prot · GZ09132 · 2012-06-18 00:00:00 — Får jag då fråga : Föranleder detta någon som helst reflexion, någon som helst självkritik eller någon som helst anledning till eftertanke? Jag menar inte bara utifrån denna reform utan också, kanske framför allt, inför sjösättandet av andra stora reformer . 68 (M) replik: Ja, det är naturligtvis det viktiga, att kunna justera och gå in i efterhand och införa ändringar om det visar sig att det behövs. Det är dock naturligtvis det svåra i politiken, att erkänna att allting inte var bra och att alla förutsättningar inte var kända från början. Då kallas det nämligen av pressen och oppositionen oavsett vilken opposition det nu är för prestigeförlust och att regeringen tvingas backa. Jag tycker dock att det är viktigt och modigt att såväl denna regering som, hoppas jag, kommande regeringar har möjlighet att i efterhand gå in och justera en mycket viktig reform. Det har man gjort här, och det tycker jag ger all heder åt regeringen. har också varnat hyggligt . Sedan kan man möjligtvis tycka att de skulle ha insett detta , men jag tycker ändå att det är hyggligt som har gjorts. Jag hoppas att alla inblandade drar lärdomar av detta . 69 (S) replik: Tack för svaret, ! Det är trots allt så att det vi diskuterar framför allt är en betänkandetext som kräver att regeringen sjösätter reformen inom den tid nu med stor sannlikhet kommer att ställa sig bakom. och regeringen har inte haft någon anledning att i själva datumfrågan börja hamna på helt olika linjer, och jag tror dessutom att det hade varit direkt skadligt. Vi är måna om att denna reform börjar gälla, och därför ställer vi oss bakom regeringens nya datum. Däremot finns det tvivel hos oss, och det är det betänkandet ger uttryck för. Det finns ett tvivel hos oss om att regeringen är kapabel att leverera detta. Det är mot den bakgrunden vi kräver att man återkommer till . Jag förstår egentligen inte varför de fyra borgerliga partierna i grund och botten är emot detta. Det är nämligen ingenting annat än en rapport om hur arbetet går och en finansieringsplan, så att vi vet att det finns tillräckligt med finansiering för att kunna genomföra detta. Då är min fråga: Varför är de borgerliga partierna emot detta? (TREDJE VICE TALMANNEN: Jag konstaterar att inte har några ytterligare repliker. Frågan som ställdes får alltså betraktas som av mer retorisk karaktär.) 70 (V): Detta är inte en fråga om legitimation eller inte legitimation, vilket man lätt kan tro efter att ha hört debatten. Frågan handlar i stället om ett uppskjutande av legitimationen. Jag kan inte låta bli att kommentera det sade från talarstolen. Helt felaktigt påstår han att ska ha varit emot legitimationen. Vi hade kritik mot hur legitimationen utformades, men vi röstade för att införa lärarlegitimationen. Det vi hade kritik mot var att man hade ett introduktionsår som egentligen bara var en förlängd provanställning. Vi hade också kritik mot att det var rektorer som skulle bedöma huruvida man skulle anses lämplig att få legitimation över huvud taget. Det vi var väldigt tydliga med när det gällde lärarlegitimationen var det vi nu har haft uppe som problem och som till viss del har rättats till, nämligen att alla lärare ska omfattas av legitimationen och att det inte ska finnas den typen av undantag som regeringen hade. Rätt ska vara rätt, tycker jag. När det gäller införandet av lärarlegitimationen har vi dessutom sagt att vi tyckte att det räckte med att man hade en lärarexamen för att kunna få en lärarlegitimation. När det gäller införandet är det helt uppenbart att det har varit en alldeles man har räknat med. När vi hade hos oss hade man fått in 87 000 anmälningar om lärarlegitimationen. 2 000 hade man hunnit behandla. Det var rätt uppenbart att man inte kunde hålla tidsplanen. Därför tycker jag att det är väldigt bra att majoriteten i utskottet nu har kommit fram med ett tillkännagivande om att regeringen ska återkomma inte bara med en rapport om hur detta fortskrider utan också med en finansieringsplan. Det har nämligen varit uppenbara brister i dessa delar. Med detta vill jag yrka på godkännande av utskottsmajoritetens anmälan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 10 § Nya myndigheter inom utbildningsområdet m.m. Föredrogs utbildningsutskottets betänkande 2011/12:UbU22 Nya myndigheter inom utbildningsområdet m.m. (prop. 2011/12:133). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 11 § Införande av ett pricksystem på fiskets område Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU20 Införande av ett pricksystem på fiskets område (prop. 2011/12:137). Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 12 § Vägen till nära-nollenergibyggnader Föredrogs civilutskottets betänkande 2011/12:CU27 Vägen till nära-nollenergibyggnader (skr. 2011/12:131). 71 (S): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation nr 1 i civilutskottets betänkande Vägen till nära-nollenergibyggnader. Vi socialdemokrater anser att en ökad energieffektivitet i bostadsbeståndet och vid nybyggnation måste vara en högt prioriterad fråga. Den är helt avgörande för att vi ska kunna nå de uppsatta klimatmålen. Bostadssektorn står för en dryg tredjedel av energianvändning. För att rejält minska bostadssektorns energianvändning måste både nybyggda och befintliga bostäder bli avsevärt mer energieffektiva. EU har som mål att effektivisera energianvändningen till 2020. Alla nya byggnader ska då vara så kallade nära-nollenergibyggnader. Vi stöder det uppsatta målet och anser att det redan nu är dags att vidta konkreta åtgärder för att det ska kunna uppnås. Vid ett flertal tillfällen har vi hört att regeringen i EU-samarbetet har motarbetat målet och drivit en linje som innebär att det ska vara frivilligt för medlemsländerna. Regeringens allmänna inställning på energiområdet måste ses som bakåtsträvande. Jag vill påminna om att en förutsättning för att framgångsrikt ta sig an den övergripande klimatutmaningen är att energiutmaningen nu kan mötas med handling. När de fossila bränslena fasas ut kommer en ökad konkurrens om energi. För , som har många elintensiva företag, är det oerhört viktigt att få fart på energieffektiviseringen för att säkra arbetstillfällena i våra viktiga näringsgrenar. Det är nu angeläget att påskynda en omställning inom svenskt näringsliv och svensk byggsektor, som också får stöd genom forskning och utveckling av hus med ingen eller mycket liten energianvändning. Svenska ventilationsföretag och byggföretag ligger långt framme i utvecklandet av ny teknik. Regeringens inställning hämmar emellertid arbetstillfällen och utveckling i dessa företag. Jag kan konstatera att de bedömningar som regeringen och de borgerliga partierna i civilutskottet betraktar som en handlingsplan innebär att de svenska byggreglerna är bra som de är. Inga nya åtgärder föreslås eller aviseras förutom ytterligare utredningar och vagt formulerade främjandeåtgärder. Detta konstaterar också den helt övervägande delen av byggbranschen och påpekar att man rekommenderar en högsta energianvändning för icke elvärmda byggnader som ligger per kvadratmeter och år lägre än de högsta tillåtna nivåerna enligt byggregler . Många företag går dessutom längre än så när det gäller ambitionen att begränsa energianvändningen. Avsaknaden av en konkret handlingsplan gör emellertid marknaden splittrad och oförutsägbar och leder därigenom till ökade kostnader för energieffektiva byggnader. Borgerligheten skriver i betänkandet att utskottet sammantaget anser att regeringen i handlingsplanen har gjort en lämplig avvägning när det gäller graden av konkretion avseende den kommande tillämpningen av begreppet nära-nollenergibyggnad. Överväganden och förslag i frågan som förs fram i motionerna ger inte utskottet anledning till något annat ställningstagande. Borgerligheten konstaterar att varken det arbete som ligger till grund för handlingsplanen eller det remissutfall som redovisas i skrivelsen kan anses ge ett tillräckligt underlag för att redan nu fastställa förändrade kravnivåer. De hänvisar till att två expertmyndigheter på området, och , gör olika bedömningar i väsentliga frågor och att det finns en bred spridning från sektorsrepresentanterna i frågan om hur långtgående energikrav som det finns grund för att ställa. Borgerligheten konstaterar i skrivelsen att företrädare för byggsektorn visserligen har fört fram uppfattningen att det är möjligt att nu skärpa kraven, men intar fastighetsägarnas företrädare en mer försiktig eller avvisande hållning i frågan. Det som däremot inte framkommer så tydligt i betänkandet är att de allra flesta remissinstanser tycker att regeringen ska föreslå en mer långtgående energieffektivisering i byggnader. Och det är inte vilka som helst som säger det, utan flera tekniska högskolor, Kommuner och Landsting, , , flera byggföretag med flera. , , SP , såväl som ett stort antal branschorganisationer framhåller att höga ambitioner när det gäller energieffektiva byggnader har potential att skapa jobb, export och förbättrad konkurrenskraft för de svenska företagen i sektorn. Det är också positivt för innovationssystemet, medan en alltför konservativ hållning förhindrar dynamik och i värsta fall kan leda till sämre konkurrenskraft. Men detta har man alltså valt att inte lyssna på. Lyssnar inte ni från regeringspartierna med stöd från på branschen? Varför vill ni inte lyssna? Hur vågar ni låta bli? Tror ni inte på svensk innovationskraft? När jag har lyssnat på branschen inför den här debatten säger de att branschen går före och regeringen kommer långt efter. Tycker ni att vi ska backa in ? Räcker det att lyssna till en bransch när man talar om att man ska lyssna in branschen, till exempel restaurangbranschen, och att sänka momsen i densamma, fast man inte ens vet om det leder till fler jobb? Här konstateras bara att det leder till detta och att man har goda referenser till det. Som tur är finns det klokare och modigare politiker lokalt i våra kommuner, till exempel i min egen kommun , som styrs av S, V och MP. Men det finns också några borgerliga kommuner som jag skulle kunna lyfta fram. Min egen kommun var den första i landet som ställde krav på miljöcertifierade bostäder. Vi planerar nu för att börja bygga den nya Hamnstaden, som den kallas. Det handlar då om hållbar stadsutveckling. Hur ser det ut med planeringen av att nå nära-nollenergibyggnader när det gäller statens fastigheter? Jag har förstått att det är dåligt ställt med det. Man behöver vara ett föredöme om man ska lyfta fram andra krav och ställa krav på andra. Den moderatledda regeringen är verkligen inget föredöme när det gäller att ställa om till ett hållbart samhälle. För att ställa om till ett hållbart samhälle är det tveksamt om eluppvärmning alls ska tillåtas i nybyggda hus, och ett förbud mot direkt fossil uppvärmning bör införas vid nybyggnation. Åtgärder bör också vidtas så att fossil uppvärmning i befintlig bebyggelse fasas ut. På kort och medellång sikt finns den största effektiviseringspotentialen i den befintliga bebyggelsen. Många äldre byggnader har en mycket dålig klimat- och energistatus. Det är därför viktigt att alla möjligheter till energieffektiviseringar tas till vara, särskilt i samband med större ombyggnads- och upprustningsåtgärder. Tydliga energikrav bör därför ställas även i samband med ombyggnad. En utredning om hur dessa krav ska utformas bör tillsättas med inriktning på att ombyggda hus i genomsnitt i landet inte ska förbruka per kvadratmeter och år. Flera remissinstanser redovisar synpunkter med innebörden att byggreglerna och kraven på nära-nollenergibyggnader måste definieras med väsentligt större hänsyn tagen också till primärenergiaspekten. Det finns en betydande risk att konsekvenserna av det som betraktas som köpt energi i byggreglerna blir en diskriminering av kollektiva uppvärmningsformer, till exempel fjärrvärme. Vi anser att nära-nollenergibyggnader i princip inte ska behöva någon uppvärmning från en yttre energikälla. I de fall en sådan energitillförsel ändå är nödvändig är det viktigt med lösningar som inte försvårar en fortsatt utbyggnad av fjärrvärme. Vi vill därför att det säkerställs att byggreglerna inte diskriminerar något värmeslag. Avslutningsvis, fru talman, vill jag framhålla att alla statliga insatser på området bör utgå från höga ambitioner när det gäller energieffektiva byggnaders potential att skapa jobb, export och förbättrad konkurrenskraft för de svenska företagen inom sektorn. Det ger ett positivt klimat för innovationerna, det är bra för miljön, det är med största sannolikhet mer lönsamt och energikostnaderna kan också bli lägre för de boende och för konsumenterna. 72 (MP): I civilutskottets betänkande 27 Vägen till nära-nollenergibyggnader behandlas regeringens skrivelse med samma namn samt 13 motionsyrkanden. I betänkandet finns fyra reservationer som står mot varandra, vilket kan tolkas som en splittrad opposition. Med tanke på att en samlad lärarkår och en lika samlad forskning helt dömer ut skolpolitik kan man undra hur det i övrigt står till med de grundläggande kunskaperna i regeringen. Särskilt med tanke på att så ofta tar matematiken som exempel på ett område som behöver förbättras vore det kanske lämpligt om regeringen själv tog en kurs i matte. För nog måste det vara brist på matematikkunnande när regeringen väljer att beteckna , eller , som ett obegränsat belopp? Vi hade en debatt om det . Då gällde det skadeståndsansvaret för kärnkraft. Även i den skrivelse som vi nu behandlar avslöjas regeringens bristande mattekunnande. Nära noll är enligt regeringen ungefär 100. Visst det ingår två nollor i talet 100, men det är inte så matte fungerar. Nära noll är snarare mindre än ett. Vi har börjat vänja oss vid att regeringen har svårt med matematik, inte minst när det gäller arbetsmarknadsstatistik. Men, fru talman, det som gör mig mest bedrövad när jag läser regeringens skrivelse är inte bristerna på matteområdet utan att regeringen inte ens klarar av att skilja på primär och sekundär energi. EU-direktivet är tydligt när det gäller att normer för byggande ska utformas utifrån användningen av primärenergi. Eftersom elektricitet per definition aldrig kan vara en primär energikälla blir det mesta i regeringens skrivelse rent nonsens. I följdmotion liksom i vår reservation i betänkandet tar vi systematiskt upp ett antal frågor som vi anser att regeringen borde arbeta med för att skapa tydlighet i hur vägen till ett nära-nollenergibyggande skulle kunna se ut. Med lite god vilja kan man tolka regeringens skrivelse så att regeringen anser att det är rimligt att ställa rimliga krav på att rimliga mål ska uppnås inom rimlig tid. Vi i menar att den extrema otydlighet som präglar skrivelsen snarare skadar än leder framåt. Jag börjar med det mest självklara där regeringens representanter borde redovisa en ståndpunkt redan här . Vad betyder långsiktiga spelregler för hur energikrav bör utformas? Vi vet att teknik är någonting som förändras. Vi vet att nya lösningar ibland tycks komma som överraskningar för de flesta av oss, men i verkligheten har de ofta legat i byrålådan hos något företag och bara väntat på rätt tillfälle för introduktion. Hindret kan till exempel ha varit regler eller skatter. Att regeringen inte vågar ge en tydlig signal om att regelverket måste förändras från att som utgå från mängden köpt energi till att i stället ange byggnadens energiegenskaper som norm är ett stort misstag. Många remissinstanser pekar på detta, och ändå väntar regeringen. Vad är det regeringen väntar på? Väntar den på att vi ska bygga oss fast i ännu en generation dåligt isolerade bostäder uppvärmda med el för att på så vis kunna motivera behovet av en ny generation kärnkraft? Hur inkompetent får en regering vara? Jag medger, fru talman, att det kanske är en väldigt hård formulering, men jag tycker att den är befogad. Erfarenheten är inte särskilt gammal, så regeringen borde känna till den. När vi byggde ut kärnkraften innebar det enorma överflödet på el som initialt blev resultatet att vi byggde en generation eluppvärmda bostäder med mycket usla energiegenskaper. Det var bra ekonomi när energin var nästan gratis. Att många nu väljer en värmepump i kombination med dåliga energiegenskaper är även det god ekonomi för den enskilde, men det är lika felaktigt som förra gången vi byggde oss fast i elvärme med en mycket enklare teknik. El för uppvärmning är ett mycket ansvarslöst slöseri med energikvalitet, så kallad exergi, men det är också rent felaktigt ur ett systemperspektiv och ur ett sårbarhetsperspektiv. Det försvårar också klimatarbetet. Det kommer alltid att inträffa , kanske inte , när effektbehovet för uppvärmning med el tvingar oss till olika nödlösningar. De nödlösningar som finns heter för tillfället, och förmodligen framåt, fossil energi. El för uppvärmning, även om det sker med smart teknik, betyder alltså att vi lägger krokben för arbetet med att nå målet för sänkta koldioxidutsläpp. När vi bygger en bostad förväntar vi oss att den ska stå . Att då ha regler som gör att många väljer att bygga det som för dagen råkar vara billigt i stället för att satsa på ett klimatskal med höga energiegenskaper är väldigt kortsiktigt, och i längden blir det dyrt för oss alla. Det är när man bygger nytt som det är enklast och billigast att tänka långsiktigt och bygga hållbart. Det blir betydligt dyrare att bygga om när elen behövs till annat. Sedan finns det en rättviseaspekt i detta som ingen verkar våga prata om. Varför ska alla som inte använder el till uppvärmning behöva dela på kostnaden för ett kraftigt överdimensionerat elnät och på så vis vara med och subventionera alla dem som gör fel? Att avveckla el för uppvärmning är det effektivaste sättet att bromsa upp de växande fasta avgifterna för elnätet som retar så många. Det behövs ett helt annat skatte- och avgiftssystem än det vi har för att få en sundare prioritering av hur el används i vårt samhälle. Byggregler som utgår från energiegenskaper i stället för från mängden köpt energi borde vara det första steget på den väg mot energismartare hus som regeringen förhoppningsvis vill börja gå. Det var det första och mest grundläggande vi pekar på i vår motion. Jag förväntar mig att någon företrädare för allianspartierna tar upp detta i sitt anförande. Jag menar att regeringen måste tala om för byggföretag, fastighetsägare och fastighetsförvaltare att det kommer en ändring av grunden för byggreglerna där energiegenskaperna blir det som styr i stället för detta orimliga med köpt energi. Med ett sådant besked skulle vi genast släppa loss massor av kreativitet som bara väntar på att utvecklas. I artikel 2 i det aktuella EU-direktivet står det att den energimängd som ändå krävs för byggnaden bör i mycket hög grad tillföras i form av energi från förnybara energikällor, inklusive energi från förnybara energikällor som produceras på plats eller i närheten. I direktivet finns det, som komplement till detta, en omfattande uppräkning av vad som anses vara förnybara energikällor. Där finns kärnkraft självfallet inte med. Om regeringen har läst direktivet borde även detta vara ett starkt argument för regeringen att dra slutsatsen att el för uppvärmning inte kan vara aktuellt i . Punkt 5 i artikel 2 definierar tydligt begreppet primärenergi. Eftersom svensk kärnkraft enbart använder en enda procent av uranbränslets energiinnehåll, det vill säga av primärenergin, och omvandlingsfaktorn är lägre än blir utbytet av primärenergin i kärnkraften. Det betyder att primärenergifaktorn för el från kärnkraft borde vara drygt 330 gånger större än för el från solceller på en fastighet. Att, som regeringen gör, hålla fast vid att det räcker med en uppdelning mellan eluppvärmda och icke eluppvärmda byggnader i byggnormerna för att primärenergifaktorn ska påverka byggnormen på ett rättvisande sätt tycker jag närmast är lite skrattretande när man tittar på fakta. Ska man lita till fysiken och matematiken borde den som använder sig av el från kärnkraft inte få använda mer än per kvadratmeter och år för att värma upp sitt hus, om vi i övrigt behåller de normer vi har , vilka regeringen verkar tycka är bra. enkla önskemål på det här området är att regeringen använder sig av samma definitioner som direktivet gör. Det skulle göra den fortsatta debatten i ämnet mycket enklare. ligger faktiskt bara . Klimatberedningen påpekade , det vill säga , att rätt styrmedel för att byggsektorn ska dra sitt strå till stacken i klimatarbetet är avgörande. Beredningen motiverade sitt ställningstagande med att det vi bygger har vi med oss väldigt länge, och då är det mycket viktigt att bygga för framtiden . En tredjedel av den tid som vi hade på oss när Klimatberedningen slog fast detta har redan gått, och väldigt lite har hänt. anser att det är nödvändigt att kräver av regeringen att redan nu sända tydliga signaler till bostadsmarknadens aktörer om hur vägen framåt ser ut. Vi borde redan ha regler som innebär att det som byggs byggs för framtiden. Det byggs bostäder som inte behöver någon extra energi för uppvärmning. Det byggs hus där den energi som används för matlagning, belysning, ventilation och datorer i kombination med den värme som de som vistas i huset lämnar ifrån sig räcker till för husets uppvärmning. Den som bor i ett sådant så kallat passivhus kan snarare ha problem med att vädra bort värmen när man har många vänner på besök. Den fastighetsägare som jag känner som har ett sådant hus valde att sätta in ett takfönster för att klara av de tillfällena på ett smidigt och enkelt sätt. Trots att många remissinstanser, inte minst byggföretagen, pekat på att man redan bygger den typen av hus tvekar regeringen. Branschen skulle inte ha några problem med att regeringen pekar ut att det som kallas för passivhusstandard i huvudsak är det som regeringen avser att göra till framtidens norm . kräver inte i följdmotionen att regeringen ska föreslå att ta beslut om nya normer , men vi anser att vägen bör tydliggöras. Vi menar att branschen har rätt att kräva att redan nu få tydliga signaler om vart vi är på väg när tiden är så knapp. Om företrädare för regeringen vågade säga något mer om hur man ser på regelverket skulle det även underlätta för att ta tuffa beslut , som jag har förstått att regeringen har tänkt sig. Då hinner färre bygga fast sig i dåliga lösningar, vilket innebär att vi får färre bromsklossar alltså om signalerna om färdriktningen är tydliga . Sedan har vi, fru talman, problemet med de höga byggkostnaderna. Som framgår av remissvaren är en av orsakerna det orimliga gapet mellan regelverket och det som många beställare önskar sig. Det finns alltid de som vill lägga sig så lågt som möjligt i förhållande till normerna för att pressa kostnaderna i det korta perspektivet. Sedan har vi de som inser att det lönar sig att redan från början bygga det bästa möjliga. Ju större spannet är mellan det som branschen kan göra och det som är tillåtet, desto fler varianter på energikrav efterfrågas ute i landet, och det fördyrar. Många kommuner som vill gå före utvecklar egna normer, vilket gör att byggherrarna ibland tvingas bygga på ett sätt på ena sidan kommungränsen och på ett annat på andra sidan kommungränsen. Ett modernare regelverk som befinner sig närmare den framåtsyftande och ambitiösa delen av marknaden skulle underlätta standardisering av själva byggprocessen och på det sättet bidra till lägre produktionskostnader. Det är branschen väldigt tydlig med i remissvaren, så man undrar vad regeringen väntar på. Alla de här frågorna om energi och teknik är egentligen ganska enkla att lösa. Svårare är det att regeringen villkorar sina signaler om kommande ambitioner när det gäller klimat- och miljöfrågor till något som man kallar fastighetsekonomiska bedömningar.