prot · GZ0982 · 2012-03-14 00:00:00 — Kvotering innebär inte någon positiv särbehandling, som vissa av dess förespråkare vill göra gällande. Tvärtom innebär kvotering i samtliga fall att någon annan diskrimineras. Inte minst har skattebetalarna rätt att kräva mest värde för pengarna. Det får man med rätt kvinna, eller man, på rätt plats. Det är också ett steg bort från en jämställd arbetsmarknad om den offentliga sektorn börjar anställa på grundval av kön och inte kompetens. tror inte på kortsiktiga lösningar inom jämställdhetsområdet, såsom jämställdhetsbonusen. Vi tror inte att jämställdhetspolitiken förbättras genom statliga pekpinnar som söker detaljstyra föräldrars uttag av föräldraförsäkringen. Det är diskriminering av de föräldrar som inte har ekonomiska eller andra möjligheter att dela på föräldraförsäkringen. Könsrelaterat våld är ett av de största jämställdhetspolitiska problemen. Begreppet mäns våld mot kvinnor är emellertid något snävt eftersom det dels finns ett våld mellan kvinnor och män, dels finns ett utbrett våld i samkönade relationer. Vi förespråkar därför en återgång till det tidigare begreppet könsrelaterat våld. Likväl vill vi betona att könsrelaterat våld måste beläggas med högre straff än . Straffen ska skärpas, resurser ska tillföras och lagstiftningen ska utvidgas för att på ett tydligare sätt än beivra könsrelaterat våld. Regeringen har varit alltför passiv i frågan. Ungdomar har i allmänhet haft en sämre hälsoutveckling än övriga åldersgrupper, och det gäller i synnerhet unga kvinnor. Unga kvinnor känner sig mer stressade, äter mer antidepressiva medel och andra läkemedel. Den psykiska pressen på kvinnor utgör enligt oss sverigedemokrater ett allvarligt hot mot jämställdheten både i skolan och på arbetsmarknaden. Det görs inte tillräckligt åt arbetsmiljön i skolan, där landets flickor och kvinnor mår sämre . Regeringen bör därför presentera konkreta åtgärder för att komma till rätta med situationen. Jämställdhetspolitikens utmaningar är flera och situationen är svåranalyserad. Flickor har högre betyg än pojkar, kvinnor tar i större utsträckning än män gymnasieexamen, fler kvinnor än män studerar på högskolan, men kvinnor har genomgående sämre hälsa, inte minst på grund av ökad psykosocial ohälsa i skolan. Situationen med kvinnors verkliga eller upplevda ohälsa har inte analyserats i tillräcklig utsträckning, och därmed saknar vi nycklar till att lösa detta stora jämställdhetsrelaterade problem. I skrivelsen konstateras att i en fjärdedel av fallen där kvinnor utsatts för våld var förövaren en närstående. Det innebär att i av misshandelsfallen har misshandeln skett genom någon som inte är närstående, tvärtemot vad som ofta anges i medierna eller av andra politiker. Män utsätts dubbelt så ofta som kvinnor för misshandel, men kvinnor är dubbelt så ofta oroliga för att utsättas för just misshandel. Den upplevda otryggheten är starkt överrepresenterad bland kvinnor. Även om det faktiskt är så att män oftare drabbas av misshandel är otryggheten, verklig eller upplevd, ett stort problem som hindrar kvinnors fulla deltagande i samhällslivet. När det gäller offer för sexualbrott konstateras en överrepresentation om hela bland 1624-åriga kvinnor jämfört med samtliga kvinnor. Siffrorna antyder också en kraftig ökning av sexualbrott mot kvinnor . Vi sverigedemokrater efterlyser konkreta förslag för att bekämpa otrygghet, såväl självupplevd som verklig. görs alltför lite, om ens något, för att bekämpa problemen. Konkreta åtgärder bör presenteras av regeringen. Särskilt fokus bör ligga på sexualbrott mot framför allt unga kvinnor, där problemen är som mest akuta. Kvinnors ofrihet återspeglas framför allt när man tittar på förekomsten av hedersrelaterat våld och det faktum att många inte själva kan välja sin partner. Det är nu mördades, och ingenting har hänt. Debatten lyser med sin frånvaro. Regeringen borde presentera konkreta lagförslag som syftar till att förbättra situationen för människor som på grund av hederskultur till exempel inte kan välja sin partner. De unga tjejer som efter att ha gått ut nian riskerar att giftas bort mot sin vilja gick inte ens i skolan den dag då ansvarig minister lovade bot och bättring efter att mördats. En hel generation har offrats. Samma flickor gick i fjärde klass när regeringen presenterade sin Handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer, och ingenting har hänt. Elefanten mitt i rummet är gigantisk. Ingen av er vågar ta tag i de bakomliggande strukturerna. Låt mig därför vara extra tydlig. Hedersförtryck och hederskultur innebär brist på all heder. Där finns absolut ingen heder. Det är en skamkultur! Det är skamvåld! Jag kan också tyvärr konstatera att den politik ni andra partier producerat i den här kammaren i det här fallet i mångt och mycket är en skampolitik. Jag vill avsluta med att yrka bifall till reservationerna 1, 4, 7, 9 och 11. 4 (V): Jämställdhetspolitiken har en enorm sprängkraft. låter det som om alla är överens om att jämställdhet är ett mål att sträva efter, men finns det knappast något politikområde som väcker så oerhört mycket ilska och motstånd så fort denna ambition omvandlas i konkreta politiska förslag. Det tror jag att personer från alla partier har märkt. Det är inte så konstigt. Medan det är enkelt att instämma i att könsdiskriminering i arbetslivet är oacceptabelt och att kränkningarna av kvinnors rätt till sin egen kropp och sexualitet måste stoppas är det betydligt svårare att förändra invanda mönster, strukturer och maktförhållanden. När det väl kommer till kritan och sjuksköterskor, butiksbiträden och städerskor kräver större löneökningar och rimliga arbetsvillkor, då slår motståndet till. Då börjar arbetsgivarorganisationerna varna för kris och konkurs, och finansministern hotar med stigande inflation och skenande arbetslöshet. Och när kvotering kommer på tal blir det plötsligt en allmän sanning att kvinnor nog egentligen saknar den kompetens eller vilja som krävs eller att män inte är lämpliga att ta hand om små barn. Det är helt enkelt lättare att förespråka jämställdhet i teorin än i praktiken. Därför är det så viktigt att en jämställdhetspolitik är systematisk, framsynt och modig. De jämställdhetspolitiska mål som antogs var framsynta, konsekventa och modiga. De tog sikte på att omfördela både makt och resurser och väjde inte för att tydligt definiera också det som försiggår i hemmen och i nära relationer som angelägenheter för hela samhället och därmed för politiken. I huvudsak har den borgerliga regeringen behållit den övergripande analys och de målsättningar som formulerades av den rödgröna majoriteten 2005. När det gäller området mäns våld mot kvinnor, våld i samkönade relationer och hedersrelaterat våld har den borgerliga regeringen genomfört flera förslag som bland annat lagt fram. Det är självklart bra, även om det förstås finns mer att göra på detta område. Jag tänkte lyfta fram ett par saker. Frågan om kvinnojourernas finansiering är en sådan fråga som ännu inte är löst på ett bra sätt. Trots att alla är överens om att kvinnojourerna gör ett ovärderligt arbete och att det är ett otvetydigt samhällsansvar att skydda och stödja kvinnor och barn som utsätts för våld i hemmet jobbar kvinnojourerna fortfarande i hög grad ideellt och måste använda värdefull tid till att ansöka om olika projektbidrag för att hålla sin verksamhet levande, inte sällan i konkurrens med andra kommunala aktiviteter. presenterade därför på internationella ett förslag till hur en stabil statlig finansiering av kvinnojourerna skulle kunna genomföras. Den här modellen skulle frigöra tid och resurser för kvinnojourernas aktivister att arbeta, stödja och hjälpa våldsutsatta kvinnor och barn i stället för att ägna sig åt att jaga pengar. Jag hoppas verkligen att regeringen är beredd att omfamna det här förslaget. Kvinnojourerna gör ett ovärderligt arbete, och det är hög tid att staten tar sitt fulla ansvar för att ge dem rimliga arbetsvillkor och på så sätt markera att det är vårt ansvar att ta hand om misshandlade kvinnor. Rädslan för att utsättas för våld och sexuella övergrepp beskrivs i regeringens skrivelse som en inskränkning i alla kvinnors rörelsefrihet. Så är det förstås. Det är ett demokratiskt problem att så många kvinnor och tjejer upplever en rädsla för att röra sig fritt ute i samhället därför att de är oroliga för att drabbas av våld. Jag noterar att regeringen nu har lagt fram ett förslag om att införliva trygghetsaspekten i planeringen av bostadsområden och andra offentliga miljöer. Det är mycket bra att man tar tag i den frågan. Men även här önskar vi oss mer. Det som jag tycker saknas är åtgärder för att ge tjejer och kvinnor redskap att övervinna rädslan samt möjligheter att försvara sin egen integritet och ta plats i det offentliga rummet. har länge drivit kravet att tjejer ska erbjudas feministiskt självförsvar i skolan. Det är en konkret åtgärd. Detta är ett förslag som alltid genererar invändningar och aggressiva påhopp från motståndare, oftast därför att de inte har en aning om vad det handlar om. Jag råder alla kvinnor som sitter i den här kammaren och alla andra som lyssnar att anmäla er till en kurs i feministiskt självförsvar om ni ännu inte har gjort det. Det finns många som har sådana. Ni kommer då snart att inse att det inte alls är fråga om någon allmän utbildning i slagsmål. Feministiskt självförsvar handlar om att gemensamt, tillsammans med andra kvinnor, tala om erfarenheter av otrygghet och rädsla och formulera det absurda i att tvingas begränsa sitt livsutrymme och sin rörelsefrihet på grund av denna rädsla. Det handlar om att hjälpas åt att bygga upp insikten att ens egen kropp och person är värda att värna mot kränkningar och att man kan klara av att ta sig ur en våldsam situation även om man är fysiskt svagare än sin angripare. I grund och botten är det ganska hemskt att man ska behöva tala om för unga tjejer att de är värda att försvara och att de har rätt att försvara sig. Men så ser det faktiskt ut. Jag kan vittna om att väldigt många av de både unga och lite äldre kvinnor som har gått kurser i feministiskt självförsvar upplever det som en oerhörd befrielse. Det är inte så att de ger sig ut på gator och torg och slår andra, utan vad det handlar om är att man kan ge sig ut på gator och torg och i det offentliga rummet utan att känna sig förminskad, rädd och orolig. Det handlar om att utöka sitt livsutrymme och av egen kraft utmana vardagsrädslan och ta full plats i det offentliga rummet. Det tycker vi att alla unga svenska tjejer borde erbjudas i den svenska skolan. På ett övergripande plan kan man nog säga att det råder en hyfsat brev politisk samsyn i de frågor som rör kampen mot sexualiserat våld och sexualbrott. Men det ser radikalt annorlunda ut när vi kommer till den ekonomiska jämställdheten. I skrivelsen fortsätter regeringspartierna att framställa jobbskatteavdraget, RUT-bidraget och jämställdhetsbonusen som de huvudsakliga åtgärderna för att nå ekonomisk jämställdhet. Men sanningen är ju att av den politiken har vi kunnat se att det mesta av jobbskatteavdragets miljarder gått till män, att RUT-bidraget i första hand blivit en ersättning för en urholkad hemtjänst där lågavlönade kvinnor jobbar deltid, och att jämställdhetsbonusen enligt en alldeles färsk granskning inte haft någon effekt alls på mäns uttag av föräldraledigheten. Den krassa verkligheten är att inkomstklyftan mellan kvinnor och män har ökat med sedan den borgerliga regeringen tillträdde. Nära en halv miljon kvinnor lever i fattigdom, vilket är en ökning med 116 000 . Ungefär 60 000 av de fattiga kvinnorna är ensamstående föräldrar. Det är mycket av förklaringen bakom den ökande barnfattigdom vi ser. Det finns inte barn som är vare sig fattiga eller rika. Men det finns allt fler barn i som har fattiga föräldrar. De fattiga föräldrarna är oftast ensamstående kvinnor. Det är inte för att kvinnors löner har sjunkit som utvecklingen ser ut som den gör. Det är effekterna av regeringens fördelningspolitik som systematiskt har missgynnat gruppen kvinnor. Medan skattesänkningarna har gynnat gruppen män mest har försämringarna av sjukförsäkringen, a-kassan och urholkningen av underhållsstödet slagit hårdast mot kvinnor. har det, också det till priset av skattesänkningarna, skurits ned på vård och omsorg. Antalet kvinnor som inte kan jobba heltid därför att det helt enkelt inte finns barnomsorg på de tider de skulle kunna jobba kvällar, nätter och har blivit fler. Antalet kvinnor som tvingats gå ned i arbetstid eller helt och hållet stiga bort från arbetsmarknaden därför att det inte finns äldreomsorg till deras gamla föräldrar har också blivit fler. Allra vanligast är det med oavlönat anhörigvårdsarbete bland lågutbildade kvinnor och kvinnor som är födda utanför . De tilltagande bristerna i välfärdssystemen befäster och förstärker redan befintliga ojämlikheter mellan könen, mellan samhällsklasser och på grund av etnicitet. På det ekonomiska området går det helt enkelt inte att tala om någonting annat än ett rejält bakslag for jämställdheten under den borgerliga regeringstiden. För att vända den utvecklingen går det inte att fortsätta med mer av samma politik. Det krävs en helt annan, medveten och systematisk politik som angriper rötterna till de djupa klyftor som finns mellan kvinnors och mäns arbete, ekonomi och hälsa. Den politiken står för. Det är därför vi föreslår att föräldraförsäkringen ska delas lika mellan föräldrarna. Fler män måste ta sin del av föräldraansvaret och kvinnor och män dela lika på det obetalda hemarbetet för att de ska kunna ha likvärdiga villkor i arbetslivet. Det är därför vi vill stärka rätten till fasta jobb på heltid så att kvinnor får en reell möjlighet att försörja sig på sitt arbete. Det är därför vi vill avskaffa RUT-bidrag och vårdnadsbidrag och i stället bygga ut den kommunala barnomsorgen och äldreomsorgen som är de viktigaste nycklarna till att både kvinnor och män i alla samhällsklasser ska ha reell möjlighet att förvärvsarbeta. Det är därför vi också vill öka pressen på arbetsgivare att motverka diskriminerande lönestrukturer och ta ansvar för de arbetsmiljöer där kvinnor slits ut, stressas sönder och utsätts för hot och våld. har en lång rad förslag på den sortens systematiska och framsynta politik som behövs om de jämställdhetspolitiska målen ska nås. Det lite sorglustiga i sammanhanget är att de analyser som finns i regeringens jämställdhetsskrivelse pekar fram emot att det är precis den sortens politik som behövs. Ändå väljer regeringen att driva en ekonomisk politik och en arbetsmarknadspolitik som går i rakt motsatt riktning. Det är det som bekräftar att det är betydligt lättare att säga sig vara för jämställdhet i teorin än att göra något för den i praktiken. Jag står självklart bakom alla reservationer och förslag, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservationerna nr 2 och 5. 5 (M): För er som tycker att det har varit tillräckligt med jämställdhetsdebatter nu när vi har passerat vill jag bara säga att jämställdhet är en fråga som berör oss alla i Alliansen året om. Det är därför glädjande att vi ska debattera regeringens skrivelse Jämställdhetspolitikens inriktning för 20112014. Betänkandet behandlar också följdmotioner med anledning av skrivelsen och även motioner från allmänna motionstiden . Det har skett en historisk satsning för ökad jämställdhet i sedan Alliansen vann valet. Målet för Alliansens jämställdhetspolitik är att kvinnor och män ska ha samma makt att forma samhället och sina egna liv. Vi har fyra delmål som anger inriktningen på detta område. Det första delmålet är en jämn fördelning av makt och inflytande. Kvinnor och män ska ha samma rätt och möjlighet att vara aktiva medborgare och att forma villkoren för beslutsfattandet. Det andra delmålet är ekonomisk jämställdhet. Kvinnor och män ska ha samma möjlighet och villkor i fråga om utbildning och betalt arbete som ger ekonomisk självständighet livet ut. Det tredje delmålet är jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet. Kvinnor och män ska ha samma ansvar för hemarbetet och ha möjlighet att ge och få omsorg på lika villkor. Det fjärde delmålet är att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Kvinnor och män, flickor och pojkar ska ha samma rätt och möjlighet till kroppslig integritet. har regeringen beslutat om en rad olika uppdrag för mandatperioden kopplade till dessa delmål. fortsätter arbetet med bland annat att utveckla och skapa förutsättningar för ett jämställdhetsperspektiv som ska integreras i all verksamhet som bedrivs inom stat, kommun och landsting. Det handlar om åtgärder för att främja jämställdheten på arbetsmarknaden, fortsatt satsning för att främja jämställdhet i skolan, motverka mäns våld mot kvinnor och fortsätta att öka kunskapen om kvinnors hälsa. Det gäller även att fortsätta arbetet mot hedersrelaterat våld och förtryck samt våld i samkönade relationer. Jag kommer att belysa några exempel senare i mitt anförande. lyfts ofta fram som en förebild när det gäller jämställdhet. Trots detta vilket tidigare talare har varit inne på spelar kön fortfarande stor roll för människors livsvillkor i vårt land. Det finns åtgärder och politiska reformer som är viktiga för att skapa ett samhälle som möjliggör verklig jämställdhet. Jämställdhetsarbetet kräver därför fortsatt intresse och engagemang för att öka varje människas möjlighet att växa av egen kraft. Jämställdhet är därför ett område som är och kommer att vara centralt för fortsatta utveckling och tillväxt. För mig som moderat innebär jämställdhet frihet frihet för både män och kvinnor att själva bestämma hur deras liv ska se ut. Det sägs att regeringen inte har satsat. Men under föregående mandatperiod ökade ambitionerna, och satsningarna skiljde sig tydligt från tidigare regeringars satsningar. fortsätter vi det arbetet. satsar vi på åtgärder inom jämställdhetsområdet. Det finns, som jag sade, många åtgärder och politiska reformer som är viktiga för att skapa ett samhälle som gör verklig jämställdhet möjlig. Arbetet är som sagt inte färdigt. Vi är inte nöjda. Det finns brister när det gäller jämställdhet mellan män och kvinnor, exempelvis när det gäller mäns och kvinnors möjligheter att komma in på arbetsmarknaden. finns det ett lönegap mellan män och kvinnor, och kvinnors sysselsättningsgrad är lägre än mäns. Jag har tagit del av nya siffror som kom från Arbetsförmedlingen , Information om arbetsmarknadsläget 2011. Den visar att skillnaden i sysselsättningsgrad mellan könen, det så kallade sysselsättningsgapet, minskade jämfört med . Kvinnornas sysselsättning ökade snabbare än männens under andra halvan av . Gapet mellan könen var jämfört med 2010. Det är siffror som går åt rätt håll, men mer behöver göras. Kvinnor lever än män, men kvinnors ohälsotal är större än mäns. Det är oroande. Därför är det viktigt att ta ansvar på flera olika områden ansvar för hela befolkningen. Arbetslinjen innebär ett inkluderande och hållbart arbetsliv där alla får plats och ingen slås ut. Därför tycker jag att det är viktigt att belysa regeringens satsning på kvinnors arbetsmiljö. Regeringen har gett i uppdrag att utveckla och förbättra kvinnors arbetsmiljö. Syftet är att öka kunskaperna om kvinnors arbetsmiljö och förebygga ohälsa och utslagning just på grund av belastningsskador. Uppdraget ska redovisas . tillsatte regeringen en delegation för jämställdhet i arbetslivet. Den ska sammanställa och göra kunskap tillgänglig om mäns och kvinnors olika villkor och möjligheter i arbetslivet, liksom om de förhållanden som är grunden för dessa skillnader. Uppdraget ska redovisas , . En särskild utredare har getts i uppdrag att föreslå åtgärder för att öka arbetskraftsdeltagandet och påskynda etableringen på arbetsmarknaden för nyanlända utrikes födda kvinnor och anhöriginvandrare. Men vi får inte glömma andra viktiga satsningar för att stimulera arbetsutbudet och öka den varaktiga sysselsättningen. Jobbskatteavdraget har förstärkts . Jobbskatteavdraget har gjort att fler människor kan leva på sin lön utan att vara beroende av bidrag eller sin partners inkomst. Skattelättnader för hushållsarbete, det så kallade RUT-avdraget, är ytterligare en åtgärd, likaså jämställdhetsbonusen. Bonusen ger föräldrar bättre ekonomiska möjligheter och incitament för att fördela föräldraledigheten mer jämställt. En akut och viktig prioriterad fråga är mäns våld mot kvinnor. Ett av regeringens viktigaste mål med jämställdhetspolitiken är att mäns våld mot kvinnor ska bekämpas. Varför är den frågan så viktig och akut? Jo, för att våldet är utbrett i och mörkertalet är stort. Det har nämnts att kvinnojourer har tagit stort ansvar. Det ska de ha en stor eloge för. De tar fortfarande ett stort ansvar, och det var även de som lyfte frågan till den politiska agendan. Sammanlagt fördelas från jämställdhetsanslaget till olika åtgärder för att uppnå målet att mäns våld mot kvinnor ska upphöra. Även i denna debatt vill jag passa på att lyfta fram bristen på jämställdhet i arbetslivet när det gäller deltidsanställningar. Jag har gjort det förr, och jag gör det igen. Kvinnor deltidsarbetar, både frivilligt och ofrivilligt, i högre grad än män. ]ag vill återigen poängtera att där vi politiker är arbetsgivare, i kommuner och landsting, har vi ett särskilt ansvar för att komma till rätta med den strukturen. Män och kvinnor måste kunna försörja sig på sin egen lön och inte vara beroende av vare sig samhället eller sin partner. Avslutningsvis: är ett föregångsland när det gäller jämställdhet. Vi har mycket att vara stolta över. Vi har många positiva exempel att lyfta fram när det gäller en modern syn i familjeliv och i arbetsliv. Men finns det mer att göra. Regeringens jämställdhetspolitik syftar till att bryta de system som bevarar en orättfärdig fördelning av makt, resurser och möjligheter mellan könen. Men vi kan inte lagstifta om attitydförändringar. Det är viktigt att vissa beslut som rör familjen tas vid köksbordet, där de är mest betydelsefulla. Ingen människas liv ska behöva bestämmas av omvärldens förväntningar eller av traditionella könsroller. Därför måste alla ha rätt att bedömas utifrån sina personliga egenskaper och handlingar och inte med utgångspunkt från kön, ras, socialgrupp, sexuell läggning, religion eller för den delen någon annan grupptillhörighet. Moderat politik har sin utgångspunkt i övertygelsen om att alla människor är unika och kan och har egna beslut att fatta. Vad vi politiker kan göra är att skapa förutsättningar för människors val. Det är därför jämställdhet fortsätter att vara en prioriterad fråga. Med detta vill jag välkomna den fortsatta satsningen av regeringen på jämställdhetsområdet. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i AU6, att skrivelsen läggs till handlingarna. För tydlighets skull yrkar jag också avslag på motionerna. 6 (S) replik: Jag hör att ett av de partier som är med i den borgerliga regeringen är väldigt nöjd med de resultat som finns. Vi socialdemokrater tycker inte att jämställdheten går i rätt riktning. Vi kan se att inkomstskillnaderna fortfarande består och att den faktiska inkomsten som skiljer kvinnor och män åt ökar. Det är oerhört mycket pengar. Man får inte heller göra som man fick göra på , då TCO hade en aktivitet där kvinnor fick betala för en muffins och männen fick betala . Så skulle det egentligen vara, att man betalar utifrån faktisk inkomst, om man inte vill göra något åt det. Det systemet tycker vi kanske inte är så bra. Då skulle det bli väldigt konstiga system där man skulle betala halva hyran eller halva matkassen. Så fungerar det inte. Då måste vi arbeta med att få mer ekonomisk jämställdhet, och det är detta vi har tagit beslut om . Jag undrar vad egentligen har för förslag för att kvinnor och män ska få jämställda ekonomiska villkor. Jag undrar också vad hon tycker om jämställdhetsbonusen nu när man har visat att den inte gav något resultat liksom om kritik av DO:s arbete.