prot · GZ09116 · 2012-05-23 00:00:00 — 1 § Meddelande om information från regeringen vice talmannen meddelade att skulle statsminister (M) lämna information från Europeiska rådets möte . 2 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2011/12:FPM141 Ändring av direktiv om hamnstatskontroll KOM(2012)129 till trafikutskottet /12:FPM142 Flaggstatens ansvar att verkställa direktiv om sjöarbetskonvention KOM(2012)134 till trafikutskottet 3 § Anmälan om inkommen granskningsrapport från vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport inkommit från : RiR 2012:12 Tandvårdsreformen 2008 når den alla? 4 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades EU-dokument KOM(2012)217 till finansutskottet Åttaveckorsfristen för att avge ett motiverat yttrande skulle gå ut . 5 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2011/12:SfU13 betänkande 2011/12:AU12 betänkande 2011/12:JuU24 betänkanden /12:UbU15 och UbU16 6 § Soldatanställningar i Försvarsmakten Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2011/12:FöU5 Soldatanställningar i Försvarsmakten (prop. 2011/12:115). 1 (S): Den allmänna värnplikten var ett system som skapade en grundläggande förankring för försvaret hos svenska folket. Värnplikten blev grundbulten i folkförsvarstanken. Det var ett system som också skapade ett brett underlag för rekrytering till Försvarsmaktens olika yrken. Länge var värnplikten en oomtvistad grundpelare i den svenska försvarspolitiken. Försvaret skulle vara hela svenska folkets angelägenhet. Det handlade om att bygga ett demokratiskt folkförsvar. När det tog slut och försvaret omriktades från en tydlig nationell uppgift till att betraktas vara ett insatsförsvar med huvudsaklig inriktning på internationella insatser ifrågasattes värnplikten från vissa håll. I takt med att antalet inkallade minskade och de internationella missionerna ställdes i centrum krävde vissa ledande militärer en yrkesarmé och professionella soldater. Det svenska försvarets personalförsörjning skulle likna den i andra länder som har en helt annan militär och försvarspolitisk tradition. Värnplikten ströps långsamt med de fredsframtvingande insatserna inom EU och Nato som bräckjärn. Våra nordiska grannländer valde en annan väg. Där är värnplikten fortfarande grunden för försvarsmakten. tog den borgerliga regeringen det avgörande steget och med knapp majoritet tre rösters övervikt avskaffade man värnplikten och gjorde den formellt vilande. Detta gjorde man trots att det system som skulle ersätta värnplikten var synnerligen oprövat, saknade bred förankring hos svenska folket, byggde på osäkra antaganden, oklara förutsättningar och frånvaro av nödvändig lagstiftning och styrande regelverk. Grunden för reformen var svag och den var dåligt genomtänkt. Detta mycket dyra personalsystem har redan satt djupa spår i Försvarsmaktens ekonomi. För att finansiera det har viktiga materialsystem fått skjutas . ÖB har i en skrivelse anmält att detta kommer att leda till behov av resurstillskott som uppgår till miljardbelopp. När beslutet skulle fattas visade tyvärr den borgerliga regeringen ingen vilja till en politisk uppgörelse över blockgränsen. I historiens ljus är det att betrakta som anmärkningsvärt att man inte sökte samarbete över blockgränsen i denna för nationen så viktiga fråga. Det är att betrakta som ett icke konstruktivt agerande som ännu kastar sin mörka skugga över både reformen och det fortsatta politiska beslutsfattandet när det gäller personalförsörjning. har det gått beslut. Uppbyggnaden av det nya systemet har inletts med omfattande rekryteringskampanjer. De företrädare för regeringsalliansen som klivit fram har i princip tävlat om att beskriva den nya personalförsörjningen som alltigenom lyckad. Detta trots att det har gått sedan det svåra arbetet med rekrytering av soldater och uppbyggnad av den nya organisationen startade. I den blinda politiska propagandans värld tycks solen lysa från en klarblå molnfri himmel . Verkligheten ute på förbanden är en annan. Efter att ha besökt förband i , , , , , , och hemvärnet och fört samtal med soldater och officerare har jag fått en helt annan bild än den officiella. Den är mer nyanserad och mer verklighetsanpassad. Det är ett stort gap mellan den officiella bilden som Försvarsdepartementets ledning och andra borgerliga politiker spridit och den riktiga verkligheten på marken. Den som inte vill ta till sig signalerna från marknivå kommer inte att bli lyckosam när det gäller att lösa problemen. Huvudproblemet är den stora risken för avhopp. Många soldater umgås med tankar om att avsluta sin tjänstgöring efter två till . Detta trots att kontraktstiden är sex till . Orsaken är att villkoren i annat, civilt arbete är bättre. Soldater jag mött diskuterar allt från löner, bostäder, vidare studier, personlig utveckling och innehållet i tjänsten. Många ser en internationell mission som viktig för att efter den erfarenheten gå över till ett civilt yrke. Man kan fråga sig vad som händer om möjligheterna till internationella missioner minskar ; det finns mycket som talar för det. Redan nu finns alltför många exempel på avhopp. Avhoppen kostar pengar i form av nyrekrytering och nya utbildningskostnader. Det finns också de som hotar att hoppa av för att de anser sig illa behandlade av Försvarsmakten och ytterst de politiskt ansvariga. Jag mötte detta vid ett förbandsbesök där soldater redogjorde för att de inte skulle få bo kvar på logementet längre. Deras problem var att de inte kunde få tag i en rimlig bostad dels på grund av bostadsbrist, dels på grund av att lönen inte räcker för de bostadskostnader som råder i . Självklart är det ingen långsiktig lösning att bo på logement, men det är heller ingen lösning att hänvisa soldater till att bo i tältläger eller husvagn. Löser man inte denna fråga är det definitivt ingen bra reklam för vare sig Försvarsmakten eller den nya personalförsörjningen. Detta är ett exempel som kräver en akut och omedelbar lösning. Det måste vara en bättre lösning än att man kommer fram till att soldaterna får bo kvar på logementet. Det krävs långsiktiga åtgärder som löser problemet i grunden. Från socialdemokratiskt håll anser vi att det behövs en bred översyn av soldaternas villkor. I uppgörelsen med regeringen om detta betänkande från försvarsutskottet har vi förhandlat fram följande resultat: En särskild arbetsgivarfunktion inom Försvarsmakten ska inrättas. En partsammansatt grupp på det statliga avtalsområdet ska ta upp frågor om sociala villkor för personalkategorierna soldater, sjömän och gruppbefäl. Bland annat löner, försäkringar och ska hanteras. Arbetet med så kallat civilt meritvärde ska påbörjas genom att en central funktion för certifiering av erfarenhet och utbildning inrättas. ska tas upp som en del av incitamentsstrukturen inom Försvarsmakten. Ett försvarsmaktsråd inrättas, där försvarsmakt, kommuner, arbetsgivare, frivilligorganisationer och fackliga organisationer kan samverka för att lösa problem och ta vara på möjligheter vid personalrekrytering och utveckla folkförankringen. Då kan man också göra positiva insatser. Från socialdemokratiskt håll vill vi bidra konstruktivt för att åtgärda svagheterna i den nya personalförsörjningen. Men den politiska uppgörelse som är ett faktum kräver också att regeringen levererar det vi är överens om. Vi kommer noga att följa utvecklingen och ställa krav på åtgärder som stabiliserar personalförsörjningen. Inledningen på reformen har varit för svag och det måste till en ordentlig insikt om problemen och om att ensidig politisk propaganda inte för saken framåt. Men att från vår sida nu inte bidra till att skapa de regler och lagar som krävs för att de kontinuerligt och anställda soldaterna ska komma på plats skulle vara ett farligt spel. Det skulle försvaga trovärdigheten i den svenska försvars- och säkerhetspolitiken. Detta även om de nödvändiga besluten borde ha varit beredda och fattade för länge sedan. Trots vår grundläggande kritik mot det system som skapats väljer vi för stabiliteten den politiska uppgörelsens väg. De anställda soldaterna som ska uppgå till sammanlagt 9 500 är ett av de två ben som den nya insatsorganisationen vilar på. Regelverket som vi nu ska besluta om är viktigt, men det som avgör om det kommer att fungera är dess relevans i förhållande till verkligheten. Kommer företagen, och då framför allt de små och medelstora, att släppa sina anställda till tjänstgöring i försvaret? Kommer det att gå helt friktionsfritt? Vi har inte sett det praktiska utfallet av detta . Jag tror inte att konfrontationen med verkligheten blir helt enkel. Ett omfattande och målmedvetet arbete måste läggas ned. Här kan nyinrättade försvarsmaktsråd spela en väsentlig roll som en viktig partner för dialog mellan Försvarsmakten och det lokala näringslivet. En utveckling där det inom näringslivet betraktas som en negativ merit att vara anställd soldat inom Försvarsmakten får inte bli fallet. Men vi ska också vara medvetna om risken. Från socialdemokratiskt håll vill vi också ge de anställda soldaterna en förankring i hemvärnet med de nationella skyddsstyrkorna. Det återstår som bekant mycket arbete innan den nya personalförsörjningen är plats. Över 10 000 befattningar är obesatta, insatsorganisationen ska till viss del vara klar till 2014, men fullt utrustade och personalsatta krigsförband med enbart anställda soldater kommer vi inte att se . Detta är en process som riskerar att både försenas och fördyras. senast har ÖB pekat på behov av resurstillskott till personalförsörjningen, och han är inte ensam om denna bedömning. Behovet av uppföljning när det gäller den nya personalförsörjningen är stort. Om denna reform misslyckas är skadan för Försvarsmakten och mycket stor. Eftersom personalförsörjningen är kärnan i Försvarsmakten måste den bygga på kvalitet och stabilitet. Därför är det nödvändigt med ett flexibelt förhållningssätt. Beslut måste kunna förändras och korrigeras i takt med att tiden ger nya erfarenheter. Jag vill därför varna för en blind tro på det nya systemets förträfflighet och vill också föranstalta om politisk beredskap för nödvändiga förändringar. Solen lyser som bekant definitivt inte från en klarblå himmel över den nya personalförsörjningen. gäller det att arbeta för att innehållet i uppgörelsen mellan Socialdemokraterna och regeringen faller ut i praktiskt resultat. Det är förpliktande. I praktiken är det inte ord utan resultat som räknas. Med detta yrkar jag bifall till propositionen Soldatanställningar i Försvarsmakten och till förslaget i försvarsutskottets betänkande 5. I betänkandet finns också ett särskilt yttrande från Socialdemokraterna. 2 (M): Förändringar i livet kan ske på många olika sätt. kommer de smygande så sakta att man knappt förstår vad det är som är på väg att hända, och i bästa fall förstår man först efteråt vad det är som har skett. Andra gånger blir förändringarna mer märkbara och ibland så tydliga att det just av den anledningen blir svårt att veta vad som har skett förrän det är över. Min egen bekantskap med Försvarsmakten får nog sättas upp i den sistnämnda kategorin: , chockartat, väldigt annorlunda. Jag minns än den där sommardagen då jag med ängslan men också med rätt mycket förväntan i kroppen klev ombord på ett tåg med så många vagnar att jag undrade om tåget ens hade något slut. Det var tur att jag inte var ensam, för ensam var jag verkligen inte. Vi var flera hundra som satte oss på tåget. Eller rättare sagt: Vi var flera hundra killar och noll tjejer som satte oss på tåget. var tjejerna i matbespisningen i stort sett de enda representanterna för halva befolkningen som jag kom att träffa på. På de flesta ställen i gjorde man värnplikten av många olika skäl. Några gjorde den för att de ville det mer än något annat, andra för att de inte hade så mycket bättre för sig. Vissa ville absolut bara hem. Men vad hade man egentligen för val? Värnplikt var värnplikt, ett lagfäst obligatorium där den som inte ville vara med snabbt kom på andra tankar med hot om att sättas i fängelse. Det gällde helt enkelt att gilla läget, och det lärde man sig snabbt. Flera här inne har säkert liknande berättelser som min eller har kanske en familjemedlem som har det, förmodligen på en annan plats, , men säkert med ungefär samma upplevelser. är det skolavslutning igen. En ny kull studenter står där på skolgården och funderar på vad livet har att erbjuda dem. Idéer om jobb trängs med idéer om utbildning eller drömmar att resa någonstans. kan jag inte låta bli att fundera på hur deras reaktioner skulle bli om vi på något märkligt sätt kom över en apparat som möjliggjorde för oss att nollställa vår egen historia och hur vi med hjälp av den kunde skapa ett helt nytt personalförsörjningssystem som vi valde att kalla för värnplikt och att vi skapade en ny myndighet för att sköta denna process som naturligtvis skulle döpas till för att markera att detta inte är en möjlighet eller en framtida karriär utan först och främst faktiskt en plikt. Där säger vi att den som inte vill delta ska dömas för brott mot totalförsvarsplikten och sättas i fängelse. Där väljer vi också aktivt bort halva befolkningen från att medverka i försvaret av . Låt oss inte definiera människor utifrån vad de kan utan utifrån vilket kön de har. En soldat är så klart en kille på väg att bli man. Gärna tjejer, men inte just här. Låt oss också se till att soldater och sjömän när de är som allra bäst efter månader av utbildning, träning och samövning får beskedet att det nu är dags att åka hem. Det är hög tid att ta av sig uniformen, tänka på något annat, räcka över vapnet till en nyinryckt soldat en kille så klart och sedan göra något annat. Och den nya soldaten får börja om från första början. Så där kan man hålla på. Det finns fler exempel. Jag tror inte att det är någon högoddsare att säga att ett sådant system i av de allra flesta skulle uppfattas som hopplöst gammalmodigt och helt apart jämfört med mycket av den övriga samhällsutvecklingen, skild från den strävan vi har att bedöma alla människor efter de hela personer som de är. Min historia om tåget på väg till har bara på nacken. Det är egentligen inte jättelänge sedan. Men det hade kunnat vara , eller för den delen . Mitt lilla tankeexperiment tjänar som illustration till hur snabbt utvecklingen i samhället kan gå, hur gamla sanningar som där och då tjänade detta land mycket väl inte sällan skulle framstå som hopplöst föråldrade i dagens värld, men också till hur stora förändringar som har genomförts i svensk försvarspolitik liksom hur mycket av det som tas för givet. Låt oss nu blicka framåt. När vi skriver befinner sig försvar mitt uppe i den största förändringen som har gjorts . har värnplikten gjorts vilande och ersatts av en frivillig rekrytering. Man ska så klart inte underskatta konsekvenserna av denna reform för Försvarsmakten men också för samhället i stort. Jag är glad över att kunna stå i denna talarstol och luta mig mot det faktum att det finns ett stort intresse bland killar och tjejer för att bli en del av det nya försvarets framtid. I denna process har det sannerligen inte saknats olyckskorpar som har förklarat att rekryteringen inte kommer att gå vägen, och om den ändå skulle göra det kommer det säkert att brista på någon annan punkt, i alla fall . Vi ska vara ärliga mot oss själva. Ingen har facit på hur den här reformen kommer att utvecklas. är för det. Men vi kan i alla fall se tendenser. Vi ser att sedan den frivilliga rekryteringen startade har 42 000 personer sökt sig till Försvarsmaktens 4 700 platser. Vi kan därmed konstatera att intresset för detta i alla fall håller i sig. Jag är också glad över att kunna konstatera att av sökandena i den senaste rekryteringsomgången var kvinnor. Det är faktiskt rekord, och denna andel har egentligen ökat från första början av denna reform, och vi ser en tydlig trend där. Även om vi i denna sal kan tycka olika om mycket borde vi alla kunna glädjas åt detta, alltså att viljan är stor hos killar och tjejer för att bli en del av det nya försvaret. Denna proposition är efterlängtad, framför allt av anställda i Försvarsmakten. Det är positivt att vi kan fatta beslut om den i politisk enighet. Det är bra för våra soldater och sjömän, och det är bra för . Med detta sagt vill jag vara tydlig på en punkt, och det är att det återstår mycket att göra. Det är naturligt. Utmaningarna är stora. Ett värnpliktssystem som skapades 1901 men med långt äldre anor än så ersätter man inte i alla dess bitar över och inte heller. Om vi står här är jag helt övertygad om att det kommer att finnas saker som behöver utvecklas och förändras. Det är en logisk följd av att vi lämnar ett system där allting kunde placeras tryggt i olika mallar. Saknades det soldater var det bara att skicka efter fler. ser det annorlunda ut. Försvarets viktigaste uppgift är att arbeta på sin attraktionskraft. Jag tänker inte främst på nya broschyrer, utan jag tänker på att erbjuda killar och tjejer en bra utbildning, färdigheter för livet, meningsfulla uppgifter och ett gott stöd för att efter avslutat kontrakt kunna komma vidare i karriären. Som av en händelse är det här faktorer som också bygger en stark försvarsförmåga. Motiverade, välutbildade och trygga soldater och sjömän gör ett bra jobb. Vissa vill nu stämpla det faktum att nya frågor ständigt dyker upp som ett tecken på att allt borde ha skett på ett annat sätt fler utredningar, nya möten och ännu mer av väntande. Det är klart att det alltid finns något att vänta på. Men den som gör väntandet till främsta prioritet kommer till slut att bli omsprungen av verkligheten. Det skulle inte vara till fördel för våra soldater och sjömän och inte heller för försvarsmakt. Jag tror inte att svaret på de utmaningar vi ser är vare sig nostalgi eller ojanden över att utredningar och möten inte varit tillräckligt många. Jag tror inte heller att det stämmer överens med medborgarnas bild av oss, oavsett parti. I stället måste vi nu vårda den här reformen, skapa förutsättningar för att utveckla den. Vissa bitar måste skötas centralt certifiering av utbildningar, program för karriärväxling och karriärutveckling samt strategiskt samarbete med högskolor och universitet. Men mycket kan och bör ske på den egna orten. Planering för allt från bostäder till förskoleverksamhet och parkeringsplatser kan inte lösas av någon i denna kammare. Det är en lokal uppgift och en väldigt viktig sådan, precis som den allra viktigaste uppgiften av alla: rekryteringen. Det här underlättas av den tidiga kontakt med Försvarsmakten som vi kan få när det lokala arbetet fungerar som det ska. I propositionen belyses vikten av att skapa försvarsmaktsråd i hela landet. Jag vet att vi har ett från med oss här på besöksläktaren. Det är kul att ha er här. Jag hoppas att vi inom en inte alltför avlägsen framtid kan få se försvarsmaktsråd från samtliga 21 län trängas uppe på besöksläktaren. Reformen ska ses i sitt rätta sammanhang. Den är viktig för hela samhället, men hela behövs för att genomföra den. Det går alltid nya tåg, både bokstavligt och bildligt. börjar nya omgångar på den grundläggande militära utbildningen. Rekryter från hela kommer att sätta sig på tåget och åka i väg för att anmäla sig i kasernvakten, precis som väldigt många före dem har gjort. Vi i denna kammare har ett ansvar för att tillsammans skapa bästa möjliga förutsättningar för detta, för att göra yrkena som soldat, och gruppbefäl attraktiva och för att samhället visar såväl soldater som veteraner uppskattning. Mycket har gjorts sedan starten . Intresset är stort. Måhända faller inte allt på plats vid första försöket. Men det ska vi tillsammans ändra på, för det går alltid, som sagt, nya tåg. Med dessa ord yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde , och (alla M). 3 (S) replik: Jag kan notera en viss nyansering i det resonemang som för. Från att ha haft en propagandistisk inriktning kring systemets förträfflighet erkänner man nu att det kan finnas problem och att det kan vara så att man är tvungen att göra förändringar. Jag minns hur det var när vi från vår sida började peka på bristerna i systemet. Då fanns det inga sådana, utan solen lyste från en klarblå himmel. Huvudintrycket är att det är så också . Men om det är 1030 procents avhopp ute på förbanden det är det intryck jag får när jag åker runt i landet och pratar med soldater är det ett så pass illavarslande tecken att man inte bara kan svepa över det i allmänna termer, utan det gäller att djupgående ta tag i detta. Man måste jobba över hela fältet, med alla bitar med löner, försäkringar och och med framtida incitament, strukturer och vidarestudier. Det här har vi drivit in i uppgörelsen. För oss socialdemokrater är det vi kommit överens om oerhört viktigt: att det med frenesi och intensitet jobbas med detta, att det levereras och att det blir resultat. Om inställningen är att det knappt finns några moln på himmelen kan det vara så att intensiteten i att från regeringssidan göra det här till prioriterade frågor egentligen inte är lika stor som i det som står på papperet. Jag skulle vilja försäkra mig om att ni kommer att lägga oerhörd kraft på att fullfölja den här överenskommelsen, dess innehåll och dess intentioner. Kan man se att det handlar om intervallet 1030 procents avhopp då är det allvar. vill jag höra vad du, , har att säga på den punkten. 4 (M) replik: är en vän av vädermetaforer. Vi går mot ljusare tider. Jag gissar att det i nu är ljust ända in på småtimmarna. Jag skulle önska att i alla fall en liten ljusstrimma kunde ha smittat av sig på anförande. En opposition ska självklart kritisera, men det hela blir också lite märkligt. Vi debatterade det här före julen, så debatten är inte ny. Då hade jag med mig de senaste siffrorna över antalet sökande. Men menade att vi var sovjetiska i vår beskrivning av reformen. , senare, står vi åter här. Ännu fler har sökt. Det är möjligt att detta i öron kvalificerar mig att låta smått nordkoreansk, men jag tycker att det är viktigt att framföra detta. Siffrorna ljuger inte. Om du, , inte tror på mig kan du väl tro på Försvarsmakten. Grundläggande militär utbildning har genomförts enligt plan. Intresset och resultatet har varit mycket gott. Det är inte mina ord, utan det är Försvarsmaktens ord. Men ser aldrig detta utan gör det ena nattsvarta uttalandet efter det andra. I Rapport framkom att personalförsörjningen höll på att haverera. På en presskonferens senare var det katastrof. Ännu höll personalförsörjningen återigen på att haverera. Nej, det är sällan muntert! Milt uttryckt är det svårt att hitta några som helst pressklipp där talar om de nya möjligheter som övergången från plikt till frivillighet för med sig för killar och tjejer. Ändå skulle jag aldrig kalla för sovjetisk. Jag tror att man ska vara försiktig med orden och fundera ett extra varv innan man inför debatter tar fram kvällstidningslexikonet särskilt om man är utskottsordförande. 5 (S) replik: Jag tror att man ska ha viss känsla för realiteter när man sysslar med de här frågorna. Det kan vara så att realiteter bäst speglas i olika typer av kontaktnät ute på förband, i samtal direkt med officerare och soldater. Det jag framfört i mitt anförande är en sammanfattning av en lång rad diskussioner som jag haft med representanter för olika nivåer inom Försvarsmakten om deras oro och funderingar och om deras realiteter, deras vardag. Om man skyggar för den vardagen och inte vill se de kanske obehagliga sakerna hamnar man vid sidan av verkligheten. I den här debatten är regeringens problem ofta, menar jag, att man inte har en känsla för realiteterna och att det inte finns ett tillräckligt driv när det gäller förmågan att göra något åt sakerna. Därför är jag glad över att vi i den här uppgörelsen drivit in ett antal punkter som motsvarar den kritik vi haft.