. Det handlar dels om uppbyggnaden av det nya personalförsörjningssystemet till Försvarsmakten, dels om uppgraderingen av JAS. Om något av dessa två projekt misslyckas får det mycket allvarliga konsekvenser. Det kommer att noteras av omvärlden, men det kommer också att sänka förtroendet för Försvarsmakten bland det svenska folket och i slutändan ha en negativ effekt för vår försvarsförmåga. Som riksdagsledamöter har vi därför ett avgörande och djupt allvarligt ansvar för det som sker. Det finns inte utrymme för alltför snabba, lättsinniga och dåligt underbyggda bedömningar. Vårt agerande måste styras av långtgående seriositet. Vi måste allvarligt ta hänsyn till och kalkylera in de långa uppbyggnads- och ledtider som bör prägla förändringar inom en försvarsmakt. Ett grundläggande förhållningssätt måste vara att aldrig blunda för problemen; man ska aldrig skönmåla och tro att man kommer undan verkligheten genom att politisera beskrivningen av vardagen och verkligheten. Sådant brukar spricka och krackelera i konfrontationen med vardagens vedermödor. Det enda som då återstår är trovärdighetsproblem. Med det följer en successivt vikande förmåga att hantera de problem som de facto existerar och måste lösas. Med detta som utgångspunkt vill jag kommentera dels situationen inom personalförsörjningen, dels JAS uppgradering. Först är det personalförsörjningen. finns det enligt uppgifter 4 144 kontraktsanställda heltidssoldater. Målet är 6 600. Avhoppen är stora. Beroende på förband ligger de mellan . Försvarsmakten själv räknar med en avhoppsnivå på , vilket är högre än beräknat. Detta gör det svårt att skapa nödvändig stabilitet i personalförsörjningen. Åtgärder krävs inom hela skalan när det gäller , möjligheter till utbildning, förbättrade sociala villkor, översyn av försäkringar, återkommande övningar med rätt kvalitet och en stor flexibilitet i ledarskapet som klarar av att tackla riskerna för avhopp. Det finns en politisk uppgörelse med inslag av det jag nu har räknat upp som måste förverkligas i sin hela och fulla vidd. Vikten av att arbeta med detta visar också det faktum att de anställda soldaterna och gruppbefälen skulle ha uppgått till 4 700. Det reviderades sedan till 2 000. Målet är totalt 9 500. I verkligheten finns nu 873, enligt de uppgifter som finns att förfoga över. Det är svårare att rekrytera än vad man trott. Troligtvis har näringslivets vilja att bidra överskattats. Att vara deltidsanställd soldat ställer krav på både arbetsgivare och arbetskamrater. Men oavsett orsak kan man konstatera att regeringens ambition att skapa ett snabbt, lättillgängligt försvar som kan användas här och lider av allvarliga trovärdighetsproblem. Arméinspektören skriver så här i ett meddelande : Arméns personal känner på kort sikt stor oro för pågående omstruktureringar av basorganisation 2013 och bland annat det stöd som kan påräknas efter omorganisationen. Dessutom finns det flera frågetecken och oro i det mer långsiktiga perspektivet, frågor som: Får Försvarsmakten ordning på materielsituationen? Blir det någon större insats efter och Kosovo? Hur ska förbanden kunna rekrytera och bibehålla de anställda soldaterna tillräckligt ? Hur ska förbanden orka och hinna öva på plutons- och kompaninivå i tillräcklig omfattning? Märk väl: plutons- och kompaninivå i tillräcklig omfattning. Vad händer med Försvarsmaktens ekonomi efter 2015 och dess påverkan på arméstridskrafterna? Det är exempel på områden och frågor som bidrar till en del osäkerhet . Det är dessa frågetecken och denna oro, både i det korta och det längre perspektivet, som snabbt kan bidra till att framtidstron blir stukad och förbandsandan utvecklas i icke-önskvärd riktning. Det här är alltså arméinspektörens ord, och jag tycker att man bör ta dem på allvar. Vi måste inse att denna utmaning är mycket stor. Ursprungligen planerades den nya personalförsörjningen för att vi skulle ha ca 2 000 personer i missioner permanent. Hur realistiskt är det? Det är knappast någon som tror på det . Det är synnerligen relevant att ställa frågan om den nya organisationen bygger på realistiska grunder. De glada tillrop som hörs från regeringspartierna om hur många ungdomar som svarat på rekryteringskampanjer har mycket lite att göra med förmågan att långsiktigt bygga en stark och fungerande organisation. Just signalerna om stora avhopp i kombination med konstateranden om bristande bemanning inom flygvapnet och marinen är allvarliga. I förlängningen drabbas den svenska insatsförmågan negativt. Detta är ingenting som det går att blunda för. Trots att vi från socialdemokratiskt håll röstade emot att göra den allmänna värnplikten vilande och införa det nya systemet försöker vi nu bidra konstruktivt för att åtgärda svagheter och problem. Men ska det gå att komma någonvart krävs mer av vidsyn och förmåga till flexibla omvärderingar från regeringens sida. Framför allt måste den skönmålande och propagandistiska inställningen till det nya systemets förträfflighet överges. Det är ett problem att regeringen har blivit som en fånge i det nya personalförsörjningssystemet och dess principer. Lämpliga åtgärder i det korta perspektivet kan vara följande: 1.Fullfölj den politiska överenskommelsen om översyn av soldaternas villkor. Detta måste ske så snabbt som möjligt. 2.Tillför ytterligare resurser till den viktiga övningsverksamheten. Vi har i vårt förslag lagt ytterligare 150 miljoner på förbandsanslag. 3.Genomför en djupanalys kring avhoppen i soldatanställningarna. Med utgångspunkt från detta kan sedan ytterligare punkter i en handlingsplan som gäller såväl villkor som tjänstens innehåll upprättas. 4.Inrätta försvarsmaktsråd och starta en samverkan mellan näringsliv, fackliga organisationer och Försvarsmakten i samtliga län i en aktivitet som är samordnad och rikstäckande. 5.Lägg om delar av rekryteringen till Försvarsmakten från att tydligt domineras av dyra kampanjer i medier till att i ökad grad ske inom ramen för skolväsendet, som en del i en totalförsvarsinformation. 6.Inled ett arbete med att utveckla idéer kring hur en bred allmänhet långsiktigt ska besitta kunskaper och kompetens om hur man kan agera i samband med olika typer av kriser och katastrofer. I förlängningen kan det ha effekter på försvarets förmåga att rekrytera bra personal. Just personalförsörjningen är den viktigaste och känsligaste delen av försvaret. Om inte en stabil och väl fungerande organisation kan skapas har det negativa följder för säkerhetspolitiska situation. Det kan inte nog understrykas vilket ansvar som vilar på våra axlar, så utrymmet för lättsinnighet och en skönmålande attityd är minimalt och imponerar inte på fler än de närmaste i den egna kretsen. Från socialdemokratiskt håll föreslår vi att förbandsanslaget genom en omfördelning förstärks med , detta för att bättre kunna möta upp mot de behov av förbättrade villkor som föreligger samt för att täcka kostnader för en höjd ambitionsnivå när det gäller övningsverksamheten. Vi markerar här en högre ambitionsnivå än regeringen. Sedan vill jag komma in på ärendet om uppgradering av JAS Gripen. Att uppgradera JAS till den nya E-versionen är ett nödvändigt beslut. Om svenskt flygvapen och luftförsvar ska vara relevant finns det inget alternativ. Det sker en successiv uppgradering av flygstridskrafterna i vårt närområde. I framför allt finns tydliga ambitioner att förbättra både slagkraft och prestanda. Beställningar av nya flygplan har redan skett. Dessutom pågår en mycket tydlig upprustning av såväl marin som armé. måste förhålla sig till detta militära förmågelyft. Att uppgradera JAS är från ekonomisk synpunkt den mest fördelaktiga lösningen. Varje annat utländskt alternativ är dyrare. Den nya tillkommande kostnaden uppgår till ca , detta eftersom grundkostnaden för att vidmakthålla JAS-systemet med sin nuvarande kapacitet ligger på nivån . Med en uppgradering av JAS vidmakthåller och utvecklar vi dessutom den svenska kompetensen på området. Vi är ett av få länder i världen med kunnande och kapacitet att utveckla stridsflygssystem. Detta har positiva effekter också på den civila sektorn. Varje satsad krona ger enligt forskning på området en helhetseffekt motsvarande . Uppgraderingen av JAS är i huvudsak ett försvars- och säkerhetspolitiskt projekt, men det har också avsevärda industriella effekter. Det ska understrykas och vara tydligt. Från socialdemokratiskt håll stöder vi också ambitionen att fullfölja ett kontrakt med när det gäller köp av 22 Gripen. är som ett neutralt land en idealisk partner för . Att fullfölja en sådan affär vore för svenskt vidkommande bra ur kostnadsdelningssynpunkt men också för att öppna dörren för framtida export. Det som är ett problem i är finansieringen. I ett tioårsperspektiv är inte finansierade. Regeringen hänvisar till att det ska ske inom ramen för försvarsmaktens materielkonto genom omfördelningar. Det är definitivt inget som är enkelt. Efter vad jag har sett av regeringens argumentation måste jag säga att man på ett grovt sätt underskattar de problem som detta medför. Till största delen ska JAS-uppgraderingen finansieras via det så kallade anskaffningskontot, som uppgår till . finns det för att försvaret ska prestera rimlig operativ kapacitet ofinansierade materielbehov på en nivå av . Det handlar om väldigt mycket. Det handlar om Herculesplan som behöver förnyas, granatkastare som är ålderstigna och terrängfordon som inte håller måttet. Ja, detta finns inom Försvarsmaktens alla olika verksamheter. kallas detta önskelistor. Jag tycker att det är ett felaktigt begrepp i sammanhanget. Det handlar om reella behov där det blir fråga om svåra prioriteringar. Det kan bli kännbara bortprioriteringar som får direkt effekt på vår operativa förmåga, om vi inte klarar ut detta på något sätt. Att i ett för så viktigt projekt som JAS-uppgraderingen inte ha en stabilare och fastare finansiering anser vi inte är ansvarsfullt, detta speciellt som försvarets materielanslag är hårt ansträngt . Av den orsaken har vi från socialdemokratiskt håll erbjudit regeringen en långsiktig politisk uppgörelse i ett tioårsperspektiv. Jag vill peka på det intressanta att ett oppositionsparti, i det här fallet största, erbjuder regeringen en möjlighet till uppgörelse och även presenterar hur det skulle kunna gå till på ett realistiskt sätt. Det är alltså inte regeringen som tar initiativ till detta, utan det är det största oppositionspartiet som gör det. Syftet är att få en tioårig uppgörelse som omfattar ca för att förbättra finansiering och stabilitet. Första året skulle det ske genom en omfördelning på från anslaget för internationella insatser som skulle gå till materielanslaget. Det bygger vi på att insatsen i trappas ned och att insatsen i Kosovo ska avvecklas. Vi går mot ett mycket stort överskott på just kontot för internationella insatser. Det kommer att finnas utrymme för en omfördelning utan att kända engagemang på något sätt kommer att drabbas. Det kommer med vårt förslag till och med att finnas utrymme för nya åtaganden om situationen skulle kräva det. Problemet är att regeringen inte vill diskutera sakförhållandena i det här fallet utan mest ägnar sig åt generella ordval som att det blir svårare att göra nya åtaganden och så vidare. Man vill inte se det stora glappet, det stora överskottet i sammanhanget. Det vill man liksom inte diskutera. Jag tycker att det är allvarligt när vi inte utifrån ett sakförhållande kan diskutera vilka förbättringar och omfördelningar som skulle kunna göras. Långsiktigt är JAS-finansieringen ett problem. Det finns oerhörda behov på materielsidan. Att göra en uppgörelse om detta skulle underlätta på många sätt. Jag tycker att det är konstigt att man har tackat nej till vårt erbjudande. Man borde ta ett djupare och större ansvar för detta. Man skjuter problemlösningen . Det är definitivt inget bra förhållningssätt. Vi har varit fullt seriösa i vårt erbjudande, och jag hade verkligen önskat att man hade kunnat komma fram i detta. Det hade varit en bra signal till omvärlden att vi är överens även om finansieringen. Det handlar inte om så mycket pengar att det skulle ha varit ett omöjligt projekt på något sätt. Men det hade inneburit att man hade fått ändra i den budget som regeringen inledningsvis har lagt fram. hade väl då fått gå med på justeringar av siffrorna. Men det borde ha varit ett litet offer för att ända in i finansieringen åstadkomma en bredare uppställning i bakom projektet. finns det tyvärr en liten oenighet om finansieringen. Jag tycker att det är anmärkningsvärt. Regeringen borde ha tagit chansen, om man hade tänkt fullt ut i den här frågan. Jag vill också notera att det finns en majoritet i försvarsutskottet som förordar inrättandet av en så kallad objektsram för . Om det också blir beslut innebär det att under årliga, ordnade, återkommande former får en utförlig beskrivning av penningåtgången och hur långt de olika delarna i projektet har kommit. Försvarsmakten har tidigare förordat just en objektsram för . Men regeringspartierna säger konstigt nog nej. För min del vill jag understryka vikten av att regeringen respekterar ett eventuellt majoritetsbeslut i på denna punkt och förhåller sig till det på ett positivt sätt. Allt annat vore ur demokratisk synpunkt oerhört märkligt och skulle ge ett intryck av trots och nonchalans i förhållande till . Det sista säger jag med tanke på att under föregående år samlade en majoritet bakom krav på objektsramar i materielprojekt samt att anslaget till de frivilliga försvarsorganisationerna åter skulle föras in i statsbudgeten. Men så har inte skett trots beslut. förordar en majoritet återigen att detta ska verkställas. Det är inte rimligt att försvarsutskottet ska behöva föreslå ett tillkännagivande på samma punkt . Men det bygger på att regeringen inte har velat respektera de beslut som har fattat. Det är allvarligt. Jag tycker också att regeringen om det blir majoritet på de här punkterna måste respektera det och fullfölja det som då är uttalade vilja. Jag vill alltså understryka vikten av att regeringen respekterar och förhåller sig positiv till verkställandet av riksdagsbeslut och tillkännagivanden från sida. Mot bakgrund av detta yrkar jag bifall till Socialdemokraternas budgetförslag. (Applåder) I detta anförande instämde , , och (alla S). 2 (M): Det säkerhetspolitiska läget i vår omvärld kräver att har ett försvar som är redo att både skydda svenskt territorium och delta i internationella insatser att ta vårt solidariska ansvar på andra ställen i världen. Det ställer krav på en försvarsmakt med förmågor att möta olika typer av utmaningar och inte minst på en försvarsmakt som också visar respekt och är förtroendeingivande både inför sin uppdragsgivare, svenska folket, och inför sin omvärld. Samhällets sårbarhet har påmint oss om. Civil krisberedskap och krishantering och samhällets robusthet är extra viktiga i stunder som dessa. Låt mig därför inledningsvis vända mig till det svenska hemvärnet, som på plats ute i olika delar av landet gör fantastiska insatser. Jag nämner till exempel Insatskompani , som just nu kör tillsammans med räddningstjänsten för att stärka de sjuktransporter som pågår i Snökaossverige. Hemvärnet gör också flera typer av eftersöksarbeten i det snökaos vi har just . Hemvärnet är gripbart här och och utgör en stor del av den förmåga som vi har att fatta beslut om. Målen för det svenska försvaret är att enskilt eller tillsammans med andra inom och utom landet försvara och främja vår säkerhet, hävda suveränitet, värna suveräna rättigheter och nationella intressen, förebygga och hantera konflikter och krig samt skydda samhället och dess funktionalitet genom stöd till olika civila myndigheter och till svenska folket. Alliansregeringens budgetproposition och försvarsutskottets budgetbetänkande omfattar drygt 46 miljarder av svenska skattebetalares kronor. Varje krona är lika viktig att värna. De är medel och resurser för att värna vår trygghet och vår säkerhet, till försvaret och till samhällets krishantering. För detta finns det ansvarsfulla och kunniga medarbetare som gör ordentliga insatser. Jag vänder mig också inledningsvis till dem, till medarbetare på Myndigheten för samhällsskydd och beredskap, , , Must, FOI, FMV, , , , Försvarets underrättelsetjänst och Försvarsmakten med dess soldater, hel- och deltidsanställda, officerare, specialistofficerare, sjömän och civila medarbetare. har bnp vuxit ungefär fem gånger så mycket som snittet i eurozonen. Ansvarsfull allianspolitik har gjort detta möjligt. Vi har drygt 200 000 fler sysselsatta i än 2006. Om hade haft lika svag tillväxt som i södra delen av hade vi i haft 100 miljarder mindre att fördela till välfärd, försvar, trygghet och säkerhet. Med en tydlig budgetproposition, en investeringsbudget för framtiden som stärker konkurrenskraften, förbättrar investeringsklimatet, satsar på forskning och har långsiktigt fokus på grunden till fler arbeten och med reformer för ökad konkurrenskraft har vi en stark finansiering som också gör det möjligt att fortsatt satsa på försvaret och den civila krishanteringen. Alliansregeringen har just presenterat en sjunde gemensam budget en stark budget, inte minst med tanke på vår omvärld. Budgetpropositionen för försvarsområdet och den civila krishanteringen omfattar 46 miljarder. Det är en ökning med 300 miljoner för det så kallade förmågelyftet JAS Gripen. Försvarsministern kommer ytterligare att kommentera detta. Det handlar om utrymme för att anskaffa ytterligare JAS Gripen tillsammans med minst ett partnerland. Jag vill i det här sammanhanget framhålla inte minst det samarbete som pågår med . sade att behöver ett kvalificerat luftstridssystem. Försvarsmakten har utrett det, alliansregeringen har föreslagit det, och riksdag har att fatta beslut. Det är ett viktigt, historiskt och stort beslut för den här kammaren, på lång sikt och för kommande generationer. Regeringens ansvarsfulla finanspolitik värnar uthålliga offentliga finanser och skapar handlingsutrymme så att vi också kan satsa på försvarets kärnverksamhet det som är det absolut viktigaste: övning, förband, träning och det som sker på våra grundorganisationsenheter runt om i landet. Vi gör en förstärkning med 2013 som ett led i en förstärkning som har pågått under och som kommer att fortsätta. Utskottet bedömer självklart att budgetpropositionen är väl avvägd inför det inriktningsbeslut som riksdag fattade 2009 om historiska, stora reformer på försvarsområdet. Vi går mot ett mer användbart, flexibelt och tillgängligt försvar den sista diskriminerande lagstiftningen är nu borta och ett försvar som är tillgängligt här och . Ytterst handlar denna stora reform om huruvida vi i riksdag har förtroende för dem som har att utföra detta. Som medborgarnas företrädare ställer vi krav på mål, målbilder, delmål och kriterier, men andra har att verkställa dem, och vi följer sedan aktivt upp det arbetet. Men vi detaljstyr inte. Det är inte politikernas uppgift att lägga sig i vad andra professionellt har att utföra. Fyra splittrade oppositionspartier med fyra separata budgetförslag där miljardbelopp skiljer förslagen åt lyckas ändå enas om en del i budgetförslag som S hoppar på och som och med lätthet faller in i, nämligen att behålla en ursprunglig försvarsorganisation som hör gårdagen till men inte morgondagen. Det pågår en stor resa , en försvarsreformresa. Vi befinner oss 2 av många fler år för att genomföra det stora riksdagsbeslut som fattades 2009. Detta är jag otroligt ödmjuk inför. Alliansregeringen är ödmjuk inför detta. Jag tror också att de som jobbar med detta är ödmjuka inför den uppgiften. Den är stor. Det är inte bara en försvarsreform det är en samhällsreform, och det gäller att vi är lyhörda. Min kollega kommer att återkomma till dessa delar i sitt inlägg om . Försvarsmaktens budgetunderlag stärker att vi går vidare på den här resan och fullföljer detta. Vi lämnar det gamla, föråldrade och förrådsställda invasionsförsvaret bakom oss med dess gamla strukturer, och vi använder skattebetalarnas pengar och resurser på ett effektivare sätt. Men vi som politiker detaljstyr inte. Vi litar på dem därute som har att utföra sin uppgift. Försvarsmakten och alliansregeringen vill därför behålla verksamheten i , Swedec, men använda skattekronorna på ett bättre sätt. Vi har därför största förtroende för att Försvarsmakten själv vänder på kronorna på bästa möjliga sätt. Trots att ett enigt finansutskott med tydlig anspråkspåverkan talar om att detta bryter mot ramverk vill ändå oppositionspartierna göra något som kan vara att detaljstyra en myndighets dagliga uppgift. Jag beklagar detta. Det har många dimensioner i sig. Jag tror säkert att vi kommer att få se effekter av detta inte minst i förtroendefrågan framöver. Återkommande ber regeringen att vara mer transparent, inte minst i sin redovisning. Detta är en självklarhet. För beslutsfattare är det otroligt viktigt. Därför har alliansregeringen påbörjat en resa för att förstärka inte minst materielredovisningen, som har kritiserats i försvarsutskottet . Trots att det görs förbättringar har de fyra splittrade oppositionspartierna enat sig om att det inte räcker. Vad är det ni vill ha mer av? Det pågår en resa och ett förbättringsarbete. Man genomför det har fattat beslut om. Men ökad transparens har en benägenhet att till slut bli ett mantra utan innehåll. Jag menar att det inte ska vara ett mantra. Jag menar att det ska ha ett reellt innehåll. Jag menar också att regeringen har påbörjat och genomför det arbete som också har bett om. De tillkännagivanden som oppositionspartierna lyckas samlas kring är förankrade i förra årets utgångspunkt. De har egentligen inget i sak att göra utan mer i form. De redovisas i skrivelse 75, och arbete pågår. Regeringen tar det på största allvar och genomför en utvärdering kopplad till frivilligorganisationerna. Det är dock ingen som har sagt att tidsgränsen bara är . Det viktigaste är ändå att arbetet blir gjort. Oppositionspartiernas försvarspolitiska motioner visar med all önskvärd tydlighet på en stor oenighet mellan de fyra partierna. Det finns inget reellt alternativ i svensk försvarspolitik. Däremot finns det på många områden goda dialoger, regelbundna och ibland oregelbundna, för att hitta bredare överenskommelser i svensk försvars- och säkerhetspolitik. Men jag måste ändå ställa en fråga till Socialdemokraterna. Man minskar med när det gäller internationella insatser. Då gör man en tydlig markering: mindre internationell solidaritet. Libyeninsatsen kostar ungefär 220 miljoner. Det är alltså jämförbart med att plocka bort Libyeninsatsen.