prot · GZ09126 · 2012-06-08 00:00:00 — Bakgrunden till min interpellation är att fattade två likalydande beslut om att ändra arbetsförmågebegreppet. Till slut valde regeringen också att följa det och lade fram en proposition. Innan den lade fram en proposition till hade gjort en utredning där man konstaterade att förändringen skulle innebära en kostnadsökning på . Det var inte riktigt samma siffror som socialförsäkringsutskottet kom fram till. Detta blev föremål för en granskning av . Det konstaterade, och det finns med i texten, att bedömningen blir en ökad kostnad för sjukpenningen på 2,4 miljarder. har regeringen sagt att förändringen inte är så stor. Om det är en förändring är det i varje fall ansvarslöst att oppositionen har drivit igenom den. Man kan inte med säkerhet säga om det blir en speciell förändring. I regeringens proposition står det: Osäkerheten om de ekonomiska konsekvenserna är dock stor, särskilt på lite . Därav min fråga hur regeringen förbereder detta och om man tänker vidta några åtgärder för att säkerställa att kostnaden för det förändrade arbetsförmågebegreppet klargörs. Jag kan inte uppfatta det som att statsrådet egentligen svarar på min fråga hur man tänker klargöra vad kostnaden blir för det förändrade arbetsförmågebegreppet. Jag tänkte att han kunde utveckla det i sitt nästa inlägg. 21 Statsrådet (M): Jag tycker att vi riktigt detaljerat har redogjort för den här frågan tidigare, men jag ska gärna göra det igen. Processen var sådan att socialförsäkringsutskottet begärde ett yttrande från finansutskottet, som i sin tur begärde underlag från , som i sin tur begärde underlag från . Regeringen hade på sig att skissa på en kostnadskonsekvens i prövningen av ett nygammalt arbetsförmågebegrepp. Där beskrevs att osäkerheten var mycket stor. Där beskrevs också att om avsikten var att väsentligt fler skulle förbli sjukskrivna väsentligt längre kan detta dessutom få stora ekonomiska konsekvenser. Därför beskrevs, med all den osäkerhet som den lilla tidsramen medgav, risken att det skulle öka kostnaderna ganska rejält. Efter att detta har inkommit har dessutom analyserat vad de från sin horisont sett tror att enbart en isolerad ändring med en återgång till det gamla begreppet utan övriga förändringar skulle kosta. De har svårt att se att detta skulle få några stora konsekvenser. Regeringen uttryckte att vi inte trodde att detta skulle lösa några stora problem men följde naturligtvis beslut och skrev en proposition om en återgång till det gamla begreppet. Precis där står vi . När detta har trätt i kraft kommer regeringen att ha några månader på sig att undersöka vilka konsekvenser detta sannolikt kommer att få detta begrepp ska användas. Regeringen har varit tydlig med att vi avser att lösa problemet varaktigt med ett bättre begrepp. Det finns också beskrivet hur det nu tas fram inom ramen för det nya arbetsförmågebedömningsverktyget. Osäkerheten är betydande. Vi kommer att göra den bästa prognos vi kan i den budget som läggs fram . 22 (S): Med anledning av det statsrådet säger är det häpnadsväckande att man i en egen utredning kunde komma fram till 2,4 miljarder men säger att man inte riktigt vet vad kostnaden egentligen blir. Om man läser vad säger ser man att det finns en utarbetad rättslig praxis för både det nuvarande och det tidigare arbetsförmågebegreppet. LO:s och TCO:s rättsskydd och pekar på att det blir en betydande förändring och att det kommer att bli en generösare tillämpning. Vi ifrågasatte storleken på summan för vad det skulle kosta och om det verkligen var så mycket som regeringen pekade på. Men det är ganska anmärkningsvärt om regeringen inte kan beskriva hur man har kommit fram till den utredning som man gjorde tidigare och hur man ska räkna ut vad kostnaden kommer att bli. Jag förstår att regeringen var dålig på att gissa, men statsrådet pekar också på att man vill göra om och titta på en ny ändring av arbetsförmågebegreppet. Det vi försökte säga är att det är viktigt att man har ett arbetsförmågebegrepp som pekar på hur arbetsmarknaden ser ut. I det svar som har gett på regeringsuppdraget talar man om att medicinska förutsättningar för arbete ska ingå men att arbetsmarknad inte ska ingå. Det är också ett sätt att verkligen hitta på en fiktiv arbetsmarknad och därmed ett fiktivt arbetsförmågebegrepp. Denna diskussion kommer vi att ta . är jag mest intresserad av hur regeringen tänker utreda detta och få fram siffrorna. Och vad hade man egentligen för bakgrundsmaterial till 2,4 miljarder? Regeringen har inte kunnat redogöra för hur man kom fram till 2,4 miljarder. Jag läser ur svaret till . Det står så här: Mot bakgrund av bedömningen att återgång till det gamla begreppet sannolikt skulle leda till en mer generös praxis än vad som gällde innan är vår bedömning att i storleksordningen av effekten skulle kunna gå förlorad. Det innebär en årlig ökad kostnad av sjukpenning på ca 2,4 miljarder. Det förutsätter dock att den bortre gränsen finns kvar. Annars blir kostnaden högre. Det är alltså bara det enskilda begreppet man har tittat på. Jag hoppas att statsrådet kan klargöra hur man har kommit fram till 2,4 miljarder i sin tidigare beräkning. 23 Statsrådet (M): Den siffran var högst osäker, vilket beskrevs redan den gång den gavs med den extremt korta tid som utskottet gav regeringen för att återkomma. Den frågan tycker jag är helt överspelad. Den stora frågan är inte denna. Den stora frågan är att regeringen valde att i en proposition på exakt det som begärde påpeka tydligt att vi inte trodde att detta var en god och slutlig lösning på de problem som fanns i själva prövningen. Men vi valde naturligtvis att följa beslut. Därmed tycker jag att frågan får återstå, helt enkelt. bedömning är att en isolerad förändring enbart av arbetsförmågebegreppet inte kommer att leda till någon stor förändring. Om det är sant eller inte kommer prövning i verkligheten att visa. Vi kommer att ha på oss att undersöka vilka konsekvenser detta ser ut att få. Vi kommer att återkomma i budgetpropositionen med siffror som svarar mot denna analys. Vi har ingen anledning att göra någon annan bedömning än den som vi har gjort . Vi har inte heller något skäl att tro något annat än att om avsikten var att väsentligt fler skulle vara sjukskrivna väsentligt längre får det stora konsekvenser också för ekonomin. Om avsikten inte är denna har jag svårt att förstå vad diskussionen handlar om. Under alla omständigheter har regeringen gjort det som begärde av regeringen att göra. Därmed är frågan tämligen utagerad. 24 (S): Det är välkommet att regeringen och statsrådet följer beslut. Det är självklart att jag kommer att följa upp hur det går till. Men försöker statsrådet säga att skillnaden mellan det gamla arbetsförmågebegreppet och det nya, det vill säga återgången till det gamla från det nya, inte skulle vara så stor. Då är det häpnadsväckande att regeringen drev igenom det. Då är det häpnadsväckande att sade att det skulle bli en stor skillnad och att det faktiskt har blivit en stor skillnad. Det finns rättspraxis som har pekat på, och det finns rättspraxis som LO:s och TCO:s rättsskydd, handikappförbunden och i sitt betänkande pekar på som kommer att göra att det blir förändringar. Regeringen trodde dessutom för bara att skillnaden var 2,4 miljarder. Därför tycker jag fortfarande att det är märkligt att regeringen inte är riktigt konsekvent i sin bedömning och inte kan redogöra för hur man kommer fram till denna kostnad när man nu ska lägga fram en budget . Det är viktigt att vi i får relevanta underlag och att det inte blir så slarvigt som det vi fick . 25 Statsrådet (M): Jag säger ingenting av detta. Jag bara konstaterar att har beslutat om återgång till ett nygammalt begrepp och att regeringen har gjort precis det som ville trots att regeringen inte bedömde att det var den bästa lösningen. Jag konstaterar att inte tror att detta i sig får några stora konsekvenser, och jag konstaterar att regeringens avsikt är att föra in ett bättre begrepp som bättre svarar mot de behov som finns i denna försäkring. Överläggningen var härmed avslutad. 8 § Svar på interpellation 2011/12:394 om sjukförsäkringen 26 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att motverka en privatisering av sjukförsäkringen. En av de viktigaste frågorna för regeringen när den tillträdde var att minska det omfattande utanförskapet från arbetsmarknaden som till stor del bestod av sjukfrånvaro. Den sjukförsäkringsreform som regeringen har genomfört syftar till att underlätta för sjukskrivna att kunna återgå i arbete. Åtgärderna har stor bredd och omfattar såväl ändringar som rör regelverket för sjukskrivningsprocessen, exempelvis tidsgränser för bedömning av arbetsförmåga, som nya samverkans- och stödåtgärder för att underlätta för sjukskrivna att komma tillbaka i arbete. Sjukförsäkringsreformen har givit resultat. Färre individer blir sjukskrivna, och sjukperioderna har blivit kortare. Sjukskrivningsprocessen präglas numera av högre aktivitet, tidigare insatser och tydligare spelregler. Jag delar uppfattning att medborgarna ska känna tillit till den generella välfärden, där den allmänna sjukförsäkringen är en central del. En väl fungerande sjukförsäkring och sjukskrivningsprocess skapar förutsättningar för en sådan tillit. Tilläggsförsäkringar är ett komplement till det skydd som den allmänna sjukförsäkringen ger. Det finns dock inga belägg för att dessa kompletterande försäkringar har inneburit att tilliten till den allmänna försäkringen har minskat. 27 (S): Jag tackar statsrådet för svaret. Om det nu vore så att statsrådet delade min uppfattning om den generella välfärden, fru talman, vore det välkommet att han inte försämrade den. Det finns ett citat där statsministern pekar ut riktlinjerna för den politik som regeringen bedriver. Han säger: Vi vill inte se ett samhälle där människor svälter, men i övrigt skall inga standardkrav finansieras. De hälsosamma riskerna är mycket mänskligare än den falska tryggheten. Det är i ljuset av detta jag tycker att man ska se de försämringar man har gjort i sjukförsäkringen. I en underlagsrapport till den parlamentariska framgår det att halkar efter när det gäller trygghetssystem. Ersättningen i sjukförsäkringen sjönk; det känner vi också till. Vi vet att 65 000 personer utförsäkras från sjukförsäkringen. Vi vet också att sjukskrivningarna ökar igen. På finns en välfärdsforskare som heter . Han redovisar att det finns en växande misstro mot välfärdens försäkringar. Det är så han kallar det. Jag kallar det också för välfärdsförsäkringar eller socialförsäkringar. Regeringen har valt att kalla det för bidrag, men jag tycker att det är en försäkring som man får när man är sjuk. Vi ser att tilläggsförsäkringarna ökar. , tidigare socialminister för Socialdemokraterna, som regeringen säkert känner till, har gjort en rapport för som heter Under höga tak ryms alla. Hon skriver: Om förtroendet för sjukförsäkringen minskar och den börjar urholkas kan det leda till att en stor del av den svenska befolkningen föredrar en privat försäkring. Men en privat sjukförsäkring blir dyrare än en allmän sjukförsäkring eftersom inte alla delar på risken. Det innebär att låginkomsttagare som tvingas köpa en privat sjukförsäkring får ännu mindre pengar i plånboken, och klyftorna ökar. Därför frågar jag regeringen: Avser statsrådet att vidta några åtgärder för att motverka en privatisering av sjukförsäkringen? Det är ju precis det som händer när sjukförsäkringen försämras, när allt färre får ut av sin inkomst när man är sjuk och när man blir orolig över vad som händer när man blir sjuk eftersom risken att bli utförsäkrad är ganska stor. Då säger regeringen att det inte finns några belägg för att kompletterande försäkringar har inneburit att tilliten till den allmänna försäkringen har minskat. Det har jag inte skrivit heller. Tilliten till försäkringen har minskat på grund av regeringens politik. Min fråga till statsrådet är: Varför vill man inte motverka en privatisering av sjukförsäkringen? 28 Statsrådet (M): vill uppenbarligen tillbaka till tiden före sjukförsäkringsreformen. Det beskriver hon återkommande i olika debatter här i kammare. Det är naturligtvis en åsikt som står henne helt fritt att ha. Jag delar inte den. Däremot tycker jag att det är en felaktig beskrivning att hävda att tilliten till den svenska socialförsäkringen är svag eller riskerar att försvagas. Jag har läst samma rapport av . Den beskriver i allt väsentligt att tilliten och tilltron till den svenska socialförsäkringen aldrig i modern tid har varit större än den är just . Fler än förr bedömer att de kommer att klara en månads sjukskrivning utan allvarliga konsekvenser. Det är fler som har en stark individuell skattebetalningsvilja till den generella välfärdspolitiken. Det är färre än förr som misstänker att fel människor får del av bidrag och socialförsäkringar som de inte har rätt till. Det finns en stor tilltro till att människor får de försäkringar de behöver och att försäkringarna fungerar såsom det var avsett. Det tycker jag är en styrka för den svenska välfärdspolitiken. Motsatt problem rådde då det rådde oklarhet om socialförsäkringen fungerande som det var avsett, om det var många människor som uppbar sjukpenning fast de antagligen skulle kunna arbeta och om det var många människor som var sjukskrivna än vad som var nödvändigt. förtidspensionerades 73 000 personer . Det var inte bara fel mot de människorna, utan det var också ett fel mot hela den idé som vi har i med breda, generella socialförsäkringar som är till för att de som inte kan arbeta ska få försörjning medan andra som kan arbeta faktiskt också gör detta. I den bemärkelsen tycker jag att vi har värnat fundamentet i den svenska socialförsäkringen och ökat förutsättningarna för människor att känna tillit till att politiken kan stå för de löften som utställts. Har man sagt det kan man också säga att man kan tycka olika. Man kan tycka att det offentliga ska ta allt ansvar och att den svenska modellens tradition med avtalsförsäkringar som kompletterar de offentliga, lagstiftade försäkringarna är fel. Det står Socialdemokraterna fritt att i så fall väcka motioner om att överta allt det ansvar som parterna tar för till exempel sjukförsäkringen. Jag tycker att det vore en dålig idé. Det skulle kosta väldigt mycket pengar, och det skulle frånta parterna det ansvar de vill ta på lite olika sätt på olika avtalsområden att förhandla fram egna kompletterande försäkringar. av alla människor som arbetar i omfattas av dessa avtalade försäkringar. Två av tre som arbetar har inkomster under taket. Den tredjedel som skulle ha störst nytta av en dramatisk höjning av taket är de som tjänar allra mest och framför allt de män som tjänar allra mest. Det står Socialdemokraterna fritt att tycka att det är en viktig och angelägen fördelningspolitik. Jag tycker inte det. Det tyckte normalt inte heller Socialdemokraterna tidigare. myntade regeringen det som har blivit en viktig del av svensk välfärdspolitik, nämligen att man ska värna välfärdstjänster framför transfereringar om man upplever att man befinner sig i en situation där man tvingas till prioriteringar. Om man inte tvingas till prioriteringar, om man har alla pengar i världen och kan ge allt till alla, finns det förstås inga skäl att inte ge miljonärer rätt till sjukförsäkring på miljonärsnivå. Men om man tror att normala ekonomiska lagar gäller och om man ibland måste välja mellan olika saker man tycker är viktiga väljer jag välfärdens tjänster framför höjda tak så att fler med höga inkomster får offentliga försäkringar. 29 (S): Statsrådet vill inte svara på min fråga. Det är synd. Jag pekar igen på att TCO har skrivit en rapport. Jag vet inte om statsrådet har läst den. Den heter Första hjälpen för sjukförsäkringen. Vad anser allmänheten om sjukförsäkringen och de genomförda förändringarna? Två av tre är osäkra på om de klarar sig ekonomiskt om de skulle bli långvarigt sjuka. Två av tre känner sig otrygga och ger ett dåligt betyg till dagens sjukförsäkring. Sju av tio anser att förändringarna i sjukförsäkringen haft en negativ effekt på de sjukskrivnas ekonomiska situation. Huvudproblemet är en för svag ekonomisk trygghet när man inte kan arbeta på grund av sjukdom. Man pekar på att många tvingas lämna sjukförsäkringen fast de egentligen hör hemma där, och många sjuka görs beroende av stöd från familj och samhälle. Vi vet att statsministern har sagt att man får vända sig till familjen, anhöriga eller andra. Klarar man sig inte blir det kanske socialbidrag. Jag tycker att det är viktigt att vi har en sjukförsäkring som är generell. En förutsättning för att ha en generell välfärd med en generell sjukförsäkring som omfattar flertalet är också att den omfattar en stor grupp som annars skulle säga: Jag får inte ut någonting av de pengar som jag betalar in via skatten. Den där försäkringen kommer aldrig tillbaka till mig eftersom jag får ut så lite av den. Poängen med generell välfärd är att alla ska få ut så mycket som möjligt av den och inte att några betalar in mycket men inte får ut någonting alls. Då påverkar man ju en privatisering där det kommer att vara så som sade: Standardkrav kan finansieras. De hälsosamma riskerna är mycket mänskligare än den falska tryggheten. Det innebär att man säkerställer att alla får ett basutbud, och sedan blir det plusmeny eller extra allt till dem som har råd att betala. Det är klart att det finns kollektivavtalslösningar, men jag pratar om privata försäkringar som enskilda tar därför att de inte upplever att det kollektivavtalsenliga eller den sjukförsäkringen som vi har svarar upp mot de krav de har. Jag tycker att statsrådet, om han nu säger sig stå för en generell välfärd, också skulle bli oroad. Men jag uppfattar inte att statsrådet eller regeringen står för en generell välfärd. De står för det de kallar en kärna, ett basutbud, och sedan får man köpa sig till resten. Det är någonting som jag motsätter mig, och det har Socialdemokraterna alltid gjort. Vi tycker att välfärden ska vara till för alla och inte bara för några. 30 Statsrådet (M): Jag tycker att den finstämda retoriken rimmar lite illa med de konkreta förslagen. Alla förändringar i en socialförsäkring skapar ett mått av osäkerhet om vad som exakt gäller . Det gäller alla lagstiftningsförändringar, inte minst i känsliga transfereringssystem. Det har jag stor respekt för. Sådant brukar lägga sig med tiden eftersom människor lär sig och vet vad de kan förvänta sig av regelverket. Den gamla förväntansbilden, att väldigt många var sjukskriva väldigt länge och att många av dem som var sjukskrivna länge blev förtidspensionärer, håller på att förändras till en mycket rimligare syn där de allra flesta som kan arbeta också ska göra det. Jag förstår att interpellanten i allt väsentligt vill ha tillbaka tiden före sjukförsäkringsreformen. Men säg då det i klartext i stället! Säg att det var bättre förr! Säg att du inte vill ha det som det är utan att det var bättre när vi hade väldigt många fler i långa sjukskrivningar! Då kan vi ta den debatten. Det andra som jag förstår är att interpellanten inte gillar den svenska modellen med ett omfattande men inte gränslöst offentligt ansvar i socialförsäkringen och dessutom olika men mycket breda avtalsförsäkringar som gör att av alla som arbetar har en genuin inkomstkoppling till sin egen sjukförsäkring. Tycker man inte att det är bra står det en fritt att motionera om motsatsen, det vill säga att överta de avtalade försäkringarna helt i statlig regi. Men prata inte bara om det, utan gör det också och ta fram pengarna! Det är inte så imponerande att tro att systemskiftet går mellan 7,5 basbelopp, som det är , och de 8 basbelopp som Socialdemokraterna har motionerat om. Det står er fritt att göra den prioriteringen. Ett halvt basbelopp innebär inte så stor systemförändring. Det är inte så mycket om man jämför med kraven på att man ska vara försäkrad upp till miljoninkomster. Men det står Socialdemokraterna fritt att även göra detta. Om man inte vill det tror jag att man kan behålla en grundläggande idé om att den offentliga försäkringen täcker en stor andel av dem som arbetar med vanliga inkomster, att de avtalade försäkringarna blir viktigare för människor med högre inkomster och att detta är en rimlig modell som vi har hittat. Beroende på budgetutrymme och beroende på hur man vill prioritera mellan välfärdstjänster och transfereringar kan man sedan diskutera om det är angeläget att öka det offentliga inkomstskyddet för höginkomsttagare eller om det är angelägnare att göra andra välfärdsinsatser. 31 (S): Eftersom statsrådet inte förstår vad jag efterfrågar kan jag säga det. Jag vill ha en sjukförsäkring som medborgarna kan lita på och som de kan känna tilltro till. Flertalet vill naturligtvis inte utnyttja den. Men om olyckan är framme och man blir sjuk vill man naturligtvis att den försäkringen ska finnas där som en ekonomisk trygghet så att man slipper lämna hus och hem därför att man har varit sjuk, enligt statsrådet, för länge och blir utförsäkrad på grund av stenhårda tidsgränser. 65 000 personer har blivit utförsäkrade, inte för att de har blivit friska utan för att de enligt statsrådet har varit sjuka för . Den förändringen är helt horribel! Inte bara jag utan många andra i samhället pekar på konsekvenser, inte för en eller två, utan för väldigt många. Statsrådet försöker låta som om han ville ha en socialdemokratisk politik. Det vill han naturligtvis inte. Han vill ha en moderat politik som går mot att vi bara får ett basutbud. Jag motsätter mig det, och det är därför vi också pekar på att vi inte vill ha privata lösningar i den omfattning som statsrådet efterfrågar. Frågan var väl kanske lite retorisk, men jag hade hoppats att statsrådet skulle säga: Nej, vi vill inte ha privata lösningar, utan vi vill ha generell välfärd. Lyssnar man på hör man att han rätt ofta försöker låta som en sosse. Han är ödmjuk inför förändringar och säger att man måste ha stor respekt. Men om man är ödmjuk inför förändringar och har stor respekt borde man också vidta åtgärder för att åstadkomma förändring när försämringarna slår mot sjuka människor och vi ser hur personer blir utslagna och tvingas leva på socialbidrag. Jag gissar att jag kommer att få höra argument som eller på tid eller till och med citat av . Statsrådet borde läsa rapporten från , för hon är trött på att bli felciterad av i regeringen och i . 32 Statsrådet (M): Den svenska modellen har sedan början av bestått av en kombination av offentliga försäkringar och avtalsförsäkringar. Ledartröjan har dessutom från tid till annan varierat mellan det offentligas åtaganden och parternas framförhandlade åtaganden. Det har aldrig funnits en specifik idé om exakt var den gränsen går. Taken har varierat . Det har aldrig funnits någon grundlagsfäst svenska-modellen-idé om exakt vad som är rätt tak. Den som har tyckt sig ha gott om pengar och har gjort den prioriteringen har velat höja taken. Den som inte har tyckt det har ansett att andra saker har varit mer angelägna. Kom inte och få det att låta som att det är en avgrundsdjup skillnad mellan 7,5 och just de 8 basbelopp som Socialdemokraterna nu föreslår! Min andra synpunkt är att det faktiskt i grund och botten inte är det som debatten handlar om, utan det är det som antyder om att man ska slippa bli utförsäkrad, det vill säga att vi ska ta bort tidsgränserna i sjukförsäkringen. Men kom då tillbaka med konkreta förslag där ni river upp sjukförsäkringsreformen, tar bort tidsgränserna och återinför de gamla reglerna så att människor förblir sjukskrivna och jättemånga människor förtidspensioneras! Gör det på allvar! Stå inte här och låtsas som att ni kan ta allt det som vi har uppnått genom reformens alla framsteg och framgångar och därefter antyda att ni står för någonting helt annat utan att lägga fram några konkreta förslag annat än en förändring på ett halvt prisbasbelopp! Det är inte seriöst.