prot · H00937 · 2012-12-05 00:00:00 — För det andra består det sekretesskrav ska leva upp till för att få tillgång till andra länders utredning av uppgifter enkelt uttryckt i att tjänstemännen på inte ska ha rätt att lyfta telefonluren och läcka uppgifter till medierna. Varför de nu skulle komma på den tanken som jag sade är det inte fråga om någon information av det mer rafflande slaget. ställer sig bakom att absolut sekretess ska gälla för uppgifterna om inte går med på att de ska offentliggöras. Denna ordning behövs på grund av direktivet, men den är också helt förenlig med vad som är förutsett i den svenska lagstiftningen. Visst kan man, som KU:s ordförande , hävda att den genom EU-direktivet införda tystnadsplikten för tjänstemän är en inskränkning av den grundlagsfästa rätten för offentliganställda att meddela sig fritt till medierna, den så kallade meddelarfriheten. Men det är ett demagogiskt sätt att uttrycka sig på. Man kan med lika stor rätt framhålla att den grundlagsfästa offentlighetsprincipen uttryckligen tillåter att meddelarfriheten inskränks när det gäller internationellt samarbete av det här slaget. Därför är det inte särskilt seriöst att argumentera på det vis som görs i KU:s yttrande till skatteutskottet. Faktum är att kombinationen absolut sekretess och inskränkt meddelarfrihet harmonierar väl med den svenska offentlighets- och sekretesslagstiftningen. Grundlagen tillåter den här typen av sekretessbestämmelser, bland annat just när det gäller internationellt samarbete. Ett kvitto på det är de hyfsat många EU-betingade undantagen från meddelarfriheten som landets juridiska expertis har bedömt som förenliga med vår stolta tryckfrihetsförordning. För det tredje, och det är min sista punkt, är information från andra länder och organisationer, i det här fallet på skattebrottsbekämpningsområdet, till stor del sådan information som vi i över huvud taget inte hade sett röken av om vi inte hade deltagit i samarbetet. Tack vare EU får våra myndigheter alltså tillgång till mängder av värdefull information som annars hade varit helt okänd och som självfallet inte hade omfattats av den svenska offentlighetsprincipen. I den meningen är det knappast fråga om någon inskränkning av medborgarnas rätt att få ut handlingar och inte heller en begränsning av en meddelarfrihet som tjänstemännen på har haft. EU-direktivet om administrativt samarbete på skatteområdet ger tillgång till mer, inte mindre, information än om direktivet inte hade funnits. menar och hans kamrater i KU att det inte är tillräckligt noga utrett av regeringen att sekretessen behöver vara på den nivå som föreslås i propositionen, men man aktar sig noga för att direkt påstå att de föreslagna sekretessbestämmelserna inte behövs eller att regeringen går för långt i hur sekretessen har utformats. Man gör klokt i att iaktta denna försiktighet. Lagrådet har efter noggrann prövning kommit fram till att det är så här lagstiftningen måste göras. Om Lagrådet hade sett minsta möjliga tendens hos regeringen till att sänka sekretessnivån hade Lagrådet påtalat detta och kritiserat lagförslaget på den punkten. Men det gör man inte, utan Lagrådet ger klartecken till att införliva direktivets sekretessbestämmelser på det sätt som just föreslås i propositionen. Och ska man veta att som ordförande i satt det tidigare justitierådet som allmänt anses vara främsta juridiska expert på sekretesslagstiftning. Det håller på med är mycket ett spel för gallerierna. Han vet egentligen att det är så här direktivet ska införlivas och att varken grundlagen eller sekretesslagstiftningen lägger hinder i vägen för detta. Däremot håller jag med om att i förhandlingsarbetet i EU bör vara på sin vakt mot bestämmelser som i onödan begränsar öppenheten och för den delen också den unika svenska meddelarfriheten. Därför föreslår skatteutskottet också ett tillkännagivande till regeringen om just den saken. Vidare välkomnar skatteutskottet att KU ska göra en systematisk översyn av vilka begränsningar i offentlighetsprincipen som har genomförts , men det har ingen direkt koppling till det lagförslag som vi diskuterar här . Om man motsätter sig förslaget med hänvisning till offentlighetsprincipen är man antingen okunnig eller så talar man mot bättre vetande. Med detta yrkar jag bifall till förslaget i betänkande SkU8 och avslag på reservationen. Detta är ett betänkande som alltså också innehåller ett tillkännagivande om att regeringen bör återkomma till och inför den redovisa noggranna överväganden i fråga om inskränkningar av meddelarfriheten och sekretessbestämmelsernas utformning. Jag vill tillägga att jag utgår ifrån att utskottets förslag vid omröstningen får den fem sjättedels majoritet som gör att förhoppning om en minoritetsbordläggning stannar vid att vara just en förhoppning. 53 (V) replik: Det här direktivet som ska införas i svensk lagstiftning handlar om administrativt samarbete i fråga om beskattning. Vi är överens om att det är viktigt att skattemyndigheter kan samverka effektivt, inte minst för att förhindra skatteflykt och skatteplanering. Men det är trots allt inte ett ärende av en sådan vikt, menar jag, att vi ska åsidosätta våra yttrandefrihetsgrundlagar. Jag menar också att det inte heller är nödvändigt. bör kunna stryka den delen som handlar om denna inskränkning, det vill säga att tystnadsplikten ska ha företräde, som det står i betänkandet, framför rätten att meddela ut offentliga uppgifter som följer av tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen. Jag undrar hur ser på det. Är detta verkligen en nödvändig inskränkning som krävs? Jag menar att vi skulle kunna anta en lagstiftning i enlighet med reservation och att det skulle vara tillräckligt för att leva upp till EU-direktivet. 54 (M) replik: Varken Lagrådet, regeringen eller skatteutskottet och inte ens KU vill säga att det här är en lagstiftning som går för långt eller strider mot den svenska offentlighetsprincipen eller tryckfrihetsförordningen. För mig är det belägg nog för att lagstiftningen måste se ut så här. får argumentera precis som han vill, men jag tar det inte på allvar. Jag är ledsen. 55 (V) replik: Är det inte viktigt att ta den svenska grundlagen på allvar, ? Ska vi inte försvara vår meddelarfrihet och kanske använda det här fallet för att statuera exempel när det gäller hur EU-direktiv implementeras i svensk lagstiftning? måste vi starkare hävda vår rätt när det gäller vår grundlagsfästa yttrandefrihet. Som jag sade i ett tidigare inlägg är det inte ett ärende av sådan vikt att det skadar internationellt samarbete. Det är inte av den digniteten att vi behöver inskränka yttrandefriheten. 56 (M) replik: De tunga instanserna har kommit fram till att det inte är en sådan inskränkning som inte får göras. Jag tycker själv att det är osedvanligt olämpligt att använda den här typen av frågor till att statuera exempel. Mot vem då? De värden som säger sig vilja värna är precis det som skatteutskottets tillkännagivande till regeringen ger uttryck för, det vill säga att vara noggranna med sina överväganden och värderingar av om man i det internationella samarbetet tangerar offentlighetsprincipen, tryckfrihetsförordningen eller meddelarfriheten och noga tänka över detta. Men i det här fallet, och jag håller med om att det är viktigt i sig, är det inte relevant för den här lagstiftningen. Det kanske inte är så lätt att förstå, men så ligger det till. Jag värjer mig verkligen mot att använda det så. har gjort ett åtagande. Vi är medlemmar av EU. I det ligger att vi måste leva upp till vissa förpliktelser. Detta är en sådan. Jag misstänker att tillhör dem som vill statuera exempel, och det kommer vi väl att få höra senare här . 57 (MP): I denna fråga finns det väldigt mycket som vi är överens om: Vi vill öka insynen och möjligheten att komma åt skattesmitare i hela EU, och vi vill gemensamt få tillgång till alla medlemsländers olika data. Om det bara hade gällt detta detta är en viktig sak som har arbetat länge för hade vi inte behövt ha en lång debatt om frågan. Men i detta direktiv finns det några andra punkter som vi sedan utskottets behandlande har diskuterat en hel del inom . Därför vill jag också ta tillfället i akt att yrka bifall till reservation. Det finns här en del som också diskuterades . Det gäller de så kallade statistikrapporterna från EU, som ska komma cirka en gång , som ska omfattas av absolut sekretess. Vi hörde nu väldigt intressanta inlägg som jag lyssnade noggrant på. Jag är nämligen inte jurist. Däremot omfattas inte resten av de fakta som vi får in av absolut sekretess. Där kan meddelarfriheten gälla. När gick med i EU förbehöll vi oss rätten att lyfta fram meddelarfrihetsfrågorna och offentlighetsprincipen vid tillfällen då vi anser det viktigt. konstaterar ett enigt skatteutskott att vi vill göra ett tillkännagivande till regeringen om att det här har hamnat på ett sluttande plan. Vi undrar hur regeringen har hanterat detta. Är det inte så att det har skett för många undantag från meddelarfriheten? Ja, det verkar finnas en enighet om att det måste undersökas, och det är bra att det kommer att undersökas. Vi menar ändå att det här är ganska märkligt. Meddelarfriheten är en hörnsten i den svenska grundlagen. hanterade vi det här lite grann i diskussionerna före debatten och sade: Det är ändå bara lite statistik en gång . Men just därför att det bara är lite statistik är det viktigt att stå på sig det borde regeringen ha gjort redan i förhandlingarna och påpeka att detta inte ska omfattas av absolut sekretess enligt svensk grundlag, utan att här ska vanlig sekretess gälla. Naturligtvis ska det inte spridas offentligt om inte andra vill. Vi från menar att det här måste ses över, att det måste bli bättre och att vi ska rösta ja till resten av propositionen men inte godkänna just den punkten. Man kan ha en diskussion om ifall detta går eller inte, och det verkar finnas olika jurister som tycker olika i denna fråga, för jag får både det ena och det andra svaret när jag frågar sakkunniga. Jag väljer i det här fallet att hellre värna om den svenska grundlagen än att inte göra det och att lyssna på juristerna för att få till stånd ett klart och tydligt besked. Låt oss testa om detta verkligen går emot kommissionens inställning. Vi ska som sagt säga ja till det principiella när det gäller skatteavtalet. Däremot ska vi inte låta statistikparagrafen från EU omfattas av absolut sekretess. 58 (FP): För varje liberal är varje inskränkning i meddelarfriheten ett problem, ett stort och speciellt problem. Det gör att man kan ha verkliga funderingar på just denna del i denna proposition och detta utskottsbetänkande. I själva huvudfrågan råder en bred enighet om att det är bra för att vi får tillgång till EU-information på skatteområdet som vi i praktiken eljest inte skulle få. Även om det inte kommer att gälla enskilda individer kommer det att gälla statistikuppgifter. Det är väldigt viktigt, som också har varit inne på, att påtala punkten c) i detta betänkande SkU8 som lyder så här: tillkännager som sin mening vad utskottet anför om att regeringen bör redovisa noggranna överväganden i fråga om inskränkningar av meddelarfriheten och sekretessbestämmelsernas utformning. Jag noterar att ett parti som har väldigt stor betydelse för om denna lagstiftning inte ska gå igenom utan uppskjutas ej är anmält till talarlistan, nämligen . Och jag ber kammaren att notera detta att man inte talar om vad man tycker i denna fråga i förväg. Det är väldigt intressant. Tystnaden är talande. har på ett förtjänstfullt sätt redogjort för själva innehållet i sakfrågan när det gäller den del som tillhör skatteutskottet. Det som det föreligger meningsskiljaktigheter om handlar egentligen endast om meddelarfriheten, inte yttrandefriheten, i en väldigt liten del. Frågan är: Ska detta uppskjutas eller inte? Vad har för nytta av detta? Jag menar att yttrandefriheten och meddelarfriheten värnas ytterst av de politiska partierna. Det är de som har ansvaret. Men i själva lagtolkningen finns det enligt min mening ingen högre instans, och den är faktiskt underställd regeringen, än Lagrådet. Och Lagrådet har gjort bedömningen, för också detta är naturligtvis en bedömning, att införlivandet av denna paragraf i svensk lagstiftning var ordförande i inte strider mot den svenska grundlagen. Det gör att vi, trots den tveksamhet som vi liberaler alltid känner, kan tolerera detta med just det tillägg som så förtjänstfullt, grundat på både minoritet och majoritet, har formulerat, att vi kräver att regeringen gör en ordentlig kartläggning av vilka inskränkningar som har gjorts ända när inträdde i EU och det som tog ställning till inträde i EU behandlade hur denna fråga skulle hanteras . Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till förslaget som det ligger från skatteutskottet men också avslag på förslaget från av den anledningen att det bara skulle försena möjligheterna för att ta del av viss statistik och så vidare som kommer från . 59 (MP): Vi diskuterar skatteutskottets betänkande nr 8 om genomförande av ett direktiv om administrativt samarbete i fråga om beskattning. Det är ett ärende som är angeläget, och jag tror att alla partier i tycker att det är ett i grunden bra direktiv som ger oss bättre möjlighet att ha ett fungerande och bra beskattningssystem i de olika länderna, också i , genom att vi kan få del av olika information. Det finns dock ett problem, och jag ska försöka ta det här i tur och ordning. När blev medlem i EU fanns det ett problem för oss att gå in i EU sett utifrån den öppenhet som vi ofta känner oss stolta över och som vi sagt är ett kännetecken i den svenska konstitutionen. Det handlar om offentlighetsprincipen, meddelarfriheten och en del andra saker som i stor utsträckning har bidragit till att är ett land som är lite mindre infekterat av korruption och de problem som följer av det än andra länder. har varit medlem , och vi kan se att detta har förändrats. I början fanns det tecken på att det skulle bli en större öppenhet också i EU och att den svenska insatsen skulle kunna bidra till ökad öppenhet. går det dock åt andra hållet. Den svenska öppenheten är på ett sluttande plan, och inom EU går utvecklingen mer och mer mot att man värnar hemlighetsmakeri och hemligstämplar i större utsträckning . Ett tecken på detta är att när vi i KU undersökte vad som hade hänt med den svenska offentlighets- och sekretesslagstiftningen när den senaste större förändringen infördes visade det sig att det hade gjorts 69 förändringar av denna lagstiftning . Jag tror inte att någon har en riktig överblick över vad alla dessa förändringar och inskränkningar i öppenheten innebär och hur det påverkar samhället totalt sett. I många av de enskilda ärendena kan man argumentera för att det finns fog för och anledning att införa mer sekretess, men ser vi på utvecklingen sammantaget kan det hända att det skapar en annan bild. Denna överblick har dock ingen . Det är skälet till att KU ska göra en översyn av denna lagstiftning. Vad är då meddelarfriheten? Jo, det är en del av den svenska yttrandefrihetsgrundlagen och tryckfrihetsförordningen som har varit med oss . Det är ett slags skydd för öppenhet. I har vi ingen lagstiftning om whistleblowers som ger enskilda människor skydd om de larmar om oegentligheter. I stället har vi ett meddelarskydd. Det har en liknande effekt, även om det är lite mer begränsat och inte gäller fullt ut i hela samhället utan mer i den offentliga sektorn. Detta innebär att makten granskas i lite större utsträckning, och det har bidragit till öppenhet och mindre korruption. Det är viktigt att vi värnar meddelarfriheten och offentlighetsprincipen. Dock har vi inom EU och fått mer och mer en hantering som är ganska nonchalant och aningslös och som resulterat i mer sekretess och mindre öppenhet. Det har också kommit in i grundlagsskyddade rättigheter såsom meddelarfriheten. Detta är problematiskt. Under förhandlingarna i EU när detta direktiv togs fram gällde regeln om enhällighet. Det fanns alltså hur goda möjligheter som helst för och att under förhandlingarna ta upp frågorna om sekretess och få en tillfredsställande ordning utan att behöva gå in på meddelarfrihet och absolut sekretess. Lagrådet säger i sin slutsats när man bedömer detta att man inte ser något behov av absolut sekretess. Man ifrågasätter starkt detta behov. Det gör också KU i sitt yttrande till skatteutskottet. Vi säger framför allt att regeringen i propositionen inte har gått igenom detta och haft någon argumentation som är rimlig i sammanhanget. Inskränkningar i meddelarfriheten bör föregås av noggranna överväganden, och några sådana överväganden görs inte i propositionen. När regeringen behandlade detta under förhandlingarna fanns det inte heller, såvitt vi har kunnat se, någon diskussion i om meddelarfriheten eller om vad absolut sekretess skulle innebära. Det är bekymmersamt och visar att vi inte har en fullgod hantering och dialog mellan riksdag och regering när dessa saker gås igenom. Det handlar om rapporter från kommissionen och relativt triviala uppgifter, vilket flera också sagt i talarstolen. Frågan är om det är nödvändigt att införa absolut sekretess och inskränkningar i grundlagsskyddade rättigheter för den typen av information och upplysningar från kommissionen. Jag menar att det inte är det. Som direktivet är skrivet måste vi ha en hög grad av sekretess i frågan, men meddelarfriheten behöver inte tas med. Regeringen och tyvärr också skatteutskottet stöder dock att man lägger på det utan att det finns med uttryckligen i direktivet. Det är alltså en onödig självspäkning från svensk sida utan att det blir bättre och mer införlivat. Även om vi tar bort frågan om meddelarfrihet ur betänkandet kommer det att innebära att vi genomför direktivet, och det kommer att kunna fungera fullt ut. Det finns inget i direktivet som säger att vi måste ha med meddelarfriheten. Det finns de som säger att vi behöver göra det här tillägget så att meddelarfriheten och skyddet bryts när vi använder absolut sekretess. Ja, det kan man hävda. I har vi absolut sekretess i några få sammanhang. Det handlar framför allt om försvarshemligheter, viktiga centrala säkerhetsfrågor som riskerar att sätta landet i allvarlig fara. Då görs också en koppling till meddelarfriheten. Det finns dock ingen teknisk lagkonsekvens som gör att meddelarfriheten automatiskt ska brytas när man använder absolut sekretess, utan det är något som vi själva avgör. Detta har kommissionen inte haft några synpunkter på, och direktivet säger inte heller något om detta. Jag anser att med flera som menar att meddelarfriheten automatiskt ska följa med har fel. Man kan påstå detta, men i använder vi denna koppling endast i några få fall när det finns mycket känsliga uppgifter som vi inte vill ska komma ut. Då har vi den högsta graden av sekretess, och i några fall hänger vi på frågan om att bryta meddelarfriheten och det skyddet. Jag vill med anledning av att skatteutskottet har valt att inte följa yttrande och vår grundlagsprövning där föreslå att vi i använder oss av 2 kap. 22 § i regeringsformen och yrkar att detta lagförslag om att bryta mot meddelarfriheten ska plockas bort ur betänkandet och läggas vilande innan frågan kommer upp igen. Jag tycker att det ska föregås av noggranna prövningar när man bryter mot grundlagsskyddade rättigheter. Det är pinsamt och nonchalant av både regeringen och att vi inte tydligt säger ifrån i den frågan. Därför tycker jag att det är rimligt att vi säger att frågan får läggas vilande. Kommer den upp igen senare får det föregås av en bättre diskussion, en noggrannare prövning och noggrannare överväganden. Till syvende och sist: I morse när jag stävade fram genom snöstormen nedför söders höjder och Katarinaberget, genom och kom fram till möttes jag av en ung medborgare som sade att det går att göra snöbollar . Med denna positiva livssyn vill jag säga att jag, oavsett hur omröstningen går , hoppas att denna diskussion leder till att vi i och i dialogen mellan riksdag och regering får en bättre genomgång och en mer medveten hantering av grundlagsskyddade rättigheter och inte slarvar oss förbi sådana viktiga saker som vi tyvärr ser ut att göra . 60 (M) replik: Det är möjligt att regeringen när direktivet förhandlades fram i EU kunde ha försvarat den svenska meddelarfriheten bättre. Den saken vet vi ingenting om. Det finns inte heller redovisat i propositionen hur det hela gick till. Det är just därför som skatteutskottet har gjort detta tillkännagivande till regeringen om att komma tillbaka och redovisa noggrannare prövningar av bland annat meddelarfrihetshanteringen. Men KU och nöjer sig inte med detta tillkännagivande utan de vill, som vi hörde här, bryta ut en del av förslaget och ha det vilande , vilket innebär höga kostnader för skattebetalarna och sämre anseende för i EU-sammanhang och inte minst att blir mindre slagkraftigt i skattebrottsbekämpningen hemmavid och i EU. Då undrar jag: Hur kommer det sig att KU i sitt yttrande inte tydligare tar avstånd från det sätt på vilket regeringen har hanterat detta ärende? Ni säger inte att regeringen har gått för långt. Det skulle jag gärna vilja ha tydligt förklarat här. Vilken scen är det egentligen vi ser spelas upp här? Ni är inte direkt kritiska. , du är kritisk allmänt sett, men det kostar om du får rätt . 61 (MP) replik: Det som säger stämmer inte. Hon hittar på saker. Det finns inget som säger att det kostar. Vi genomför direktivet även om vi inte här har med brottet mot meddelarfriheten. Vi kommer att kunna göra det på ett lika bra sätt som . Det finns inget i direktivet som säger att vi behöver göra en sådan förändring. Det är en självspäkning som är helt onödig. Det kostar ingenting om vi gör denna förändring. Ett grundläggande problem även för KU var att när vi gjorde vårt yttrande till detta betänkande med anledning av propositionen hade vi ingenting att förhålla oss till. Det är en lagförändring som regeringen föreslår. Det finns inget stöd i direktivet för att det måste göras. Det finns ingen argumentation från regeringen för att detta behöver göras. Men är helt nöjd med detta. Man behöver ingen argumentation för att bryta mot meddelarfriheten och kanske även mot andra grundlagsskyddade rättigheter. Vad är det för en ordning? Hur kommer det sig att skatteutskottet kan ta sig friheten att tycka att det är rimligt att bryta mot grundlagsskyddade rättigheter, trots att det utskott i som kan dessa frågor och som har till uppgift att bevaka dessa frågor säger nej? Hur kommer det sig att ni anser att ni har överlägsna juridiska kunskaper på detta område, att ni har en kompetens som vi inte har sett och att ni kan göra detta utan att det finns någon som helst argumentation någonstans vare sig i propositionen eller i betänkandet för att detta är nödvändigt? 62 (M) replik: kanske skulle fråga skatteutskottet lite mer om vår kompetens i andra frågor också. Faktum är att svensk offentlighets- och sekretesslagstiftning medger inskränkning av meddelarfriheten. Det har gjorts förut i internationella sammanhang när vi jobbar inom EU. Detta har juridisk expertis sagt ja till. har inte brutit mot någonting. Det är inom ramen för vår stolta tryckfrihetsförordning. När det gäller detta direktiv menar du, , att vi kan genomföra det delvis och slippa böter. Det är struntprat. Vi har ingått ett samarbete i EU som innebär att vi förpliktigas av de gemensamma lagstiftningar som tas fram. Vi är skyldiga att införliva detta direktiv. Som jag sade är skatteutskottet inte nöjt med hur regeringen har hanterat detta. Det är därför som vi har ett tillkännagivande om att man ska visa större respekt och vara tydlig och redovisa överväganden på detta område. Men detta kan du inte nöja dig med, . Det är det som är det konstiga i denna fråga. 63 (MP) replik: Jag tycker att det är obegripligt att argumentera på det sätt som och skatteutskottet gör i detta sammanhang. Man är inte nöjd, men man genomför det ändå.