prot · GZ09119 · 2012-05-29 00:00:00 — En omfattande verksamhet pågår i skilda delar av vårt land för att genomföra programmets olika delar. Så här långt har stöd utgått med sammanlagt till mikroföretag och med till företag som satsar på livsmedelsförädling med nära koppling till satsningen Matlandet . Totalt är det nästan 700 projekt som har genomförts eller pågår runt om i landet. Jag tycker att det är en oerhört omfattande verksamhet i jämförelse med hur det har varit tidigare. Jag kan också nämna några andra exempel. har vi, vad jag känner till, 41 småskaliga slakterier i vårt land. Det är verksamheter som har utvecklats mycket beroende på att vi har anslagit pengar för att få ned kostnaden för den besiktning som ska ske före slakt och avlivning av djur. Vi har 132 godkända vilthanteringsanläggningar och renslakterier i vårt land. Det är verksamheter som har uppstått och utvecklats och som ger liv och rörelse i byar och bygder. De möjliggör också en utveckling av lokalt hantverk kring mat. Jag hoppas och förutsätter att vi tillsammans kan utveckla den här verksamheten i alla delar av vårt land. Det betyder så oerhört mycket för att alla delar ska ha förutsättningar att fortsätta att växa och bidra till olika saker i vårt land. Men det förutsätter en sak, fru talman, och det är att vi har en grundproduktion, att vi har bönder som producerar en råvara. Jag tycker att det är förmätet att stå i den här talarstolen och tala om att insatser gjordes av det som är oppositionen. Då införde man till exempel en handelsgödselskatt. Det är en ren straffskatt på den produktion som är en förutsättning för att man ska ha någonting att förädla i de företag som vi är angelägna om ska finnas och växa i skilda delar av vårt land. 30 (S): Det kanske finns pengar, landsbygdsminister , men frågan är om det finns tillräckligt med pengar och om de används på rätt sätt. Vad händer efter 2013 med bland annat ? Det är onekligen ett problem. Mathantverket är en möjlighet för jordbruket. står många jordbrukare vid ett vägskäl. Den enda möjligheten för att överleva anses oftast vara att öka storleken på lantbruket, utöka antalet djur och så vidare. Detta är dock inte möjligt i många glest befolkade bygder. Då står man inför att lägga ned sitt jordbruk, vilket sker i stor utsträckning , eller göra någonting annat. Här är mathantverket en viktig utväg. Man kan förädla sin mjölk till ost, sitt kött till korv, sin säd till bröd och sina frukter och bär till marmelader. Det är i förädlingsledet som ekonomin och framtiden ligger. Men det händer inte över , utan vi behöver återigen en långsiktighet. Vad händer efter 2013? 31 (S): Det hettar till lite grann i landsbygdsministerns anförande. Det är trevligt. Jag hoppas att det också hettar till i förhandlingarna med . Det lär han behöva, annars kan han alltid luta sig mot oss socialdemokrater så ska vi nog reda upp det i gammal god ordning. Jag fick inget svar på frågan hur landsbygdsministern tänker sig att vi ska få företag som kan konkurrera med billigt importerat kött som vi skickar billigt genom hela landet. Vi har för få bönder. Vi har för få livsmedelsföretagare i alla kategorier. har vi en köttproduktion som ligger på ungefär hälften av det som vi borde kunna producera. Här behövs det en tydlig och långsiktig strategi efter 2013. De företagare som ska satsa vill ha besked nu om vad som händer efter 2013. Kommer det här att finnas kvar? Hur ser det ut? Hur kommer regelverket att förändras? Vi har en regering som är huvudansvarig för detta. Jag efterfrågar svar. 32 Landsbygdsminister (C): Låt mig först tacka för interpellationen. Jag tycker att det är en angelägen fråga vi har diskuterat . Jag är, precis som mina meddebattörer här , angelägen om att bondeproduktionen ökar i vårt land och att vi därmed ges förutsättningar att få växande förädlingsföretag, stora såväl som mindre sådana. För att detta ska ske krävs det lönsamhet i företagandet. Det krävs också en konkurrenskraft gentemot vår omgivning. Vi måste också fortsätta att förenkla de regler, föreskrifter och lagar som finns runt jordbruket och matproduktionen i vårt land. Jag har nämnt exempel på sådana saker som är genomförda eller under genomförande. En sak som vi har gjort är borttagandet av den straffskatt som fanns på matproduktionen i vårt land och som vi kallade för handelsgödselavgift. Ett annat sätt att stödja är att minska kostnaden för besiktningen av de djur som går till slakt. Detta är gjort för att stärka lönsamheten och konkurrenskraften för den svenska bondeföretagaren. Jag hoppas att få ytterligare bistånd för att dra ned än mer på den regelbörda som finns i det här sammanhanget. Vad händer 2013 och därefter? Det finns inget svar på den frågan. De överläggningarna pågår just nu i Europeiska unionen. Jag hoppas att vi även i det sammanhanget ska kunna enas i den här kammaren så att vi får ett bra beslut som gynnar produktion och därmed sysselsättning och företagande i alla delar av vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2011/12:349 om tillgång till dator och telefon vid rättspsykiatrisk vård 33 Socialminister (KD): har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att hindra personer dömda till rättspsykiatrisk vård från att använda mobiltelefon och datorer. I lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård och lagen (1991:1129) om rättspsykiatrisk vård finns det bestämmelser som reglerar när det är möjligt att på laglig grund begränsa enskilda patienters möjlighet att kommunicera med sin omgivning. Ett beslut om inskränkning av rätten att använda elektroniska kommunikationstjänster får tas om det är nödvändigt med hänsyn till vården eller rehabiliteringen av patienten eller för att undvika att någon annan lider skada. Utgångspunkten vid ställningstaganden till tvångsåtgärder inom psykiatrin är att så långt det är möjligt undvika inskränkningar i patientens integritet. Inskränkningar i möjligheten att kommunicera med omgivningen innebär intrång i den personliga integriteten och ingrepp i grundlagsskyddade rättigheter såsom yttrande- och informationsfrihet. Trots detta kan det vara nödvändigt att i vissa fall begränsa enskilda patienters möjlighet att kommunicera med sin omgivning via elektronisk kommunikation. överlämnade sitt betänkande Psykiatrin och lagen tvångsvård, straffansvar och samhällsskydd (SOU 2012:17) till regeringen . Utredningen har haft i uppgift att se över hur den psykiatriska tvångsvårdslagstiftningens innehåll och struktur ska kunna förenklas och förtydligas med bibehållna krav på säkerhet. När det gäller frågan om att förbjuda elektroniska kommunikationstjänster föreslår utredningen att chefsöverläkarens möjlighet att besluta om att en patient ska förbjudas att inneha utrustning för eller att använda elektroniska kommunikationstjänster ska utvidgas. En inskränkning ska inte bara få ske med hänsyn till vården och rehabiliteringen av patienten eller för att någon annan lider skada, utan ska också kunna grundas på ordnings- och säkerhetsskäl. Varje beslut om inskränkning måste dock fattas efter en individuell bedömning i det enskilda fallet. Utredningens betänkande har skickats ut på remiss och remissinstanserna har möjlighet att lämna synpunkter till . 34 (S): Jag tackar för svaret och vill säga att jag funderar över vad konsekvenserna kan bli av det som utredningen har gett förslag om. Jag vill dock börja i en helt annan ände. Det finns människor runt om i som är dömda till rättspsykiatrisk vård. Självklart måste var och en av dem få tillgång till dator och telefoni med utgångspunkt i att de ska bli rehabiliterade och komma ut i samhället igen. Men vi vet också att en del fortsätter att begå brott. Det kan handla om förföljelse, barnpornografi, narkotikabrott och annat. Detta kan vi inte acceptera på något sätt. För att kunna planera och fortsätta att begå de här brotten använder man mobiltelefonen och datorn. Det är just det här som är kärnan i min interpellation, och det är det här som vi måste få lite ordning på. Ministern och jag hade en debatt i den här frågan 2009. Då pekade ministern särskilt på att det skulle komma förslag i utredningen. I utredningen sägs att genom att använda sig av elektroniska kommunikationstjänster kan en patient planera för och ge närmare anvisningar om hur narkotika, vapen och andra olämpliga föremål kan tas in på avdelningen. Det är också möjligt att använda sig av elektroniska kommunikationstjänster för planering av rymning och fritagning. Utredningen föreslår att det införs en möjlighet för chefsöverläkaren att vid sidan av övriga möjligheter som grundas på andras hänsyn utifrån ordnings- och säkerhetsskäl kunna fatta beslut om förbud mot innehav av eller användandet av utrustning som möjliggör elektronisk kommunikation. Beslutet måste dock grundas på en bedömning i det enskilda fallet och först efter att missbruk av rätten till kommunicering har konstaterats. Det här låter säkert för någon som inte är insatt i frågan ganska krångligt, men vad betyder det i grund och botten? Jo, först måste man begå missbruk, det vill säga begå ett brott, till exempel förfölja eller trakassera någon, planera ett brott med narkotika, titta på barnporr eller vad det än må vara. Sedan ska detta upptäckas av vårdapparaten, och därefter ska det fattas beslut. Då är frågan: Blir det här bättre än vad det är ? Vi vet att det tyvärr begås brott. Vidare i utredningen föreslås att vårdgivaren exempelvis kan placera patienter som har respektive inte har inskränkningar åtskilda från varandra. Det kräver att vårdgivaren har tillgång till lokaler. Hur ska det gå till? 35 FINN (M): Det här är en interpellation på ett intressant och viktigt tema. Jag tror att såväl interpellanten som socialministern och jag kan vara överens om att narkotika och övergrepp på rättspsykiatriska enheter såväl som på andra frihetsberövande anstalter inte är acceptabelt. Sedan är frågan hur man ska hantera detta i förhållande till många andra parametrar när det gäller mänskliga rättigheter som vi har att ta hänsyn till. Jag uppfattar att utgår från att ett skärpt generellt förbud av elektroniska kommunikationstjänster för dömda inom rättspsykiatrisk vård är önskvärt. Hon ondgör sig också i den skriftliga delen av interpellationen över att inte delar hennes åsikt i den här frågan. Jag tycker att socialministern i sitt svar har en helt annan och betydligt mycket mer ödmjuk inställning till de komplicerade avgöranden som ska fällas, vilket gläder mig. Jag har besökt rättspsykiatriska kliniker både i och i i mitt hemlän, och jag har fått väldigt klart för mig att det finns ett starkt önskemål om det som uttryckts i utredningen om att man har delegat till chefsöverläkaren att fälla ett avgörande i de individuella bedömningar som måste göras. Att kringskära chefsöverläkarens mandat med ett uppstramat regelverk tror jag skulle vara skadligt, om jag får göra en bedömning, av den anledningen att chefsöverläkaren har ett ansvar att stå i kommunikation med den behandlande, i det här fallet, rättspsykiatriskt ansvariga läkaren. I de många fall då det är känsligt ur terapisynpunkt hur man förhåller sig till kommunikationsmöjligheter tror jag att man är bäst skickad att göra detta där. Det är säkert av samma anledning som gör en likartad bedömning att generella förbud mot telefoni och tillgång till internet inte är aktuella och inte får finnas. Jag vill påpeka att inte bara är en tillsynsmyndighet, utan den har också stor rättspsykiatrisk kompetens när det gäller att utfärda riktlinjer. Jag tror att man ska lyssna till bedömning och till utredningen i dess väsentliga drag kring den här frågan, och det upplever jag att svaret från socialministern antyder. Vi har en utredning som är ute på remiss, och den kommer att landa . Att föregripa de remissinstanser som jag tror kommer att välkomna många av utredarens förslag vore i det här läget dumt, precis som socialministern antyder. Låt mig göra ytterligare en reflexion. Jag besökte i går en kriminalvårdsanstalt i mitt hemlän , närmare bestämt i . Det är en klass , det vill säga att man i princip inte har tillgång till kommunikation. Där har de infört en lättnad för dem som vill lämna kriminalitetens bana. De får vistas utanför den inre avspärrningen och har bara en mur utåt, så att säga. Jag fick träffa de internerna, och intressant nog fick jag när jag kom hem ta del av deras synpunkter. Detta var synpunkter som var väldigt viktiga för mig som politiker, och jag kunde få ta del av dem genom en internetöversändning via e-post. Jag uppskattar som förtroendevald att kunna ta del av förtroendefull information även från dem som är frihetsberövade. De har erkänt sin skuld, är på väg från kriminalitet och har fått en lättnad eftersom de har valt att studera och visa studieresultat. Jag tror, fru talman, att om man väger samman den typen av komplikationer vid tvångsomhändertagande av olika skäl, antingen för att man är psykiskt sjuk eller för att man har varit kriminell och blivit belastad med straff för detta, måste man ha en ödmjukhet för de mänskliga rättigheterna som är skyddade såväl till integritet som till grundlag när det gäller yttrande- och informationsfrihet. 36 Socialminister (KD): I morse läste jag en artikel av på den debattsajt som tillhandahåller. Där skriver hon så här: Denna utredning har överlämnats till minister och det finns inte med några som helst förslag om hur elektroniska kommunikationstjänster ska lösas och bli rättssäkert. Lite längre ned i artikeln ställer hon sig frågan: Har regeringen fört bakom ljuset i denna så viktiga fråga för rättssäkerheten? Det här gör mig lite bekymrad, för antingen är , som ju har varit en flitig debattör i det här ämnet, alldeles okunnig om vad utredningen faktiskt har sagt eller så bryr hon sig inte om vad utredningen har sagt och framhåller här att jag på något sätt skulle ha farit med osanning. Direktiven till utredningen var extremt tydliga i det här sammanhanget. Utredningen har också kommit tillbaka med förslag. Dessa förslag kanske inte faller på läppen i varje del, men att skriva så som görs i den här artikeln är helt enkelt inte korrekt. Nog om detta, fru talman. Det här är oerhört komplex materia. Vad det handlar om är personer som har tagits om hand för att de är en fara för sig själva eller andra och som behöver rehabilitering. De finns under vård, och den vården syftar förstås till att dessa personer ska tillfriskna och kunna klara sig ute i det vanliga livet. Hela vården är inriktad på att man ska uppnå detta. Det är självklart att denna vård bör bedrivas på ett sådant sätt att den underlättar tillfrisknande och möjliggör för människor att steg för steg komma i en situation då de kan klara sig i det omgivande samhället efter frigivningen. Man kan naturligtvis säga att det där bryr vi oss inte så mycket om, utan vi inrättar på lösa boliner lite allmänna förbud hit eller dit. Men i har vi ju sagt att så ska det inte vara, utan vi ska ha en rättssäker ordning som är i överensstämmelse med de internationella konventioner som finns och de sammanhang som faktiskt bygger ett rättssäkert samhälle. Så tycker jag att det ska vara även fortsättningsvis. Överläkaren ska utifrån en individuell prövning kunna ålägga patienten begränsningar när det gäller tillgång till olika kommunikationshjälpmedel, för det är naturligtvis extremt stötande och illa på alla möjliga sätt att till exempel en pedofil kan fortsätta bedriva sin verksamhet bakom låsta dörrar, att någon på andra sätt trakasserar människor eller vad det nu kan vara. Men den prövningen bör ske individuellt, och det är det som det hela handlar om. Det här är en svår avvägning. Utredningen har landat på sitt förslag som innebär en utvidgning av läkarens möjligheter att göra begränsningar. Detta ska nu prövas i en remissomgång, och så får vi se vad remissinstanserna säger innan vi landar på ett ställningstagande och ett förslag till . 37 (S): Jag kan återigen konstatera att vid de tillfällen som jag deltar i en interpellationsdebatt i den här frågan behöver ministern alltid ha en medhjälpare som på ett eller annat sätt ska försöka svartmåla Socialdemokraterna utifrån den här frågeställningen, och det tycker jag känns lite oroväckande. Jag kan också konstatera att utifrån de konkreta frågor och förslag som finns i utredningen angående chefsöverläkaren ska man först ha upptäckt att det pågår ett brott innan någon åtgärd över huvud taget kan vidtas. Det känns lite vagt, och det var det jag ställde en fråga om till ministern. Jag upplever dock att ministern inte svarade på det utan kringgick frågan. Därefter ska det fattas ett beslut. Men våld och hot mellan de intagna pågår på olika sätt, vilket kanske ligger i sakens natur det är just därför man är dömd att vara på rättspsyk. Och spelar det ingen roll om man har restriktioner eller inte angående mobiltelefon och dator, för detta pågår när personalen inte ser på. Det är naturligtvis så det funkar. Mot bakgrund av det kan man inte låta bli att ställa sig frågan: Är det en lösning att ge lite ytterligare ansvar till chefsöverläkaren? Det känns inte speciellt tryggt eller rättssäkert. Det känns snarare som att det kommer att fortsätta ungefär som , och vi vet ju att det tyvärr inte fungerar . I medierna fanns rubriken såg barnporr på rättspsyk. Detta är något som händer här och . Med min interpellation vill jag ifrågasätta vad det blev av det som lovades så brett och stort i den här utredningen som har pågått . Just nu känns det i alla fall som att det bidde en liten tumme. Det är ju roligt och givande att ministern läser debattinlägg som man skriver. Det bygger väl lite grann på vad utredaren har uttryckt: Att tvångsintagna patienter på rättspsykiatriska kliniker kan använda mobiler och datorer till fortsatt brottslighet ser ut att bli svårt att stoppa. När regeringens psykiatrilagsutredning i vår blir klar kommer elektronisk kommunikation inte att ingå. Den här frågan nämns inte ens i mina direktiv säger utredaren till SVT:s Rapport. Det behövs inte en skärpt lagstiftning. Det är klart att man blir orolig och ifrågasätter vad det är som egentligen gäller. Jag har tagit del av utredningen. Jag har också citerat från utredningen här i kammaren och förväntar mig nu i nästa inlägg att ministern återkommer med någon form av svar. 38 FINN (M): visar som socialdemokrat i den här debatten med all önskvärd tydlighet att Socialdemokraterna vill införa generella förbud där det krävs individuella avdömningar. Att stå här och tala om att jag skulle vara medhjälpare i denna debatt och att hon tycker att det är oroväckande anar jag nästan som ett förbud mot att man skulle få gå upp här och diskutera den här frågan. Då vill jag förtydliga för att jag inte kan interpellera henne, men när hon framställer en fråga som jag har civil erfarenhet av att arbeta med inom rättspsykiatrin och psykiatrin som läkare tycker jag att det är förment att antyda en sådan sak i debatten. Jag skulle snarare säga att den som är min medhjälpare här är socialministern, eftersom han har mindre kompetens just i sakfrågan än vad jag råkar ha. Däremot är det så att jag delar socialministerns bedömning av den utredning som har kommit och de möjligheter som finns. Precis som socialministern underströk handlar det nämligen om, fru talman, en utvidgning av begränsningsmöjligheterna för chefsöverläkaren att just göra den här delikata, individuella avdömningen som måste ske i varje fall. Varje typ av generellt förbud skulle försämra vården för dem som är tvångsintagna på rättspsykiatrisk klinik. Detta säger , detta säger utredningen, detta säger verksamhetscheferna på rättspsykiatriska enheter när man besöker dem. Men tycker inte det, utan hon överprövar all denna kompetens och tycker dessutom att hennes kollega här i inte ska gå upp och vara medhjälpare till socialministern, för det oroar henne väldigt mycket. Regeringen ska sätta ned foten efter det underlag man får in , . Hur, fru talman, ska vi i så fall få en genomlysning inför den remissrunda som sker om vi inte ens ska få diskutera det här i kammaren utan att kallas för medhjälpare och att det är oroväckande? 39 Socialminister (KD): Detta är ett stickspår, men om har synpunkter på den debattordning som tillämpar och som möjliggör för alla folkvalda att delta i varje diskussion så får hon ta upp det med sin gruppledare och så får själv bestämma om vilka regler som ska gälla. försöker säga någonting annat än vad hon skriver i artikeln. Hon skriver att hon har läst utredningen. Det är jättebra. Jag gratulerar i så fall. Likafullt publiceras det , , en formulering som lyder: Denna utredning har avlämnats till minister och det finns inte med några som helst förslag om hur elektroniska kommunikationstjänster ska lösas och bli rättssäkert. har haft alla möjligheter att läsa direktivet där det tydligt sägs att utredaren ska analysera vilka ordnings- och säkerhetsregler som bör kunna föreskrivas i samband med psykiatrisk tvångsvård respektive rättspsykiatrisk vård såsom visitation av besökare liksom allmänna förbud mot t.ex. mobiltelefoner. Det som skrivs i den här artikeln är inget annat än direkta felaktigheter, antingen av okunskap, och då är det illa, men det är ännu värre om kunskapen skulle finnas där, vilket försöker framställa det som, och hon ändå skriver på det sätt som hon gör. Vad har vi lovat? framställer det som att vi har lovat precis vad det ska bli. Vi har sagt att det är en oerhört grannlaga avvägning som måste göras och därför bör den göras i ett större sammanhang där man ser över hela rättspsykiatrin. Den utredningen har mycket riktigt jobbat väldigt länge, och det var väldigt viktigt att den fick tillfälle att göra det. kommer själva remissomgången. Det här är väldigt svåra frågor. Fanns det ett enkelt svar skulle frågan vara löst , men det finns inget enkelt svar. Jag tror att utredningen är rätt ute i den meningen att det fortsättningsvis behöver göras individuella bedömningar som ingen annan än överläkaren eller vårdpersonal kan göra. Har en annan uppfattning skulle det vara intressant att få veta det. Är det så att hon har ett direkt svar på hur det här ska kunna lösas med några enkla grepp är jag idel öra att lyssna på sådana förslag. Men jag tror att det här är ett frågeområde som fortsättningsvis kommer att behöva diskuteras, för det finns inga perfekta lösningar. Det handlar om vård som syftar till att få människor att kunna fungera också utanför vårdens väggar. Det handlar om att ha sådana restriktioner som gör att människor inte kan bedriva till exempel brottslig eller olämplig verksamhet när de är satta under förvar. Gärna lite egna förslag, vad är själva idén? Vi lyssnar nu på vad remissinstanserna kommer att säga. Sedan kommer vi att göra den slutliga bedömningen. 40 (S): Det är ju intressant att ministern öppnar upp för att oppositionen ska komma med förslag till regeringen och att man är beredd att lyssna. Det vi vill få till stånd är en tydlig lagstiftning som är rättssäker och att det inte ska råda någon osäkerhet bland personalen. Det är det som är frågan utifrån det förslag som jag har läst upp från utredningen, men som ministern fortfarande inte har svarat på, att först ska man begå ett brott, sedan ska personalen upptäcka att det här brottet har begåtts innan chefsöverläkaren över huvud taget kan gå in och vidta några restriktioner. Det är i den här balansen som det känns att det finns en problematik utifrån förslaget. Jag håller med ministern om att det naturligtvis inte finns någon enkel lösning, utifrån att den intagne ska bli rehabiliterad. Lite grann känns det ändå som att vi skulle se annorlunda på problemet om det skulle vara av en annan typ, missbruk exempelvis. För många handlar det naturligtvis också om missbruk, till exempel barnpornografi. En alkoholist som är inne på behandlingshem ger man inte småflaskor . Det är liksom inte lösningen. Det är inte ett generellt förbud, Finn , som jag har med i min interpellation.