prot · GZ0960 · 2012-01-24 00:00:00 — Att utreda hur en begränsning av immuniteten skulle kunna utformas är mer än välkommet i en demokrati. Vi bör förändra grundlagen så att vi inte har en person, det vill säga kungen, i det här landet som flyter över alla och i princip allting. Det handlar om kungens fullständiga åtalsimmunitet. Det finns ett undantag, som ministern har varit inne på. Det gäller eventuella civilrättsliga tvister. Med detta sagt tycker jag att det är otroligt märkligt att en person i det här landet kan placeras på en piedestal, som man gör med kungen! Jag förstod av ministerns svar att man inte vill fortsätta utreda detta. Det är totalt stopp från regeringens sida när det gäller att se över frågan och utreda immuniteten. Men är det verkligen okej att ge ett sådant svar om vi också ska leva upp till att vi har ett modernt, demokratiskt samhälle? 20 (S): Det är ett märkligt statsskick vi har här i . Jag vill ta ett konkret exempel på hur det går till. var kungen ute och körde med sin bil. Om han körde för fort vid det tillfället vet vi inte, men det är omvittnat att han har gjort det vid andra tillfällen. Det hela slutade i alla fall med att en bil framför kungen stannade vid ett övergångsställe för någon som skulle passera över gatan. Då krockade kungen med den bil som stannade. Det man skulle kunna förvänta sig i det här läget är att polisen skulle förhöra kungen som vittne för att höra vad som hänt och för att se om han eventuellt hade begått något brott eller om det var den andres fel eller om det var en olycka. Ja, man utreder självklart omständigheterna. Men det som hände i det här fallet var att det illa kvickt kom en Säpobil och hämtade upp kungen, som lämnade brottsplatsen. Orsaken till det är att vårt rättsväsen är sådant när det gäller kungens åtalsimmunitet att polisen inte ens kan begära att förhöra kungen. Även om kungen inte är misstänkt för ett brott och även om det skulle underlätta om kungen vittnar behöver han inte göra det. Kungen försvann från platsen. Det som hände när polisen kom var att de förhörde den som hade blivit påkörd, som faktiskt hade stannat, enligt lagen, vid ett övergångsställe. På grund av detta hade den personen blivit påkörd. De förhörde denna person. De gjorde även alkotest och lät honom blåsa i ballongen för att se om han hade alkohol i blodet. En fråga är kanske om kungen hade alkohol i blodet, om man nu ska gå den vägen. Ja, det är en fullständigt absurd och vansinnig situation där det är brottsoffret som misstänkliggörs medan kungen inte ens förhörs. Sedan är det omvittnat att det finns en hel del fall där det är misstanke mot kungen om brott. Det handlar om att han bedriver näringsverksamhet, bland annat jordbruksverksamhet, i strid med grundlagen. Där står det tydligt att han är statschef dygnet runt och att han inte kan förena det med näringsverksamhet där han tjänar pengar utöver apanaget. Men det fortsätter. Jag tror att det beror på åtalsimmuniteten. Det finns ingenting man kan göra. Det är ett helt absurt system där den främste företrädaren, som formellt står över och regeringen och alla andra, är den som också står över lagen. Det borde väl i så fall vara tvärtom, att man ställer ännu högre krav på den främste företrädaren, som ska vara ett föredöme för oss och som också är vårt ansikte utåt, i som vår högste representant men även i världen. Jag vill inte räkna upp alla exempel på misstankar om brott som kungen har varit inblandad i, men det finns en hel del. Jag vill säga att man är självklart oskyldig tills man är dömd. Men det finns ingen möjlighet att ens utreda det här eller att ens låta kungen vittna, även om det inte är han som är misstänkt. Det här handlar inte om kungen som person. Det är mycket möjligt att någon annan skulle kunna vara inblandad i lika många misstankar om brott och att en folkvald representant också skulle kunna vara det. Men den stora skillnaden då är att man kan förhöra personen. Man kan åtala om det finns misstanke om brott, och man kan döma. Avslutningsvis kan man också skilja personen från uppdraget, om det är ett grovt brott. Man kan inte avsätta kungen som statschef oavsett hur grova brott han begår. Man kan endast avsätta honom om han plötsligt deklarerar att han är enligt den evangeliska läran. 21 (): Det här är en spännande diskussion. Utgångspunkten i de skiljelinjer som finns är naturligtvis att man från Vänsterns sida är mot monarki som princip. Det är klart att då blir allt ett stort problem. Någon beröringsskräck tycker jag inte man kan tala om när det gäller de här frågorna, utan det handlar om att ta sakfrågorna där de kommer. Jag har i varje fall inga bekymmer med att diskutera det. Jag tycker att det är viktigt att säga att i , som kom 2004 när man skulle göra en samlad översyn av regeringsformen, lämnades uppdrag att göra en samlad översyn. Arbetet skulle koncentreras på att stärka och fördjupa folkstyrelsen, öka medborgarnas förtroende och så vidare. Den här kommittén fick väldigt vida ramar och var i princip oförhindrad att ta upp alla frågor som kunde falla inom ramen för de frågeställningar som den skulle se över. Däremot skulle man inte gå in på de grundläggande bestämmelserna om statsskicket. Och det förhållandet att är en monarki omfattades inte av uppdraget. Däremot fanns det naturligtvis full möjlighet att arbeta med frågan om immunitet. När kommittén valde att föreslå ändrade regler i regeringsformen med anledning av Romstadgan, vilket var en delfråga, gjorde man också rent faktiskt förändringar i regleringen både för statschefen och för andra med roller som åtnjuter viss immunitet enligt regeringsformen. Men man valde att begränsa undantaget till de förpliktelser som följer av samarbetsskyldigheten när det gäller och andra internationella domstolar. Några andra förändringar drev man inte fram. Jag tycker att det är viktigt. säger så här: Kungen sitter i och är ordförande. Är inte det ett uppdrag där man har inflytande? Nja, skälet till att kungen finns i är framför allt att det är det organ där kungen får information om frågor som rör utrikes förhållanden. Det är naturligtvis viktigt, eftersom kungen företräder i många sammanhang utomlands, att han har goda kunskaper och information som rör i utlandet. Det är den rollen han spelar där. Det fattas ju inte beslut. Han kan inte driva frågor i , utan det är i första hand information som det handlar om. tar upp exempel och säger så här: Kungen har varit misstänkt för många saker. Men det går inte att utreda. Det är riktigt. Immunitet innebär att polisen inte kan förhöra eller utreda på vanligt sätt. Så är det. Däremot måste jag säga: Få personer torde vara så otroligt bevakade som just kungen, på alla omöjliga och möjliga sätt. Det är naturligtvis på det sättet att det ligger i kungens intresse att dels följa lagar och regler, dels arbeta för en öppenhet. Annars kan man inte bevara det långsiktiga förtroende som är helt nödvändigt för monarkin i ett längre perspektiv. Det är också så att om det skulle finnas misstanke om väldigt grov brottslighet finns det faktiskt en riksdag som har möjlighet att i ett kommissionsförfarande eller annat ta itu med utredningar och sådant. Det finns alltså möjligheter även om de är begränsade, om man behöver ifrågasätta det. Jag tror att man i det här sammanhanget ska vara rak. Jag menar att kungen har en sådan roll och en sådan funktion att risken för att han ska ägna sig åt brottslig verksamhet i en rad fall, som säger, inte är särskilt realistisk. Det är inte särskilt trovärdigt. Det är svårt att komma undan med det. Det undergräver monarkins förtroende och betydelse. Och det skulle naturligtvis innebära stor risk att skulle få för sig att ändra statsskicket. Det kan man se. Och det är en viktig sak att det är på det sättet. Det faktiska problemet är därför relativt litet. Det är viktigt att veta det. 22 (V): Tack för vissa svar som jag får från ministern! Jag vill säga något när det gäller att kungen sitter i få information. Han är fortfarande ordförande i denna utrikesnämnd som i stort sett bara behandlar sekretessfrågor. Jag ser ingenting som skulle kunna förhindra honom att vara väldigt pådrivande i . Då är det liksom fel i svaret, att det är ceremoniellt, att det är symboliskt. Det kan vi plocka bort. Sedan skulle kungen vara så bevakad att han inte kan göra någonting. Jag måste säga något med den information jag har och som ministern kanske tvivlar på . Det har valsat runt ganska mycket information . Jag måste säga att också har en roll i det här, till exempel om man snabbt åker till en olycksplats där kungen befinner sig och plockar med honom därifrån och ställer andra människor till svars. Det blir jättekonstigt, för man kan inte utreda. Sedan hänvisar ministern till remissvar, och vi har plockat fram det. Det man kan se är domare, regeringsrättens ledamöter, , kammarrätten och åklagardistrikt. Det är alltså juridiska instanser och myndigheter. Jag kan inte någonstans i detta se att några rörelser med folklig förankring har fått vara remissinstanser när förslaget kom från utredningen som faktiskt tyckte att man skulle begränsa kungens rättsliga immunitet. Det fanns i alla fall några som tyckte annat, till exempel länsstyrelserna i , och . Det är alltså inte ett ensidigt remissutlåtande, utan det fanns de som protesterade. Det här var också då man på gammalt språk kallade länsstyrelserna som har varit med som remissinstanser konungens befallningshavare. Det är så gammalmodigt att man nästan blir gråtfärdig. Det är ingen hemlighet vad vi i tycker, men varför kan man inte titta närmare på den här frågan? Det handlar om allas lika rätt och allas lika värde du ska göra rätt för du kan kräva, men du är också skyldig att ge någonting. Det borde vi väl ändå kunna åstadkomma i ett demokratiskt samhälle. Justitieministern vet också hur mycket tid vi lägger ned politiskt på att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Vi lägger ned jättemycket tid och pengar på detta, eftersom vi tycker att den som begår ett brott också ska ställas till svars. Därför går det inte ihop i mitt huvud att vi i kan ha en person som i stort sett kan göra vad som helst utan att bli ställd inför rätta. Jag tycker att det är skandalöst. 23 (V): Justitieministern sade i början att är man vänster så är man emot monarkin. Men så är inte fallet. Alla till vänster är inte alls emot monarkin, precis som många till höger inte är emot en republik. Så har vi fått det utklarat. Det är nog lite fiftyfifty där. I en demokrati och ett modernt samhälle synes det mig väldigt märkligt att man är vid sitt ämbete och till syvende och sist också har full immunitet. Jag förstår att det nu är ett klart nej från regeringens sida när det gäller att se över och utreda kungens straffrättsliga immunitet, vilket jag anser är mycket beklagligt. Men hur ställer sig ministern till att det bara finns ett sätt att avsätta kungen, och det är om han bekänner sig till en annan religion? Inte heller jag vet om jag ska skratta eller gråta åt denna paragraf, för religionsfrihet är verkligen något vi värdesätter i det här landet, och kyrkan är skild från staten . Jag ställer mig alltså undrande, justitieministern, till hur vi kan ha ett system där kungen kan bryta mot våra lagar, alltså begå brott, och ingenting ska hända. Vi kan bara stå och se på. Men får kungen för sig att bekänna sig till en annan religion eller kanske konvertera till katolicismen, ja, då får han avgå. Det är befängt. Är det rimligt att det är viktigare för att behålla kungens trosvärderingar och religion än att utreda kungens straffrättsliga immunitet? För mig är detta i ett nötskal upp- och nedvända världen. 24 (S): Man kan fråga sig hur detta kan förekomma i ett modernt land som , i en demokrati där vi har kommit så långt i så många andra frågor. Vi reser ju runt i världen till länder som ännu inte fullt ut har infört demokrati och mänskliga rättigheter. Det vansinniga är att vi väljer att skicka dit en representant som själv inte omfattas av skyldigheter och rättigheter som i ett rättssamhälle. Åter till frågan om hur det kan komma sig att det är på det här sättet: Det beror på att reglerna kom till . Vi har behållit dem, och det är det som är det vansinniga. Det är en sak att man hade den här synen på hur det skulle gå till, men att vi kan acceptera det är fullständigt galet. Dessa regler går hand i hand med att kungafamiljen inte har religionsfrihet. Kungens syskon och barn får inte själva välja äktenskapspartner, och kungen som enda person har åtalsimmunitet. Jag delar förstås inte kungens åsikt att vi ska ha monarki, men självklart vill han fortsätta på det spåret. Men om kungen vill bevara monarkin tycker jag att det ligger i hans eget intresse att inte låta sig misstänkliggöras utan säga: Jag har ingenting att dölja, och självklart ska det inte råda åtalsimmunitet. Det är väldigt olämpligt, inte minst när det gäller risken för mutbrott att kungen har åtalsimmunitet. Risken att många skulle vilja muta honom är väldigt stor, kanske för att få kungaglans eller för att ens företag går bättre på det sättet. Det har även varit en del misstankar i den riktningen efter bröllop. Jag tycker därför att det ligger i allas intresse att göra någonting åt detta. Svenska folket håller på att tröttna. Förtroendet rasar både för kungen och för monarkin. Det här borde man kunna ändra, även om man ännu inte kan ta tag i monarkin som sådan. Självklart ska kungens åtalsimmunitet slopas. 25 (): Jag ska börja med det jag inte fick med i slutet tidigare. Det praktiska skälet och argumentet för immuniteten som man i sammanhanget kan nämna är naturligtvis att statschefen företräder och ska fullgöra den funktionen och att det kan anses undergräva möjligheten att klara detta om han ständigt skulle kallas till förhör och utredas. Därför har man sett att andra sätt att ha insyn, pröva och utvärdera ageranden fungerar minst lika bra ur perspektivet att man faktiskt vill att vi ska ha en modern statschef som dessutom är ett föredöme. Det där kan alltid diskuteras, men så är det i alla fall. Religionsfrågan var uppe i samband med separationen mellan kyrkan och staten. Skälet har naturligtvis varit att vi har haft en statskyrka i . hade inga invändningar mot kravet på trosbekännelser, men man behöver inte utesluta att den frågan kan komma att prövas . Jag ser att den här debatten ändå handlar om huruvida man är för monarki eller inte. Mönstren i diskussionen följer detta. Då kan man säga så här att ja, vi har monarki och den bygger på väldigt gamla traditioner. Däremot har vi i valt att i steg förändra och modernisera monarkin. Det har skett förändringar , och det kommer säkert att vara så även . Jag vill gärna påpeka att vi har monarki i därför att riksdag har bestämt att det så ska vara. Vi har också sett över regeringsformen i olika omgångar, och det har skett ganska . Det har alltså funnits möjlighet att lyfta frågan, men det har inte funnits en majoritet för den typ av synpunkter som här framförs. Jag har ingen annan uppfattning än den uppfattning som majoriteten har haft, det vill säga att de regler vi har fungerar. När det gäller remisshanteringen vid det senaste förslaget om förändringar i grundlagen säger att det inte var några folkliga remissinstanser som fick yttra sig om det. Hon nämner också att flera domstolar, och andra hade synpunkter och att vi också lyssnade på dem. Det förefaller tämligen naturligt att om man har en utredning och ett förslag som rör den svenska konstitutionen så måste domstolarnas synpunkter vara väsentliga i sammanhanget. Det är också så, och det tycker jag är viktigt att säga generellt, att när det gäller remisser angående viktiga förslag över huvud taget så står det var och en fritt att inkomma med synpunkter. Vad gäller är min bestämda uppfattning att vi faktiskt tar del av och tar intryck också av synpunkter och förslag som kommer från enskilda medborgare och andra som känner att de borde ha varit med. Med remisslistan begär man in synpunkter, men sedan finns det ett stort utrymme för annat. Sammanfattningsvis tycker jag att vi har regler som väl fungerar i ett modernt samhälle. Jag har inte för avsikt att ta initiativ till några förändringar. 26 (V): Ministern tar återigen upp den symbolfunktion som kungen har. Vi ifrågasätter den i vissa delar. Vi kan ju säga att det finns modernare länder, till exempel . En president är ju en högt uppsatt man, inte någon symbol. Ändå var det så att under skulle ställas inför riksrätt, men han fegade ur och avgick i stället. Han hade väl tur. Det är också så att ställdes inför riksrätt och frikändes. har dömts för att han har haft fiktivt anställda med offentliga medel. Men det har han blivit sedan han avgått som president. Det är inget nytt, men jag tycker att det är ett mycket modernare sätt än att försvara regler från medeltiden. Man tror inte att det är sant när man hör det, eller hur? Ministern är så nitisk att hon inte ens kan ge en tummetott för att vi ska titta närmare på den här frågan. Jag säger återigen att folk får sig itutat att alla är vi lika inför lagen, men så är det inte. Man hade också möjlighet när jag ställde frågan, , att tillsätta en . Det är många som skulle ha välkomnat att vi hade tittat på det här. De påstår ju att de hade rent mjöl i påsen. Men det får vi tydligen inte veta. 27 (): Jag vidhåller att den här diskussionen kommer utifrån att vi har olika synsätt på vilket statsskick vi ska ha i . Litet grann tycker jag att understryker det när hon säger att jag är väldigt nitisk i mitt försvar av monarkin. I debattens inledning fick jag höra att jag hade beröringsskräck. Det är lite svårt att förena de här olika delarna. Jag har inte svårigheter med det. Det är ingen tvekan om att monarki har gamla rötter, att det i varje typ av regelverk finns saker som säkert behöver diskuteras och där det finns utrymme för frågor för och emot. Men att komma med exempel utifrån det moderna nyhetsflödet från en rad republiker har inte så mycket med detta att göra. Frågan är så att säga om man vill ha en kung i eller om man inte vill det. Om man har en kung i , och det har vi, och tror att monarkin har fördelar står man för det. Med det sammanhänger vanligtvis också statschefens immunitet. Om vi tittar på andra länder som har valt att behålla sin monarki ser vi att det är så att kungen eller i förekommande fall drottningen inte kan straffas för sina gärningar. Däremot finns det naturligtvis utomordentliga möjligheter att granska deras förehavanden på olika sätt, vilket också görs kontinuerligt. Jag vill nog också säga att jag tycker att utvecklingen gör att öppenheten har blivit större och att det svenska kungahuset försöker att berätta mer om hur man ser på saker och varför, vilket naturligtvis är någonting som man ska välkomna. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2011/12:187 om bluffakturor 28 (): har frågat mig när jag räknar med att återkomma med förslag på åtgärder som stoppar den kriminella verksamheten med bluffakturor. Bedrägerier med bluffakturor som vilseleder både privatpersoner och företagare är ett växande problem. var antalet anmälningar om bedrägerier med bluffakturor på nivån runt 3 000 ärenden , anmäldes närmare 17 000 fall. Den här utvecklingen är naturligtvis inte acceptabel. Det är en dramatisk utveckling som visar att detta är ett stort bekymmer. Den här typen av bedrägeribrott är oftast kopplad till organiserad brottslighet. Regeringen startade en omfattande mobilisering mot grov organiserad brottslighet i syfte att bättre använda samhällets samlade resurser för att bekämpa dem som systematiskt och hänsynslöst begår brott. Underrättelsesamarbetet och de operativa insatserna mot den organiserade brottsligheten har därefter förbättrats avsevärt. Satsningen har medfört att myndigheterna med ökad framgång kommer åt de pengar som har genererats genom organiserad brottslighet. För att förebygga bluffakturor behöver polisen och andra myndigheter samarbeta också med näringslivet. Ett bra initiativ från näringslivet är den så kallade Varningslistan över oseriösa företag. Den tillsammans med tillhörande rådgivning går att ta del av på . däremot arbetar tillsammans med med att ta fram en nationell handlingsplan för att bekämpa bedrägerier. För att möta de kompetensutmaningar som krävs för att utreda modern bedrägeribrottslighet, oftast i internetmiljö, har också tagit fram en ny utbildning för bedrägeriutredare . Myndigheterna arbetar med att förbättra förutsättningarna för att förebygga och utreda brottslighet som har koppling till bluffakturor. Jag kommer givetvis att följa det arbetet. Utvecklingen tyder emellertid på att det finns anledning att överväga om rättsväsendet i alla delar är rätt rustat och försett med rätt verktyg för att kunna hantera det ökande problemet med bluffakturor på ett effektivt sätt. Jag kommer därför att ta initiativ till ett arbete som ska ge underlag för att besvara den frågeställningen. 29 (S): Till att börja med vill jag tacka för svaret. Jag har vid upprepade tillfällen i tagit upp problemet med bluffakturor. har jag av justitieministern fått besked om att åtgärder har vidtagits för att lösa problemen. har det presenterats en rapport som visar att problemen med bluffakturor trots ministerns försäkringar inte minskar utan i stället ökar på ett högst oroande sätt. , när den borgerliga alliansregeringen tillträdde, var antalet anmälda fakturor 3 220, enligt Brå. Jag skrev sedan att det var 14 924. Det hann bli ungefär 3 000 till på de knappa som var kvar. Jag har som sagt tagit upp den här frågan ett antal gånger. Varje gång har jag mötts av att ministern har sagt att hon har föreslagit åtgärder, att man håller på att arbeta med åtgärder och att man följer frågan noga. Regeringen, säger ministern i sitt eget svar, startade en omfattande mobilisering mot grov organiserad brottslighet. Vi kan väl konstatera att det inom det här området inte har gett något som helst resultat. I ett svar som jag fick säger ministern så här: har det pågått ett arbete i med att identifiera olika förslag på åtgärder för att se vilka av dessa som efterfrågas av näringslivet. Jag kan konstatera att inget av de eventuella förslagen kan ha kommit i bruk, eftersom det inte har visats några resultat. Jag kan också, precis som ministern, glädja mig åt att näringslivet har vidtagit ett antal olika åtgärder för att komma åt en del av problemen. Det är inte så speciellt konstigt. Det är ren och skär självbevarelsedrift som gör att det är tvunget att vidta åtgärder. Vad jag har varit ute efter hela tiden är vad vi från samhällets sida, i det här fallet den lagstiftande församlingen och regeringen, kan vidta för åtgärder för att stödja näringslivet i dess ambition att slippa ifrån problemet. Där har vi misslyckats. Men jag måste säga att det tyngsta ansvaret trots allt ligger hos regeringen och ministern. Hon har i det här fallet till uppgift att inte bara noggrant följa frågan utan också att komma med förslag på olika åtgärder. Jag kan förstå att det kan vara svårt att vid enstaka tillfällen när det gäller enskilda åtgärder leverera från till en annan, men pratar vi . Då finns inget försvar längre. Vi borde ha fått till flera förslag till åtgärder som borde ha varit i funktion för att slippa ifrån det som har blivit en verklighet. Det handlar inte bara om att personer blir lurade på pengar i slutändan. Det handlar inte bara om att det är brottslingar som tjänar stora pengar det uppskattas till storleksordningen 1,3 miljarder utan det handlar om att vi utsätter näringslivet för en icke acceptabel situation som måste åtgärdas. 30 (C): Det är sorgligt att vi ännu inte har fått bukt med problemen med bluffakturor. Ökningen är lavinartad. Men det är glädjande att justitieministern öppnar för en förändring som innebär att vi på allvar kan ta itu med situationen. Men det räcker inte med att rättsväsendet förändras. Så länge informationen och kunskapen inte når ut till de utsatta kommer det fortfarande att finnas människor som drabbas.