prot · H00943 · 2012-12-13 00:00:00 — Det vore helt fel väg att gå. Det svenska mervärde som vi har genom ett starkt djurskydd är en konkurrensfördel som vi inte utnyttjar tillräckligt . Den ska vi ha kvar och vara stolta över. Forskning och innovation är viktigt för att klara framtidens utmaningar. Vi menar att forskning och utbildning på detta område är det viktigaste bidrag som samhället kan ge för att säkra och utveckla jordbrukens konkurrenskraft . Det handlar om forskning som kan var direkt tillämpbar för att utveckla det svenska jordbruket. Vi behöver förstärka den svenska forskningen, och forskningen måste ske tillsammans med branschföreträdare i de gröna näringarna för att hitta de smarta lösningarna. Vi ser det som väsentligt att satsa till exempel på forskning om hur vi kan utvinna fosfor ur avloppsslam, eller forskning om hur vi kan avvattna rötad gödsel för att få ett mer attraktivt gödningsmedel. Vi vill förstärka den statliga medfinansieringen till forskning i de gröna näringarna med mer än 100 miljoner. Vi vill samla alla forskningsinsatser under forskningsmedel i utgiftsområde 16; därför återfinns dessa förstärkningar i det utgiftsområdet. Vi tror att det är viktigt att det offentliga i större utsträckning än handlar hållbart och etiskt korrekt. I har vi höga ambitioner när det gäller både miljökrav och djurskydd. Det är då rimligt att detta återspeglas i den mat och de livsmedel som serveras inom det offentliga. Om vi ställer krav på ett strängt djurskydd bör även det kött som serveras i våra skolor hålla samma höga kvalitet. Det är en tuff utmaning, men det är en viktig signal om att vi som politiska företrädare tar de lagar och de krav som vi ställer i beaktande även när vi agerar beställare. Det svenska jordbruket är som jag sagt världsledande på många sätt, men vi kan bli ännu bättre. Målet att den ekologiska odlingen ska stå för av arealen 2010 nådde vi inte. Enligt har antalet lantbrukare anslutna till miljöersättningen för ekologisk produktion minskat. En anledning är de förändrade miljöersättningarna för ekologisk produktion. Därför ser vi en minskning. Vi tror att den ekologiska odlingen behöver fortsatt hjälp och stöd för att växa. Det är en viktig del av det svenska jordbruket. Därför vill vi öka anslaget med 25 miljoner för att främja produktion och konsumtion av och handel med ekologiska produkter. Det svenska jordbruket står inför stora utmaningar. Vi ska vara stolta över det jordbruk vi har, men vi måste våga satsa på innovationer för en stark konkurrenskraft och en bra miljö inom det svenska jordbruket. 271 (MP): Till regeringens budgetproposition för utgiftsområde 23 har ett antal avvikelser, av vilka jag vill kommentera några. Jag börjar med viltskadeersättningen. Ett av motiven för samhället att ge ersättning för skador på grund av rovdjur är att förbättra förutsättningarna för jordbrukare, fiskare och renägare att samexistera med de stora rovdjuren och sälarna. I regeringens budgetproposition drar man ned på ersättningen för viltskador med 10 miljoner, en sänkning . Regeringen hänvisar till . Utredningen gör bedömningen att rennäringen är den näring som har drabbats hårdast av rovdjuren. konstaterar man att har förpliktelser mot samerna som urfolk och att rennäringen är av central betydelse för den samiska kulturens fortlevnad. Med viss logik nämner inte regeringen att samma rovdjursutredning föreslår kraftigt ökade anslag till ersättning för viltskador och åtgärder för att förebygga viltskador. När man nu drar ned på ersättningarna står det i budgetpropositionen att jakt, både skyddsjakt och annan jakt, behövs för att hantera denna problematik. I klartext är det rovdjuren som får plikta för regeringens minskade ambitioner på området. Regeringen har valt väg. anser i stället att man måste ha en generös inställning till frågan om viltskadeersättning och den ska prägla samhällets handhavande. Frågan berör människor över hela landet, från fiskare, som får redskap förstörda av sälar, till renskötare i fjällvärlden, men även exempelvis fårägare i skogsbygder. Därför föreslår vi i vår budget en höjning av anslaget till viltskadeersättningar med . En generös ersättning ger möjlighet att ha en ur flera aspekter acceptabel rovdjurspolitik, som den möjliggör för jordbrukare, fiskare och renägare att utöva sina respektive yrken Fru talman! Jag tänkte nu göra ett kast och tala om farliga ämnen i vår omgivning, närmare bestämt om kadmium. Kadmium är en tungmetall som anrikas i jorden men även i våra kroppar. Den förekommer naturligt i varierande halter i jorden. Men det är framför allt genom luftföroreningar som kadmium tillförs jordarna. Sedan tillkommer det också genom användning av konstgödsel. Slam är en annan källa. kom en rapport från Kemikalieinspektionen om att höga halter kadmium i maten ökar risken för benbrott. Merkostnaden, förutom lidandet, beräknas till mer än . Rapporten visar också att kvinnor är särskilt utsatta. I vår föda finns mest kadmium i vegetabilier, såsom bröd och potatis. Bland animalier utmärker sig lever och njure, det vill säga kroppens reningsorgan. Man kan fråga sig om regeringen tänker göra något konkret för att minska kadmiuminnehållet i konstgödsel. Enligt statistik sprids fosfor via konstgödsel på svenska åkrar. Med fosforn tillfördes till exempel för 20102011 ca kadmium den vägen. Då ska vi veta att varje milligram kadmium har betydelse. Regeringen har därför ett odiskutabelt ansvar för att kadmiumhalten inte ska öka i vår åkerjord. Kommande generationer måste få överta en så giftfri jord som möjligt. När vi vet att huvuddelen av kadmiumtillförseln sker via luftnedfall måste naturligtvis varje annan källa för tillförsel elimineras. Jag menar att det är dags att införa en nollvision. En annan fråga är innehållet av kadmium i importerat foder och mat, eftersom en så stor andel av vår konsumtion odlas på åkrar utomlands. Soja innehåller relativt höga halter av kadmium, och via stallgödseln tillförs våra åkrar kadmium. Här borde ambitionen naturligtvis vara att vi odlar proteinfodret själva i vårt land och på så sätt minimerar kadmiumtillförseln. Men hur är det med kontrollen av den importerade matens innehåll av kadmium? Forskaren vid SLU i har publicerat en vetenskaplig artikel där hon hävdar att nästan inga kadmiumanalyser sker på importerad mat. Därför är den totala importen av kadmium okänd. Dessutom sprids, som jag nämnde, avloppsslam med skiftande halt av kadmium på svenska åkrar. Jag är baske mig inte nöjd med detta. Det borde inte regeringen heller vara. Det är svårt att dra andra slutsatser än att förgiftningen av våra åkrar, och därmed vår mat, inte engagerar regeringen tillräckligt. Min uppmaning blir då: Ta frågan på allvar! Ta fram en aktionsplan mot kadmium! Jag tycker inte att ni ska förgifta Matlandet med kadmium. Titta närmare på vårt förslag. lägger svenskt lantbruk ut ungefär industriellt framställt kväve på våra åkrar. Slår vi ut det per hektar, hamnar vi på en hektargiva på ungefär . Varje kilo kväve kräver i tillverkningen fossil energi i storleksordningen olja, beroende på process. Man kan alltså säga att det läggs ut olja på varje hektar . Om vi översätter det nationellt lägger svenskt lantbruk en supertanker olja på våra åkrar, . Konstgödseln ska dessutom distribueras ut till varje enskild gård och spridas på varje hektar. Till det går det som bekant också åt olja. Så här kan vi naturligtvis inte hålla på. Det vet vi. Den fossila energin är ändlig. Vid såväl spridning som tillverkning släpps stora mängder växthusgaser ut till atmosfären. Det gäller både koldioxid och den betydligt mer potenta växthusgasen lustgas. Växtnäringsläckage och övergödning är två andra ord som jag vill lyfta fram när vi debatterar konstgödsel och vårt förslag att införa en skatt på konstgödsel. När det tillförs så stora mängder växtnäring vet vi att det läcker ut och når både och . Observera, fru talman, att jag inte räknat in vare sig den växtnäring som sker via foderimport eller atmosfäriskt nedfall. Ett annat växtnäringsämne i konstgödseln är fosfor. Som det nu är har vi ett linjärt tänkande med brytning av ändlig fosfor ur jordskorpan, som för övrigt är ett brott mot Det naturliga stegets systemvillkor. Via åkern hamnar den i ett förorenat rötslam, eller som sediment i någon recipient. Många menar att vi står inför peak fosfor, alltså att tillgången sinar och priset rusar. Som jag nämnde tidigare är ett problem fosforns förorening av kadmium. Spridningen av kadmium står alltså i direkt strid med de av oss här i fattade miljömålen. Jag tycker att konstgödsel ska beskattas för att minska användningen, men också för att skydda miljö och klimat och även vår folkhälsa. Vägledande har också varit, i min värld, att den som förorenar ska betala. Det hörde vi en talare nämna i en annan debatt. I Färdplan för ett utan klimatutsläpp föreslås, i likhet med en motion jag har väckt, att man ska utreda prissättningen av utsläppsintensiva produkter. Man tänker då naturligtvis på konstgödseln. Varför ska vi inte beskatta det som är farligt? Varför vill regeringen göra det billigare att sprida kadmium? Ett annat skäl till att föreslå skatt på konstgödsel är att det gör övergången till ekologiskt lantbruk relativt sett lönsammare, vilket skulle kunna gynna en övergång till ekologisk produktion. På så vis skulle man snabbare nå uppsatta mål. Den ekologiske bonde som i sitt lantbruk drar nytta av det faktum att luften består av kväve genom att dra nytta av kvävefixerande växter såsom klöver och ärter kan få kväveförsörjningen tryggad. Vi föreslår inte att konstgödselskatten ska försvinna in i statsbudgetens svarta hål, utan den ska återgå till lantbruksnäringen för att finansiera miljöåtgärder. Skatten får då dubbel miljönytta. 272 (SD): har gått sedan vi stod här senast och debatterade budgeten för de areella näringarna och landsbygdspolitiken. kunde vi konstatera hur svensk grisnäring upplevde en akut kris med mängder av grisgårdar som hade fått läggas ned. Just nu råder ytterligare en kris. Den här gången är det våra mjölkbönder som inte får ihop plus och minus utan tvingas sälja av skog eller andra tillgångar för att kunna betala den växande räkningshögen. Det borde vara uppenbart för var och en att vi gör någonting väldigt fel i det här landet när vi år importerar alltmer av vår mat och när lönsamheten att producera livsmedel i är så dålig att gård efter gård tvingas stänga igen. Detta tror jag inte beror på att våra bönder skulle vara lata, okunniga eller ovilliga att ta till sig ny teknik snarare tvärtom. Min uppfattning är att vi har mycket kompetenta och flitiga jordbrukare i det här landet. När man diskuterar jordbruk kommer man förr eller senare ofrånkomligen in på EU. En av de absolut största utgiftsposterna i EU:s budget är som bekant subventionerna till jordbruket. är ett av de länder som ger absolut mest i EU-avgift i förhållande till vad vi får tillbaka. betalade vi 31,3 miljarder i medlemsavgift, men vi får tillbaka endast 13 miljarder i form av olika stöd och bidrag. Med andra ord går vi back på de här transaktionerna med 18,3 miljarder . Om man bortser från att det svenska parlamentet knappast hade satsat de 13 miljarder vi faktiskt får tillbaka på det sätt som EU har bestämt, kan man ändå konstatera att man för 18,3 miljarder hade kunnat göra ganska mycket i den svenska statsbudgeten. I stället för att betala ut pengar för att stärka våra konkurrenters konkurrenskraft hade man bland annat kunnat se till att våra lantbrukare får en skälig ersättning för upprätthållandet av världens kanske bästa och mest ambitiösa djurvälfärd. Som en inte helt obetydlig parentes i sammanhanget kan vi dessutom se fram emot en kraftig höjning av medlemsavgiften på kanske uppemot 10 miljarder. Vår statsminister vill som bekant undvika v-ordet när han frotterar sig med sina kamrater i . Ett annat land som riskerar kraftigt höjd medlemsavgift är . Vi får väl hoppas att vi kan åka snålskjuts på deras högljudda protester, då de inte är lika rädda för att använda ordet veto. Vad är det då vi gör för fel i när vi ser hur svenska bönder blir utkonkurrerade av europeiska dito? Mycket står naturligtvis utanför svenska beslutsfattares kontroll, då vi av någon anledning har lämnat ifrån oss huvuddelen av beslutandemakten till andra länders politiker. I har vi dock en stor politisk möjlighet kvar, och det är faktiskt att stjälpa förutsättningarna ytterligare, till exempel genom att införa miljö- eller djurskyddskrav som våra konkurrenter saknar utan att ge skälig kompensation för detta. Från sida har vi som en viktig post i vår skuggbudget avsatt pengar just till djurvälfärdsersättning, vilket vi ser som en rimlig åtgärd och ett stöd för att kunna upprätthålla vår höga djurvälfärd. För det ändamålet har vi allokerat , med avsikten att successivt höja detta anslag till . gå-före-politik på klimatområdet, som vi pratade om när det gällde förra utgiftsområdet, kommer att få en rad allvarliga konsekvenser då denna politik långsamt kväver många svenska näringsverksamheter och tvingar produktion utomlands. Ett direkt resultat av bäst-i-klassen-ambitioner är att kanske redan högsta dieselkostnader nu kraftigt höjs ytterligare just för våra lantbrukare. Dessa pålagor kommer för några att bli skillnaden mellan att vara eller inte vara. har i sin budget därför allokerat medel för att sänka hela regeringens höjning samt göra ytterligare en sänkning med per liter dieselolja. Totalt avsätter vi nästan för att höja återbetalningen av koldioxidskatt för jord- och skogsbruksmaskiner. Vill man ha kvar jordbruk i det här landet, då gör man inte så som regeringen just nu gör med dieselskatten. De globala koldioxidutsläppen blir knappast lägre därför att vi tvingar den svenska produktionen ut ur landet. Som jag sade i min inledning genomlider många av landets mjölkbönder just nu en stor lönsamhetskris. Detta beror självfallet på flera olika faktorer, men delvis kan det kopplas till överproduktion av ekologisk mjölk. Eftersom mängden ekologisk mjölk överstiger efterfrågan häller man denna mjölk i den konventionellt producerade mjölken och säljer denna till normalpris. Givetvis uppstår då en kostnad som någon måste betala. Man behöver väl knappast vara raketforskare för att kunna räkna ut vem det blir, nämligen mjölkbönderna i form av ett lägre kilopris för mjölken. Ytterligare en sak att ta upp är hur man från regeringens sida ser på livsmedelsproduktionen i allmänhet. Det var ganska intressant hur landsbygdsminister valde att via Matlandet prisbelöna ett företag vars huvudsakliga verksamhet baseras på importerat kött. Matlandet har enligt egen utsago en vision om bland annat att främja landsbygden, sysselsättningen och nya företag. Men också en fördubbling av livsmedelsexporten är ett uttalat mål. Med de stadgarna blir det såklart bakvänt att prisa ett importföretag. Ilskan över beslutet från svenska jordbrukare och branschorganisationer tycker jag är förståelig. Med anledning av detta passade jag på att ställa en interpellation till ministern om riktigheten i valet av pristagare, inte minst med tanke på att de importerade lågprisprodukterna kan produceras på ett sätt som inte är möjligt inom , till exempel i fråga om djurskyddsregler och antibiotikaanvändning. Det blev en nästan komisk föreställning, där landsbygdsministern tog på sig att försvara tysk kycklingproduktion och tyska djurskyddslagstiftningar. Man skulle nästan kunna tro att landsbygdsministern ville skicka en utmärkelse även till tyskarna. Men skrattet fastnar lite grann i halsgropen när man krasst tvingas konstatera att landsbygdsministern och regeringen i stort tycks vara ganska likgiltiga inför storleken på svensk livsmedelsproduktion. Man säger förvisso att man vill värna jordbruket, men i praktiken tar man mer med den andra handen än vad man ger med den första. I grund och botten tycks regeringen se på livsmedel som vilken vara som helst. Den ska produceras där det kan ske billigast i världen. Jag håller inte med. En liten strimma hopp kan man dock skönja, då regeringen i budgeten faktiskt har deklarerat att man ska utreda möjligheter och hinder, dock ej primärt i form av ekonomiska stöd, för en framtida livskraftig primärproduktion. Det finns en och annan här i som faktiskt har velat gå längre än så och tillsätta en parlamentarisk utredning om framtidens livsmedelsförsörjning. Jag kan bara instämma. Jag tror att det skulle vara ett bra sätt att få ett helhetsgrepp om situationen. På så vis skulle man kunna belysa olika problemområden i relation till den faktiska självförsörjningsgraden. upplever jag att den ena handen inte riktigt vet vad den andra handen gör, då olika målsättningar står i konflikt med varandra, med en ständigt krympande råvaruframställning som följd. Här finns mycket att göra. Jag skulle önska att vi kunde komma i gång med en sådan parlamentarisk utredning . 273 (V): Totalt sett anslår mer än regeringen för detta utgiftsområde. Det räcker till en hel del, exempelvis till skydd av skog och bättre skötsel av skogen. Vi i är nämligen oroade över tillståndet i våra skogar. Skog ska inte vara en virkesåker eller en plantage där råvaran till direktreklamen produceras. Skog ska vara en plats där den biologiska mångfalden är stor. Skogen ska vara ett hem för djuren. Skogen ska vara en plats för rekreation lika gärna som en plats för stillhet. inventeringar brukar visa att en stor del av de svenska avverkningarna inte ens lever upp till lagens krav. Miljökvalitetsmålet Levande skogar kommer inte att nås till 2020. Ett av skälen är att stora arealer värdefull skog fortfarande avverkas i . Det är oacceptabelt. Men det går att göra något åt detta. ökar satsningarna på skogen i vårt budgetförslag. Vi avsätter extra för att skydda mer skog. Vi ser också till att det finns mer resurser för att utbilda människor i hur man bedriver ett hållbart skogsbruk. Vi avsätter därför särskilda pengar för att skogsägare ska kunna ställa om till en hyggesfri skogsskötsel. Det är hög tid för respekt för djuren. Därför vill vi i inrätta en djurombudsman. Ombudsmannens uppgift ska vara att verka för god etisk grund inom all verksamhet som inbegriper djur. Vi vill också utforma en handlingsplan för att minimera antalet djur i djurförsök samt inrätta ett 3R-center, alltså ett center för att ersätta, minska och förfina djurförsök. Vi vill också att djurtransporterna ska minimeras. Vi vill därför ha en avgift på djurtransporter, precis som föreslogs i utredningen varelser eller okänsliga varor, som kom . Det finns ett stort intresse för mat i . Många vill producera mer mat för lokalsamhället. vill man göra det på ett ekologiskt och klimatsmart sätt, men det är svårt att få det att gå runt. Alltmer mat importeras till . av svenskarnas utsläpp kommer från det vi äter, den största delen från kött. Det är viktigt att minska utsläppen från denna sektor. Det är också viktigt att slå vakt om det stora engagemang och intresse som finns kring mat. Rätt formulerade kan matsatsningar leda till stora mervärden för jobb och företag, inte minst på landsbygden. Det kan också leda till stora minskningar av utsläppen från den här sektorn. Vi i har studerat regeringens kampanj det nya matlandet. Vi tycker att den är intressant, men vi saknar konkreta miljö- och klimatambitioner i det som regeringen gör. Det känns som att det är viktigare att arrangera matgalor och dela ut priser än att göra en gedigen satsning på mat som är god och bra för miljön. Därför föreslår vi i här och den nya matsatsningen det hållbara matlandet. Vi satsar mer än regeringen, alltså dubbelt så mycket som regeringens anslag på det här budgetområdet. Med det hållbara matlandet vill vi öka intresset för god, näringsrik och hållbar mat. Vi vill att konsumtionen och produktionen av ekologisk och vegetarisk mat ska öka med den här satsningen. Med det hållbara matlandet kommer också tusentals nya jobb att skapas. Med det hållbara matlandet kommer småproducenter på landsbygden att särskilt gynnas, exempelvis ekobönder, restauranger och vissa livsmedelsförädlare. Vegetarisk mat kommer att ha en särställning i satsningen. Den belastar klimatet och miljön mycket mindre än köttet. Vi vänder oss särskilt till offentlig sektor, exempelvis skolor, förskolor, sjukhus och äldreboenden. Inom ramen för det hållbara matlandet kommer dessa sektorer att kunna söka stöd för att skicka bespisningspersonal på utbildning om hur man lagar bättre, hälsosam och klimatsmart mat. När vi föreslår vegetariska på skolor och sjukhus ska det också finnas pengar för att utbilda personalen, och det finansierar vi med vår satsning det hållbara matlandet. Vi i vill hjälpa jordbruket att ställa om så att det blir miljövänligare. Ett av våra förslag är en skatt på handelsgödsel, så att övergödningen kan minska och utsläppen av kadmium gå ned. Alla intäkter kommer att gå tillbaka till jordbruket. På så sätt får vi dubbel nytta. Vi vill fördubbla den ekologiska produktionen genom direkta stöd till ekologisk produktion och ett helt nytt stöd med så kallade ekorådgivare, som ska kunna underlätta och stimulera nyetableringen av ekologisk produktion. Vi höjer också anslaget till miljöförbättrande åtgärder i jordbruket med . Vi tillför också extra pengar till det svenska artprojektet och för att rädda folkbildningsprojektet . Skydd av skogen, respekt för djuren, hållbar mat och miljöomställning av jordbruket är ledorden för oss vänsterpartister på detta utgiftsområde. 274 (M): Först av allt vill jag yrka bifall till utskottets förslag. Vi kan inte separera de övriga politikdelarna från miljö- och jordbruksutskottets verksamhet, för då blir det här en väldigt märklig debatt. Låt mig därför bara påpeka att detta är den sjunde raka budgeten från en enad allians. Mot detta står fyra splittrade oppositionspartier. har bnp i vuxit fem gånger mer än genomsnittet för eurozonen. Hade vi haft samma tillväxt som eurozonen hade vi haft 100 miljarder mindre till välfärd. är alltså bland de bästa i EU. Alliansen har gjort det billigare att anställa unga och äldre. Vi har infört och . Vi har skapat regelförenklingar och sänkt restaurangmomsen. Det var över en miljon människor som stod utan jobb eller arbetade mindre än de ville 2006. Utanförskapet har minskat med 227 000, och sysselsättningen har ökat med 213 000. Andelen långtidsarbetslösa är det lägsta i hela EU. Allt detta har gjorts med historiskt stora skattesänkningar som har givit våra medborgare ett ökat utrymme och en ökad valfrihet. Det har också skapat en ekonomi som beundras i omvärlden. Det innebär att vi kan satsa när andra sparar. Låt mig nu gå in på det specifika område vi debatterar . Jordbruk är grunden för livsmedel och maten på bordet. Vi är medvetna om att konkurrenssituationen ser allvarlig ut för svenska bönder. Därför tillsätter vi nu en utredning för att utröna vad det beror på och vad vi kan göra för att förändra detta. Vi ökar också bekämpningen av smittsamma sjukdomar som en följd av den ökade rörligheten, inte minst på djursidan. Vi försöker förbättra de administrativa systemen för , så att bönderna får en snabbare och effektivare hantering. Vi öppnar också för integration inom de areella näringarna, som vi tycker är viktigt. Många av våra nysvenskar har en agrar bakgrund, och därför finns det skäl att se till att de också kan komma in. När det gäller den gemensamma jordbrukspolitiken på Europanivå är det väldigt viktigt att våra produktionsjordbruk ges så bra konkurrensförutsättningar som möjligt och en minskad regelbörda, och att de också får en likvärdig konkurrensmöjlighet. Skogen är väldigt välståndsskapande och ger ungefär 100 000 arbetstillfällen. Den är också världens lunga. Den ger energi, byggmaterial, kläder, böcker, tidningar, hygienprodukter och dessutom ro i själen. Därför har vi också satsat på Skogsriket, som ska skapa fler jobb på landsbygden.