prot · GZ0990 · 2012-03-28 00:00:00 — De arbetsrättsliga reglerna i ger goda möjligheter att kombinera såväl trygga förhållanden på arbetsmarknaden som en hög sysselsättningsnivå. Den svenska modellen för arbetsmarknaden innebär att fackföreningarna och arbetsgivarnas organisationer gemensamt förhandlar fram villkor. , som undertecknades av SAF och LO i , är fortfarande en viktig . Liknande avtal finns även inom den offentliga sektorn. Arbetsro på arbetsmarknaden är gynnsamt för ett gott arbetsklimat. Det sparar dessutom pengar och förhindrar andra negativa konsekvenser för hela samhället. Det överordnade målet för arbetsmarknadspolitiken och för Alliansen är att skapa förutsättningar för fler jobb och att fler kommer i arbete. Vi menar att den svenska modellen fungerar i huvudsak väl, där arbetsmarknadens parter tar ett stort ansvar för att avtal, löner och andra arbetsvillkor utformas i samförstånd på ett ansvarsfullt sätt. Ett arbetsrättsligt regelverk är nödvändigt för att företag och anställda ska kunna verka under stabila spelregler. För arbetstagaren är det viktigt att känna trygghet i sin anställning, och för arbetsgivaren är det viktigt att kunna anställa människor med rätt kompetens. Tillsvidareanställningar är grunden, men även tidsbegränsade anställningar kan vara värdefulla vid olika behov som kan uppstå och även fungera som en bro in på arbetsmarknaden. Vi moderater är angelägna om att värna den arbetsro som råder och att skapa goda förutsättningar för parterna, vilket också ger ett gott samhällsklimat allmänt. Arbetsrätten är en nationell angelägenhet men innebär också en anpassning till . I betänkandet behandlas en skrivelse om rekommendation om hiv/aids och arbetslivet. Den föranleder ingen åtgärd i och läggs till handlingarna. Vi kan glädjande nog konstatera att nuvarande svensk politik inom smittskydd ligger väl i linje med vad som finns i rekommendation. Integritetsfrågor har diskuterats här, och integritetsfrågor i arbetslivet är lite mer komplicerade. Det handlar om en balans mellan olika intressen. Å ena sidan gäller det arbetstagarens skydd och å andra sidan arbetsgivarens möjligheter till kontroll och goda förhållanden på arbetsplatsen. Men självklart är respekten för privatlivet och den personliga integriteten en mänsklig rättighet där staten har ett stort ansvar för att denna rättighet upprätthålls. När det gäller att ställa frågor om olika personliga förhållanden vid exempelvis anställningsintervjuer som kan påverka en anställning är detta till viss del begränsat genom befintliga lagar. Förslagen från Utredningen om integritetsskydd i arbetslivet har remissbehandlats och bereds i . Vi menar att resultatet av detta arbete bör avvaktas och samtliga motioner därmed bör avslås. Allmänt kan sägas om den arbetsrättsliga lagstiftningen när det gäller detta betänkande att motionärerna föreslår ökad trygghet för arbetstagare medan andra vill förbättra möjligheterna till mer flexibelt arbete och se över lagen om anställningsskydd, LAS. och Alliansens syn är att det ska vara lätt att anställa och att vi bör stimulera till fler i jobb. Men vi måste ändå ställa oss frågan om vissa grupper, som ungdomar och utrikes födda som har svårt att etablera sig på arbetsmarknaden, möjligen missgynnas. Den största orättvisan är den mellan dem som har jobb och dem som inte har jobb. Med ett ännu striktare regelverk, som förordar, riskerar man att ytterligare stänga dörren för just dessa grupper. Det är därför mycket värdefullt att hitta fler vägar in och att sänka trösklarna till arbetsmarknaden. Jag vill här betona skolans betydelse för bra utbildning, att inte ungdomar hoppar av som man har gjort alldeles för länge, och alldeles för många, och att det nu har införts fler lärlingsutbildningar, som öppnar nya möjligheter, särskilt för dem som är skoltrötta. Vi utreder just nu frågan om lärlingsprovanställningar, en helt ny anställningsform som gör det lättare att få in en fot på arbetsmarknaden för de unga, där den unge kommer ut på en arbetsplats och arbetar men lär sig ett yrke. Detta, liksom att det blivit billigare att anställa ungdomar med de sänkta arbetsgivaravgifter som vi har infört, ska underlätta för unga att komma i jobb. Däremot har vi inte föreslagit några som helst sänkta löner för ungdomar. När det gäller turordningsreglerna vid arbetsbrist och när anställda ska sägas upp ska det inte råda någon godtycklighet. Här är vi tydliga. Vi menar att anställningstryggheten måste finnas. För att mindre företag ska kunna behålla nyckelpersoner kan två personer undantas i företag med tio anställda. Vi kan konstatera att det i är relativt lätt och billigt att reducera arbetsstyrkan vid kollektiva uppsägningar. I många andra länder krävs det domstolsbeslut, och kostnaden kan vara stor för att säga upp personal. Arbetsgivare med kollektivavtal kan dessutom komma överens med den lokala fackföreningen om avsteg från reglerna. Därmed blir inte LAS-reglerna så rigida som lagtexten kan antyda. Möjligheterna till undantag innebär i praktiken att det finns en flexibilitet som inte syns i det formella regelverket. Vi menar att det finns ett ganska stort spelrum för arbetsmarknadens parter här. Det är ju också så att parterna tar ett stort ansvar när detta är nödvändigt, och konflikterna som kommer till domstol är få. vill ändå helt slopa rätten till undantag, medan andra motionärer vill utöka rätten för arbetsgivare att göra undantag från turordningsreglerna. För oss moderater är det viktigt att påpeka att frågan om turordning i hög grad är parternas ansvar och betydligt mindre lagstiftarnas. Den svenska modellen där kollektivavtal verkar tillsammans med lagar fungerar i stort sett bra, och det är något vi anser att man bör värna om. Jag vill här också betona att det pågår beredningar i av ett antal regler, exempelvis att förtydliga att visstidsanställningar inte får kombineras på ett sådant sätt att det leder till ett missbruk, liksom att en översyn pågår av regelverket kring tvister i samband med uppsägningar. Det är rimligt att avvakta det pågående utredningsarbetet och inte vidta några förändringar. Det blir allt vanligare med olika former av entreprenadkedjor i olika branscher, exempelvis en byggentreprenör som anlitar elektriker, målare eller andra som underleverantörer. Det finns ett antal motionsyrkanden i betänkandet som handlar om solidariskt entreprenörsansvar. I första hand handlar yrkandena om anställdas möjligheter att alltid få sin lön utbetald. Alliansen i utskottet är medveten om att det i vissa sammanhang, till exempel vid långa entreprenadkedjor, kan vara svårt att fastställa vem som är betalningsskyldig för lönen. Den svenska modellen med avtal, som vi förespråkar och som bör gälla, kan ha brister när det gäller utstationerade arbetsstagare i , där flera underentreprenörer deltar. Det finns ett EU-direktiv. Det bereds i , och en proposition är att vänta . För att bringa klarhet i vad som gäller för dem som kommer till och arbetar kan det vara av värde att få bättre tydlighet. Tillsammans med Socialdemokraterna och är vi eniga om att till regeringen tillkännage att man ska återkomma till med initiativ, i syfte att just säkerställa ändamålsenliga regler för huvudentreprenörers ansvar i utstationeringssituationer. Nya anser att den svenska modellen utgör en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad i . Vi menar också att grunderna för den svenska arbetsrätten bör bestå. Det behövs regelverk, och i är det genom kollektivavtal snarare än genom lagar som vi bildar detta ramverk. Det är därför angeläget att det är just arbetsmarknadens parter som reducerar de eventuella hinder som kan finnas. Detta motverkar det svartarbete som faktiskt finns i flera branscher. Detta leder till vita jobb, där man betalar arbetsgivaravgifter, skatter, försäkringar och annat. Det ger arbetstagare trygghet i arbetet och en bra pension efteråt, inte att förglömma. Det är något som gynnar just de svaga grupperna på arbetsmarknaden. Det är positivt att kunna konstatera att det råder en relativt stor samsyn i utskottet i just denna fråga. Jag vill passa på att tacka Socialdemokraterna och för ett konstruktivt samarbete under beredningen av betänkandet. Jag ska också yrka bifall till utskottets förslag. 152 (S) replik: Jag har två frågor till , , utifrån anförandet. Den första frågan är enkel: Vem ska sätta lön i ? Den andra frågan handlar om den svenska modellen och anställningsskyddet: Står och bakom de attacker som kommer upp med jämna mellanrum när det gäller lagen om anställningsskydd kopplat till unga? 153 (M) replik: Det var korta och koncisa frågor, som faktiskt är enkla att svara på för mig, även kort och koncist. Vi menar att det är arbetsmarknadens parter som sätter löner. Vi har inte sett några andra förslag och heller inte diskuterat något annat. När det gäller den svenska modellen och anställningsskydd är det samma sak. Vi är nöjda med den modell som finns . Självklart kan det alltid i alla sammanhang finnas anledning att diskutera om det som finns är rätt. Men vi anser att detta fyller de behov och krav som vi har. När vi har stor arbetslöshet ska man självklart alltid ifrågasätta och vända på alla stenar. Men vi är nöjda med det som är. Jag tycker att använder fel ord när han pratar om attacker, attacker mot LAS och när det gäller unga. Jag har inte sett några sådana attacker. Det kan inte vara så att för att vi och ni är överens om vissa frågor måste alla tycka exakt likadant. Jag tycker att det är bra i en demokrati och när man vill utveckla politik att man diskuterar olika förslag och tankegångar. Jag ser absolut ingenting farligt med det. 154 (S) replik: Jag har en kort fråga till. Den lyder: Står och bakom de förslag om vi använder ett lite mildare ord när det gäller ungdomslöner som har presenterats av två av era samarbetspartier i Alliansen? 155 (M) replik: Jag förstår frågorna. Jag förstår att man på något vis försöker påvisa att det finns en splittring i Alliansen. Jag kan vara väldigt tydlig: Vi är helt eniga. Det visar vi bland annat i det här betänkandet. Vi är också helt eniga i regeringen när det gäller de här tankegångarna. Vi ser absolut inga som helst hot, inga splittringstankar eller något sådant. Vi är stolta över att vi har lyckats regera och faktiskt ena så många partier i svåra frågor. Jag ser med viss tillfredsställelse på att våra allianskamrater diskuterar frågor som också speglar hur samhället ser ut. Det tror jag att man alltid kommer att göra i politiken. Jag är helt övertygad om att tidigare regeringar har gjort likadant och har varit tvungna att kompromissa . Det kan vara väldigt bra. Men det finns alltså ingen splittring. När det gäller ungdomslöner är vi väldigt nöjda med det som sker. Det är billigare att anställa unga med sänkta arbetsgivaravgifter i . Ingångslönerna är ju i många fall rätt mycket lägre än för andra. Självklart måste man kunna diskutera lönebildningen. Det har kommit flera rapporter i den frågan som jag tycker är intressanta att diskutera. Hur kommer det att se ut framöver? Vad kommer generationen efter oss i att tycka eller de som ska sitta i förhandlingar med arbetsmarknadens parter? Är detta rätt modell? Självklart måste vi kunna diskutera och prata om det. Men vi är helt eniga i de förslag som vi lägger fram. 156 (MP) replik: Tack, , för ett tydligt anförande! Det var just tydligheten som gjorde att jag kände att jag ville ställa några frågor. Jag hoppas då på tydliga svar. Den första frågan som jag också framförde i mitt anförande är: Hur ser det ut på arbetsmarknaden ? Behöver kvinnorna vara oroliga? Jag har gjort en genomgång som alla där hemma skulle kunna göra väldigt enkelt. Sök genom någon sökmotor och skriv in anställningsintervju och graviditet! Man får upp tusentals träffar från oroliga kvinnor. De säger saker som: Jag ska på en anställningsintervju . Ska jag berätta att jag är gravid? Eller kan man hålla tyst om det tills man vet om man får arbetet? Ett annat exempel: Äntligen gravid och anställningsintervju. Ett annat: Jag ska på anställningsintervju för ett förskolelärarjobb . Jag är gravid och det syns ingenting. Det är ett tidsbegränsat jobb. Ska jag berätta? Det bara fortsätter och fortsätter, . Det verkar inte ta slut någonstans. Det är en äkta oro hos kvinnor. Jag är orolig för att ni inte tar dem på allvar. Det förslag som ligger här handlar om att kvinnor ska slippa få frågan Är du gravid? Vad avser att göra för att stilla denna oro? 157 (M) replik: Tack för frågan, ! Det är självklart att detta är en fråga som speglar många kvinnors oro. Jag tror kanske inte att det inskränker sig till kvinnor, utan kan gälla även deras partner att det kan ställas frågor som faktiskt har negativa konsekvenser för dem och deras familj. Det är inte förbjudet att ställa frågan. Däremot är det förbjudet att diskriminera någon och inte anställa om det skulle finnas sådana svar som säger att man är gravid, planerar barn eller så. Det tycker jag är bra. Man kan naturligtvis diskutera hur långt man ska gå i processen. Vad ska vara förbjudet, och vad ska vara tillåtet att säga? måste vi se på krav från en arbetsgivare, som vill anställa människor som passar för jobbet och passar in i gruppen. Det finns många krav. Någon nämnde tidigare att man till och med gör personlighetstester och allt möjligt. Arbetsrätten innebär ju att när man anställer någon tills vidare påtar man sig också ett stort ansvar för den anställde och för de andra anställda på arbetsplatsen. Allting ska funka. Självklart vill man då ha så goda upplysningar som möjligt. Jag själv, och också, kan säga att det finns ett problem här, men vi är inte beredda att göra några förändringar på den punkten. Man ska dock alltid vara öppen för att diskutera sådana här saker, tycker jag. Man får inte diskriminera på grund av något så mänskligt som att någon bildar familj. 158 (MP) replik: Tack, , för tydlighet ! I den tydligheten låg då det som säger om att arbetsgivare har ett behov av att hitta någon som passar för jobbet och för arbetsplatsen. Från mitt perspektiv är det väldigt problematiskt när det gäller graviditet. Att en kvinna som är gravid eller planerar att bli det därigenom skulle ha diskvalificerat sig för ett jobb eller en arbetsplats tycker jag rimmar väldigt illa med idén om hur vi vill ha vårt samhälle. tycker att diskriminering som har samband med kön och graviditet är ett brott mot de mänskliga rättigheterna och inte borde höra hemma i ett jämställt samhälle. Jag är säker på att tycker detsamma, men resultatet av att ha kvar en ordning där man får fråga om en person är gravid utan att behöva använda svaret menar jag går emot principen om ett jämställt samhälle. I ett långsiktigt perspektiv innebär detta också att arbetsgivare förlorar kompetent arbetskraft. Det är den som har de bästa meriterna som ska få jobbet, oavsett om hon är gravid eller inte. Diskriminering bidrar ju till att kvinnor i fertil ålder får en svag ställning på arbetsmarknaden. Detta borde vara självklart även ur arbetslinjens perspektiv. kommer jag till min sista fråga. Måste kvinnor spela in samtal under anställningsintervjun för att kunna vara säkra på att de svar de ger på den här tillåtna frågan inte kommer att användas mot dem? 159 (M) replik: Det vore hemskt om vi skulle få ett samhälle där man skulle behöva spela in samtal för att bevisa vad som har sagts. Det vore verkligen olyckligt. Det får absolut inte vara så att vi diskriminerar kvinnor på grund av graviditet eller för att de tänker bilda familj. Men när man anställer någon ingår man ett avtal. Det är två parter som ingår ett anställningsavtal som har ganska vida konsekvenser. Det kan också vara så att man frågar om makens eller makans arbete eftersom det kan innebär att man anställer någon som kommer att flytta och så vidare. Det finns många saker som vägs in i en bild av om en person är lämplig. Jag tror att man gör det lite väl hårt om man säger att det är diskvalificerande eller diskriminerande. Som arbetsgivare tar man också på sig ett stort ansvar. Föräldraledigheten varar ju , och det ska skaffas vikarier och annat. Det är självklart att man ur planeringssynpunkt vill veta vissa saker, men det är lika självklart att detta inte ska leda till att någon inte får ett jobb. Det är viktigt att framhålla detta. Det blir svårt om vi ska precisera exakt vilka frågor som får ställas vid en anställningsintervju, för det finns mycket som kan komma fram och som kan ha betydelse i sammanhanget. Vi vet att människor med utländskt klingande namn har svårt att ens få komma på anställningsintervju. Man har talat om att nollställa ansökningar och annat för att inte visa det. Det finns problem när det gäller vilka vi vill anställa. Vi har alla ett ansvar för att jobba vidare med att se till att det blir den bästa kompetensen som avgör vem som får ett jobb och ingenting annat. 160 (V) replik: Jag har två frågor till . För det första sade i sitt anförande att hade förslag som skulle göra det svårare för unga att komma in på arbetsmarknaden. Jag vill gärna veta vilka förslag det är och på vilket sätt de kommer att göra det svårare för unga att få jobb. För det andra har jag en fråga om kostnaden för ungas arbete. Sänkningen av arbetsgivaravgiften för unga har ju utvärderats och befunnits inte ha någon effekt alls på ungdomsarbetslösheten. Senast i presenterades ytterligare en i raden av sådana utredningar. Det var från IFAU som konstaterade att det här är en väldigt dyr reform som inte har haft någon effekt. Det är ungefär lika stor andel unga som tidigare som jobbar, men det har kostat ungefär 50 miljarder. säger att i alla fall inte vill gå in och styra över lönebildningen och sänka några löner på politisk väg. Det är vi väldigt tacksamma för i . Men inte desto mindre står det att utskottet vill betona vikten av att det blir billigare att anställa ungdomar. Det uppfattar jag som att det är mer som ska göras på det här området. Då undrar jag dels hur det ska gå till, dels på vilket sätt man tänker sig att detta ska få effekt. Den första sänkningen av arbetsgivaravgiften fick ju inte det. 161 (M) replik: Det är klart att vi kan diskutera detta med unga, med hinder och hur krångligt och dyrt det är och så vidare. Vi kan nog alla vara överens om en sak: Vi måste vara beredda att pröva olika vägar för att se till att vi får in fler unga på arbetsmarknaden. är det vi som har ansvaret, för vi har regeringsansvaret. Självklart måste vi titta på vad som kan göras. Det vi har sagt handlar mycket om utbildning: Hur får vi in flera? Då diskuterar vi bland annat lärlingsplatser i skolan, och vi utreder och diskuterar också lärlingsprovanställningar som en helt ny anställningsform där man ska kombinera arbete med utbildning och få en lärlingslön. När det gäller detta med att kostnaderna för sänkningen av arbetsgivaravgiften för unga har utvärderats vill jag säga att jag tar en del av utvärderingarna med en nypa salt. För det första har reformerna inte funnits särskilt . För det andra har det varit först högkonjunktur och därefter en total och helt unik nedgång över hela världen. Då kan man inte utvärdera en enskild reform och tala om vad den skulle vara värd, vad den har kostat eller vad den har genererat för arbete. Jag tycker att man tar sig vatten över huvudet här. Det är min personliga uppfattning. Vi måste låta saker och ting verka betydligt längre, och vi måste vara beredda att diskutera hur vi kan få unga in på arbetsmarknaden. Att bygga upp fler hinder, ta bort undantag och annat tror jag inte på. Snarare måste vi fråga oss det motsatta: Hur sänker vi trösklarna? Hur gör vid det lättare att anställa? Det är något vi alla borde fundera mycket mer över. Vi lyssnar gärna på goda förslag när det gäller hur vi ska riva bort hinder för att komma in på arbetsmarknaden. 162 (V) replik: Då konstaterar jag att faktiskt inte kunde ge några riktiga svar på vad det var som hade föreslagit och som skulle försvåra för unga att komma in på arbetsmarknaden utom det som hon kom in på mot slutet, nämligen att ta bort tvåpersonersundantaget i LAS. Det är en fråga som har väldigt lite att göra med huruvida ungdomar kommer in på arbetsmarknaden eller inte. En majoritet av alla unga omfattas över huvud taget inte av LAS, och det är knappt mätbart hur många unga som är arbetslösa på grund av att de har blivit uppsagda i samband med neddragningar och har hamnat i en turordningslista. Jag vågar påstå att den frågan är en ickefråga när det gäller ungdomars arbetslöshet. Däremot är det en väldigt stor fråga för de personer som inte har en rättssäkerhet på sin arbetsplats att de ska kunna ingå i samma demokratiska förhandlingsprocess som andra när det gäller uppsägningar. Okej, vi lämnar det. talade inledningsvis om att det är krångligt och dyrt att anställa ungdomar. Jag vet inte om jag tycker att det är vare sig speciellt krångligt eller speciellt dyrt. Jag tycker inte heller att jag fick något riktigt bra svar på frågan: Är det ytterligare sänkningar av kostnaderna för att anställa ungdomar som Alliansen förespråkar? Det står i betänkandet här. Man kanske ska avvakta och så vidare. Men det känns väl ändå lite retligt att det här inte har haft någon effekt. Det är inte som har hittat på detta, utan det är de forskare som har utvärderat det här. Och jag vill säga att är varma anhängare av att satsa mycket mer på utbildning, på en förbättrad yrkesutbildning och även på lärlingsanställningar. Men vi tror inte på att försämra anställningstryggheten ytterligare för ungdomar genom att hitta på ytterligare nya otrygga anställningsformer. Vi ser inte det här sambandet mellan ökad otrygghet och fler jobb, som verkar vara varma anhängare av. 163 (M) replik: Jag anser det var därför jag sade det i mitt anförande att ser väldigt ensidigt på det här med arbetsrätten. Man talar bara om arbetstagarens rättigheter. Man vill inte ha visstidsanställningar. Man vill ta bort sådana saker för att öka tryggheten. Det är gott och väl. Men vi kan se att det kan få arbetsgivare att faktiskt fundera ytterligare en gång eller fundera ännu längre på om de verkligen ska anställa, eftersom de tar på sig ett väldigt stort ansvar. Om man bara vill ha tillsvidareanställningar på ett visst sätt tror jag att det kommer att drabba de unga. Det var det jag menade i mitt anförande. Vi har heller ingenting sagt om försämringar när det gäller anställningsskydd eller när det gäller ungdomars rättigheter eller annat. Men vi i den här kammaren måste se balansen, som finns mellan arbetsgivare och arbetstagare, och skapa en balans som gör att det blir fler anställda, att det är lätt att anställa, att man vill anställa och att man är beredd att ta på sig det ansvaret. Det kan inte vara så att vi bara ensidigt ser till den ena parten, för då tror jag att det blir ännu svårare att komma in på arbetsmarknaden för den som står långt ifrån. 164 HANS (FP): Jag ska börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet AU9 Vissa arbetsrättsliga frågor. Den svenska modellen utgör, som har påtalats från talarstolen här , en god grund för en väl fungerande arbetsmarknad. Därför är det förstås viktigt att grunden för arbetsrätten består framöver. Den arbetsrättsliga lagstiftningen är och ska vara en stabil grund för förhållandena på arbetsmarknaden, och lagen om anställningsskydd, LAS, är ett av de centrala regelverken på området. och Alliansen stöder regeringens arbete med att föra mot full sysselsättning och därigenom minska utanförskapet. Centralt i det arbetet är att det ska vara lätt att anställa. Utformningen av delar av arbetsrätten gör dock att vissa grupper, som unga och utrikesfödda, kan möta svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden. Detta är väl känt. Det är därför viktigt att särskilt underlätta skapandet av nya anställningar för de grupper som har svårigheter att etablera sig på arbetsmarknaden och att också skapa möjligheter för dessa att kvarstå i arbete.