prot · GZ09138 · 2012-08-23 00:00:00 — Döm om min förvåning när dessutom generaldirektören för Arbetsförmedlingen ger sig in i en politisk debatt mellan statsrådet och oppositionen i frågan! Jag hoppas att det är statsrådet som sköter den politiska debatten och att generaldirektören försöker ta ansvar för sin verksamhet. Men fas 3 har kommit till vägs ände, . Är det inte dags att ge upp nu? 50 FINN (M): En diskussion om dem som befinner sig längst ifrån arbetsmarknaden är alltid viktig, och jag vill därför tacka för den här interpellationen. Jag vill också tacka statsrådet för ett uttömmande svar som i mångt och mycket belyser just de problem som interpellanten har tagit upp och som regeringen i mångt och mycket förtjänstfullt har åtgärdat. Bland annat beskriver svaret hur de huvudsakliga anordnarna i sysselsättningsfasen är kommuner och allmännyttiga organisationer, vilket är viktigt att komma ihåg för kvalitetsutvecklingen av den här insatsen. Det är också viktigt att poängtera att de allra flesta anordnarna har färre än fem personer, så när det gäller det här med stordriften tror jag lite grann att Arbetsförmedlingens generaldirektör delvis har talat om stordrift när det gäller att ha för många anordnare. Här har också regeringen gett Arbetsförmedlingen ett väldigt tydligt uppdrag att kontrollera att det är seriösa anordnare. Jag delar arbetsmarknadsministerns uppfattning att för att få en meningsfull sysselsättning hos en arbetsgivare så är det, när man står långt ifrån arbete, säkert den bästa vägen att komma in och få den arbetsgemenskap och den möjligheten att komma vidare och få ett riktigt arbete. För vad är egentligen alternativet, ? Om man nu vill stoppa inflödet av arbetslösa i sysselsättningsfasen, vart ska de då ta vägen? Socialdemokraternas svar på den frågan är att de ska befinna sig kvar i det som kallas fas 2. Fas 2 har då visat sig inte ha någon effekt, men ändå ska man förlänga pinan i fas 2 med samma åtgärder som har varit ineffektiva. Sysselsättningsfasen är just ett sätt att komma med sysselsättning närmare en arbetsmarknad och sedan bland annat lära sig att söka arbete och komma vidare. Alternativet, som Socialdemokraterna möjligtvis säger, är de plusjobb vi ofta hört talas om, men då frågar man sig lite grann: Den fara som interpellanten tyckte att Arbetsförmedlingens generaldirektör talade om, nämligen om konkurrenssnedvridning, undanträngning och uppbyggnad av oseriösa verksamheter, hanteras den på något sätt bättre i plusjobben än i en sysselsättningsfas där man kommer närmare arbetsmarknaden? Jag skulle snarare tro att den avvägning som regeringen har gjort för att inrätta sysselsättningsfasen försöker att göra den delikata balansgången mellan att minimera konkurrenssnedvridningen och undanträngningen men ändå ge en möjlighet att komma närmare arbetet. Jag har en uppfattning att många av plusjobben är tillskapade på ett sätt som gör att verksamhet som från början kanske hade gett sig in på den marknaden har mindre chans att ta sig fram, och det är i så fall fel väg att gå enligt mitt sätt att se det. Risken för inlåsning och att det skulle vara sysselsättningsfasens stora problem nämns också i interpellationen. Då får jag återkomma till det faktum att om man inte har något alternativ till sysselsättningsfasen så fortsätter man med fas 2 som inte har visat sig vara effektivt. Jag tror att den inlåsningseffekten tyvärr är ännu mycket större. Det är trots allt så att även om det är få som borta från arbetsmarknaden i sysselsättningsfasen får arbete så finns det de som får arbete, och det är en väldigt viktig insats just för dessa individer. Man ska också i perspektivet av de 35 000 personer som nämns som är i sysselsättningsfasen ha lite grann klart för sig att Arbetsförmedlingen hos sig har strax under 600 000 individer inskrivna. Där har över 80 000 personer fått nystartsjobb, och 65 000 med funktionshinder har fått jobb. Det är alltså väldigt stora volymer av dem som har haft svårt att komma in på arbetsmarknaden som får hjälp av Arbetsförmedlingen. Det är därför föga smickrande när den arbetsmarknadspolitiska talespersonen i parti säger att de pengar som man generöst har fått i budgeten och som skickas tillbaka till statsbudgeten för att man har gjort alla sina uppdrag i stället skulle användas, att man på något sätt skulle slösa bort dem ytterligare när de kan komma till bättre åtgärder, och får svar på tal av generaldirektören vid Arbetsförmedlingen som säger att det skulle vara ansvarslöst att göra så, eftersom man de facto hade en lägre arbetslöshet än när regeringen prognostiserade. Det är en viktig förståelse för hur man bedriver arbetsmarknadspolitik. 51 Arbetsmarknadsminister (M): För mindre än sedan stod jag här i talarstolen och diskuterade den här frågan. Vad har hänt ? Vi har senast fått nya sysselsättningssiffror. Arbetskraftsundersökningen visade att sysselsättningen fortsätter att öka jämfört med , särskilt bland kvinnor, vilket är oerhört glädjande. Men det finns ändå stora utmaningar, och regeringen tar långtidsarbetslösheten på väldigt stort allvar. Jag kan också påminna om samma sak som jag sade för mindre än sedan. var det ungefär 30 000 personer som var i sysselsättningsfasen. Det är mycket riktigt så. Det är personer som har haft långvariga bekymmer trots högkonjunkturen och trots mängder av stöd och hjälp. Inte minst har väldigt många också fått arbetsmarknadsutbildningar, praktik och så vidare, men trots detta har de inte lyckats få arbete. Det beror säkert på en mängd olika saker. Inte minst beror det säkert på att arbetsgivare tvekar att anställa en person som inte är helt hundraprocentig, om man får säga så. Detta är den stora utmaningen, det vill säga att få fler arbetsgivare att vilja och våga anställa en person och ta hjälp av de anställningsstöd som vi nu har förstärkt just i sysselsättningsfasen, som innebär att det kan kosta mindre än ett par att anställa en person. Där ligger den stora utmaningen. Det är en viktig uppgift som jag tar på väldigt stort allvar. Sedan är det inte heller, som säger, de största enskilda arbetsgivarna. Det är bara trams. I stället är det mer än 8 500 olika organisationer och företag varav hälften är ideella stiftelser och organisationer, fotbollsklubbar, scouting alla möjliga som ser att de kan hjälpa en person som står väldigt långt från arbetsmarknaden. Jag skulle önska att det fanns ännu fler arbetsgivare privata, ideella, kommunala, statliga och inom landstingen som såg att de kan göra något lite mer för att hjälpa en person att komma tillbaka in på arbetsmarknaden. Annars löper vi en risk att vi har en situation som Socialdemokraterna löste med att stämpla bort människor från arbetsmarknaden, att gömma bort dem och säga att ni behövs inte mer. Jag tror att det är oerhört viktigt att man har någonting som uppfattas som meningsfullt att göra. Det är helt riktigt så att professor säger att det ska påminna om vanliga jobb. Jag har varit väldigt tydlig med att ingenting ska få uppfattas som meningslöst. När det gäller Arbetsförmedlingen har de också gjort väldigt mycket när det gäller sysselsättningsfasen. Det som har ändrats är tiden man är hos en anordnare, att man ska få större möjligheter att själv påverka var man vill vara, för det ökar såklart också en persons motivation. Man har bättre kontroller, och de anordnare som uppfattas som oseriösa stängs av eller ändrar sitt förhållningssätt. Man har också fyra nya kriterier för hur man placerar människor som har varit långtidsarbetslösa. Det ska vara mer individanpassat. Det ska finnas krav på att det finns handledare och att det finns i alla fall en teoretisk möjlighet till någon form av anställning, och det ska ske en kontinuerlig uppföljning. Sedan är det också viktigt att jobbsökandet fortsätter. Det är alltså en stor och viktig fråga vi har framför oss. Det gäller framför allt att försöka få fler seriösa företag och organisationer att ta emot personer som har varit borta länge, i genomsnitt mellan sju och , varav många är äldre och många har en funktionsnedsättning. Det jobbar vi oerhört hårt med att försöka lösa. 52 (S): När det gäller den kravlista som statsrådet läste upp på slutet är det väl för väl att det finns krav på dem som är anordnare. Staten ger 1,6 miljarder till dessa anordnare, och eftersom det är staten som är utbetalare så får vi väl se det som att staten är arbetsgivare, även om det är olika utförare. Det är alltså av skattemedel som går till olika privata företag och organisationer där det ska kunna finnas en teoretisk chans att man ska bli anställd. Då kan man fråga sig hur många som har en teoretisk chans. På papperet finns det kanske möjlighet att få ett jobb. Jag hade en kritik mot det här, och jag försökte också lyfta upp exempel för att visa på det absurda. har personer haft gröna jobb. De upplever att de har meningsfull sysselsättning. Sedan får vi en borgerlig regering som säger att plusjobb vill vi inte hålla på med, för det är socialdemokratisk politik. I stället inför de fas 3. Då ska personer befinna sig på samma ställe fast med en helt annan ersättning en del av dem. Andra får sitta i fikarum och försöka lära asylsökande svenska. Jag vet inte riktigt om det är deras uppgift, men samma anordnare som har fått uppdraget via och Arbetsförmedlingen har också fått uppdraget att ta hand om de här fas 3:arna. Det är en person som tjänar pengar två gånger från samma myndighet. Jag vet inte riktigt vad vi ska kalla det. Om det nu är 35 000 personer som är inne i fas 3 och närmare 48 000 som kommer att vara inskrivna 2014 skulle jag vara lite bekymrad om jag var arbetsmarknadsminister. Jag tycker också att det är väldigt mycket tal om att det är människor som har svårt att komma in på arbetsmarknaden. Många av dessa personer har jobbat, och jag tycker inte att man ska sätta en stämpel på dem och säga: De där kommer aldrig att kunna jobba. De där har så stora problem, och det är därför de måste vara i fas 3. Snarare har det handlat om att vi har haft en arbetsmarknadskonjunktur som har gjort att många har skickats ut från att ha varit anställda på företaget i kanske . I finns det ett exempel på en byggnadsarbetare som blev sjukskriven. Sedan blev han utförsäkrad och skulle stå till arbetsmarknadens förfogande. Han kom inte vidare i fas 1 och fas 2 utan hamnade i fas 3. Det är regeringens egen politik som har skickat honom till fas 3. Han var ju för sjuk för att kunna jobba, men han fick ingen ersättning eftersom vi har tidsgränser i sjukförsäkringen. En hel del av de personer jag har träffat i fas 3 har haft tidsbegränsad sjukersättning på och jobb på . Sedan har de blivit uppsagda därför att de inte har kunnat vara sjukskrivna längre eller på grund av arbetsbrist. Helt plötsligt är de arbetssökande och hamnar i fas 3. Det är regeringens egen politik som parkerar en hel del personer i fas 3. Mina frågor, som jag ställde till i den förra debatten och som jag aldrig fick svar på, är: Vad är det som är så lysande med fas 3, och vad var det för fel på plusjobben? Vad är den största kritiken denna regering har mot plusjobben, som den socialdemokratiska regeringen införde och där man hade lön? Det skulle jag gärna vilja ha svar på. 53 FINN (M): Jag kan ge mig in i diskussionen där slutade vad är det för fel på plusjobben? När det handlar om det vi kallar konkurrenssnedvridning, undanträngning och möjligen oseriösa projekt är frågan: Vad är skillnaden mellan plusjobben och sysselsättningsfasens anordnares möjligheter att låta folk komma närmare arbete? Jag kan tycka att sysselsättningsfasen i vissa av dessa stycken kan dra rågången lite bättre. Vi kan också säga att alternativet till plusjobb är något vi ibland kallar nystartsjobb och som, vilket jag sade i mitt förra inlägg, över 80 000 människor åtnjuter via Arbetsförmedlingens försorg. Det är alltså ett sätt att fråga sig hur framgångsrika plusjobben egentligen var de fungerade. Jag skulle vilja lägga till en dimension till i beskrivningen av hur arbetsmarknadspolitiken i stort ser ut i under alliansregeringen. När det gäller de långtidssjukskrivna hade Socialdemokraterna ingen filosofi mer än att det skulle förtidspensioneras hej vilt, medan vi har sett problemet annorlunda genom våra tidsgränser. Går man nu in och tittar efter en maxtid av får personen pröva arbetslivsintroduktion. Fram det är ungefär uppföljning har 41 000 människor provat . Av dem är det 23 000 som faktiskt är kvar i Arbetsförmedlingens regi. Därav har fått jobb i någon form, är arbetssökande och en fjärdedel, , fortsätter i Arbetsförmedlingens program. När det gäller de siffror läser upp kan jag tänka mig, även om jag inte har stöd för det , att ökningen av en del i sysselsättningsfasen 2014 faktiskt kommer att komma från dem i stället för dem som gått in passiv sjukskrivning och direkt över i ännu mer passiv förtidspensionering. Det är alltså sådana som har uppnått tiden för att hamna i sysselsättningsfasen. Men, herr talman, jag vill påstå att de i så fall ändå är mer lyckligt lottade än dem som är lämnade i förtidspension helt utan engagemang och intresse från samhället. 54 Arbetsmarknadsminister (M): Det är mycket riktigt så att sysselsättningen i ökar och att utanförskapet minskar. Väldigt många oberoende forskare och institut pekar på att regeringens politik fungerar. Jag är dock långt ifrån nöjd låt mig understryka det eftersom vi ändå har personer som inte kommer i arbete. Det är också ganska tydligt, skulle jag vilja säga till , att de som är långtidsarbetslösa och i genomsnitt har varit det i sju åtta, eller kanske tiofemton, år har betydande svårigheter att komma in på arbetsmarknaden. Jag tror dock inte att vi ska ge upp hoppet om någon enda av dem, till skillnad från det som ni i Socialdemokraterna gjorde när ni satt vid makten. Ni sade: De har inte längre någon plats att fylla; de får bli förtidspensionerade. Det är en politik regeringen aldrig någonsin kan ställa upp på. Vi ger inte upp om en enda person. Det är dock oerhört viktigt, skulle jag vilja säga, att först och främst göra en ordentlig bedömning av dem som kommer till Arbetsförmedlingen vid första tillfället. Löper personen risk för långtidsarbetslöshet kan man få insatser . Det är en nyhet som jag tror är väldigt viktig. För denna grupp personer är det viktigt att de får ett bra stöd och en kontakt med sin arbetsförmedlare att de själva får påverka var de vill vara. Det är också intressant att se att nio av tio av dessa personer är nöjda. Åtta av tio upplever sysselsättningen som meningsfull. Jag tror att det är oerhört viktigt att peka på det, och även att sju av tio deltagare finns hos ett företag där de faktiskt är själva. Det handlar alltså inte om att företag generellt tjänar pengar. Jag tycker att det är rimligt att vi ger en viss kompensation ekonomiskt till de organisationer vi ställer krav på ska vara seriösa. Det ska finnas handledare, arbetskläder och så vidare samt en god arbetsmiljö. Jag tycker att det är viktigt att vi satsar mycket resurser på denna grupp personer. tar upp beloppet 1,6 miljarder ja, det är nog viktigt att vi inte snålar på att ge denna grupp personer, som står långt från arbetsmarknaden, väldigt mycket stöd. Jag har heller inte sagt att jag inte tror att dessa personer någonsin kommer att komma ut i arbete. Då hade ju lösningen varit att de inte fanns hos Arbetsförmedlingen. Tvärtom, vi ska göra allt vi kan. Men lösningen, , kan aldrig vara att säga: Ni får gå hemma. Lösningen måste vara att när alla andra saker är uttömda praktik, rehabilitering, arbetsträning, arbetsmarknadsutbildning säga att det är bättre att vara på arbetsmarknaden än att gå hem. Det måste vara väldigt tydligt. Sedan ser jag fram emot Socialdemokraternas motion och att få se om och hennes parti har resurser för att alla som är långtidsarbetslösa ska få en lön motsvarande det ni hade tidigare. Det har ni inte lagt fram i era tidigare budgetmotioner, men det kanske kommer . 55 (S): Det är slående hur statsrådet försöker undvika den fråga jag ställer gång på gång. Möjligtvis kommer hon att avstå från sitt sista inlägg. Jag vill veta: Vad var det som var fel med plusjobb? Vi såg ju att jättemånga som hade plusjobb gick vidare till en vanlig anställning. Det hade ingen undanträngningseffekt. Det var ganska svårt på en del ställen att få plusjobb, för man var väldigt noga med att detta inte skulle ta ordinarie arbeten. Den vanligaste sysselsättningen i fas 3 är vaktmästeri, administration, butik och försäljning samt vård, skola och omsorg. Skulle man kunna tänka sig att de där 1,6 miljarderna skulle kunna användas lite mer riktat, så att man kan göra en bättre verksamhet? Jag inbillar mig det, och det tror jag att statsrådet också skulle kunna göra om hon inte var så fast besluten om att fas 3 var det enda viktiga och den enda rätta politiken. Jag tänker ge statsrådet en chans till. Berätta nu för mig, alla andra i kammaren och dem som lyssnar: Vad är det för fel med plusjobb? Vad är det för fel med att få en rimlig ersättning för det man gör? Varför tycker statsrådet att det är bättre att man går på fas 3? När det gäller siffror kan jag nämligen säga att tio av tio jag har träffat som finns i fas 3 vill ha jobb. Framför allt vill de ha en lön om de arbetar. Det är väl ganska rimligt. 56 Arbetsmarknadsminister (M): Jag är också övertygad om att tio av tio vill ha ett arbete, och det är precis det regeringen arbetar för: Alla som kan arbeta ska få chansen att göra det. Det tycker jag är oerhört väsentligt. Den ersättning som finns för personer som är i jobb- och utvecklingsgarantin är densamma som i fas 1 och 2. Vi har däremot gjort det väldigt mycket billigare för arbetsgivare att anställa dessa personer till riktiga jobb med kollektivavtal LAS-grundande arbeten. Det är en viktig skillnad mot plusjobben. Jag tycker att det är det vi ska sträva efter, att personer kommer ut på den öppna arbetsmarknaden till en väldigt låg kostnad för arbetsgivare men till en kollektivavtalsreglerad lön. Det är mitt mål i alla fall. Jag kan väl inte säga att det var ett så lysande resultat av plusjobben. Vi får se vad Socialdemokraterna kommer med för förslag i sin motion efter höstens budget och se om återkommer med att dessa personer ska beredas någon ny form av plusjobb. En annan viktig utmaning är att ska vara, som jag tycker, en väldigt öppen nation som tar emot människor från alla världens hörn som lider av krig, förtryck och så vidare. Vi kan se att vi har en ganska stor omfattning av personer som kommer till . Det är en stor utmaning för arbetsmarknaden. Det är personer som vi ska välkomna in. Men då måste vi också jobba väldigt mycket, tror jag, med att arbetsgivare också ska vilja ta emot dessa personer, de som finns i men också de som kommer , så att de kommer ut på arbetsmarknaden. Då måste vi förstärka Arbetsförmedlingen och verkligen rusta människor att komma vidare men också se till att arbetsgivare utnyttjar de anställningsstöd som finns. Avslutningsvis vill jag tacka för debatten. Och jag är övertygad om att tio av tio vill ha jobb. Det är det som jag jobbar för . Överläggningen var härmed avslutad. Anmäldes och bordlades EU-dokument KOM(2012)456 Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EEG, Euratom) nr 354/83 i fråga om deponering av institutionernas historiska arkiv vid i 16 § Anmälan om frågor för skriftliga svar Anmäldes att följande frågor för skriftliga svar framställts 2011/12:727 Sexualiserat våld i konflikter av (S) till utrikesminister (M) 2011/12:728 Missiler i av (S) till utrikesminister (M) 2011/12:729 , DRK av (S) till utrikesminister (M) 2011/12:730 Möjligheter att ställa krav angående företags skatteplanering vid offentlig upphandling av (MP) till finansminister (M) 2011/12:731 Tonnageskatt av (S) till finansminister (M) 2011/12:732 Nya dokument i tyska av (SD) till justitieminister (M) Frågorna redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 17 § Anmälan om skriftliga svar på frågor Anmäldes att skriftliga svar på följande frågor inkommit 2011/12:721 Hastighetskontroll av mc-förare av (MP) till statsrådet (M) 2011/12:725 Alependeln av (S) till statsrådet (M) 2011/12:720 Statliga myndigheters interna representation av (S) till finansminister (M) 2011/12:723 av (V) till justitieminister (M) 2011/12:724 Skaldjursfisket i av (KD) till landsbygdsminister (C) 2011/12:685 Arrestering av fackliga företrädare i av (S) till utrikesminister (M) 2011/12:687 Statskupp i av Amineh Kakabaveh (V) till utrikesminister (M) 2011/12:695 Skydd för Ship to av (S) till utrikesminister (M) 2011/12:706 Säkerhetsläget i av (FP) till utrikesminister (M) 2011/12:722 Stening av kvinnor i av Amineh Kakabaveh (V) till utrikesminister (M) Svaren redovisas i bilaga som fogats till snabbprotokoll . 18 § Kammaren åtskildes . Förhandlingarna leddes av talmannen från sammanträdets början till och med 12 § anf. 37 (delvis) och av andre vice talmannen därefter till sammanträdets slut.