prot · GZ09131 · 2012-06-15 00:00:00 — Det var kanske därför som man i fallet med julbocken i hade andra regler. Det är helt riktigt som interpellanten säger att de inte får ingripa hur som helst utan bör kontakta polis och andra vid eventuella ordningsstörningar. Då har man ett avtal med helt andra regler. har detta utretts mer än en gång. Det ligger i sakens natur att fackliga organisationer och andra gärna driver på för att få den egna gruppen att vidgas. Detta har utretts på olika sätt. Sedan har det gjorts departementsutredningar, och det har kommit en promemoria om ordningsvakter och väktare. Det har vänts och vridits på detta fram- och baklänges. har det inte lett till åtgärder. Skälet till det är att det hela är ganska brokigt. Vid till exempel ett fotbollsevenemang använder klubbarna frivilliga supportrar och andra som publikvärdar. Det skulle bli helt orimligt om man krävde att de skulle använda auktoriserade vakter från ett bevakningsföretag för den typen av arbetsuppgifter. Detta är bara ett exempel på vad som har gjort att man inte har haft anledning att ytterligare reglera eller organisera krav på det som går utöver sådant som ska göras av auktoriserade väktare. Det är också detta som gör att en del av bevakningsföretagen väljer att ha två delar i sitt företag. Dels har man de mer välutbildade och auktoriserade väktarna som kan ta vissa typer av uppgifter, dels kan man ibland tillhandahålla annan typ av personal. Visst kan man tycka att det blir lite rörigt när man inte vet vem som har vilken typ av befogenhet, men för den som är ansvarig företagare och anlitar hjälp med till exempel välkomnande i entrén är det centrala att man vet vad man efterfrågar. Den berättigade frågan, som man också har diskuterat av och till, är: Innebär detta att man kan ha direkt kriminella som står i portgången till nöjesetablissemang och annat? Man kommer inte ifrån att företagare kan anställa personal till olika arbetsuppgifter. Även om man skulle skärpa kraven är risken stor för att man står kvar i en situation där ett eller annat problem kan uppstå. Det är väl detta sammantaget som gör att man inte har haft skäl att ändra i lagstiftningen. 13 (S): Det har tidigare förekommit att man har ändrat i lagstiftningen på det här området. Senast gjorde man en stor ändring 1994 när det gällde definitionerna. Bakgrunden var ett fall där en pensionerad person som tidigare hade arbetat åt en matbutik fortsatte att leverera butikens pengar till banken även efter sin pensionering. Eftersom personen då inte längre var anställd av matvaruföretaget utan gjorde jobbet i egen regi var man inne och klampade på bevakningsområdet, då det handlade om transport av pengar. Därför gjorde man ett förtydligande i lagen där man lade till skrivningen bevaka sedlar, mynt eller annan egendom i samband med transport. Om man vill komma undan de luddigheter och problem som justitieministern själv pekar på är det fullt möjligt att göra det. Justitieministern talar om kriminella dörrvakter och säger att detta är svårt att göra något åt. I 4 § bevakningslagen står dock väldigt tydligt angivet att hos ett auktoriserat bevakningsföretag ska personalen vara prövad med avseende på laglydnad. Nog går det att styra upp de här delarna om man vill. Jag skulle vilja tala lite om vad konsekvenserna blir om vi i det här fallet skulle få ett domslut som visar att företag som utövar vad jag uppfattar som bevakning inte behöver auktoriseras. Då fyller lagen ingen funktion. Man kan ju då gå runt den genom att kalla vakter för något annat, till exempel värdar. Ett av skälen till att lagen kom 1974 var just att man ville förhindra kriminell verksamhet i samband med bevakningsuppgifter. Om då lagen spelar ut sin roll blir det väldigt tydligt att vi som konsekvens kommer att få in kriminella företag. Det kan inte rimligtvis vara önskvärt för någon part i det här. Det finns också en risk, även om den kanske inte är jättestor, för att vi får in företag från utlandet som inte alls jobbar på samma sätt som vi i gör. Man kan också fundera över medborgarperspektivet. Som medborgare vill jag gärna att de som ska bevaka, särskilt där det är mycket folk i omlopp, ska vara utbildade. Jag tycker att det är lite märkligt att , som säger sig följa det här noga, inte riktigt verkar se allvaret i vad som kan hända om lagen sätts ur spel. Det görs en hel del anmälningar när det gäller den här typen av fall. Men ofta är det så att polisen lägger ned dem. Även om det är väldigt uppenbart att det är felaktigt agerat och polisen lägger ned skulle man kunna misstänka att en del poliser faktiskt inte heller förstår den här lagen och vad den säger. Jag har hört att polisen på vissa ställen faktiskt använder icke-auktoriserad bevakning själv, och det är naturligtvis otroligt oroväckande. Med det här som bakgrund undrar jag igen: Är justitieministern tillfreds med dagens lagstiftning och hur den tillämpas? 14 (): Låt mig börja med att svara på frågan om justitieministern är tillfreds med lagstiftningen. Ja, lagstiftningen är jag tämligen nöjd med. Jag ser naturligtvis att det finns problem när det gäller bevakningsverksamhet i vid mening, men jag har inte ansett mig ha underlag för att hävda att det är just en förändring i lagstiftningen som är det nödvändiga eller vägen för att lösa de problem som finns. Jag ska återkoppla till det jag sade i mitt tidigare inlägg om krogar. Ja, det är klart att man kan använda sig av auktoriserade väktare och på det sättet försäkra sig om att man inte har kriminella. Däremot är det inte förbjudet för en restaurang, till exempel, att ha någon annan i kapprummet eller någon annanstans. Det är ganska vanligt att man har auktoriserad personal och annan typ av personal. Då är det dess värre så att man också kan få ingripanden och annat som utnyttjas. Det är inte tvärsäkert att man löser det hela genom att tvinga fram en auktorisation den vägen. Det tror jag att man ska ha klart för sig. Det är klart att vi har problem i olika sammanhang. Men är det naturligtvis så att precis som kommun måste olika företag kunna anlita personal för lite olika arbetsuppgifter. Jag pekade också på möjligheten till exempel för idrottsföreningar att använda sig av engagerade supportrar för olika typer av värdskap och någon typ av ordningshållande, utifrån att man inte alls är väktare utan att man faktiskt är värd. Det är det här som jag inte tycker att vi ska begränsa och göra omöjligt, för det skulle göra verksamheten sämre. Det viktiga är att man vet när man ska använda riktiga auktoriserade väktare, vilken utbildning de har och att detta fungerar väl. Då vill jag nog rätta till det här med utländska företag, att vi liksom kan få in vad som helst. Nej, så är det inte. För i de här reglerna ingår att utländska företag som vill bedriva verksamhet i på det här området ska inge en fullständig förhandsanmälan. De ska också uppfylla de villkor för godkännande vid tillfälligt arbete som gäller enligt föreskrifter och som man har meddelat med stöd av den lagstiftning som gäller. Det är inte så att man kan komma in och bete sig precis hur som helst. Det vore märkligt om skulle ha missat en sådan detalj, tycker jag. Jag är alltså inte bekymrad i den delen. Jag tycker att det är viktigt att vi har auktoriserade väktare och att de används för de arbetsuppgifter som är nödvändiga som ett komplement till ordningsmakten. Det är centralt, och jag tycker att regelverket i den delen fungerar väl. Jag tror också att vi ska vara försiktiga med att reglera bort eller att för mycket byråkratisera verksamhet som ligger därutöver. Vi måste kunna ha värdar och värdinnor eller ordningsvakter av helt annat slag, som inte har de befogenheter som auktoriserade väktare har. Det är väl där någonstans som problematiken ligger. Vad jag menar när jag säger att jag följer den här frågan är naturligtvis att det är centralt att se på de olika problemen och se utifrån vilken förmåga man kan rätta till eventuella problem med lagstiftningen och de förordningar som kompletterar lagstiftningen. Och där tycker jag att det har hänt en del. Ja, det har gjorts förändringar. Men 1994 är fruktansvärt länge sedan. Förordningar har man kanske tittat på vid fler tillfällen. Men efter det har det faktiskt gjorts mer än en genomgång och utredning, så vi har en hel del underlag om situationen och annat som vi använder för att uppdatera oss när vi prövar frågan, vilket sker återkommande. 15 (S): Jag kan konstatera att jag och justitieministern är överens om att det finns problem. Vi är också överens om att det är viktigt att man ska veta när man ska använda så kallade riktiga, eller det jag skulle kalla auktoriserade, bevakningsföretag. Jag tycker att det är viktigt att man inte blandar ihop vad man pratar om. Det här med att lag använder sina medlemmar eller supportrar som värdar på matcher är någonting helt annat. Bevakningslagen handlar om när någon utför bevakning åt någon annan, inte när man använder sina egna. Restauranger och liknande kan använda sin egen personal lite grann hur de vill. Det är en annan grej. Det här handlar om när man anlitar ett företag för att utföra sysslor åt en. Det har pratats en del om just vakter och väktare . Men man ska också vara medveten om att det även gäller de företag som jobbar med larm, alltså inte precis med personer. Det är samma typ av problem där. Det är alltså stora otydligheter i lagen, vilket är väldigt olyckligt. Det får naturligtvis samma konsekvenser som när man pratar om det personella skyddet. Det är naturligtvis jättebra att justitieministern följer den här frågan, som jag har sagt tidigare. Utifrån den bakgrundsbeskrivning som jag har gjort och som justitieministern själv har fyllt på skulle jag vilja veta: Vad är det som behöver hända för att justitieministern på något sätt ska förtydliga lagen så att den inte längre behöver uppfattas som luddig? I vilket läge tycker justitieministern att det skulle vara aktuellt att förtydliga lagen? 16 (): Ja, när skulle vi behöva ändra? Det påstås att lagen är luddig. Det är fel, för lagen är väldigt tydlig. Ett företag som bedriver bevakning för annans räkning omfattas av krav på auktorisation. Det är väldigt tydligt. Det egentligen är ute efter är att vi ska tvinga in fler verksamheter i den typ av auktorisation som bara vissa företag har och att man bara ska få använda den typen av företag för viss typ av ordningshållning, vilket innebär att andra som jobbar som entrévärdar och annat inte skulle ha möjlighet att arbeta som det utan skulle tvingas byta arbetsgivare eller gå en längre utbildning eller vad det nu kan vara. Vad behövs då för att vi ska göra en förändring? Ja, det är ju en tydlig definition av vad som är skälet till att vi inte skulle kunna tillåta mer än en sorts vakter. Det tror jag är ett sådant skäl som vi måste ha. Ett annat skäl är naturligtvis att vi bedömer att det finns en sådan brist på seriositet hos de firmor som tillhandahåller annan typ av bevakning att det inte fungerar. Men det är inte mitt intryck. Det finns exempel på problem. Det finns också exempel på ärenden som prövas i domstol, för att man inte tycker att saker och ting har gått helt rätt till. Och det är viktigt att det prövas. Exakt när man bestämmer sig för att göra mer vågar jag inte svara på, men det faktum att vi faktiskt av och till har utrett och prövat olika vägar för att förbättra regelverket visar väl att det finns ett intresse och att vi tar de här frågorna på stort allvar. Justitiekanslern inledde också ett initiativärende på det här området. Det gällde främst ordningsvakter. Justitiekanslern ställde sig tveksam till om den verksamhet som entrévärdar sysslar med ska jämställas med sådan verksamhet som omfattas av lagen om bevakningsföretag. Det är alltså inte en entydig synpunkt från Justitiekanslern. Vi har lite olika signaler, och det är det jag säger. har vi inte ett underlag som säger att det nu är dags att ta viktiga kliv för att gå i den riktning som förespråkar. Överläggningen var härmed avslutad. 6 § Svar på interpellation 2011/12:401 om svenskt bistånd till den palestinska myndigheten 17 Statsrådet (M): har frågat utrikesministern om vilka åtgärder han avser att vidta för att säkerställa att svenskt och europeiskt bistånd inte demoleras, rivs eller förstörs av israeliska myndigheter samt vilka åtgärder han avser att vidta med anledning av de biståndsprojekt som redan förstörts. Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. bistånd till den palestinska myndigheten är en viktig byggsten i arbetet med att bidra till en hållbar lösning på den israelisk-palestinska konflikten. Vårt stöd till palestinierna uppgår till ca . Det fokuserar på statsbyggande och bidrar bland annat till att stärka demokratiska institutioner, mänskliga rättigheter och att stödja det civila samhället. Vi arbetar även med insatser för att förbättra infrastruktur och vattenrening, särskilt i där behoven är oerhört stora. Det svenska stödet inkluderar också ett omfattande humanitärt stöd, särskilt till för palestinska flyktingar Unrwa. Jag har vid ett flertal tillfällen klargjort att det är oacceptabelt att biståndsprojekt på de palestinska områdena, i såväl östra och som , försvåras, fördyras eller förstörs. Vid mitt besök i och var villkoren för det svenska biståndets genomförande ett viktigt ämne i samtalen. I högnivåorganet för samordning av palestinskt bistånd, Ad hoc tar och andra viktiga givare upp de negativa effekter som ockupation har på biståndet. Frågan tas även återkommande upp av EU-dialogen med och diskuterades vid EU:s senaste utrikesministermöte . I rådsslutsatserna uppmanar EU att samarbeta med palestinska myndigheten och tillåta ökad palestinsk access och kontroll över område C, där har fullt administrativt ansvar och säkerhetsansvar. Slutsatserna fastslår också att EU kommer att fortsätta ge finansiellt stöd för utvecklingsinsatser på område C och att vi förväntar oss att dessa skyddas för framtida bruk. Vad gäller frågan om åtgärder för redan förstörda biståndsprojekt är det viktigt att minnas att ägarskapet för projekt har övergått till palestinierna när projektet beviljats. Det innebär att det är palestinierna och inte givarna som rättsligt skulle ha möjlighet att kräva kompensation för förstörda projekt. Men oavsett detta är det och EU:s åsikt att förstörelsen av palestinska biståndsprojekt är oacceptabel och måste upphöra, vilket har framförts tydligt till . 18 (S): har 62 byggprojekt finansierade av , , , , och EU rivits av de israeliska myndigheterna. Över 110 byggprojekt har fått rivningsbesked eller order från myndigheterna om att man ska stoppa byggnationerna. av all palestinsk infrastruktur som förstördes var biståndsfinansierad bland annat av EU. De här projekten handlar om vattencisterner, förnybar energi, bostäder, lokaler för djurhållning, jordbruksbyggnader och vatten- och avloppsledningar. har uppskattat värdet av de biståndsprojekt som den israeliska armén förstörde till ett värde motsvarande . Av dessa pengar beräknas vara direkt EU-bistånd. Framför allt handlar det om förstörelse av palestinsk infrastruktur och bostäder. Det är helt oacceptabelt att en stridande ockupant förstör för civilbefolkningen. Det är ett brott mot den internationella folkrätten, och enligt är det att jämställa med krigsbrott mot civilbefolkning. Jag tycker att det här är synnerligen allvarligt, och det internationella samfundet måste inta en betydligt hårdare och tuffare attityd mot denna typ av utmanande övergrepp som sker planerat och med kontinuitet. Jag tycker att det är vällovligt att regeringen har tagit upp frågan om det orimliga i den israeliska statens agerande direkt med statsledningen i . Det är också vällovligt att frågan har avhandlats vid och att EU tar upp det hela i dialog med . Men de frågor man ställer sig är om det här leder till resultat. Med vilken hårdhet sätter EU tryck på på grund av detta oerhört utmanande agerande? När det inom ramen för ett biståndsprojekt i för förekom korruption fick man betala tillbaka av totalt 50 miljoner. Då markerade mycket tydligt att om svenskt stöd ska utgå till måste fortsätta att leva upp till sina åtaganden. Det vill säga, det fanns en nolltolerans mot korruption. Med som exempel inleddes en sådan debatt. Det genomfördes omfattande revisioner av hälsoprojekten som var aktuella i det här fallet. I fallet agerade regeringen med viss tydlighet och hårdhet. När det gäller systematiska förstörelse av biståndsprojekt åligger det ytterst, enligt , palestinierna att agera. Då ställer man sig frågan: Tror att som ockupationsmakt är beredd att i någon djupare mening lyssna på palestinska protester eller skadeståndskrav? Kommer krav på ersättning över huvud taget att tas på allvar av en ockupationsstat som bygger bosättningar, drar nya vägar på ockuperat område och återkommande bryter mot internationell lag och rätt på ockuperat område? Kommer över huvud taget att bry sig om den typen av ersättningskrav? Slutligen: Har regeringen diskuterat med palestinierna om att göra gemensam sak med dem och tillsammans kräva ersättning och skadestånd? Har EU lyft upp perspektivet att tillsammans med palestinierna kräva ersättning och skadestånd? 19 Statsrådet (M): Tack, , för att vi här har möjlighet att diskutera så att jag också kan redogöra för hur regeringen ser på detta och tack för många av de frågor som ställs i interpellationsdebatten! Det är frågor som jag själv också brottas med, givet de krav vi ställer på att bistånd varaktigt och långsiktigt ska bidra till effekter för civilbefolkningen. I grunden ligger här en konflikt mellan israelerna och palestinierna. För min del handlar det här väldigt mycket om hur vi ska kunna se till att israelerna tar våra synpunkter på allvar, givet det ibland till och med kränkande sätt som jag tycker att ockupationsmakten hanterar den palestinska myndigheten på i de här frågorna. Hur ska vi kunna få dem att ta detta mer på allvar? Det är mycket bra frågor. Rent juridiskt är det så att som biståndsgivare inte längre har den juridiska avtalsmöjligheten att ställa israelerna till svars mer än moraliskt. Frågan är då om vi kan göra mer tillsammans med palestinierna och om de då skulle bli tagna mer på allvar. Det är en dialog som förs, och det var just därför jag för bara någon dryg vecka sedan träffade både palestinska och israeliska motsvarigheter för att säga att vi nu måste ställa oss den här typen av frågor: Ska vi fortsätta att finansiera ockupationen? Som säger var jag i samband med glasklar med att vi inte kan fortsätta ge bistånd om vi inte vet att pengarna kommer fram på rätt sätt. Det här är ungefär en motsvarande situation, och jag är glad att noterar med vilken tydlighet vi har agerat. Men då kommer också frågan om vi på motsvarande sätt som i fallet skulle sluta stötta palestinskt statsbyggande och sluta med de som vi ger för att underlätta för palestinierna. Det är just därför vi måste brottas med den här typen av frågeställningar givet att ockupationen fortsätter, givet att det tyvärr är så att den politiska lösningen på konflikten och fredssamtalen inte sker med det resultat som vi alla hade förväntat och önskat oss skulle kunna ske. Det stämmer också att byggprojekten förstörs och att EU nu gemensamt och på ett helt annat sätt än tidigare trycker på politiskt. Det är därför vår utrikesminister jobbade hårt för de rådsslutsatser som antogs, för jag tror att det är väldigt mycket område C som kommer att beröras i den framtida debatten. Precis som noterar sker det här arbetet väldigt mycket tillsammans och inom ramen för EU-samarbetet för att det ska vara en tillräcklig tydlighet. Jag tycker att vi gör det här på både ett hårt och konsekvent sätt. Vi tar det på allra största allvar, men det är inte helt enkelt. Jag kan också konstatera, herr talman, att efter att ha varit på plats i dessa områden och sett den frustration det skapar att driva verksamhet i rivningshotade objekt förstår man att bara den lilla skadan, i det stora hela, är påtaglig för vardagslivet, för barn i en beduinskola på område C. Det är fullkomligt oacceptabelt med de beslut som finns om rivningsbesked och också de rivningar som allaredan har skett av sådant som syftade till att underlätta för palestinierna att kunna leva ett drägligt liv. 20 (S): Jag läste en artikel i går från där man säger det bör väl gälla att i går meddelade israeliska myndigheter invånarna i och sina intentioner att genomföra en rivning av hus, lägenheter och förnybar energi . Det handlade om en komplett destruction, en nedmontering av den aktuella kommunen. Vid sidan av dessa ligger två andra byar där man tänker montera ned sex olika sol- och vindenergisystem. Det berör 500 personer. Dessa system ger energi till lyse, till kylskåp och till jordbruksproduktion. Det här är sådant som sker kontinuerligt, i stort sett och på ett planerat sätt. Det är en israelisk ockupationsmakt som med precision och planering driver igenom en konsekvent förstörelse. Det är oerhört utmanande. Jag förstår att man från regeringens sida och från EU:s jobbar med den här frågan, men jag har ännu icke i praktiken sett den typen av initiativ där man tillsammans med palestinierna gör sak av att faktiskt kräva ersättning, återbetalning, där man ställer den israeliska statsledningen inför faktumet att de måste ta ställning till en sådan framställning från palestinier och från biståndsgivande länder, där de får ta det och också ge ett officiellt svar på hur de ser på saken och vad de tänker göra åt den. Jag tror att man helt enkelt måste ta det steget så att det blir ett konkret ärende som de inte kan ta sig ur på annat sätt än att ge ett besked. Man måste nog flytta fram den positionen. Det de gör är ju helt orimligt. Det är nog inte rimligt att säga att som en konsekvens av det här beteendet slutar vi stödja det palestinska statsbyggandet och går inte in med bistånd. Det leder ju i förlängningen bara till att den förstörelse som israelerna bedriver har nått ytterligare ett syfte, att man har spelat dem i händerna. Det ser inte jag som någon väg, utan den väg jag ser är att trappa upp kraven på . Gör gemensam sak med palestinierna officiellt! Ställ krav på återbetalning av det de har förstört helt enkelt! Sedan får man väl se vad som händer i nästa steg. Men israelerna måste känna på allvar att omvärlden menar någonting, att det här är orimligt och att de inte kan prata sig ur det. De måste begripa att så här kan man inte bete sig. Sedan har vi hela komplexet med fredsförhandlingar och den typen av överläggningar och balanser, men det är ju en fråga vid sidan av dagens debatt. Det här kan vi ju koppla till hur man i ett ockupationsläge ska agera enligt internationell lag och rätt. Då har faktiskt ockupationsmakten ansvar för att också underlätta för civilbefolkning, och det gör man definitivt inte genom den här typen av åtgärder. Historien om den här ockupationen är att konsekvent bryter mot internationell lag och rätt och det som säger. 21 Statsrådet (M): Utmanande är ett av de många bra ord som finns kring just hur israelerna gör vad gäller förstörda projekt. Det handlar som sagt inte bara om installationer av vind- och solkraftverk för att få ordning på vatten- och energibrist. Det handlar också om skolor och annat som uppfattas vara säkerhetsrisker för den israeliska staten. Jag tror att man gör allvarliga felbedömningar. Jag tror också att den här systematiken, parad med en expansiv bosättningspolitik, direkt motverkar egna intressen. Vad gäller återbetalningsskyldigheten är det viktigt att vi igen säger att det måste vara palestiniernas egna initiativ, att de juridiskt vill driva en process mot ockupationsmakten. har FN lyckats få återbetalning av staten . Men det jag tror att det handlar lite grann om är att kostnaderna för ockupationen nu börjar visa sig än mer tydligt, och man börjar diskutera vart den notan ska skickas.