prot · H00946 · 2012-12-18 00:00:00 — Om ni är så övertygade om att man har uppnått målen och varit framgångsrik, låt oss då genomföra en öppen och transparent utvärdering av den svenska militära insatsen i . 162 (M) replik: radar upp problemen. Jag kan vara mycket överens med honom om de problem vi fortsätter att se i , men vi är inte här bara för att komma överens om problembilden utan faktiskt också för att hitta olika lösningar. står ju helt tomt på lösningar. väljer att bara säga nej. Det ger inga resultat. Då säger vi snällt att vi ser att effekterna har nått fram. Om det inte hade varit säkrare och tryggare än det var tidigare, hade effekterna då blivit att åtta gånger fler elever går i skolan eller att av befolkningen har tillgång till sjukvård? Det är klart att det bygger på att man i samhället har en grundtrygghet, en säkerhet, och känner att man kan börja bygga sitt eget samhälle. Vi är där för att hjälpa dem att bygga sitt samhälle. Vi vet att den militära lösningen inte är hela lösningen, och det var därför vi under föregående år väldigt tydligt valde att gå över till civil ledning för att ge resultat insatsmässigt. Det låter som att det ena utesluter det andra, men för oss handlar det om en helhet. Jag bara noterar att ställer sig helt utanför detta och inte vill bidra till den långsiktiga insatsen. vet mycket väl, herr talman, att man inte kan eller har möjlighet att bara skicka in resurser om man inte vet att de når ända fram. Det finns ingen skattebetalare som vill vara med och bidra på det sättet. Vi vill säkra trygghet och säkerhet först och främst, och sedan se till att resurserna når ända fram. 163 (MP): Våld leder inte till fred. Det gäller inte minst i vars befolkning har lidit under många olika krigsherrar, både inhemska och utländska, . Oavsett om den militära makt som på uttryckliga begäran nu befinner sig i landet för att skydda staten och de civila drabbas civila i alltför stor utsträckning av nämnda truppers krig mot talibaner, narkotikasmugglare och diverse kriminella gäng de slåss emot. Fienden är minst sagt diffus och olikartad och brukar kallas för insurgenter, rätt och slätt. Långt ifrån alla är talibaner, och mycket av det militära arbete som bedrivs skulle i och i väst ha hanterats av polis, inte militär. Som jag ser det hade den långvariga militära insats som har varit på plats helt fel strategi redan från början. Uppdraget var att med militära medel skapa ordning och säkerhet. Talibanerna skulle bort och infångas. Det skulle vara gjort i en handvändning, och sedan skulle man kunna dra sig hemåt igen. Det tog i stället att inse att säkerhet är lika mycket en fråga om att ge andra former av trygghet, som möjlighet att försörja sig, utbildning, fungerande samhällsinstitutioner etcetera. Att talibanerna ledde en skräckregim är nog alla utom de själva överens om, men botemedlet har knappast varit utan problem det heller. är, trots att det har gått störtades, ett av världens fattigaste länder, och narkotikaodlingen och handeln ökar i stället för att minska. Det finns dock mycket positivt också, bland annat att de flesta barn nu går i skolan och att också de flesta flickor gör det. Det ska man inte glömma eller bortse från. har stått bakom Afghanistaninsatsen sedan den inleddes. Mina kolleger som satt i då kunde nog inte föreställa sig att den skulle bli så långvarig eller omfatta så många personer. I takt med att insatsen svällde började vi också ifrågasätta den alltmer. Vi menade att fred i i första hand möjliggörs med ett större civilt fokus i insatsen och att den militära insatsen borde fasas ut. Vi menade inte att vi skulle lämna afghanerna i sticket, men däremot skulle vi skifta från militärt till civilt. I valrörelsen drev vi tillsammans med Socialdemokraterna och Vänstern ett tillbakadragande av svensk trupp . Som alla vet blev det dock ingen rödgrön regering, och därför slöt vi tillsammans med Socialdemokraterna och regeringen en överenskommelse om den svenska fortsatta närvaron i . Vi valde att vara med och påverka och är nöjda med de avtryck vi har gjort i den förda Afghanistanpolitiken. Det är en överenskommelse som inte bara omfattar den militära närvaron utan också den civila. Det nya med överenskommelsen var att vi fick ett slutdatum 2014 och att vi fick ett starkt ökat civilt fokus på bistånd och andra civila insatser. En civil ledning för de samlade insatserna de militära och de civila var en annan viktig del i överenskommelsen. Jag kan villigt erkänna att jag kände mig väldigt osäker på om ord skulle följas av handling. Årets betänkande är det dock tredje i ordningen sedan överenskommelsen slöts, och jag känner mig lugnare den här gången. har Afghanistanpolitiken fått en helt ny inriktning, inte bara i . Afghanerna har beslutat att ISAF-styrkan ska avsluta sitt uppdrag och överlämna säkerhetsansvaret till afghanerna själva , vilket tidigare tog upp. De provinser där ansvarar för säkerheten är relativt lugna och blev därför också först ut att inleda den så kallade transitionen. Det ena landet efter det andra lämnar i takt med att den afghanska armén har vuxit, är bättre utbildad och själv leder det operativa arbetet. minskar successivt sin personal, och campen kommer att avvecklas för del. ökar vi biståndet, och är största biståndsland. har också utlovat att vara långsiktigt kvar med civila insatser även efter 2014. Det är vi i mycket nöjda med. Det duger inte att säga att vi nu tar våra soldater och ger oss av, och så lämnar vi ett sönderslaget land bakom oss. Då riskerar vi kaos och ett öppet fält för både talibaner och diverse kriminella grupper. Det vore ansvarslöst att inte bistå afghanerna även fortsättningsvis med det civila stöd som ger. Inte minst har Svenska Afghanistankommitténs arbete gett ett mycket gott rykte. Jag skulle vilja påstå att är en grundpelare i det stora förtroende man från afghanernas sida upplever gentemot . Att vi inte är i av ett egenintresse är en annan anledning. Vi var några i utskottet som besökte , ett besök som inte kunde ha kommit lägligare med tanke på dagens debatt. Jag besökte också och har därför en del intryck att jämföra med. Det är självklart alltid en fördel att få ta del av information, stämningar och känslor på plats framför att läsa sig till dem här hemma. Det jag kan konstatera är att diskussionen nu skiljer sig från den jag hörde . talas det om hemvändande trupper, inte om att afghanerna inte klarar säkerheten själva. En ISAF-general sade det väldigt tydligt: Säkerheten är inte problemet; det är utbildning som är problemet. Han menade utbildning på alla nivåer i samhället. Att utbildning är det mest grundläggande behovet uttrycktes av i princip alla vi talade med, inte minst civilsamhällets organisationer. När talibaner med flera inte längre slåss mot utländska trupper utan mot den egna armén mot afghaner minskar det folkliga stödet för upprorsmakarna. Det var en annan uppfattning som framkom. Att polisen måste stärkas och brottslingar ställas inför rätta var ett lika starkt budskap nu som . Vilka poliser som behövs var däremot lite mer oklart är det insatsstyrkor eller närpolis, eller kanske både och? Även bistår den svenska militära insatsen med att söka personer som till exempel lagt ut vägminor, för att få dem fällda i domstol. Rättsväsendet behöver dock stärkas i alla led. Inte minst det faktum att man först skaffar bevis mot någon för att sedan gå till domstol och få en fällande eller friande dom, i stället för att fängsla en hel grupp där de flesta är oskyldiga, är viktigt. För mig är det en självklarhet att polisarbete är något som framöver bör skötas av välutbildad afghansk polis med betoning på välutbildad och det är just på polissidan jag både nu och ser enorma behov. utbildar närpoliser i en kort utbildning med möjlighet till sex veckors förlängning. Det säger sig självt att man inte får en välutbildad polis på den korta tiden. Incidenterna har också varit många där poliser varit inblandade i skjutningar mot både afghansk och utländsk militär. EU:s polisinsats Eupol som bidrar genom jobbar också med polisutbildning en bättre sådan, får man utgå från. har 25 personer på plats i Eupol. Även om ingen av de personer vi talade med uttryckligen sade att de ville ha de utländska trupperna kvar finns det en självklar oro över vad som kommer att hända när de försvinner. Inte minst kvinnorna ger uttryck för den oron. Antalet fall av våldtäkter utanför hemmet har ökat, och de i hemmet går inte att mäta eftersom ingen anmäler. Kränkningar av mänskliga rättigheter, särskilt kvinnors, ökar. I många fall är gärningsmännen just de dåligt utbildade närpoliserna. Det visar med ännu större tydlighet att utbildning i alla led är nödvändig, inte minst inom polisen som tillsammans med den afghanska militären ska vara garanten för säkerheten i landet. Många poliser är analfabeter, och det är naturligtvis svårt att vara en bra polis om man inte kan läsa och skriva. Det borde finnas någon form av lämplighetstest innan personer ges rätt att hantera vapen och utöva makt gentemot andra. Sist men inte minst måste det finnas en administration som fungerar hela vägen uppifrån och ned och nedifrån och upp. Poliser som våldtar och begår brott får inte accepteras på en högre nivå i hierarkin. Poliser som begår brott ska lagföras. Ska kvinnor och människorättsförsvarare våga anmäla våldtäkter eller andra brott är det av grundläggande betydelse att de kan lita på att polisen gör polisarbete och inte våldtar eller begår andra övergrepp. Utbildning av polis, åklagare, advokater och andra i rättssystemet är nödvändig, men det måste vara bra utbildning. Det är viktigt att vi hittar en modell som vi kan stödja som inte utbildar brottslingar i stället. All utbildning är inte bra utbildning. För att nå en bättre situation för kvinnorna i behövs inte bara utbildning; även möjlighet att försörja sig är något som efterfrågas. Det finns många starka kvinnor i , men de sätter sitt liv på spel i kampen för det som för oss är självklarheter. Så hur blir det då efter 2014? Kan kvinnorna känna sig säkra efter 2014? Få inom militären talade om kvinnornas säkerhet. Egentligen var det bara kvinnorna och civilsamhället som gjorde det. En fråga som ofta ställs till oss är vad kommer att bidra med efter 2014. Det går inte att svara på det , som sade tidigare. Vi har en överenskommelse om att ta hem svensk trupp . Så som läget ser ut är trupptillbakadragandena på gång. Den afghanska militären håller på att ta över säkerheten i hela landet än så länge med stöd av ISAF dock. Att stärka polisen att göra rätt saker verkar uppfattas vara en fråga som man lägger större fokus på framöver. har lovat att vara kvar civilt även efter 2014, och det stöder . har också uttalat att vi eventuellt kan bidra med en ren utbildningsinsats på högst 200 man, som Hans tidigare tog upp, om vi får en sådan förfrågan. Men det är ingenting som vi tar beslut om . Det beslut vi fattar efter dagens debatt handlar om insatsen 2013. Vad den rent utbildande insatsen eventuellt kan komma att innefatta efter 2014 vet vi inte . Någon form av deltagande i stridande verksamhet kan det inte bli tal om. För del kan jag säga att vi inte vill köpa grisen i säcken och redan nu gå med på något som vi inte vet vad det består av. Det har varit vår ingång i årets upplaga av Afghanistanproposition och betänkande, och det är tydligt i både proposition och betänkande att det beslut som vi fattar handlar om 2013. Med tanke på de spekulationer som förs om vad lovat delta med framöver utgår jag från att regeringen håller oss och Socialdemokraterna informerade om de diskussioner som förs och de eventuella förfrågningar får så att vi i god demokratisk ordning och kan ta ställning till om det finns behov av en utbildningsinsats för tiden efter att den nuvarande svenska styrkan planenligt dras tillbaka . En sådan förutsätter förstås i så fall också att det finns ett FN-mandat i botten. Jag yrkar därmed bifall till förslaget i betänkandet. I detta anförande instämde (MP). 164 HANS (V) replik: I diskussionerna och debatterna om är många av positionerna givna. Det är ingen som förvånar sig över att helst vill att svenska soldater ska marschera på kaserngården i eller att för den delen säger ja till varje möjlighet att dra till fält. Däremot är det lite mer diffust var ska hamna. Jag kan konstatera att lyckats hamna i alla möjliga positioner när det gäller Afghanistaninsatsen. Bara har vi kunnat konstatera att först var för insatsen i . Sedan ville de inför valet ha en avveckling av insatsen . sade de ja i till att utöka den svenska insatsen för att bli större än i svensk, eller för delen afghansk, historia. , ville de avveckla insatsen till 2014, och öppnar de upp för att ska ha soldater i även efter 2014. Det är inte helt lätt, , att följa dagsnoteringarna i Afghanistanpolitik. Jag tycker inte heller att det blev tydligare i inlägg. Jag konstaterar att vi behandlar en proposition från regeringen som har ställt sig bakom. I det betänkande som finns från det sammansatta utskottet finns det inga särskilda yttranden och inga brasklappar från . Jag konstaterar att i regeringens proposition, som ställer sig bakom, står det så här: Inriktningen är att , om så efterfrågas, bidrar i form av en ren utbildningsinsats om 200 personer . Frågan blir till : Står bakom också denna mening? Om ja, hur länge tänker sig i så fall att ska ha soldater i ? 165 (MP) replik: Jag börjar med frågan om eventuellt en rent utbildande insats efter 2014 och påminner om att det fanns med redan i förra årets proposition. Det fanns med i själva överenskommelsen att vi skulle gå från stridande till stödjande och till eventuellt rent utbildande insats. Med utbildande ser vi inte en möjlighet att vi kommer att vara kvar i med stridande trupper på något sätt. Därför har vi inte heller öppnat för den möjligheten. I årets propositionstext har vi dessutom lagt in en annan brasklapp, kan man väl kalla det för jag tyckte att sade att den förra var en brasklapp. Vi tar nu ställning för insatsen 2013, och det av den anledningen att vi inte vet vad det är som kommer att finnas i den eventuellt rent utbildande insatsen. Då kan vi inte heller ta ställning till den. Att ge ett blankt mandat till regeringen att leda in oss i någonting som vi inte i övrigt har fått vara med och diskutera är inte någonting som vi och Socialdemokraterna står bakom. Vi vill naturligtvis att om vi ska vara där med en utbildande insats efter 2014 ska vi ta beslut om det gemensamt. Det måste vi diskutera gemensamt och bestämma vad det är för någonting. Men först måste vi få en fråga om vad detta ska omfatta. vet precis som många andra att Afghanistanfrågan är en mycket känslig fråga i . Alla står inte bakom insatsen. Vi har haft en mycket bred och upphetsad diskussion i vårt parti på våra kongresser etcetera. har vi stått bakom den, men vi har visat klart och tydligt att det är ett tillbakadragande vi vill se därför att vi inte tror att våld löser problemen i . I detta anförande instämde och (båda S). 166 HANS (V) replik: Jag kan inledningsvis säga att jag kommer att välkomna varje miljöpartist som väljer att rösta på reservationer och stå upp för att ska vara en kraft för fred och civila lösningar i , på samma sätt som vi välkomnade när flera miljöpartister valde att gå mot partilinjen på den här punkten. Jag vill göra ett förtydligande. Det har framkommit i debatten att man ska göra en stor skillnad mellan vad som är stridande och vad som är utbildande. Man har visat upp en bild att en utbildande insats i innebär att vi ska skicka lektorer i manchesterkavajer som ska sitta bakom kateder och undervisa i något slags gemytlighet. Så fungerar det inte. Vi har rena utbildningsinsatser på plats i . Det innebär att man finns med i de afghanska trupperna, följer med dem även ute i fält när de deltar i striderna. Man är inte låst på några civila kaserngårdar eller liknande. Man är i högsta grad en del av den väpnade konflikt som pågår. Jag blir ändå inte riktigt klok på vad som är linje. Står bakom den skrivning som finns i den här propositionen eller inte? Det är en ganska enkel fråga: Står man bakom den här skrivningen, eller gör man det inte? Sedan blir det trots allt en fråga till . får då företräda bara och bara vara miljöpartist i den här debatten och blicka lite framåt. har tidigare inte haft några problem med att sätta något slutdatum för den svenska insatsen, när man vill se att de svenska soldaterna helt och hållet ska vara hemma. Hur länge tänker egentligen att de svenska soldaterna ska vara kvar i ? Är det till 2016, 2018, 2020 eller ännu längre? 167 (MP) replik: tänker att soldaterna ska vara kvar till 2014. Så långt har vi tänkt. Vad som kommer efter 2014 vet vi inte , och det tar vi inte ställning till . Vår tanke är att trupperna i ska vara hemma till 2014. linje har varit väldigt tydlig. Vi har stått bakom det afghanska folkets rätt till en bättre utveckling. När man en gång tog beslut om att gå med i Afghanistaninsatsen handlade det om väldigt få personer. Sedan har det, precis som du säger, utökats. Det har alltid funnits miljöpartister som har varit skiljaktiga i den här frågan. Hade jag själv varit med vid det första tillfället hade jag inte röstat för trupp i , men jag var inte det. är vi i den situationen att vi har trupp i på grund av en massa beslut som har tagits tidigare. Vi menar att vi ska dra tillbaka den militära närvaron och öka den civila. Det är det som vårt inspel i de diskussioner som vi har fört med regeringen och Socialdemokraterna har utgått ifrån. Det handlar om att få ett slutdatum och att se till att vi drar tillbaka den militära närvaron som vi får ett starkt ökat fokus på det civila, och också mer pengar till det civila. Vi tror nämligen att man bygger säkerhet genom att stärka afghanernas egen förmåga att vara säkra. Då handlar det inte om den militära säkerheten i första hand, utan det handlar om att kunna försörja sig, att kunna gå i skola, att få hälsovård etcetera. I ett tryggare samhälle har man färre konflikter. Vi vill bygga på den delen, det som är det civila och det som är det trygga samhället. Vi tror att vi på det sättet kommer att ha lättare att nå fred i . 168 (FP): har deltagit i den internationella säkerhetsstyrkan ISAF i . Vi har tagit ansvar. Vi har visat solidaritet med ett folk och ett land som alltför länge har plågats av krig och instabilitet. Det har varit och är ett viktigt uppdrag. Internationell militär närvaro i har varit nödvändig för att trygga såväl svenska som internationella bistånds- och utvecklingsinsatser. Säkerhet uppnås och byggs i samverkan med andra. Det är därför viktigt att ställer upp internationellt och fortsätter att verka i samarbete med Nato inom ramen för partnerskapsprogrammet. Globaliseringen ställer nya krav. kan geografiskt avlägsna hot vara lika påtagliga som hot på nära håll. Terrorism, organiserad brottslighet, spridning av små och lätta vapen, spridning av massförstörelsevapen och så vidare hotar internationell säkerhet och därmed även vår säkerhet i . Insatsen i bör därför ses ur ett vidare perspektiv. Utveckling kräver säkerhet, men säkerhet kräver också utveckling. När det svenska militära deltagandet nu börjar lida mot sitt slut är det av yttersta vikt att tillbakadragandet och överlämningen av säkerhetsansvaret sker på ett ansvarsfullt och välstrukturerat sätt. Förändringar och reduceringar bör föregås av konsultationer med Nato och övriga partner. Skulle säkerhetsläget försämras är det viktigt att vi har möjlighet att tillfälligt förstärka de militära insatser som genomför, till exempel evakueringsinsatser. Om omvärlden drar sig ur vill ju, så att säga, att alla västerlänningar ska åka hem och låsa dörren skulle kvinnor utsättas för det djupaste förtryck igen. Jag tror att det skulle gå snabbt. Landet skulle återigen kunna bli en bas för internationell terrorism. Ingen betvivlar det faktum att det krävs en civil återuppbyggnad och en ekonomisk utveckling i . Men inget av detta är möjligt utan beskydd av säkerhetsstyrkor, så länge de afghanska säkerhetsstyrkorna inte har den kapaciteten. På samma sätt som det i den här kammaren finns ett brett stöd för det svenska deltagandet i finns det även internationellt ett brett stöd för den insatsen. Insatsen, som delas av 50 truppbidragande länder, varav 22 inte är Natomedlemmar, har utifrån resolutioner från säkerhetsråd ett tydligt folkrättsligt mandat. övergick den samlade svenska insatsen i norra till civil ledning. De civila insatserna får en alltmer framträdande roll i takt med att det svenska militära bidraget minskar. Den övergripande civila ledningen är en viktig politisk signal till afghanerna om att säkerhetsansvaret nu gradvis övergår till dem och att fortsatta närvaro inriktas på att stödja denna övergång med främst civila medel. Det militära förbandets uppgifter syftar framför allt till att stödja uppbyggnaden av de afghanska säkerhetsstrukturernas förmåga, och före utgången av 2014 ska de afghanska säkerhetsstyrkorna ta fullt ansvar för säkerheten i landet. Tyngdpunkten i den militära insatsen fortsätter därmed att förskjutas till stödjande och utbildande. Övergången till civil ledning är av stor betydelse för att signalera att samlade insatser successivt får en starkare betoning på civila insatser. Sedan störtades 2001 eller sveptes bort, kan man väl säga, med bombmattor och Norra alliansens marktrupper har förbättringar skett, särskilt på områdena hälsovård och utbildning. hade av afghanerna tillgång till någon form av sjukvård. uppskattas den siffran till av befolkningen. Spädbarnsdödligheten har minskat, och nästan sju miljoner barn är inskrivna i . Av dessa är flickor. gick färre än en miljon barn i skolan, och ytterst få flickor kunde få ordinarie undervisning. tar kvinnorna mer plats i det offentliga rummet. Medieutbudet har ökat rejält. Trots dessa förbättringar vet vi givetvis att enorma utmaningar alltjämt kvarstår. Korruptionen är omfattande. Det är ett stort hinder för utveckling. President har ett mycket omfattande arbete framför sig på detta område. Den illegala narkotikahanteringen är ett annat stort problem, liksom de stora bristerna i rättssystemet. Utbredd fattigdom, arbetslöshet, kriminalitet samt upplevd osäkerhet hos stora delar av befolkningen ger fortsatt näring åt det väpnade motståndet. Det finns också en oro hos befolkningen i för vad talibanerna kommer att göra när de utländska styrkorna drar sig tillbaka, vilket vi måste vara medvetna om. För att åstadkomma en förändring för en långsiktig positiv och stabil säkerhetsutveckling krävs ett fortsatt och förstärkt fokus på ett förbättrat samhällsstyre, en starkare rättsstat, jämställdhet och en socioekonomisk utveckling som kommer hela befolkningen till godo. Det skulle också motverka grogrunden för rekrytering till och stödet för talibanmilisen. Det afghanska ägandet tillsammans med det internationella samfundets långsiktiga stöd för dessa processer är avgörande. Här ska vi vara medvetna om att det finns en viss, så att säga, komplikation med tanke på den utbredda korruptionen i landet som vi vill se ett tydligt afghanskt ägande när det handlar om biståndsinsatserna. Det ska medges att detta inte är lätt. Men det betyder å andra sidan inte att vi kan vända ryggen. Det internationella engagemanget i är långsiktigt och syftar till att möjliggöra stabilisering och utveckling av landet i demokratiska former. Det är av stor vikt att det internationella samfundet, inklusive , fortsatt stöder och bistår den afghanska regeringen i dess strävan efter ett stabilt och säkert samhälle. Säkerhetsläget i måste vidare betraktas ur ett regionalt perspektiv. En negativ utveckling i landet får konsekvenser för säkerheten i regionen och även globalt. Europeiska unionens engagemang i är också långsiktigt. uppgick stödet från kommissionen till . Totalt från Europeiska unionen och medlemsländerna uppgick stödet till ca .