prot · GZ0979 · 2012-03-01 00:00:00 — Dyrare och krångligare betalningar och transaktioner löser knappast de akuta och djupa problem som EU står inför med stora budgetunderskott, stigande statsskulder och krympande konkurrenskraft. Högre skatter på investeringar leder till mindre investeringar och färre nya jobb i . har i sina egna analyser konstaterat att skatten, om den skulle införas, kan komma att minska bnp i . Och högre kostnader för finansiella tjänster riskerar att föra kostnaden vidare in i alla andra sektorer och branscher. Det här begränsar konkurrenskraften. Det begränsar möjligheten till nya jobb. En sådan utveckling skulle vara olycklig för den sköra tillväxt som just nu råder i . En EU-skatt riskerar att leda till att stora delar av de internationella transaktionerna och investeringskapitalet flyr bort från EU till länder som inte har någon liknande skatt. Utflyttad finanshandel leder inte till mindre spekulation, snarare tvärtom. Om transaktioner flyr från kan de i stället flytta till delar av världsekonomin där transparens och regleringar är sämre än i vår del av världen. Då kan man undra: Vilken nytta har man av en sådan transaktionsskatt? Vad har man vunnit, utöver att barnet åkte ut med badvattnet? 192 Statsrådet (M): Jag diskuterade ett mycket snarlikt ämne med för sedan här i kammaren. Då var temat från sida att jag och finansministern skäller och pratar mycket men kommer inte med några konkreta förslag. Då ägnade jag mitt första interpellationsinlägg åt att räkna upp 28 förslag som var konkreta och aktiva. Sedan var tiden ute, och jag hann inte göra mer fast jag hade punkter kvar på listan. I och med att jag tycker att är en trevlig, jovialisk prick vill jag inte genera honom med att upprepa denna uppräkning. Jag nöjer mig med att säga att det går att titta i riksdagsprotokollet för att se åtminstone 28 förslag som vi har genomfört. När det gäller rundabordssamtalen tror jag att jag kommer att göra besviken. Jag har haft två rundabordssamtal som finansmarknadsminister. De är, tror jag, planlagda en gång . På grund av sjukdom blev det inget , och två ägde rum . De ägnas mest åt att diskutera rapporter som är beställda av undervegetationen, så att säga, som heter . En rapport som har diskuterats är till exempel en analys av kreditvärderingsinstituten. Det har varit problem med rådgivare och försäljare i den finansiella sektorn. Just nu har de fått i uppdrag att utreda möjligheten att på ett konsumentvänligt sätt göra fondavgifterna mer begripliga för konsumenten. Det är den typen av frågor som behandlas allmänt vid runda bordet, så mer hemligt än så är det inte. Andra bolagsformer är en väldigt intressant fråga. Jag tror att det är värt att diskutera och eventuellt gräva lite i och analysera den fristående sparbanksfunktionen. Jag tror att det finns ett värde i lokal information för kreditgivning. Jag tycker att det är tråkigt att det finns allt färre fristående sparbanker i . Vad jag har fått förklarat för mig är att de ofta upplever en mycket stor administrativ börda i form av nya EU-bestämmelser, vilket gör att de får svårt att klara sig. Jag skulle gärna vilja forska lite mer i det där, för jag tycker att det är ett värde, som mycket riktigt säger, med fler typer av bolagsformer. Jag avvisar absolut inte det. Som ett exempel skulle det vara intressant att kontrollera vari själva problemet ligger, varför fristående sparbanker inte etablerar sig med tanke på att de är så få. Jag förstod inte riktigt synpunkt om kapitaltäckning. Vi har aviserat att dra upp kapitaltäckningen till i princip högsta. Jag förstod inte om tyckte att det var bra eller dåligt. Jag tycker att det är bra för stabiliteten, för annars står skattebetalarna för väldiga risker i det finansiella systemet. När det gäller Fouriertransform tycker jag att det ligger helt utanför den här debatten, som handlar om vårt förhållande till bankerna. Jag kan återkomma om detta, men det tarvar en debatt i sig. Sedan tror jag att har läst fel i interpellationssvaret. Jag skriver: De höga vinsterna visar att det hade varit möjligt att bygga buffertar utan att vältra över kostnaderna på kunden. Kunden har ju fått betala, och det hade inte behövt hända. Det kanske var en dålig formulering i svaret. Jag tror att vi har samma uppfattning där. Jag förstod inte heller om tycker att det är fel att vi kritiserar utdelningarna. Där tror jag också att vi har samma uppfattning. Jag tycker att det är bra att både jag och , och andra, då och då är kritiska mot utdelningspolitiken. 193 (S): Jag vill först uttrycka en djup tacksamhet till för att han inte ånyo läser upp de 40 punkterna, ty det hade varit en smula generande för honom att lösa bankkrisen genom att utbilda skolungdomar i ekonomi. Kanske skulle en del av utbildningsinsatserna ha satts in mot bankdirektörerna. Vid rundabordssamtalen tar man alltså bara emot rapporter. När man träffar de fyra bankerna som är nästan identiska i sin behandling av kunder, kostnader, räntor och marginaler hade det då inte varit ett utomordentligt tillfälle att tala med bankerna med samma tonläge som när Rapports eller Aktuellts kameror är på eller när Dagens Nyheters reporter är framme? Då sitter ni och tar emot rapporter. Ni säger till enskilda konsumenter av banktjänster i eller att de ska ta itu med bankerna. Men när landets finansmarknadsminister har dem på plats sitter han och tar emot rapporter. Dessutom säger han: Ja, det är intressant att få andra ägarinslag. Vi har ett samhälleligt ägarinslag, som är i , och där kan staten genom ägardirektiv verka för att den banken ges en annan situation på konkurrensmarknaden. Det gör ni inte. Ni vill sälja ut den, fast ni har inte stöd i . I Nordea har ni krympt ägarandelen så att det inte är samma kraft, men också där hade det kunnat vara ett annat skick än den rena vinstmaximeringen. Sedan har jag både läst och hört särskilt , men jag tror också , tala om att banksektorn är underbeskattad. I interpellationen ställer jag frågan som inte svarar på. Han värjer sig för en beskattning inte till EU utan en gemensam beskattning av kanske finansiell omsättning på europeisk nivå till medlemsländerna, som vi socialdemokrater är öppna för att diskutera. Helst skulle man naturligtvis ha det på global nivå. Det har tydligt framkommit här att det inte är aktuellt. Det skulle vara intressant att veta: Vad är det för typ av beskattning som kan tänka sig eftersom den finansiella sektorn, banksektorn, är underbeskattad? Det skulle vara utomordentligt fint att få ett sådant besked , för annars fortsätter den här debatten. Då får vi mötas igen och konstatera att bara pratar men visar ingen handling. Jag är outtröttlig, . Vi kan ses oavsett tidpunkt här till 2014, för sedan hoppas jag att det är slut. 194 (S): Jag får väl se om jag ska interpellera finansmarknadsministern om Fouriertransform längre fram. Jag kan ändå konstatera, vilket var min poäng, att i och med att staten själv med sitt eget företag som sysslar med att låna ut pengar, riskvilligt kapital, har höga avkastningskrav ger det en bild av att bankerna väl också ska ha höga avkastningskrav. Det är den kopplingen jag menar att man kan göra när man resonerar kring de här frågorna. Vi är väl ändå överens om, vilket står i interpellationssvaret, att rörelseresultatet för de stora bankerna var väldigt gott under föregående år, , och att det naturligtvis är kunderna som har skapat den vinsten genom att de har betalat räntor eller inte fått några räntor på sina pengar. Det är ju den marginalen som har skapat den stora vinsten i bankerna. Jag är självklart av uppfattningen att vi ska ha en bra kapitaltäckningsgrad. Men det jag ville peka på för finansmarknadsministern är att problem har uppstått. När man pratar med företagare runt om i landet får man veta att de har problem . Bankerna ställer väldigt hårda krav på säkerhet när de ska låna ut pengar, framför allt i glesbygden, där fasta tillgångar har ett lägre värde än i till exempel och andra storstadsregioner. Det innebär att de får svårigheter att klara de krav som ställs. Då har bland annat bankerna framfört just att vi har stora krav på att höja kapitaltäckningsgraden och att de därför inte har möjlighet att ta de riskerna. Det stoppar upp investeringsviljan i landet. Det är det problemet som detta skapar. Då får man också bedöma om det går för fort att lyfta upp kapitaltäckningsgraden i relation till de problem som uppstår på utlåningsmarknaden. 195 HANS (M): Den här interpellationen och den efterföljande interpellationen, som rör kundernas ställning på bankmarknaden, går lite grann in i varandra. Det handlar i stor utsträckning om diskussionen att kunden ofta hamnar i ett underläge. Det är detta som ger anledning till både finansministern och finansmarknadsministern att höja tonläget. Det är något som man i möten med människor, i våra valkretsar, möter stor uppskattning för. Äntligen är det någon från regeringen som vågar höja rösten mot de aktörer som de flesta människor har en mer eller mindre frivillig relation till. Det är svårt att inte ha en bankrelation . De flesta transaktioner sker inte genom kontanter utan sker via banksystemen. Den flexibilitet som kunden önskar finns inte alltid i de systemen. Det är väldigt lätt att ta ett snabblån, ett kortlån, men det är inte lika lätt att med samma bank byta leverantör. Det handlar väldigt mycket om en ömsesidig respekt som måste finnas. Bankerna måste ha respekt för kunden i livets alla cykler. Det är ett ansvar som bankerna behöver visa för att få den respekten tillbaka. Att finansmarknadsminister höjer rösten är ordets makt. Och ordets makt det vet vi som står i den här kammaren är understundom fantastiskt stor. Det handlar inte om någon dubbel agenda. Jag tycker snarare att man ska säga att agendan är att ha människan i fokus. Det är en ganska sympatiskt enkel agenda. 196 Statsrådet (M): Till beträffande rundabordssamtalen som svar på din enkla fråga: Nej, det är ett dåligt forum för att diskutera med bankerna. Om man har talat till banker under , som jag har gjort, vet man att när banker sitter i ett rum med andra banker, då säger de ingenting. De säger absolut ingenting, i och med att de är rädda för att säga något som kommer konkurrenten till del. Ska man tala med banker, då ska man tala med dem en och en. Jag kan lova att varken jag eller är speciellt populära hos bankcheferna. De håller inte med oss. De tycker att vi har en kritik som är orättvis och orättfärdig, att vi inte har med saken att göra och liknande. Rundabordssamtal är alltså inte bra. Ska man tala med banker, som ett litet råd på vägen: Ta dem var och en för sig! Ta dem inte i klump, för då kommer det inte att fungera! I mångt och mycket inbillar jag mig att vi är hyfsat överens om många saker inom banksektorn. Låt oss ta upp det som vi antagligen inte är överens om: och Nordea. Vi har gjort det vill att vi ska göra. Vi har sänkt avkastningskraven på , så de är nu ungefär mindre än hälften av avkastningskraven på affärsbankerna. Trots detta gör väldigt liten vinst. Min bedömning är att om skulle sänka sina räntor, då skulle man gå med ett minusresultat. Då kommer frågan: Hur ska vi förklara detta för EU, som kommer att säga att det är statsstödsubvention? Jag tror inte att det är på det sättet en bra bankmarknad utvecklas. En bra bankmarknad utvecklas genom att man ger goda konkurrensvillkor. Vår analys är att konkurrensen fungerar bristfälligt på grund av att kunden är i underläge. Det är vår analys. Därför försöker vi stärka kunden. Vi försöker tvinga säljaren, producenten, att vara mer transparent och försöker göra det lättare att byta bank. Vad gäller beskattningen: Finansiella tjänster är undantagna från moms. En transaktionsskatt skulle i praktiken innebära en skatt på pensioner som skulle överflyttas till , i och med att pensionsfonderna är de i särklass mest aktiva på de finansiella marknaderna. Pensionärer skulle betala till byråkraterna i . Det är ingen bra idé. Det finns andra skatteformer som är tänkvärda och möjliga, till exempel något som heter FAT, Financial Activities Tax, eller andra typer av skatter. Om vi ser att det fortfarande blir stora vinster till banksektorn måste vi naturligtvis överväga detta eller på andra sätt se till att marknaden fungerar bättre. Jag har varit väldigt tydlig med att jag tycker att Nordeas 15-procentiga avkastningsmål är orealistiskt. Det säger jag som finansmarknadsminister men också som företrädare för ägarandelen i . Jag har förklarat varför: Om man till exempel kommer till en ledning och säger Jag har ett projekt som jag tror ger 14 procents avkastning, då säger ledningen nej till det, eftersom det inte når upp till de avkastningskrav som finns. Här har jag varit mycket tydlig, vilket har gett stora reaktioner, inte bara från Nordea utan från andra ställen. Men här skulle jag vilja höra andra. Jag skulle gärna vilja ha med i debatten. Jag har aldrig hört säga att det är orättvist avkastningsmål. Jag skulle uppskatta om han sade det, om inte annat så . 197 (S): tycker att det är olämpligt att tala med företrädare för de fyra storbankerna när de sitter tillsammans, eftersom ingen säger något då. Säger ingen något, då kan ingen höra något heller. Men det verkar som om de har kapacitet att förmedla sig mellan varandra, eftersom villkoren nästan med exakthet överensstämmer ut mot kund. Då hade det väl rimligen varit möjligt för finansmarknadsminister att föra en diskussion med sektorn. Men jag har tidigare konstaterat att försöker prata om samhällsproblem som man har full kapacitet att ta itu med. I ett eller har jag hört framför allt och också säga: Banksektorn är underbeskattad. När får vi propositionen? När kommer förslaget till ? Sedan säger han att avkastningskravet för Nordea är orimligt och att han inte kan påverka det fullt ut. Då blir logiken att göra sig av med allt ägande. Det hänger inte ihop, . Det är så uppenbart. Ni står för en samhällsmodell och en samhällssyn där marknad och vinstmaximering är det logiska tillståndet. De människor som drabbas och påverkas tycker inte detsamma. Därför har ni en verbal formuleringskonst och kritik men en avsaknad av politik för innerst inne ogillar ni inte vad som händer. 198 Statsrådet (M): Jag måste ägna en del av åt att svara på inlägg senast. Jag håller med om att en hög kapitaltäckning kan leda till problem och kreditåtstramning. Det aviserade vi också när vi lade fram vårt förslag om ny kapitaltäckning som vi gjorde i samarbete med Socialdemokraterna, vilket jag uppskattar mycket. Vi måste alltså se till att bankerna är bättre rustade för finansiella kriser. Det gör vi genom att lyfta kapitaltäckningen. Där var vi överens med Socialdemokraterna och . Vi sade då också att om detta leder till en kraftig kreditåtstramning så måste vi kunna diskutera att senarelägga starten av kapitaltäckningen. Jag är helt överens med om att detta kan bli ett problem. Man kan hoppas och tro att om det blir ett kraftigt problem så kommer det att påverka i makroekonomisk mening, och då kommer förmodligen , , att korrigera räntan av detta skäl. Jag håller dock med om att detta är ett problem. Sedan tycker jag att jag och har identifierat var vi är oense. Jag tycker att det är bättre att vi politiker försöker få marknaden att fungera. tycker att det är bättre att staten ska vara en aktör och gå före. Här kan vi tycka olika. Det finns ju ekonomiska system som har drivit det här långt. När man har tyckt att bilar inte fungerat särskilt bra eller varit dyra har man gjort egna bilar , Lada och vad de nu heter. De länder som har valt det systemet har det inte gått så bra för. Jag tror att det är bättre att vi hyllar en gammal hederlig svensk modell och ser till att marknaderna fungerar. Gör de inte det ska politiken användas för att i detta fall stärka konsumenten, göra producenten mer transparent och minska problemen med att byta bank. Överläggningen var härmed avslutad. 23 § Svar på interpellation 2011/12:249 om kundernas ställning på bankmarknaden 199 Statsrådet (M): har frågat mig vilka ytterligare åtgärder jag är beredd att vidta för att stärka allmänintresset och kundernas ställning på den svenska bankmarknaden. Konsumenten ska kunna känna sig trygg på bankmarknaden. Detta gäller i alla situationer när konsumenten kommer i kontakt med banker och andra finansiella företag, vare sig det handlar om att spara till en buffert, låna till en bostad eller planera inför pensionen. Ett grundläggande problem är dock att konsumenterna och de finansiella företagen möts på en ojämn spelplan. Konsumenterna befinner sig i ett underläge, och därför arbetar regeringen med att stärka deras ställning. Regeringen har till exempel gett ett kraftigt ökat anslag för övervakning och tillsyn av finansiella företag. och ser också över marknaden för rådgivningstjänster inom ramen för sin löpande tillsyn, bland annat eftersom gränsdragningen mellan försäljning och rådgivning behöver bli tydligare. Regeringen har även inlett ett samarbete med branschen och forskare för att komma fram till hur information till kunderna, till exempel om avkastning, risk och avgifter, ska redovisas på ett tydligare och mer lättbegripligt sätt. För att stärka konsumenternas kunskaper om vad olika finansiella tjänster och produkter innebär satsar regeringen på utbildningssatsningar i regi. Det är också glädjande att området privatekonomi har förtydligats i de nya läroplanerna för och motsvarande skolformer samt i det ämnesinnehåll som alla elever i gymnasieskolan läser. För att stärka kundernas ställning på bankmarknaden är det också viktigt med ökad rörlighet. Det ska vara enkelt att byta bank, förvaltare och att välja bort dyra fonder och försäkringsprodukter. Ökad rörlighet pressar de finansiella företagen att erbjuda alla kunder bättre villkor och är ett led i att förbättra konkurrensen på finansmarknaden. Regeringen har som del i arbetet med att öka rörligheten bland annat tillsatt en utredning för att se över flytträtten av försäkringssparande. Betänkandet från den utredningen är planerat till juni. Låt mig också betona att regeringens hållning är att det är bankerna, inte skattebetalarna, som ska bära kostnaderna för de risker som bankerna tar. Det är således inte fråga om att riskerna har socialiserats, som interpellanten framställer det. Syftet med stabilitetsavgiften har varit just att eventuella stödåtgärder i första hand finansieras av kreditinstituten själva. , som regeringen tillsatte , kommer bland annat att föreslå ett system för hur denna avgift ska kunna riskdifferentieras. Detta är just för att avgiftens storlek ska avspegla hur stor risk det enskilda institutet tar. Regeringen har också föreslagit att kapitaltäckningskraven för de svenska storbankerna ska skärpas. Mer motståndskraftiga banker gör att systemet som helhet blir mer robust och att riskerna för bankernas ägare blir mindre och ägarnas vinstkrav kan sänkas. Det är därmed inte rimligt att bankerna använder förslaget om högre krav på kapitaltäckning som förevändning för att belasta sina kunder med exempelvis högre bolånemarginaler. Regeringen har gett i uppdrag att övervaka bankernas anpassning till de nya reglerna, däribland hur bolånemarginalerna utvecklas. kommer att publicera en första sådan rapport . Regeringen vidtar alltså ett flertal åtgärder för att stärka konsumentens ställning på finansmarknaden och vi följer noga den fortsatta utvecklingen. Vi fortsätter att arbeta för att konsumenten ska känna sig trygg på finansmarknaden. 200 BO (S): Jag börjar med att tacka för svaret från statsrådet. Jag ska inledningsvis säga att vi är överens om ganska mycket. Jag kan inte ta ställning till huruvida vi är överens om de 28 punkterna eller hur många av dem vi är överens om, men det är i varje fall en hel del som vi är överens om. Det gäller både avsikterna att förbättra informationen och att öka kapitaltäckningskraven på bankerna. Sedan är det en annan sak att vi inte vill att de ökade kraven ska vältras över på kunderna eller att det ska gå ut över utlåningen. Jag tror till och med att vi är överens om vad som ska hända om en systemviktig bank fallerar. Där är vi ganska ensamma i om att tycka att staten i det läget ska kunna gå in och ta över banken till marknadspris. Allt är vi dock inte överens om, och det är därför vi har den här debatten. Det vi inte är överens om är var fokus i fortsättningen ska ligga. Regeringen och finansmarknadsministern uppehåller sig mycket vid att man ska rätta till obalansen på marknaden genom att stärka kunderna med hjälp av information och utbildning. Här finns det faktiskt en röd tråd från den tidigare finansmarknadsministern . Han och jag hade en interpellationsdebatt där han uppehöll sig mycket vid att vi skulle starta en folkbildningskampanj för att lära människor hur bankerna fungerar och att genomskåda avgifter och information. Detta är ett huvudnummer också på åtgärdslista. Det är kunderna som ska stärkas med hjälp av information och lära sig se igenom vad som är svårt att se igenom. Man ser framför sig hur dubbelarbetande ensamstående föräldrar med hjälp av studiecirklar och utbildning ska försöka sätta sig in i hur den här marknaden fungerar. Faktum är ju att den finanskris som vi har upplevt uppstod bland annat därför att inte ens de som ska begripa sig på finansmarknaden gjorde det. Inte ens bankdirektörerna visste i själva verket vad som pågick på deras banker. Detta var en av anledningarna till att vi fick finanskrisen. Man visste inte var riskerna fanns. ska kraven ställas på medborgarna, på kunderna. Där är tyngdpunkten i regeringens agerande fel. Kunderna ska sätta sig in i hur bankernas produkter i själva verket ser ut och värdera de olika erbjudandena. Jag såg en diskussion i en morgonsoffa i tv för inte så länge sedan. Jag ska återkomma till den i nästa inlägg. Där sade att det gällde för kunderna att byta bank och använda sig av detta. Då sade reportern ungefär så här: Ska man ta ledigt för att sätta sig in i hur det fungerar och vilka erbjudanden som är bäst? Min bild av människors frihet eller vad vi vill åstadkomma är en annan. Vissa saker ska bara fungera. Det är politikernas uppgift att se till att strömmen kommer genom de två hålen i väggen och att bankerna är att lita på. Man ska inte lägga alltför mycket ansvar på medborgaren själv som ska lära sig välja och ägna massor av tid åt det. Jag tycker i stället att medborgarna ska kunna ägna tid åt sin familj, att åka skidor och att läsa romaner. 201 Statsrådet (M): Låt mig börja så här. Det som jag tycker har byggt starkt är folkskolereform och Gripenstedts insats som finansminister. Det är ABF i stor utsträckning och det är ansvarsfulla fackförenings- och arbetarrörelseledare som såg till att vi inte hade en massa konflikter i . Och så är det en utbildningstradition som har lett till vårt höga välstånd. Jag trodde aldrig att jag skulle få höra en hög företrädare för Socialdemokraterna ironisera över folkbildning i finansiella sektorn. Men så är det tydligen. Vi säger att det är tre spår. Kunden ska stärkas. Banken ska tvingas bli tydligare, och det ska vara enklare att byta bank. Vi har gett resurser som de inte kunnat drömma om , som i reala termer är nästan dubbelt så mycket som de fick som Socialdemokraterna satt i regeringen. Detta handlar om att stärka tillsynen och tilliten för att kunderna ska känna att bankerna är ordentliga institut. Det är precis det som själv föreslår. Sedan har vi sett till att bankerna ska ha högre kapitaltäckning än man i princip har i något annat land i . Det handlar om att bankerna själva ska stå för en större del av kakan direkt genom att egna pengar ska gå åt när man får en finanskris. Detta måste väl ändå vara någonting som är bra. Jag delar inte synen att det är kunden som får bördan. Däremot är kunden viktig i en marknad, som bankmarknaden är. Vi kan läsa grundkurser i nationalekonomi eller företagsekonomi. Om marknaden ska fungera på ett bra sätt krävs det att säljare och köpare har ungefär samma information om produkten.