prot · GZ0999 · 2012-04-18 00:00:00 — ska det bli lättare för dem som vill ta ett glas vin till maten eller en nubbe till sillen kanske tillsammans med sina nära och kära, för även deras anhöriga omfattas av förslaget. lättar man upp lagstiftningen, för nu ska det inte längre behövas särskilt tillstånd för att servera alkohol på särskilda boenden. Serveringen ska omfattas av tillsyn men kräver inte särskilt serveringstillstånd. Kontrollen ska ske genom så kallad egenkontroll, vilket minskar byråkratin. Det är bara bra. Ett särskilt boende ska vara så hemlikt som möjligt. Man ska kunna leva som man gjorde hemma så långt som det går. Man ska själv kunna bestämma över sitt liv och sin vardag. Man får inte heller glömma bort att detta är de äldres hem, oftast livet ut. Detta är ett bra förslag som gör det hela mycket mer rättvist och mycket mindre moralistiskt. Som det fungerar bygger det på personalens och chefens moral och goda vilja. Detta gör att det ser mycket olika ut, inte bara över landet utan också mellan de olika boendena inom samma kommun. I ärendet finns inga reservationer, för vi är politiskt överens om att det här är ett bra förslag. Så gott som alla remissinstanser, bland andra och är positiva till förslaget, så också vi socialdemokrater. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 59 (M): kommer det att bli tillåtet att servera alkohol till maten på särskilda boenden. Det innebär att vi gör undantag från alkohollagen om kravet på serveringstillstånd. Undantaget från alkohollagen syftar till att göra det enklare för dem som driver och arbetar på särskilda boenden att tillgodose de boendes önskemål om att dricka alkoholhaltiga drycker till maten. Ändringarna ska ses som stöd för personalen, och de eliminerar den osäkerhet som kan finnas om huruvida det är tillåtet eller inte att servera alkohol. Anledningen till ändringarna är att vi måste respektera de boendes vanor och val. Att kunna dricka ett glas vin till maten eller ta en punsch till kaffet kan ha stor betydelse för välbefinnandet och livskvaliteten för många boende. På samma sätt som de boende ska kunna påverka när de ska äta och vad de ska äta bör de också kunna ha inflytande över vad de ska dricka till sina måltider. Det handlar om att låta de boende få bestämma över sitt eget liv, helt enkelt. En del särskilda boenden har haft egna serveringstillstånd. De flesta äldreboenden har dock inte haft möjligheten att servera alkohol i samband med måltidsservering i gemensam matsal. Därför underlättar vi nu för särskilda boenden att kunna servera alkohol till en boende och dennes besökare vid måltidsservice. Serveringen av alkohol kommer självfallet att ske under insyn av personal, och det särskilda boendet ska utöva egenkontroll över serveringen. Detta beslut är inte något som välkomnas bara av oss som sitter här i kammaren, utan det är goda nyheter för alla de människor som sitter på särskilda boenden. Vad är då ett särskilt boende? När man läser utredningen står det ingenting om detta. Det anges inte riktigt. Men en definition som jag har hittat av begreppet är det som finns i termbank. Där anges att med särskilt boende avses individuellt, behovsprövat boende som ges med stöd av socialtjänstlagen eller lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade. Ett särskilt boende behövs då man inte själv klarar sig hemma. Man kan inte bo kvar, och man har ett stort behov av omsorg. Det särskilda boendet blir ditt hem, och här kan du få stöd och hjälp från både omvårdnadspersonal och sjuksköterska. För att få en bostad på ett särskilt boende måste man ha fått ett biståndsbeslut enligt socialtjänstlagen. De boende hyr en lägenhet inom det särskilda boendet och använder egna möbler. Mat och omsorg betalas separat. Särskilda boenden utgör ofta samlingspunkter dit även andra än de boende kommer för att äta i matserveringen och delta i aktiviteter. Vi inom välkomnar de föreslagna ändringarna. Vi anser att det är en självklarhet att de boende på särskilda boenden ska kunna få köpa sig ett glas vin eller en öl i samband med måltidsservering. Det är deras egen bostad och boendemiljö det handlar om. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet. 60 (FP): En viktig fråga för oss liberaler är utgångspunkten att man måste få leva sitt liv som man själv väljer att göra det så länge ingen kommer till skada. Det gäller hela livsresan fram till dess att en del kommer att bo i särskilda boenden. Det särskilda boendet är ett eget boende. Där bor man med eget kontrakt, så också där borde detta gälla att man får välja hur man fyller dagen med innehåll. Inte minst handlar det om måltiden, där dryck är en viktig sak. I synnerhet gäller det när man har kommit till ett särskilt boende. Då har världen krympt för en. Man har inte så mycket som man kan tycka är positivt, utan då är måltiderna och vad därtill hör en viktig sak. Därför har denna fråga kommit upp: Får man eller får man inte servera alkohol det är främst vin det handlar om till maten? En del boenden har löst detta på ett pragmatiskt sätt. De säger: Det här är ett eget boende, och den gemensamma matsalen är en del av det egna boendet! Där har man inte haft några restriktioner. Andra har haft svårigheter. Det handlar om ifall det är nödvändigt eller inte med serveringstillstånd. Man undrar om man bryter mot lagen, och man vill inte råka ut för trassel. Detta har alltså inte gått att lösa den pragmatiska vägen, utan nu fattar vi ett riksdagsbeslut om att det blir tillåtet med vin till maten i boendena. Det gäller också annat för den delen om man nu vill ha en nubbe till kräftorna eller vad det nu kan vara. Det finns en egenkontroll. Om detta missköts finns sanktioner, alltifrån varning ända till fängelse. Det finns alltså möjligheter att ingripa om det hela skulle gå över styr, men det har jag ingen anledning att tro när det gäller dessa boenden. Det är ett mycket bra beslut som vi är på väg att fatta . Det ger en frihet åt människor vars värld ändå har begränsats genom de funktionsnedsättningar de har. De har inte längre frihet att leva sitt liv som de gjorde tidigare just på grund av de hälsoproblem de har. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. 61 (C): Det är med glädje jag nu yrkar bifall till förslaget i betänkandet om alkoholservering på särskilda boenden i sin helhet. Det är också glädjande att vi är helt överens om detta. Den som blir gammal ska inte tvingas göra val som denne inte vill. En human och kvalitativ äldreomsorg tar hänsyn till den äldres behov och önskemål. Min farfar drack såvitt jag vet ganska måttligt, men han ville gärna ta sig en liten sup till sillen och en till julbordet. Varför ska äldre, som har haft samma rutiner i kanske , inte få kunna ta med sig dem till sitt nya boende? I grunden handlar det om vem vi tror vet bäst. Vet den äldre bäst vad som är bäst för honom själv, eller ska staten bestämma vad som är bäst för den äldre? Varför skulle min farfar bli nekad en tradition som han hade genomfört så länge? För honom var en sup till julbordet en lika viktig ingrediens som julskinkan. Det är därför glädjande att alliansregeringen har kommit fram till att det är den äldre som ska bestämma över sitt liv och sina vanor. Ett glas vin till maten eller en sup handlar om livskvalitet snarare än om potentiella alkoholskador. Det här betyder dock inte att de särskilda boendena blir några kroghak, och det ligger i sakens natur att serveringen kommer att ske med en viss måtta. Risken för negativa hälsoeffekter och fylla känns ganska begränsad vid den här typen av servering. Det är också viktigt att alkoholpolitiken uppfattas som rimlig och meningsfull. Det är i mina ögon inte meningsfullt att tvinga någon att helt sluta dricka alkohol så länge personen själv är vid sina sinnens fulla bruk och vill ha en måttlig mängd alkohol. Det är också viktigt att mina åsikter och värderingar inte ska styra andras handlande och möjligheter till egna val. Att jag råkar vara nykterist betyder inte att jag har rätten att förvägra andra möjlighet att ta sig en öl mer regelbundet. Med detta beslut i har vi kommit ett litet men ändå viktigt steg mot att ge människor rätten att bestämma över sin egen vardag och sin egen konsumtion. Att ha egenbestämmande som ledstjärna i riksdagsarbetet är ett bra sätt att flytta makt från oss ned till den enskilda människans köksbord, i det här fallet bokstavligt talat. Det är där makten ska ligga, inte i . 62 (KD): Ett enigt socialutskott står bakom betänkandet om alkoholservering på särskilda boenden. För mig som kristdemokrat är det en principfråga att äldre ska kunna fortsätta, så långt det är möjligt, att leva sina liv så som de är vana vid även när de flyttar till ett särskilt boende. Det handlar inte om någon överkonsumtion av alkohol utan om en måltidskonsumtion. Det handlar om livskvalitet och självbestämmande. Jag kan inte låta bli att referera till när jag praktiserade på ett äldreboende i . Det var några spännande dagar tillsammans med personal och brukare i det särskilda boendet. Jag blev imponerad av personalens arbete men också av den självständighet som brukarna hade. Det är rätt märkligt att tänka på att när jag var liten grabb tyckte jag att de som var var urgamla människor. De klädde sig gammalt, och de tänkte gammalt. är 70-åringar pigga och . Vi talar till och med om att jobba tills man är 75. Den här situationen har gjort att man gärna vill bo självständigt och få leva sitt liv ungefär som man brukar göra. kan man på en del ställen i landet beställa ett glas vin till helgmaten. På andra ställen är det inte möjligt. får vi gemensamma regler över hela landet på alla särskilda boenden. Där man tillhandahåller måltidsservice kan man efter få servera alkohol till maten. Den som bedriver alkoholservering ska utöva egenkontroll, men om man bryter mot detta kan kommunen förbjuda fortsatt servering. Därigenom anser jag att risken är minimal för att någon boende ska få alkoholproblem genom den nya lagen. I stället får den som vill förhöja måltiden med ett glas vin eller en öl. Det handlar, som jag sade, om livskvalitet och om att behandla äldre med respekt. Vi ska aldrig glömma bort att för den som bor i särskilt boende är detta hans eller hennes hem. Där ska man så långt det är möjligt få bestämma själv över sitt liv och sin vardag. Nykterhetsorganisationerna har naturligtvis reagerat på förslaget, men de anser inte att man måste bli nykterist för att man flyttar till ett äldreboende. För dem är inte alkoholserveringen en prioriterad fråga och där är vi eniga, det är den inte heller för oss kristdemokrater. Vi anser att vi framför allt måste arbeta för att förbättra kvaliteten inom de särskilda boendena och att kommunernas uppföljning behöver bli bättre. Det ska vara ett ständigt pågående arbete. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkande SoU15. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 17 §.) Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU16 Läkemedelsfrågor. 63 (S): Läkemedel är den i särklass vanligaste behandlingsmetoden inom vården och kommer att bli än viktigare. Tack vare framgångsrik forskning och utveckling blir det möjligt att bota och behandla allt fler sjukdomar och skador. Det är en fantastisk framgång som räddar liv och ger livskvalitet åt många människor. behöver läkemedelsanvändningen förbättras och effektiviseras på flera områden. Det gäller inte minst läkemedelsförskrivningen till äldre. av de konsumerar något receptbelagt läkemedel. Kunskapen om hur olika terapier ska vägas och prioriteras mot varandra vid en genomgång av en multisjuk patients läkemedelsanvändning är inte tillräckligt bra. Dessa patienter har ofta upp till tio olika läkemedel och ännu fler. Alltför ofta görs inte någon samlad bedömning av vilka läkemedel patienten har och hur de påverkar varandra. Det finns därför ett stort behov av en ökad kunskap till förskrivare om hur läkemedel ska värderas och prioriteras för sådana patienter. Av alla äldre som läggs in akut på sjukhus har upp till en femtedel drabbats av biverkningar av läkemedel. Dödligheten i denna patientgrupp är avsevärt större än i andra patientgrupper. Vi socialdemokrater menar att det behövs fler läkemedelsgenomgångar och att alla äldre patienter som behöver det bör få tillgång till en läkare med ett helhetsansvar för den medicinska behandlingen och läkemedlen. Över huvud taget bör personal i vård och omsorg få regelbunden utbildning och fortbildning i en effektiv och säker läkemedelshantering. Vi har föreslagit ett nationellt initiativ för läkemedelssäkerhet för att kartlägga omfattning och orsaker till just felaktig läkemedelsanvändning. Vi har också föreslagit en så kallad lex med anmälningsskyldighet vid misstanke om läkemedelsvanvård där även anhöriga ska kunna anmäla. Varje kommun borde ha ett särskilt ansvar och ett särskilt system för säkerhet och kvalitet i sin läkemedelshantering för äldre. Det är därför med stor tillfredställelse som vi nu kan se att det kommer att bli resultat av vårt engagemang i denna fråga. presenterade resultatet av ett egeninitierat projekt för att utreda läkarens roll för kvaliteten i äldres läkemedelsbehandling. I rapporten redovisas förslag till åtgärder för att förbättra kvaliteten. arbetar också med att skärpa de befintliga föreskrifterna för läkemedelshantering i hälso- och sjukvården, vilket bland annat redovisades i en tv-intervju med företrädare för . Ändringarna innebär bland annat att personer som är eller äldre och har fem eller fler läkemedel ska erbjudas läkemedelsavstämningar när de får hemsjukvård, flyttar in i ett särskilt boende, besöker den öppna vården eller läggs in på sjukhus. Varje vårdgivare ska dessutom erbjuda läkemedelsgenomgångar åt de patienter som har problem som beror på läkemedel. De här föreskrifterna beräknas vara klara . Nya läkemedel kan inte introduceras utan kliniska läkemedelsprövningar. har föreskrifterna om hur prövningarna ska gå till blivit mer allsidiga. Om ett läkemedel ska användas av både kvinnor och män måste båda könen ingå i de kliniska prövningarna. Men det kommer att ta innan detta har fått fullt genomslag eftersom många läkemedel godkändes långt innan nuvarande föreskrifter kom till. Olämplig läkemedelsbehandling är vanligare bland äldre kvinnor än bland äldre män. Vi kan naturligtvis inte nöja oss med att bara konstatera detta faktum. Frågan behöver uppmärksammas ytterligare, och vi förbehåller oss rätten att återkomma i den frågan. borgerliga majoritet beslutade om en avreglering av apoteksmarknaden. Vi socialdemokrater röstade emot. Utgångspunkten för vårt ställningstagande var att det är av största vikt att läkemedelshanteringen är kostnadseffektiv, säker, lättillgänglig och ses som en del av sjukvården och inte som en marknad vilken som helst. Det svenska apotekssystemet där hade ensamrätt på försäljning till konsumenterna och där läkemedelsbolagen konkurrerade om att få sälja läkemedel till var ett mycket framgångsrikt system. Det bidrog till att vi hade ett av de säkraste och mest kostnadseffektiva distributionssystemen för läkemedel i världen som apoteken låg i topp när det gällde kundnöjdhet inom detaljhandeln. beslut innebar att ensamrätt på försäljning av läkemedel till konsument avskaffades. Beslutet motiverades bland annat med behovet av ökad tillgänglighet för konsumenterna, men det fanns även starka ideologiska inslag i argumentationen från borgerligheten. Den av staten fastställda handelsmarginalen, med andra ord hur lönsamt det ska vara, för apoteken höjdes i samband med avregleringen för att locka nya apotekskedjor att etablera sig. Därmed fick samhället ta på sig ökade kostnader för apoteksservicen. Sedan avregleringen har över 600 av de ca 900 apoteken sålts. Inga apotek, inte heller det som är kvar av det statligt ägda , har numera något specifikt samhällsansvar. Genom en tillfällig lösning ska systemet med apoteksombud förlängas ytterligare. Det är dock inget svar på vad som händer med olönsamma apotek i glesbygd. Mycket tyder på att vi kommer att få se en stor omstrukturering av apoteksbranschen med uppköp och nedläggningar. I denna process finns en uppenbar risk att olönsamma apotek i glesbygden avvecklas. En annan fråga som väckt diskussion är hur den så kallade 24-timmarsregeln, det vill säga att kunden ska kunna få sitt läkemedel , ska kunna garanteras på den avreglerade marknaden där möjligheterna att hänvisa till ett annat apotek är starkt begränsade. Vi menar att tillsynen behöver skärpas och att möjligheter till sanktioner införs för att värna 24-timmarsregeln. Sanktionerna ska kunna riktas antingen mot apoteksledet eller mot distributionsledet beroende på var ansvaret ligger. Vi vill också se en ny lagstiftning om ett gemensamt läkemedelsregister som gör det möjligt för den enskilde konsumenten att få reda på var medicinen finns oberoende av apotekskedja. redovisade att svenska konsumenter nu ger apoteken sämre betyg än de gjorde före avregleringen. gav av de tillfrågade apoteksmarknaden ett gott betyg, medan siffran 2011 sjunkit till . Trots fler apotek att välja på upplever alltså konsumenten att det har blivit sämre. Fler uppger nu att de får vänta på sina receptbelagda mediciner när apoteken inte har dem på lager, och det är fler som tycker att personalen på apoteken inte kan ge råd om de receptbelagda medicinerna i samma utsträckning som . Det finns alltså ett antal problem som måste få sin lösning för att apoteken ska kunna återta sin roll som en välfungerande del av vår hälso- och sjukvård. I det sammanhanget är det inte minst viktigt att behovet och utformningen av en förutsägbar och kostnadseffektiv lösning för apotekstäckningen i glesbygd analyseras. Frågan om djurläkemedel kommer att beröra . Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 7. 64 (MP): Läkemedel är en viktig behandling inom hälso- och sjukvården. Nya läkemedel står för en betydande del av de behandlingsframgångar vi har. De medicinska framstegen innebär att allt fler sjukdomar kan botas och behandlas. Läkemedel kan dess värre också ha negativa effekter i form av biverkningar, och en del sådana är mycket allvarliga. Ett fall vi säkert alla minns är , damen som fått så många läkemedel i en förödande kombination att hon inte fungerade och inte kunde leva ett aktivt liv. Så togs medicinerna bort, och fick ett nytt liv ja, hon fick ett liv! Ingen ska behöva uppleva det och hennes familj upplevde. Anmälningar gjorda till utifrån lex från äldreboenden var 2010 drygt 1 600. Av dem handlade 32 om läkemedelsanvändning. Motsvarande siffra för var drygt 1 800, varav 53 var om läkemedelshantering. Det är inte många, . Därför är det viktigt att förtydliga att man vid utsättning av läkemedel gör en sammanvägning så att olämpliga läkemedelskombinationer aldrig uppkommer. Många åtgärder inom det här området är på gång från , och det finns också nya EU-direktiv om säkerhetsövervakning av läkemedel. Det finns motioner om läkemedelsanvändning bland annat har en utifrån just lex , och vi föreslår en lex . Motionen har i utskottets text blivit tillgodosedd när det gäller att förbättra läkemedelsanvändningen för äldre. Bland annat finns förslaget att anhöriga ska kunna anmäla. Något som däremot fortfarande oroas av är hur det ska se ut med apotek i glesbygden efter . Det blir bara apoteksombud och bara . finns runt tusen ombud i , och de fungerar som en mellanhand mellan apotek och konsument. Många som hämtar ut sin medicin vill träffa en farmaceut eller annan personal med kunskap om receptbelagda läkemedel. Den möjligheten kommer kunderna som bara har tillgång till ombud inte att ha. Mannen eller kvinnan i Ica- eller är knappast utbildad för att vara stöd i läkemedelsfrågor. När man ska hämta medicin hos ombuden går beställningen till så kallade distansapotek som vi har två eller tre stycken av i . Det finns inga garantier för att 24-timmarsregeln håller. Vi har sett flera bevis på att det inte alltid fungerar. I många städer snubblar man över apotek, men landsbygden ska tydligen få nöja sig med ombud utan farmaceutisk kompetens. Att låta landsbygden leva låter ju vackert, men det är beklagligt att det inte längre finns något speciellt samhällsansvar för att apotek ska finnas i hela landet. Och menar vi riktiga apotek, inte bara ombud. Vi utgår från att det blir en utvärdering av hur ombuden kommer att fungera, om de fungerar, i glesbygden. Med detta vill jag lyfta fram reservation 8. 65 (SD): Vi tvivlade tidigare på omregleringen av apoteksmarknaden. Tveksamheterna bestod kanske mest i att de statliga apoteken stod som en garant för kompetens och ett gott utbud av läkemedel. Trots det valde vi att svänga i frågan och stödde en omreglering. Vi anser att tillgängligheten när det gällde läkemedel var begränsad i det förra systemet, och det kan också medföra vissa risker. Man kan tycka att det är rimligt att om samhället kräver av oss alla medborgare att vi i högre grad ska vara mer flexibla i arbete och i dygnsrytm får samhället rimligtvis också bistå med ökad service och tillgänglighet när det gäller varor och utbud. Det kan man tycka är helt korrekt. Vi måste få vardagen att fungera någorlunda friktionsfritt, för allting är ju i föränderlighet. måste vi börja ställa högre krav på seriösa utredningar innan vi börjar sjösätta nya idéer och projekt. Det är oerhört angeläget, anser jag, att man inför varje omdaning blir insatt i hur logistiken fungerar för att minimera sådana olyckliga moment som vi ser . Jag tycker att man rent allmänt är dålig på det i . Jag tycker mig se att man gör tvärtom, nämligen att man först driver igenom en idé eller ett beslut för att sedan hoppas att allt ska gå bra. När i mångt och mycket så inte sker sätter man i gång ett räddningspaket, gör en mängd brandkårsutryckningar för att försöka säkerställa en från början kanske dålig idé. Därför har vi ett lapptäcke av regler, förordningar och undantag, vilket gör att det blir krångligt att leva i . Jag tror att många kan hålla med om den bilden. har omregleringen av apoteksmarknaden inte blivit så värst bra, som vi kunnat se. Apoteken har visserligen blivit fler, vilket i och för sig är bra, men de klarar inte av att leva upp till regeln att leverera medicin . I vår motion har vi framhållit undersökning . Den visar att konsumenternas uppfattning är att apotekspersonalens kompetens blivit sämre. Dessutom framgår det, vilket är hårresande, att uppgav att de fått vänta för att få ut receptbelagda läkemedel. var motsvarande siffra , alltså före omregleringen. Det innebär att väntetiden efter omregleringen ökat med , vilket är svårt att acceptera. Däremot säger jag inte att det är ovanligt eller på något vis konstigt att det kan begås fel i början när man sätter i gång ett nytt system och innan det har satt sig. Men när felen fortsätter , och det till och med blir förvärrat, måste vi in med resultatinriktade insatser. I annat fall finns snart inget förtroende kvar för våra apotek. Jag läste , fru talman, senaste undersökning. Där beskrivs läget med att hundratusentals kunder tvingas vända i dörren utan medicin eller också tvingas de ta med sig något annat i påsen än vad de tänkt från början. Trots att apoteken har en 24-timmarsregel att hålla sig till och det finns säkert många anledningar till bristen kan vi inte acceptera system där man kan undgå den regeln. Jag kan förstå att mindre apotek inte vill ha alltför stora lager med tanke på kostnaden, men det innebär inte att vi ska se mellan fingrarna på att många blir utan medicin. Det är mycket allvarligt om patientsäkerheten tillåts balansera mot avkastningen på det egna kapitalet. Därför anser jag att tillståndet ska dras in för apotek där det framkommer att de medvetet inte lagerför de varor som de ska enbart för att spara på lagerhållning. Det gläder mig förvisso att utskottet delar vår uppfattning att det behövs förbättringar på det här området.