prot · H00939 · 2012-12-07 00:00:00 — Det gäller inte bara asylsökande utan i princip i hela . Att då säga till asylsökande att de gärna får flytta dit fastän det inte finns bostäder men att de väl kan packa ihop sig sju eller tolv stycken i en tvåa är knappast det humanaste. Här krävs en översyn inte bara av EBO-lagen utan av hela integrationspolitiken. 37 Statsrådet (M) replik: Det var just detta som var problemet: att göra EBO till en symbolfråga löser inget. Det blir bara varmluft när man säger att man vill se över EBO-principen, eller EBO-lagen, om man väljer att kalla den så. Jag tycker att det är viktigt att man fokuserar på det som är grundproblemet. Från regeringens sida accepterar vi inte när en hög koncentration av människor med utländsk bakgrund i vissa kommuner leder till segregation och utanförskap. Det har vi, till skillnad från , en politik för att försöka lösa, och den bygger på arbetslinjen. Jag skulle önska, och det är också detta som är den moderata utgångspunkten, att man kunde komplettera den nuvarande politiken med ett försörjningskrav för anhöriginvandring. Det är oftast där problemen ligger och inte i EBO, som ju handlar om asylsökande. Problemet är alltså den anhöriginvandring som sker senare och som leder till att människor som har bosatt sig som asylsökande i vissa kommuner sedan får ta emot sina anhöriga under förhållanden som är dåliga. Hade vi utökat försörjningskravet till att omfatta fler och också fördjupat omfattningen för att se till att människor som kommer får ett ordnat boende med en tryggad försörjning som inte innebär att man lever på försörjningsstöd i kommunerna hade vi förmodligen fått bättre integrationsverktyg. Jag konstaterar att än så länge är ganska ensamma om att tycka detta, men jag skulle naturligtvis önska att vi fick en diskussion om detta i förhållande till kommunpolitiker. Jag vet att många fler bland dem, oavsett om de tillhör Alliansen eller oppositionspartierna, faktiskt delar den här uppfattningen. Jag tror att vi är på väg mot en sådan utveckling i Kommunsverige, och det välkomnar jag. Försörjningskravet skulle dessutom kunna innebära ett bibehållande av alla de förpliktelser vi har enligt internationella konventioner. Utan att bryta mot den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna skulle vi kunna skapa bättre förutsättningar för integration. Det är inte bara smakligare utan dessutom väsentligt mycket mer genomtänkt och lagligt än det som tar upp i sin motion, och detta är min politik som moderat och som minister. 38 (SD) replik: säger att inte fokuserar på grundproblematiken. Jag skulle tvärtom vilja säga att det är precis det vi gör. Vi lyfter gång på gång fram problematiken med att alltför många får permanenta uppehållstillstånd i stället för tillfälliga. Den arbetsmarknadslinje som pratar om är absolut bra, men den fungerar tyvärr inte. På de platser som Arbetsförmedlingen hänvisar folk att flytta till för att det finns arbete finns det naturligtvis inga bostäder, vilket gör att folk får sitta kvar i de kommuner de har kommit till och uppbära försörjningsstöd. Detta om något handlar om kommunerna, alltså att vi inte kan hänvisa folk dit där arbetena finns. Jag menar att man från första början måste komma runt problemet. De kommuner där det inte finns bostäder eller arbetstillfällen kan man låta undantas från detta, så att de kan komma på fötter igen. Det är utgångspunkten för min motion. Flera kommuner skriker stopp och att de inte klarar av mer. Det är inte humant att fortsätta fylla på där det inte får plats fler. 39 (KD) replik: Det är intressant att höra tala om vikten av ett värdigt boende. Jag tror att hon nämnde barnens möjlighet att få gå i skola och möjligheten att slippa trångboddhet, sanitära olägenheter med mera. Mina frågor till är då: Givet att de människor ni inte tycker ska erbjudas att få sin asylrätt prövad här i ska bo kvar i ett flyktingläger i närområdet till det land de flyr ifrån, är det och bedömning att de sanitära förhållandena är bättre i flyktinglägren? Är det bedömning att möjligheten till skolgång för barnen är bättre i flyktinglägren? Är det bedömning att trångboddheten i tälten i flyktinglägren är mindre än i bostadsområden i vårt land? Är det bedömning att förutsättningarna att få sina behov tillgodosedda är mindre om man bor hos en släkting eller nära vän i en svensk kommun än om man tränger in sig i en minimal bostad i ett fattigt grannland? 40 (SD) replik: Jag tackar för frågorna. Svaret borde naturligtvis bli nej på alla frågor. Min bedömning är dock att ett flyktingläger inte på långt när går att jämföra med ett boende i en kommun. Det tror jag att vi är överens om. I ett flyktingläger är det i min värld inte tänkt att man ska vara så länge som man kan vara asylsökande i . Ett flyktingläger är, som jag ser det, en plats där man kan vara tills den största faran är över eller tills man kan anvisas en tryggare plats. Det innebär ju inte att man fritt måste kunna välja när man väl kommer hit. Även om vi har ett femtontal kommuner som vi anser vara så hårt drabbade att de inte kan erbjuda ett värdigt boende och ett värdigt mottagande finns alla de andra kommunerna kvar och har ett solidariskt ansvar att ta i frågan. Jag menar naturligtvis inte att man bor bättre i tält. Det är inte detta jag menar. Men de kommuner som inte kan erbjuda ett värdigt mottagande kan undantas, och man kan låta övriga kommuner ta ansvar för ett värdigt mottagande. 41 (KD) replik: I din värld, , bor man kanske inte speciellt länge i flyktingläger. Jag önskar att den världen var verklighet för dem som bor ut och år in. Det är också i dessa flyktingläger som man med en skärpt anhöriginvandring skulle låta många av barnen till dem som har lyckats ta sig hit vara kvar som gisslan tills föräldrarna har fått ett jobb och en tillräckligt stor egen bostad. Det är anledningen till att vi kristdemokrater vänder oss mot en skärpning på det viset. Jag har fler frågor till . Ni säger ju att vi kan göra mycket bättre om vi låter människor bli omhändertagna i sitt närområde. säger ni i debatten om det budgetområde vi tog beslut om i går bistånd att vi ska sluta att ge bistånd till vårt närområde eller åtminstone ta bort av medlen till de länder runt omkring oss där människor inte fullt ut kommer i åtnjutande av sina mänskliga rättigheter. Ni skär ned anslagen både för bistånd och för migration, och det kommer inte att innebära annat än att människor kommer att fortsätta att fara illa men att vi kommer att slippa se dem. Är det detta som är ambition inte att människor ska få tillräckligt med hjälp, för det räcker inte era budgetmedel till, utan att vi ska slippa se när människor lider? 42 (SD) replik: Jag förstod egentligen inte hur denna fråga kom att handla om flyktingläger. Oavsett om min värld stämmer eller inte är det väl klart att vi önskar att flyktingläger bara ska vara en tillfällig lösning. Jag kan inte riktigt förstå parallellerna. Om det är ett problem att folk bor i ett flyktingläger skulle väl inte vår motion om EBO-lagen förändra detta nämnvärt? De som får möjlighet att komma hit till som asylsökande skulle tvärtom få ett bättre mottagande. Jag förstår inte parallellen. Naturligtvis är det problematiskt att människor bor i flyktingläger, men min motion handlar knappast om det. Jag kan inte förstå om på fullt allvar menar att om vi skulle undanta kommuner från EBO-lagen skulle det påverka hur det ser ut i flyktingförläggningar. Jag har svårt att förstå det. Däremot har jag väldigt lätt att förstå att det är enklare att begära repliker på mig. Jag förstår inte varför folk inte har begärt repliker på vår talesperson som pratar om de här frågorna. Jag har varit väldigt tydlig med att det var just min motion jag gick upp och pratade för. Jag vill fortfarande hävda att de nedskärningar ni menar att vi gör är fullt möjliga med en sverigedemokratisk budget. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 7 § Nya regler för industriutsläpp Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2012/13:MJU5 Nya regler för industriutsläpp (prop. 2012/13:35). vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut skulle fattas .) 8 § Svar på interpellation 2012/13:75 om framtid i eurosamarbetet 43 Finansminister (M): har frågat mig vilket ställningstagande jag har gjort i fråga om när bör lämna euron. befinner sig i en fortsatt mycket svår ekonomisk situation. Landets bnp har minskat med sammanlagt . Den offentliga skulden beräknas enligt uppgå till av bnp 2013, trots den stora privata skuldomstrukturering som genomfördes . Det ambitiösa reformprogrammet i har inte fullt ut genomförts i den takt och omfattning som krävs för att återfå förtroende, konkurrenskraft och tillväxt. I samband med diskussioner om en tvåårig förlängning av tidsfristerna för den finanspolitiska anpassningen har jag understrukit att det är högst osäkert om endast en förlängning av tidsfrister är tillräckligt för att den grekiska ekonomin ska kunna återhämta sig. Givet situation med mycket svaga offentliga finanser, långvarig recession och svag konkurrenskraft finns inga enkla vägar för landet att välja. Processen framåt kommer att vara svår. Därför har jag tidigare påpekat att det inte går att utesluta att lämnar eurosamarbetet. Vilken väg väljer att gå är framför allt ett beslut för och parlament. Den nuvarande grekiska regeringen har valt att fortsätta anpassningen av landets ekonomi inom ramen för ett anpassningsprogram som finansieras av lån från IMF och . 44 (S): Jag vill förstås börja med att tacka finansministern för svaret. Att läget för den grekiska ekonomin är allvarligt är inte någon nyhet. Stora underskott har lett till en helt ohållbar skuldsituation. Och trots att en lång rad smärtsamma åtgärder har beslutats och också i stora delar genomförts är läget fortsatt besvärligt. Inte minst är konkurrenskraften fortsatt väldigt svag. Men det är också uppenbart att och har beslutat sig för att lösningen på problemet inte är att eller något annat euroland ska lämna den gemensamma valutan. Tvärtom vidtar man många åtgärder, kraftfulla åtgärder, för att eurosamarbetet ska hålla. Man investerar inte bara en väldig massa euro i det utan också mycket politiskt kapital. Det går naturligtvis att diskutera om det är en rimlig politik, men det är förstås i första hand en fråga för grekerna och för de europeiska politiker som är innanför eurosystemet att ta ställning till. Därför var det anmärkningsvärt att , som finansminister i ett land som inte ingår i samarbetet, hade så starka synpunkter på detta. finansminister tyckte till och med att uttalanden var skadliga för euron och för de länder som ingår i det samarbetet, i alla fall enligt medieuppgifter. I sitt svar pekar finansministern på att det här är en fråga för det grekiska folket. Det har han förstås rätt i. Så är det slutligen. Det var också ett skäl till att många tyckte att det var lite märkligt med uttalande, för det är naturligtvis i slutändan grekerna och de andra européerna som ska fatta det beslutet. Jag valde att inte ta upp den dimensionen i min interpellation till . Det hade jag förstås kunnat göra, för det är viktigt på många sätt, principiellt. För ett litet land som är det viktigt att vi har en sådan hållning, att det är upp till varje enskilt land att avgöra vilken valuta man har, vilka samarbeten man väljer att vara med i och också vilka man väljer att stå utanför. Det är också en viktig dimension. Men det har liksom gått förbi, så jag uppehåller mig inte längre vid den dimensionen. Därför frågade jag när det var rimligt att lämnar detta. Jag har förstått när jag har tittat på detta lite närmare att har menat att det nog borde ske och det är nu sedan det uttalandet fälldes i . är min fråga om det är uppfattning att bör lämna eurosamarbetet inom , som återstår av tidsfristen, och om det är finansministerns bedömning att ett grekiskt utträde inom den här perioden inte får några allvarliga konsekvenser eller spridningseffekter för andra ekonomier, andra länder i euroområdet. Har nu tillräckligt många åtgärder vidtagits på den europeiska nivån för att det ska vara möjligt för att lämna euron utan att det får konsekvenser också för andra? Har i så fall drivit några av dem ? 45 Finansminister (M): Låt mig till att börja med understryka att och jag har olika syn på hur vi ska bedriva det europeiska samarbetet. För har det alltid varit en oerhört central utgångspunkt att den ekonomiska politiken i de olika medlemsländerna är en gemensam angelägenhet. Det framgår av stabilitets- och tillväxtpakten att så är fallet. En central utgångspunkt i det är att vi ska göra något som kallas för peer review, det vill säga att vi ska föra en öppen och tydlig debatt med varandra om den ekonomiska utvecklingen. Många har, till skillnad från , gjort bedömningen att det varit för lite av öppenhet och peer review och att vi därför har mer behov av att man faktiskt för en konstruktiv och rak dialog länderna emellan. socialdemokratiska regeringar har alltid haft uppfattningen att en rak och öppen dialog mellan medlemsländerna är ett av sätten vi utvärderar ekonomisk politik på. har lanserat en egen tolkning av stabilitets- och tillväxtpakten som går ut på att man inte får diskutera och att den ekonomiska politiken inte är en gemensam angelägenhet. Jag är också lite tveksam till vad han har lanserat för princip om hur vi ska förhålla oss till frågor från journalisterna. Är det meningen att vi inte ska svara på dem och att vi inte för svenska folket ska ge en korrekt redovisning av de bedömningar vi gör? Eller hur ska vi förhålla oss? Min utgångspunkt har varit att om man får en fråga från en journalist ger man ett så väl genomtänkt och avvägt svar som man kan. Och det här är två utgångspunkter. För det första är den ekonomiska politiken en gemensam angelägenhet. Det är inte så att vi har en rätt utan en skyldighet att delta i utvärderingar av varandras ekonomiska politik. För det andra handlar det om att man ger så raka, ärliga och tydliga svar som man kan på journalistfrågor. Låt oss då prata lite om . Landets problem är mycket långvariga. Vi har deltagit i de här diskussionerna . Konkurrenskraften är mycket begränsad. Man har en exportsektor som är så liten att man är på väg att bli en liten sluten ekonomi. Man har en arbetsmarknad som inte förmår att sätta löner utifrån produktivitet. Det är alldeles uppenbart att det man nu har gjort är att man har utlöst en kostnadskris som har varit i produktion, så att säga, . Och man har offentliga finanser som visade mycket stora underskott redan innan krisen inleddes. Det var det som var situationen. reviderade man upp underskotten till väldigt höga nivåer, alltså innan vi fick ett genomslag för den ekonomiska krisen. Konkurrenskraften, arbetsmarknaden och offentliga finanser har inte fungerat på det sätt som man skulle önska. Då har vi förhandlat om ett antal paket. Också har deltagit i så måtto att det har varit en del EU-medel inblandade i detta. Det har framför allt varit IMF-pengar som vi har ställt upp med. Det är inte lite pengar, utan det är sammantaget som har betalats ut till under de två olika programmen. En del av det är då även svenska pengar. säger att mycket av reformprogrammen är genomfört. Det är sant, men vi ska också komma ihåg varför vi är i den här sitsen. De låg på en skuld på 160. Den har reviderats upp till nära nog 190. Det är alltså ett uttryck för att det är någonting i programmen som inte har genomförts på det sätt som de ska. Man har inte fått koll på utgifter, man får inte in de skatteintäkter man önskar och man har inte genomfört de privatiseringar man lovade. Man är helt enkelt i fundamental mening off track med dessa program, och det är det som gör att IMF nu har valt att inte gå vidare med ytterligare utbetalningar. Det har däremot gjort, och det är säkert klokt av dem att göra det. Vi har en grekisk regering som gör tydliga insatser för att få till stånd ett program som ska genomföras och som ska vara vettigt. Kommer detta att lyckas? Låt oss konstatera att jag ju inte har rekommenderat någonting, utan jag har gjort bedömningar av hur sannolikt det är att de här processerna ska bli framgångsrika. har de visat sig vara relativt dömda från början. De framsteg man skulle önska har inte gjorts. Om nu gör bedömningen att vi är på väg in i en annan fas skulle jag naturligtvis önska att han har rätt, men jag skulle säga att osäkerheten kvarstår. 46 (S): Jag vill förstås inte sätta någon munkavle på finansministern när det gäller att delta i det europeiska samarbetet på de villkor som gäller. Men det man säger måste man också vara beredd att ta ansvar för. Det finns nu genuint viktiga vitala svenska intressen att försvara i EU-samarbetet. Att då reta upp 17 andra finansministrar med den tyska i spetsen som det pågår en lång rad förhandlingar om mycket viktiga frågor är säkert inte det bästa sättet att lyckas med det. Det är frågan om bankunionen där riskerar att hamna utan inflytande och där föredömligt skramlar med vetovapnet. Men det är synd att det ska behöva gå så långt. Vi har frågan om den finansiella transaktionsskatten där vi riskerar en situation där andra går före på ett sätt som inte är bra för svenska intressen och där vi också kan tappa en del av den svenska skattebasen till följd av detta. Vi har budgetförhandlingarna med frågan om avgiften till EU och om att försvara den svenska rabatten som förhandlade hem. Vi har hela inriktningen av budgeten som också är en väldigt stor och viktig fråga. Det är viktiga frågor och stora pengar, och det verkar inte som om förhandlingsjobbet så här långt går väg. Det är möjligt att talet från regeringen om att tillhöra kärna handlade om att ha synpunkter på vilka som ska vara med eller vilka som ska lämna eurosamarbetet, men jag tror att svenska medborgare utgick från att det betydde att vi skulle värna svenska intressen väldigt starkt. Då tror inte jag att det bästa sättet är att reta de 17 andra, med i spetsen, som vi står inför de viktiga frågor som jag pekade ut. Finansministern får gärna visa att jag har fel i praktiken. Ingen skulle bli gladare än jag om manöver och andra förhandlingsinsatser ser till att vi klarar den svenska avgiften, att vi behåller den svenska rabatten, att vi klarar det svenska inflytandet i bankunionen och att vi inte får en utveckling på FTT som går emot svenska intressen. Finansministern har alla möjligheter att visa att den här taktiken i förhandlingarna att döma ut som euroland och ta strid med dessa 17 är en bra förhandlingsväg. Det är fullt möjligt att göra det och leverera detta. Tillbaka till frågan om det grekiska utträdet. Givet att gärna svarar på medieuppgifter får han gärna svara på frågorna här i också. Krävs det inga ytterligare åtgärder på Europanivå för att ett sådant utträde ska gå så smidigt som uppenbarligen tror att det ska gå? Är allting riggat för att ett land ska kunna lämna utan att det får spridningseffekter till andra länder? Finns det andra länder som tycker borde lämna eurosamarbetet , , , ? Varsågod och svara på det! 47 Finansminister (M): Låt mig till att börja med säga att det är bra att delar min syn att den ekonomiska politiken är en gemensam angelägenhet och att vi ska ha en rak och öppen dialog med andra medlemsländer kring detta. Det har varit roll rakt igenom Europasamarbetet. Vi har faktiskt inte väjt för att framföra kritik mot länder, och vi har framför allt inte väjt för att göra det även mot stora och starka länder. Det tror jag har varit klokt. Det gjordes när och valde att manipulera stabilitets- och tillväxtpakten, och ska vidmakthålla den tydligheten. Det är en del av ett fungerande Europasamarbete, och självklart ska vi också försöka ge allmänheten en så rimlig och bra information om det ekonomiska läget som möjligt. Jag kan försäkra att han inte behöver oroa sig för min relation till . Den är utomordentlig. Vi har ett nära samarbete och när det gäller bankunionen också en betydande samsyn. Jag ska också säga att det har även regeringen och Socialdemokraterna, och det är jag väldigt glad för. Det tycker jag är positivt. Jag ska även säga att den enigheten i faktiskt var bredare än bara Socialdemokraterna. Den innefattade även och . Den enigheten tror jag beror på att hela denna frågeställning rör rätt fundamentala frågeställningar om hur vi värnar . Vi ska värna vårt banksystem och våra offentliga finanser. Vi ska skydda våra skattebetalare, och vi ska naturligtvis inte acceptera rollen som någon typ av andra rangens medlemsnation i EU. Om detta är vi överens, och det är klart att det utifrån svenska intressen också ligger ett högt värde i att upprätthålla en europeisk union snarare än att få en splittring mellan en eurozon och de länder som står utanför. ska vara en konstruktiv kraft i de här förhandlingarna, och det kommer vi att vara på mötet i och även på stats- och regeringschefsmötet. Jag ska dock säga att jag inte alls är säker på att detta slutar i att vi kommer överens , utan det kan säkert blir ytterligare turer . situation är utomordentligt prekär. Man har en konkurrenssituation som är sämre än den hade 1992. Man har en skuldnivå som ligger på nära nog av bnp. Man räknade med att uthållighet skulle kräva att man låg på till 2020, och alla kalkyler visar att det är relativt osannolikt att man ligger där. Det är därför man har flyttat fram detta till att man nu ska ligga på en högre nivå 2020 och , därefter, nå ned till lägre siffror. Den grekiska regeringen har lagt fram de propositioner och de beslut som krävs i betydande utsträckning. Dock ska vi komma ihåg att skuldnivån ligger högre eftersom man bland annat inte har uppfyllt de krav på privatiseringar som man tidigare åtagit sig. Problemet med är att även om regeringen lägger fram propositioner och även om de propositionerna röstas igenom i parlamentet så vet vi av erfarenhet att det inte nödvändigtvis betyder att de påverkar den faktiska verkligheten i termer av skatteintäkter, uppbörd och annat. är i ett sorgligt tillstånd och står inför mycket besvärliga politiska och sociala val som det är väldigt svårt att se några bra vägar ut ur. Kommer det här programmet att lyckas? Kommer att vara beredda att gå vidare med ytterligare åtgärder? Kommer IMF att säga att man uppfyller det? Det är en hög grad av osäkerhet kring det, och vi får naturligtvis följa den utvecklingen. Jag tror att vi alla önskar att hittar någon typ av fungerande väg ur detta. När det gäller vad de själva ska fatta för beslut är det ytterst den grekiska regeringen som tillsammans med parlament och befolkning måste göra val, och då får man se vad det till slut landar i. Vad det handlar om för tidsförlopp måste ytterst den grekiska regeringen svara på. 48 (S): Jag noterar att jag inte får något svar från finansministern om tidtabellen för det grekiska utträdet. var det ; det är kvar av den tidsfristen. Jag inser dock att det inte var det mest överlagda uttalandet som har gjort i sin karriär och att han inte gärna vill bli påmind om just detta. Jag accepterar därför att jag inte får något vidare svar på det. Jag tror inte heller att det är ett bra sätt att värna den svenska positionen i de förhandlingar som vi nu står i och som vi har nämnt bankunion, FTT och budgetfrågorna som naturligtvis är oerhört viktiga. Det är naturligtvis där finansministern borde lägga kraften i Europasamarbetet snarare än på att döma ut ett eller annat land som inte riktigt tillhörande det samarbete som vi själva inte är med i eurosamarbetet. Jag inser att har backat på den punkten och att han inte längre har en sådan tidtabell, och jag tycker att det är ganska bra. 49 Finansminister (M): Den ekonomiska politiken mellan medlemsländerna i och utanför eurozonen är en gemensam angelägenhet. Det är alltså en skyldighet som vi har att ge synpunkter på detta, och det är framför allt en skyldighet som vi har visavi våra medborgare att ge en så korrekt beskrivning av läget som möjligt.