prot · H00919 · 2012-11-06 00:00:00 — Tack för ordet! Det känns som att vad man än säger upprepar man sig, och det som sägs har vi hört förut. Jag tror att många håller med mig. Vad tänker jag säga? Jo, något jag har sagt förut, nämligen att svensk skola brottas med en rad olika problem många stora och svåra problem. Jag läste för bara någon dag sedan att av grundskoleeleverna lämnar utan fullständiga betyg. Om det är något som sätter press på gymnasieskolan borde det vara denna sak. meddelade Skolinspektionen att hälften av gymnasieeleverna inte får godkänt i alla kurser och att så många som en tredjedel inte når tillräckliga resultat för att studera vidare på högskolan. kunde vi dessutom i tidningen läsa att var tredje elev fortfarande saknar slutbetyg studier. Om vi har en grundskola som inte reder ut sitt uppdrag får det naturligtvis följdverkningar i gymnasieskolan. Såväl som gymnasieskolan har misslyckats med sitt uppdrag. Det finns många som delar den uppfattningen. Jag har bland annat läst en intressant text av , enhetschef på , där hon håller med om detta. Detta är ett svek mot våra ungdomar och hela det svenska samhället. Den som lämnar gymnasieskolan utan fullständiga betyg kommer att få det mycket svårt på arbetsmarknaden. Det är ingen hemlighet. Jag har tidigare påpekat i talarstolen det är kanske tredje gången nu att vi inte behöver gå tillbaka speciellt långt i tiden jag minns själv då man lätt kunde få jobb. Det var inte speciellt svårt att få ett jobb även om man inte hade en slutförd utbildning. Man kunde lämna skolan , man kunde ta sabbatsår och hitta ett jobb, och sedan kunde man gå tillbaka till studierna. Det är inte riktigt så enkelt . Det går fortfarande, men det är betydligt svårare . Konkurrensen på arbetsmarknaden är mycket större , inte minst på grund av att företagen ställer högre krav. Vi vet att det krävs en slutförd gymnasieutbildning för att över huvud taget få ett jobb med få undantag. Naturligtvis är min uppfattning att vi har en så kallad massinvandring, en misslyckad invandring, som också späder på utanförskapet. Andelen människor som vill ha jobb är fler än vad det finns jobb. Vad gäller gymnasiereformen har vi tidigare konstaterat och det står vi fast vid att den är bra. Det finns brister, men i grund och botten är den väg som regeringen valt klockren. Situationen är allvarlig, och regeringen har försökt åtgärda den. Bara det är värt en applåd. Många ungdomar har efterlyst en renodlat yrkesinriktad gymnasieutbildning. Det är bra. Man får den. Alla behöver inte, alla vill inte, och jag tror till och med sade att alla kan inte, bli akademiker. Lika lite som att alla vill inte, kan inte eller behöver inte bli hantverkare. Själv tillhör jag dem som inte kan bli hantverkare. Det finns det många som kan stryka under. Det är inget fel i det. Det är väl bra att vi är olika. Men båda grupperna behövs. Därför menar vi att en tydligare uppdelning mellan dels högskoleförberedande och dels yrkesförberedande program är bra. Det är helt rätt väg att gå. Jag förstår inte hur samtliga partier från den vänstra sidan av kammaren kan påstå att det här är att sänka ambitionsnivån. Vi ser det snarare som ett sätt att renodla utbildningarna. Det är bra. Det är också intressant att man på vänsterkanten tycks vara helt oförstående och helt ovetande om alla de tappade lustarna som vi kan hitta hos många ungdomar om vi går tillbaka i tiden. Många har tappat lusten, viljan och orken och hoppar av skolan . Det här är ett sätt att hjälpa dem, det vill säga försöka ge dem en framtid i . Det talar man knappt om på vänstersidan, och det är oerhört beklagligt. Vi tror och där delar vi regeringens uppfattning att gymnasiereformen kommer att öka genomströmningen. Jag tror att det kommer att leda till att fler kommer att gå ut gymnasieskolan med fullständiga betyg. Framför allt måste vi se det hela . Att efter ett drygt år påstå det som har kommit fram här är oroväckande och hårresande. När jag pluggade fick jag lära mig att om man ska dra säkra slutsatser bör man titta på en lite . Det här innebär verkligen inte att allt är problemfritt. Det är klart att det är ett problem om färre söker till yrkesprogrammen. Men att dra de slutsatser som bland annat Socialdemokraterna gör är oseriöst. Jag menar att man inte kan dra de slutsatserna . Det kan vara så att en del av förklaringen står att finna i den mytbildning som Socialdemokraterna sprider. Många av era företrädare i kommunerna har påstått på fullt allvar till ungdomar i debatter jag har deltagit i att om de väljer yrkesprogram får de ingen högskolebehörighet. Det är lögn! Jag säger inte att ni här i kammaren gör så, men jag har hört många av era företrädare göra det. Det går att komplettera på komvux, och det är bra. Just komvux är viktigt. Det har jag påpekat . Vi väljer att skjuta till resurser. Det livslånga lärandet kan låta som en klyscha men är oerhört viktigt. Man ska få möjlighet till det livslånga lärandet. Om man gör ett val som ung ska man kunna ändra sig. Där spelar komvux en oerhört viktig roll. Talartiden är slut. Jag har en hel del mer att säga, och jag återkommer om . 8 (V): Som liten drömde jag om att bli läkare. Men när jag fick mina första betyg i åttan insåg jag att det skulle bli svårt. Sedan ville jag bli journalist. I nian var jag skoltrött, och när jag gjorde mitt gymnasieval gjorde jag som de flesta andra och valde utifrån intresse och det som kunde ge mig så många valmöjligheter som möjligt. Det blev samhällsvetenskaplig linje. Jag läste därefter på journalistlinjen, men efter en vända på komvux blev det lärarutbildningen. Även om det var ett tag sedan jag gjorde mitt gymnasieval resonerar dagens unga på liknande sätt. Man vill inte låsa fast sig vid ett livsval när man är . Men den nya och uppdelade gymnasieskolan gör precis det: låser fast, slår igen dörrar. Jag har mött elever som gått som vill bli veterinärer och elever på barn- och fritidsprogrammet som sedan vill läsa vidare till fritidspedagoger. De elever som kan tänka sig att bli sjuksköterskor, veterinärer, lärare, fritidspedagoger, arkitekter eller civilingenjörer gör bäst i att söka ett högskoleförberedande program och de gör det. För sedan kom det flera oroande rapporter om att allt färre ungdomar väljer yrkesutbildningar. Här väljer man att nonchalera det. Många av platserna är tomma på gymnasiernas yrkesprogram, och vissa program kunde inte ens starta på grund av för få elever. Det är en oro som delas av både fackförbund och näringsliv och arbetsgivare. På en presskonferens tidigare upprepade dock att detta inte är något problem. Han säger det här i talarstolen också. Han sade det så att man undrade om det var för att han skulle övertyga sig själv om att det inte var ett problem. Jag tycker dock att det är ett problem, för de här eleverna går miste om den viktiga och bra praktik som man oftast får på ett yrkesförberedande program. Så visst är det ett problem. I finns ungefär 125 industriföretag, men det var bara en sökande till industriprogrammet. Vi ser ett stort behov av personal inom äldreomsorgen , men antalet sökande till omvårdnadsprogrammet fortsätter att minska. Den här regeringen har genom sina år vid makten elitiserat utbildningen. Allas rätt till utbildning har urholkats. Utbildning kan och ska motverka klyftor, men regeringen har gjort precis tvärtom. Med den nya gymnasieskolan har man skapat A- och B-utbildningar. Vi vill hålla fast vid ambitionen att ge alla elever i gymnasieskolan så goda kunskaper som möjligt och anser därför att alla nationella program ska ge grundläggande högskolebehörighet. Alla vill inte bli akademiker och kommer inte heller att bli det, men varför ska man tvingas att bestämma det redan ? Att få behörighet att studera vid högskola innebär inte ett tvång. Det innebär en möjlighet för människor att välja själva. Det minskade söktrycket visar också på att det är något som eleverna vill ha, för även de yrkesprogram som leder direkt till jobb ratas av eleverna. Vi har redan en hög ungdomsarbetslöshet, och det är eleverna medvetna om. Därför vill inte eleverna hamna i ett B-lag med sämre möjligheter till framtida utveckling. De vill ha friheten att välja, men den vill inte liberalen ge dem. Till skillnad från regeringen anser att kunskap är en demokratisk rättighet och därför ska vara till för alla. För är allas rätt till kunskap det viktigaste målet med utbildningspolitiken. Kunskap ger makt, och en bra skola är därför ett led i strävan mot ökad jämlikhet och minskade sociala klyftor. Alla ska ha samma möjligheter att skaffa sig kunskap och utvecklas efter sina egna förutsättningar och oavsett bakgrund. Skolan spelar en betydande roll för att ge alla en grund att stå på och för att ge eleverna de redskap som behövs för att utvecklas i skolan, men också resten av livet. Vi vill ha en skola som även tillåter eleverna att drömma, en skola som hjälper eleverna att förverkliga sina drömmar och en skola som tillåter eleverna att göra andra val i livet än de som de drömde om när de var små. När man är är det svårt att staka ut hur livet ska bli. Det är det förresten oavsett hur gammal man är. Min mamma jobbade på innan det gick i konkurs. går hon en omvårdnadsutbildning. Saker händer i livet. Därför är det viktigt med en utbildningspolitik som håller dörrar öppna och erbjuder flera möjligheter. Jag vill ha en skola full av möjligheter, inte en skola full av hinder. 9 (KD): När jag hörde slutord tänkte jag att det verkar som att vi jobbar för samma skola det är bara för att rösta på de här förslagen och inse att det är den skola vi har skapat. En av mina första motioner som jag hade möjlighet att väcka i riksdag 1998, fru talman, byggde på tilltron också till den praktiska kunskapen. När jag kom in i 1998 ville jag verkligen arbeta för den värdegrund som mitt parti står upp för, en värdegrund. Den har funnits i hela det västerländska samhället och bygger på att människor är olika de har olika begåvningar, har olika möjligheter och ska respekteras för sina olikheter, och värderingen av dem är densamma för den skull. hade Socialdemokraterna på ett par tioårsperioder brutit ned och nedmonterat i princip all yrkesutbildning. Då kan jag berätta att vi på våra inte har tagit bort en enda yrkesutbildning. Det var utbildningar som var viktiga för hela samhället. Hela industrialiseringens följder när vi gick mot postindustrialismen byggde på att dessa utbildningar gav arbetsmarknaden duktiga människor som kunde jobba. Vilka gick då på dessa yrkesutbildningar? Jo, det var de som tyckte att det var spännande och roligt att arbeta med de olika områdena och som inte var särskilt intresserade av de teoretiska utbildningarna. Vi hade för övrigt också en fyraårig gymnasieingenjörsutbildning, och om man går tillbaka och tittar forskningsmässigt på vilka det var som blev gymnasieingenjörer finner man att det ofta är dagens chefer på olika håll. Vad Socialdemokraterna då ville driva igenom var högskolebehörighet för alla. Vad var det som hände? Jo, det som nämnde som möjligheter blev krav i unga människors liv. De kände inte att de orkade med det, och många kände sig misslyckade. Ute på arbetsmarknaden blev det allt färre hantverkare. Handens kunskap blev förknippad med en negativ attityd. Baylan talade om att vi sänker kraven på kunskap, men det gör vi inte alls. Vi ger yrkeskunskapen, handens kunskap, en ökad betydelse, och i realiteten höjer vi kraven på både teoretisk kunskap och praktisk kunskap. Jag är stolt, fru talman, över att Alliansen har lyckats komma så här långt och att utbildningsministern har orkat driva att allt fler unga ska ha rätten att trivas under sin utbildning, att få den utbildning som de är förmögna att ta vara på, att alla inte behöver vara i samma form utan har möjligheter att utvecklas efter vars och ens förmåga. Det är jättebra. Jag tror att det är viktigt att vi ser att det goda samhället bygger på att människorna som lever där får möjlighet till en förädling av sina förmågor utifrån sina behov. Då har också arbetsmarknaden möjlighet att utvecklas. Socialdemokraternas retoriska knep att nu försöka få svenska folket att tro att det är de som är oroade över att inte så många som möjligt läser på yrkesutbildningarnas program är faktiskt ett svek. Det är vi som har handlat. Det är vi som har sett till att man har återinfört möjligheten för alla att läsa efter sin förmåga. kan man få det i vår gymnasieskola. Man får högskolebehörighet när man vill det. Man behöver inte om man inte vill, men man duger bra ändå. För dem som kommer på yrkesintroduktion är det då de får den kunskap som de behöver. Ändå är målet till syvende och sist att alla ska få en utbildning så att de passar in i vårt samhälle. Det kan ta lite tid, längre eller beroende på hur det går med studierna. Jag tror att det är viktigt att vi på allvar respekterar olika människors förmågor och ger dem möjligheter. Jag kan inte låta bli att nämna en sak. Jag har kommit från och hade möjlighet att besöka en rektor som tidigare hade varit på , . Det intressanta med där, , är att det med internationella kriterier rangordnas som femte universitet bland de bästa i världen. Där har man satsat ordentligt på yrkesutbildningar också. Och tittar vi på olika länder ser vi att där man har satsat riktigt bra på yrkesutbildningar, där kan man också få riktigt bra högre utbildning och forskning. I detta anförande instämde (M). 10 Utbildningsminister (FP): 7 000 ungdomar hoppar av gymnasiet redan i ettan 7 000! Det är ytterligare 5 000 i tvåan på gymnasiet som gör det . 12 000 påbörjar aldrig det tredje året. Siffrorna är ungefär konstanta över åren. Så har det varit som ni styrde och under vår regering också. Den intressanta frågan, om man vill skapa ett jämlikt samhälle, tycker jag är: Hur ser vi på dessa ungdomar? Vad ger vi dem för hopp? Vad ger vi dem för möjligheter? Vad ger vi dem för möjligheter att lyckas? Ni har ett enda svar. frågade er om ni hade några gemensamma svar. Det är väl en bra fråga. Men om det är någon av er som har ett enskilt svar så är jag beredd att lyssna på det också. Vad tänker ni göra med de här 12 000 ungdomar som slås ut ? Det är därför har en högre ungdomsarbetslöshet än jämförbara länder. Det är därför vi har en stor utslagning. Ni har ett luftslott: Alla ska bli universitetskompetenta det skapar jämlikhet. Ni talar vackert om det. Ni struntar i de 12 000! Kan inte någon av er tre på den rödgröna sidan komma upp hit och berätta: Vad är lösningen för de 12 000? , riksdagsman för och själv speciallärare! Jag lyssnade på dig och undrade var du skulle landa. Du beskrev målande hur dessa ungdomar sliter och slås ut, och du använde ord som kriminalitet, arbetslöshet och social utslagning. Jag möter väldigt många av dina kolleger som speciallärare. Det är väldigt få som säger att lösningen för dessa är att vi ska ställa krav på att alla ska bli universitetskompetenta. Jag har nästan inte mött någon som säger det. De är förtvivlade över att dessa ungdomar misslyckas gång på gång. Vi håller alla med om att det bästa är om vi kan lösa det i . Men låt oss vara realistiska och inse att oavsett vilka reformer vi gör och oavsett vilken regering vi har kommer många ungdomar att inte nå målen i , även om vi självklart ska pressa ned antalet underkända. Vad vill vi ni göra med dessa ungdomar? Då har , Baylan och Dinamarca ett enda svar: De ska få bättre möjligheter att läsa in förkunskaperna och sedan komma in på nationella program och sedan läsa in högskolebehörighet. Det är det ni säger. Det är det enda svar ni har. Det ni säger till dem som är allra mest skoltrötta och har allra flest misslyckanden bakom sig är i praktiken: Ni ska inte gå på gymnasiet som era kamrater, utan ni ska gå först ska ni läsa in behörigheten, och sedan ska ni gå ett vanligt nationellt program. De som är allra mest trötta på att gå i skolan ska gå längre än de andra! Det var precis så det var på IV-programmet. Det var därför det blev ett stort fiasko. misslyckades på IV-programmet. Huvuddelen hoppade av i ettan och tvåan. Det spelar ingen roll att vi har döpt om det till introduktionsprogram. Eleverna finns där ändå! Vi måste hitta nya lösningar. Din partikamrat är utbildningsminister i , vänsterpartist. Jag har pratat med henne. De letar nu efter nya, kortare kurser på gymnasieskolan för de elever som hoppar av och misslyckas. Jag vet inte om du anser att hon är väldigt reaktionär. Det är precis samma lösning! Faktum är att vi delvis har hämtat vår idé från den norska vänsterregeringen. De är väldigt bekymrade över dessa ungdomar. Vill man snabbt åstadkomma fler elever på yrkesprogrammen är det bara att avskaffa teknikprogrammet. Då kommer de att gå tillbaka till de yrkestekniska programmen. Man kan också avskaffa det nya ekonomiprogrammet. Då går de tillbaka till handels- och administrationsprogrammet. Då ökar vi snabbt procentsiffrorna. Men tror ni att svenska branscher blir gladare för det? Det är klart att de är jättelyckliga över att vi nu får ett ökat söktryck till teknik- och ekonomiprogrammen. Avslutningsvis: När började den svenska arbetarrörelsen skämmas för yrkeskunskap? Det enda som räknas är tydligen att man ska bli akademiskt behörig. Vi försöker värdera upp yrkeskunskaper, praktiska kunskaper. Men det enda ni kan komma på, när ni ska höja statusen på yrkesutbildningar, är att det inte är yrkesämnena som statusen ska höjas på, utan att de ska akademiseras så mycket som möjligt. När började ni skämmas för yrkeskunskap? I detta anförande instämde (KD). 11 (S): Det är underhållande att lyssna på regeringens olika företrädare. Av beskrivningarna av de gångna åren under den borgerliga regeringen skulle man tro att utvecklingen har varit fantastisk. Man skulle aldrig kunna tro att resultaten i har försämrats . Man skulle aldrig kunna tro att andelen ungdomar som hoppar av från gymnasiet har ökat år . Man skulle aldrig kunna tro att 5 000 ungdomar valde bort yrkesprogrammen till förmån för studieförberedande program. I valet mellan kartan och verkligheten väljer den borgerliga alliansen kartan, eftersom verkligheten inte passar ihop med den självgoda beskrivningen om allt fantastiskt som man har gjort. Men det är trots allt verkligheten som gäller. Den verkligheten är att väldigt många ungdomar i vårt land går arbetslösa. Det kommer rapport på rapport som visar på att dessa arbetslösa ungdomar för sitt uppehälle måste gå till socialkontor. Är det där vi ska ha starka, unga, friska tjejer och killar? Vårt svar är naturligtvis: Nej, vi ska ha dem i utbildningssystemet. Vi ska ha dem så att de utbildar sig för den arbetsmarknad som finns och inte den som fanns för 30 eller . Vi skulle alla önska att det vore möjligt att få ett jobb efter , som det var . Men så är det inte . Vi skulle önska att det var samma slags kunskapskrav som ställdes på dem som till exempel ska ut och bli fordonsmekaniker som det var . Men det är det ju inte. Teknikutveckling, informationsutveckling och annat har gjort att man behöver ha goda kunskaper i engelska, svenska och matematik också på arbetsmarknaden. Har ni missat detta, eller låtsas ni bara? Vilka är de arbetsgivare som har krävt att man ska sämre kunskapskrav, att man ska ha ettåriga gymnasieutbildningar? Jag har inte hört en enda av arbetsgivarorganisationerna göra det , och de kan väl ändå inte anklagas för att vara en socialdemokratisk förtrupp. Nej, vi socialdemokrater tror på det livslånga lärandet. Vi tror på alla ungdomar. Och vi ser utmaningarna. Jag ska inte lura i någon att det är enkla utmaningar, utan det är svåra utmaningar som man måste ta itu med från allra första början, från förskolan och genom , gymnasieskolan, vuxenutbildningen, högskolor, universitet och yrkeshögskolor. Det handlar om alla de möjligheter som måste finnas där för att möjliggöra för ungdomar att inte bara en gång för alla utbilda sig utan också ha möjlighet att komma igen, eftersom vi lever i ett föränderligt samhälle. Det är mot den bakgrunden vi känner en oro, när allt färre väljer yrkesutbildningar. försöker man avfärda det nonchalant och säger att det var . Ja, säger att det var . Det kanske inte låter så mycket. Men då ska man veta att det bara handlar om 5 000 ungdomar som valde bort yrkesutbildningarna. slår sig för bröstet och säger: Det är bra att de väljer teknikprogrammet det är jättebra. Men det är inte sanningen. Sanningen är att det är samhällsprogrammet som växer. Samhällsprogrammet i , en av landets största kommuner, är större med antalet antagna elever än samtliga yrkesutbildningar tillsammans i industristaden ! Att då blunda och säga Det här är inget bekymmer är inte bara att lura sig själv utan också att lura ungdomarna. Och har jag inte sett någon från den regeringsallians som regerar ta detta på allvar. Vad ska ni göra för att vända utvecklingen? 12 (M): Man skulle kunna tänka sig att man inför den här debatten och när vi diskuterar dessa reformer borde kunna dra några gemensamma lärdomar historiskt sett. Man borde kanske kunna titta på den gamla gymnasieskolan. Man skulle kunna ställa sig frågan om man tycker att den skolan levererade bra, om man tycker att det var bra att det individuella programmet blev det största programmet i gymnasieskolan och att av de elever som gick till det individuella programmet misslyckades och inte fick en gymnasieutbildning. Man kanske skulle kunna titta på detta med att det fanns ett högskolebehörighetskrav. Man kanske skulle kunna konstatera att det var ett krav som inte gav något till alla utan bara till några få. Man kanske skulle kunna konstatera att det är en viktig förklaring till den ungdomsarbetslöshet som vi haft i . Men jag kan konstatera, fru talman, att dessa slutsatser verkar oppositionspartierna inte vara beredda att dra. Jag har blivit ordförande i utbildningsutskottet. arbetade jag med arbetsmarknadspolitiken. Då debatterade vi mycket just synen på jobb. Jag noterade att från Socialdemokraterna avslutade sitt första inlägg i kammaren med att lite retoriskt fråga: Ska alla vara städare? Lite grann där tror jag att vi hittar det som är den verkliga kärnan i debatten, för det handlar om synen på praktiska färdigheter. Är de lika bra eller inte? Är det så som vi från Alliansen säger, att de praktiska färdigheterna är minst lika viktiga, eftersom alla jobb behövs i samhället? Eller är det så att det enda som duger är att vi ställer krav på högskolebehörighet? Det beskriver skillnaden i utbildningsambitionerna. Jag tror att de allra flesta som lyssnar på denna debatt ställer sig frågan om alla måste till högskolan. Jag tror att de allra flesta inser att alla inte ska till högskolan. Låt oss gå tillbaka till frågan om yrkesprogrammen. Från Alliansen är vi beredda att seriöst diskutera vad vi kan göra för att värna yrkesprogrammen, hur vi till exempel kan se till att fler söker sig till vård- och omsorgsprogrammet. Regeringen har bland annat aviserat att man tittar på inriktningen för sjuksköterskor och på undersköterskeexamen. Vi tycker att det i grunden är bra att vi utifrån de praktiska erfarenheterna av yrkesprogrammen ökat dem . Allt detta är vi beredda att diskutera eftersom vi värnar yrkesprogrammen, men det enda svar vi får tillbaka är att man inte gillar den yrkesintroduktion som finns för de elever som är obehöriga. är man inte beredd att erbjuda något annat alternativ. Det enda svar man har för att få fler att söka sig till yrkesprogrammen är att ställa krav på högskolebehörighet. Jag kan inte tro att man menar allvar och tror att det vore en politik som skapar en skola för alla. Jag noterar också att , Socialdemokraterna, fortfarande inte svarat på min fråga, nämligen: Vad är ert svar till de elever som valt ett yrkesprogram men inte vill läsa in högskolebehörighet? Vad är ert svar till dessa elever? De förtjänar ett svar. 13 (MP):