prot · H00925 · 2012-11-15 00:00:00 — Det tog under socialdemokratiskt maktinnehav, men det blev en ändring, och vi har gjort mer för att täppa till detta. Det är klart att personer inte ska kunna använda sig av verktyg för att fortsätta med kriminalitet eller skadligt beteende. Enligt min uppfattning borde det vara samma regler inom psykiatrin. Vi är inte där , men det är klart att diskussionen pågår. 82 (KD): Jag förstår, och jag trodde kanske att det skulle läggas över från till något annat departement. Jag vill ändå ställa frågan till justitieministern i hennes egenskap av justitieminister. Dessa personer har dömts till rättspsykiatrisk vård, och de finns i det kriminella registret. De fortsätter att begå brott som intagna i rättspsykiatrin. I sammanhanget finns brottsoffer som är hårt drabbade. Det finns också anhöriga till brottsoffren, men det handlar framför allt om brottsoffren. Därför skulle jag vilja fråga hur justitieministern ser på brottsoffrens situation i sammanhanget. 83 (): Jag har samma grundinställning som jag tror att frågeställaren har: Detta är naturligtvis alldeles förfärligt. Det spelar inte så stor roll för ett brottsoffer om den som har begått ett brott är intagen inom rättspsykiatrin eller i kriminalvården. Det är självklart att vi har ett problem här. Vi gjorde en utredning för där alla partier blev överens när det gäller förslag. Det var omfattande förändringar som innebar att en stor andel av dem som hamnar inom rättspsykiatrin skulle hanteras inom kriminalvården. På det sättet skulle man lösa en hel del av de bekymmer som lyfts fram. Av olika skäl har det varit svårt att komma fram i denna fråga. Det är fortsatt så att det inom den medicinska kompetensen finns ett motstånd mot delar av de förändringar som jag tror är nödvändiga. Men jag kan försäkra frågeställaren om att jag lägger ned ganska mycket kraft på att se på vilket sätt vi bättre kan hantera psykiskt störda lagöverträdare och säkerställa att de inte fortsätter att begå brott utan får den vård de behöver. 84 (S): Jag har en fråga till utbildningsminister . Andelen grundskoleelever som når gymnasiebehörighet sjunker år . var siffran 13 000. Det är pojkar med lågutbildade föräldrar och pojkar med utländsk härkomst som är de grupper som dominerar. Situationen är djupt allvarlig, och åtgärder måste förstås vidtas. Vad gör då och regeringen? De presenterar lösningen läx-RUT. Vi har ett läge när segregationen i skolan ökar och ett läge när allt färre pojkar från lågutbildade hem når gymnasiebehörighet och riskerar att bli långtidsarbetslösa. I detta allvarliga läge föreslår regeringen ett skatteavdrag för dem som har råd med läxhjälp. Tror verkligen att ett läxskatteavdrag kommer att hjälpa alla de unga killar som inte når kunskapsmålen? 85 Utbildningsminister (FP): På marginalen kan det hjälpa dem, ja. Men det kommer inte att vara en huvudlösning. Huvudlösningen är den omläggning av svensk utbildningspolitik som vi gör med nya läroplaner, nytt betygssystem, ny lärarutbildning och satsning på de tidigare åren. När det gäller invandrarelever, som tog upp i frågan, måste vi se att det nu kommer fler tonåringar och ensamkommande flyktingbarn till . En 1314-åring som inte har gått i skolan i går inte bara att placera in i årskurs 7 och tro att det ska funka. Vi behöver särskilda nya lösningar. Utbildningspolitiken för invandrarelever har varit avpassad för invandrarelever som kom från och . Vi måste inse att det är en helt annan grupp som kommer . Vi kommer att behöva göra betydande omläggningar, som jag kommer att få återkomma till med förslag om. Man talar om grabbar som släpar efter. Jag tror att detta att elever ska söka sina kunskaper själva och att de ska forska i skolan i stället för att läraren undervisar har varit förödande för många lågmotiverade killar. De behöver mycket struktur i undervisningen och lärare som undervisar mer i katederundervisning. RUT-avdraget är en liten del. Det handlar om alla de åtgärder som vi sammantaget vidtar. 86 (S): Det är en liten del, men ändå tillräckligt viktig för att regeringen ska lägga fram det som ett aktivt förslag, vilket förvånar mig. Som om det inte räckte att förslaget till läxhjälp förstärker de klyftor som redan finns det innebär ju att det bara gäller barn till de föräldrar som har råd att köpa läxhjälp dessutom riskerar hela förslaget att undergräva trovärdigheten för skolan och lärarnas auktoritet! Det finns ingenting i reglerna som skulle förhindra att en lärare som hjälper sina egna elever sedan går och får betalt av föräldrarna i efterhand. Det kommer att finnas en möjlighet för de föräldrar som har råd att köpa läxhjälp av de lärare som sedan ska sätta betyg på barnet. Och dessutom för föräldrarna skatteavdrag för det! Hur kan det ens vara möjligt? Borde inte vara orolig över att läx-RUT riskerar att undergräva trovärdigheten för skolan och lärarna? 87 Utbildningsminister (FP): Jag ligger inte sömnlös över den frågan. Det kan finnas en del andra frågor som gör mig sömnlös. Argumentet för RUT-avdrag är detsamma oavsett om det handlar om städning, barnpassning eller läxhjälp. Samma sak gäller för detta. Dessa tjänster finns också , men de är dyra . Skatteavdraget gör det tillgängligt för många fler. Det är precis som med alla andra RUT-avdrag eller ROT-avdrag, som ni alltid är för. Då är det ju manliga arbetare, så då är ni alltid för. Detta bidrar dessutom till att skapa jobb. I det här fallet kan det nog vara en hel del ungdomar som kan få jobb. Det bidrar också till att göra en svart sektor vit. De argument som gäller för RUT-avdrag i övrigt gäller för det här också. formulerar frågan som om detta skulle vara en stor lösning på skolproblem. Det är det naturligtvis inte. Det här är på marginalen, men på marginalen är det en god idé. 88 (S): Jag vill ställa min fråga till . finns det ett system som går ut på att brottslingar kan få en form av mängdrabatt. Det innebär att om de får en dom för ett brott som de har begått och begår fler brott som inte är grövre än det de redan har blivit dömda för i väntan på att den domen ska fullföljas det kan till exempel handla om en fängelsepåföljd får de ingen påföljd för de brotten. Det här systemet kan bli ganska märkligt. Jag vet att ministern inte kan kommentera enskilda fall, men jag vill ta ett exempel för att visa hur det kan gå till. En man dömdes till tio månaders fängelse för grovt vapenbrott. körde han i på en 70-väg. körde han utan körkort i på samma väg. Det var ett exempel på hur det kan gå till. Det blev ingen påföljd. Är det verkligen rimligt att vi har ett sådant system? 89 (): Svaret är nej. Det är inte rimligt. Mängdrabatten är ett besvärligt fenomen som finns i påföljdssystem och i domar. När det gäller påföljderna finns det flera frågeställningar som vi måste ta itu med. Vi har bland annat låtit göra en ganska omfattande påföljdsutredning som har gått igenom många frågeställningar och som har remissbehandlats. Det finns en rad frågor att hantera utifrån det arbetet. När det gäller mängdrabatten finns det en särskild anledning att fundera på hur vi ska förändra detta framöver. Det finns historiska skäl till varför det har blivit som det har blivit. Man behöver inte gå igenom det så noga, men det är min uppfattning att detta inte är rimligt. 90 (S): Jag tycker att det är speciellt allvarligt när det gäller trafikbrott. Det är nämligen en väldigt liten andel av dem som kör bil på vägarna som begår de flesta grövre trafikbrotten, och det innefattar också rattfylleri som är ett allvarligt brott, speciellt om man kör fort. Det kan faktiskt leda till att människor blir skadade och dör. Det finns fall där man har dömts för ett allvarligt brott, och i väntan på att domen ska verkställas begår man det ena rattfylleribrottet efter det andra. Man kan till och med begå rån utan att det leder till ytterligare påföljd utöver den man har fått. Ju som går från det att man har fått sin första dom till dess att den ska verkställas, desto fler brott kan man begå. Därför tycker jag att det är oerhört viktigt att man ser över detta. Det ger ingen tilltro till systemet. När det är så få som begår så många grova brott skulle man inte minst kunna göra vägarna säkrare genom att se till att alla brott får en påföljd. 91 (): Låt mig återkomma till mängdrabatten och det faktum att man anser sig kunna begå ett antal brott därför att de inte leder till påföljd eftersom man har en tillräcklig dom. Det är naturligtvis helt orimligt. Vi behöver hantera det. Sedan kommer man till nästa fråga, och den är: Kan man lägga på påföljderna av alla brott om en person har begått många typer av brott? Jag tror inte att vi ska ha ett system där vi kan hamna i situationen att vi dömer ut till någon. Det är inte rimligt. Men det är viktigt att man inte upplever att man utan påföljd och konsekvens kan fortsätta att begå ett antal brott därför att man har något i ryggsäcken. Vi har anledning att titta över detta. Rattfylleri nämndes här, och jag vill gärna påpeka och understryka att vi har skärpt reglerna. Vi ser mer allvarligt på vållande till annans död som enstaka brott. I det här fallet gällde det mängdbrotten, och jag tycker att detta är orimligt. 92 (M): Min fråga går till landsbygdsminister och handlar om regelverket för fiskerinäringen. Yrkesfiskare har bland annat att förhålla sig till ett så kallat pricksystem. Det innebär att förseelser noteras, och detta leder till sanktionsavgifter för fiskaren. Upprepade förseelser kan också leda till att fartygstillstånd återkallas och till att man inte får fiska längre. Det märkliga i sammanhanget är att prickarna, det vill säga de förseelser som är noterade, även följer fartyget. Om fartyget säljs eller byter ägare på annat sätt finns de kvar. De följer båten och fartygstillståndet. En ny ägare kan i vissa fall riskera att drabbas av sanktionsavgifter och till och med bli av med fartygstillståndet på grund av att tidigare försyndelser följer med fartyget. Det här är bara ett exempel på dagens regelverk för fiskerinäringen. Min fråga till landsbygdsministern är om han är beredd att se över nuvarande regelverk så att vi får ett mer tillämpbart och rättvist regelverk. 93 Landsbygdsminister (C): Den fråga som ställer är reglerad i en EU-förordning. Där sker, precis som när det gäller svenska lagar och de förordningar som följer av lagar, en kontinuerlig översyn. I det sammanhanget vill jag säga att min erfarenhet är att tidsutdräkten är längre för att göra förändringar i EU-lagstiftningar, EU-direktiv och EU-förordningar än vad den är när vi hanterar saker och ting nationellt. Jag ska använda min nästa replik till att förklara varför systemet ser ut som det gör. 94 (M): Det måste självfallet finnas regelverk, men det är också viktigt att man anpassar dem och ser över möjligheten att få dem så ändamålsenliga och bra som möjligt. Då får man väl påverka inom EU. Vi har en havs- och vattenmyndighet som kanske också behöver jobba för att förändra regelverket. Det finns andra exempel. Jag kan ta ett exempel från mitt hemlän där yrkesfiskare berättar att man får betala sanktionsavgifter om man kommer för sent på grund av dålig väderlek, det vill säga en situation som man själv inte kan råda över. Och om man har en mindre fångst än beräknat kan man i alla fall få betala en straffavgift. Jag tror att det är nödvändigt med en ordentlig översyn av regelverket och att det kommer förändringar till stånd så att vi får ett mer verklighetsanpassat regelverk för fiskerinäringen. 95 Landsbygdsminister (C): Den sista delen av frågeställning hanteras mer på den svenska spelplanen. Jag vet att ansvarig myndighet har uppmärksammat just de exempel som tog upp. Jag hoppas att man kan göra de förändringar som är nödvändiga för att vi ska få ett regelsystem som är tillämpbart också i praktiken. Det måste regler vara enligt min uppfattning. Varför har vi den här typen av regler? Jo, vi har dem beroende på att ungefär hälften av det fiske som går att bedriva i Europeiska unionen är fullt utnyttjat. Någonstans runt en fjärdedel är överutnyttjat. beror det på att människor inte har följt de regler som vi har kommit överens om, det vill säga att man har tjuvfiskat, för att uttrycka sig enkelt. Då måste vi ha system som gör att man följer de regler som vi har för att behålla den biologiska mångfalden i haven. Gruvboomen och bostadspriserna i 96 (S): Min fråga riktar sig till statsrådet . I malmfältskommunerna upplever vi en gruvboom som vi skådat. Hand i hand med den fantastiskt positiva utvecklingen går också att bostadsfrågorna blir ett allt större problem. Det innebär att väldigt många människor måste flytta från befintliga bostäder som har relativt hög hyra i förhållande till nyproducerade. Det handlar ofta om dubbelt så höga hyror och ibland om mer än dubbelt så höga hyror. tillför också det bolag som är verksamt där, , 10 miljarder till statskassan. Finns det inte anledning för staten att ta ett ansvar och föra tillbaka någonting av detta och minska kolonialpolitiktänket? 97 Statsrådet (KD): Det är en fantastisk utmaning som står inför, och det gäller även övriga delar av som har en expanderande gruvnäring. Det innebär också en utmaning på bostadsområdet. Jag har själv besökt både och och har satt mig in i de utmaningar de står inför. Här finns det många olika saker där kommun och stat måste hjälpa till. har exempelvis också hjälpt till inte minst när det gäller behov av stöd och hjälp för att få i gång sin planprocess och kunna förbereda för nya bostäder. Jag har informerat mig om läget. Vi har från regeringens sida utsett en gruvsamordnare som bland annat ska titta på hur vi kan få statens resurser att fungera mer effektivt och kunna stödja den utveckling som sker. Sedan måste kommunen ta sitt ansvar, och även tar sitt ansvar, men det är, som Bucht helt riktigt påpekar, en speciell situation att värdera de hus som måste lösas in kontra de nya husen. Här jobbar man med hjälp av KTH med att få fram bra modeller. Det är ett nytt område man rör sig på, och vi avvaktar resultatet av deras arbete. Vi följer frågan noggrant, och det finns en hel del nya frågeställningar, som vi ännu inte mött på andra ställen i och som vi självklart måste titta närmare på. Det fick bli dagens sista svar i frågestunden. Jag vill tacka de närvarande statsråden för deras medverkan. 12 § (forts. från 10 §) Svar på interpellationerna 2012/13:50 och 52 om bostadsbristen i och om hur kan få fler villaägare 99 (M): Före frågestunden diskuterade vi bostäder, eller rättare sagt bristen på bostäder. Jag kan inte annat än instämma i den beskrivning vi fick höra från Socialdemokraternas företrädare beträffande vilket stort problem det är. Det är ett stort problem för enskilda människor när de ska planera och leva sina liv som de skulle vilja göra. Det är ett problem för tillväxten när människor inte kan flytta dit där jobben finns. Speciellt är det ett problem i . Att frågan lyfts upp i kammaren och diskuteras från Socialdemokraternas sida tycker jag är mycket positivt och behjärtansvärt. Men det är inget nytt problem. En tidigare talare var inne på att redan under tid var det en stor fråga. Under min livstid har det varit ett problem under regeringen , regeringen , regeringen , regeringen , regeringen och under regeringen . Det är alltså ingenting nytt. Det är uppenbart att det finns någonting strukturellt på den svenska bostadsmarknaden som inte fungerar. Det första man kan konstatera är att problemet inte är avsaknaden av byggsubventioner; det är inte en politisk åsikt från min sida utan något som forskningen är mycket tydlig med. Byggsubventioner är den enda konkreta politiska lösning som Socialdemokraterna för fram. Det ska lösa byggproblemen. Vi har haft byggsubventioner, ända tills den nuvarande regeringen tillträdde. har de fasats ut, och vi kan konstatera att det inte byggs mindre. Man kan inte fastställa att byggandet var knutet till byggsubventionerna. Vi har haft en tuff lågkonjunktur som självfallet påverkat byggandet. Man kan inte dra slutsatsen att avsaknaden av byggsubventioner är det stora problemet. De gånger vi haft byggsubventioner som verkligen har fungerat, till exempel i samband med miljonprogrammet, har vi kunnat se att effekterna varit förödande. Det är ganska obegripligt att Socialdemokraterna lärt så lite av historien. Vi kan konstatera att oavsett hur behjärtansvärt det är kan vi se effekterna av att snedvrida marknaden. Vad var det som hände under finanskrisen? Vad var finanskrisens grund? Roten till det hela var subprimelånen i och en politik som snedvred bostadsmarknaden. Det är alltså inte det långsiktiga svaret på hur vi ska lösa byggproblemet. Tittar vi på forskningen ser vi att det mer handlar om att se över hyresregleringen, skattetrycket, byggnormerna och så vidare, vilket vi jobbar med för att komma till rätta med problemet. Man ska ha klart för sig att det vi nu diskuterar är de långsiktiga frågorna. Regeringen har dock för presenterat ett förslag som löser de kortsiktiga problemen. Enligt en rapport som kom för inte alltför länge sedan står av lägenheterna i tomma. Jag har personligen en hel del erfarenheter av det; släktingar, vänner, grannar låter sina lägenheter stå tomma. De får nämligen inte hyra ut dem för sina bostadsrättsföreningar utan blir i så fall tvungna att genomgå en lång överklagandeprocess i . Dessutom kanske de förlorar ekonomiskt på det. Det är alltså inte konstigt att människor inte hyr ut dessa lägenheter. har vi presenterat ett förslag för att möjliggöra och underlätta uthyrningen, och vad gör Socialdemokraterna då? Jo, de säger nej, de vill stå i vägen, de kämpar emot. Allt prat, med betoning på prat, som vi får höra från med flera i talarstolen och i form av debattartiklar och utspel är just bara populistiskt prat. När det väl kommer till kritan säger de nej till konkreta förslag. 100 (MP): Det behöver vidtas fler åtgärder, säger ministern i sitt svar. Det behöver göras en översyn av regelverket, exempelvis vad gäller nya tekniska egenskapskrav. Ministern säger att man tillsatt utredningar, bland annat beträffande skatter och planeringsprocessen. Svaret på interpellationen avslutas med formuleringen att reglerna för byggandet måste förbättras avsevärt. Det är en sammanfattning av allianspolitik och visar att vi står längre från tydliga spelregler för byggsektorn . Osäkerheten är total. Någon långsiktighet för den som vill investera på bostadsmarknaden finns inte . Vem vill bygga på den marknaden, kan man undra. Det byggs allt mindre sedan regeringen tog över styret av . allianspolitik leder tydligt i fel riktning. Trångboddheten har ökat, bostadsköerna har blivit längre och människorna är mer skuldsatta i sin bosättning än tidigare, inte minst på grund av ändringarna i fastighetsskatten. Vi har dessutom sett upprepade skandaler när det gäller usel förvaltning av bostäder, bland annat med allt fler fall av allvarliga fukt- och mögelskador med ohälsa som följd för dem som bor i dessa hus. Vi kan inte se några förslag från regeringen som leder till ökat bostadsbyggande och till lägre kostnader för byggandet. Det finns inga förslag som innehåller åtgärder mot den skandalösa fastighetsförvaltning som drabbar boende. Den ena av dessa två interpellationer fokuserar på , men när ministern säger att det framför allt är en storstadsfråga bidrar han till att flytta fokus i frågan. Även på många mindre orter har vi bostäder som folk bor i, både ägda och sådana man hyr. Det är lika problematiskt att inte hitta en bostad på en mindre ort som att inte hitta en i . Att stå utan bostad är ett lika stort problem oavsett var i landet man befinner sig. När det gäller de saker ministern tar upp tänkte jag börja med att ställa en fråga om detta med tekniska egenskapskrav. Inom byggmaterialindustrin, bland byggföretag och andra, är man väldigt frustrerad över att inte veta vilka regler som gäller. Ministern har levererat en proposition tidigare som handlade om nära-noll-energibyggande. Den föranledde en väldig diskussion just kring de tekniska egenskapskrav som gör det väldigt svårt att bygga, oavsett om det är i eller en privat villa någon annanstans i landet. Det är att man inte vet vad som gäller i fråga om energiförbrukningen. Jag undrar om ministerns svar på den interpellationen antyder att vi kommer att få en lagstiftning som faktiskt handlar om tekniska egenskapskrav i stället för att energikravet ska styras av hur mycket energi man köper till fastigheten. Jag är intresserad av att veta om ministern har lyssnat på branschens behov av att få tekniska krav i stället för ekonomiska krav när man ska bygga. Det skulle bidra till att vi får i gång bostadsbyggandet. 101 Statsrådet (KD): Tack för engagemanget i de här frågorna. Jag tycker att det är jätteskojigt att se att det finns ett stort engagemang för att diskutera bostadsfrågor. Jag tror ändå att det är viktigt att betona ett antal grundläggande frågor. Man måste titta på vad det är som är problemet i svensk bostadspolitik. Vi har i en del av er har hört mig upprepa det förut kroniskt byggt för lite jämfört med norrmän, , danskar, tyskar och alla andra som finns runt om i hela världen nästan, åtminstone i OECD-området. Vi vet att den här kurvan har gått lite upp och ned, den har svängt efter konjunkturläge, men systematiken är att vi bygger för lite. Det finns alltså kroniska fel i svensk bostadspolitik. Dem kan man inte lösa genom att bara knäppa med fingrarna eller kasta in någon enkel åtgärd. Det är åtgärderna vi jobbar med när det gäller exempelvis att titta igenom hela planprocessen, alltså tiden från idé till att man börjar gräva i marken och börjar bygga huset. Den är mycket längre, mycket krångligare och mycket mer svårgenomskådlig i än i många andra länder. håller vi på att korta på olika sätt, exempelvis genom att ge mer pengar till länsstyrelserna och mark- och miljödomstolarna så att handläggningstider kortas och genom utredningsarbeten som pågår på olika områden. Sedan behöver vi också plocka ned krånglet, regelverket. Vi har av välvilja lagt på mer och mer regler som gör att vi får dyrare bostäder. Framför allt slår det mot de mindre bostäderna som många unga människor vill ha. Det blir dyrare och svårare att bygga och alltså färre hyresrätter av mindre storlek på grund av våra bullerkrav, våra tillgänglighetskrav och våra olika typer av byggnormer på olika områden. Dessutom har vi behov av att titta över hyresrättens ställning ur skattesynpunkt, men också ur andra synpunkter. Här pågår också ett arbete. En del förslag har kommit i budgetpropositionen, en del skattelättnader. Därtill har vi det akuta vi måste göra snabbt, och det är att nyttja befintliga bostäder bättre, att få de tomma bostadsrättslägenheterna eller de som används lite och även delar av villor att hyras ut mer. Där har vi ett lagförslag på bord . Oppositionen gnäller ena stunden över att vi utreder för mycket men när ett konkret förslag ligger på bord säger man som enda svar: Utred mer! Jag skulle vilja se förmågan att komma till beslut från oppositionens sida så att vi får fram just sådana förslag. Vi har sagt från regeringens sida och även från allianssidan i civilutskottet att vi är beredda att diskutera sakfrågor, men vi får inte den typen av sakliga förslag om vad vi kan förändra för att vi ska få breda majoriteter i sådana här frågor. Jag lyssnar som sagt gärna på oppositionens synpunkter. Jag läser noggrant era förslag. Tyvärr hittar jag inte mycket, men jag hittar just subventioner. Det är det enda man kommer tillbaka till som på något sätt är lösningen på alla problem. Vi har haft tre olika sådana här subventionssystem under 1990- och 2000-tal. Ändå har vi byggt hälften av vad norrmän, och danskar har gjort. Om det vore lösningen borde åtminstone subventionernas tidevarv ha ökat byggandet mer än i , och eller minskat mindre. Men vi håller ungefär samma utvecklingskurva. Den går lite upp och den går lite ned beroende på konjunkturläge. Det här visar ju på att det inte är lösningen.