prot · H00942 · 2012-12-12 00:00:00 — Ett annat problem som också är vanligt på grund av bristen på vårdplatser är att man skickar patienten till en annan avdelning där det finns plats men där vårdpersonalen saknar både rätt kompetens och utrustning. Här riskerar man naturligtvis patientsäkerheten. Vi sverigedemokrater ser med stor oro på den stora neddragning som skett av antalet vårdplatser . finns knappt 25 000 vårdplatser, varav den somatiska korttidsvården utgör ca 20 000 platser. Det motsvarar 2,7 platser per 100 000 invånare, vilket innebär att har minst vårdplatser per tusen invånare i en jämförelse med 16 . Därför avsätter vi extra medel för att utöka antalet vårdplatser här i landet. Ett område som är särskilt viktigt är barn- och ungdomspsykiatrin. Folkhälsan i har blivit bättre på många områden, till exempel lever vi allt längre. mår barn och unga allt sämre. Fler barn lider av stress, huvudvärk och magont. Unga människor vårdas oftare för depressioner, ångest och självmordsförsök. Omkring 140 unga människor tar sitt liv , ett trettiotal av dem är . Bakom varje siffra finns en ung människa som har slutat att skratta och slutat att längta. De här problemen har blivit allt svårare och kryper allt längre ned i åldrarna. Jag har träffat vårdpersonal inom psykiatrin, där jag själv har jobbat en del, som har mött åttaåringar som säger att de inte vill leva längre. Detta är naturligtvis helt förfärligt. För att möta det ökande behovet behövs en förstärkning av barn- och ungdomspsykiatrin. finns det endast drygt 150 psykiatriska vårdplatser för barn och unga i hela landet. Det finns till och med landsting som inte har en enda vårdplats inom psykiatrin för unga människor. Det innebär att man får skicka barn antingen till ett annat landsting, något som strider mot att barn och ungdomar ska kunna få vård på sin hemort, eller så får man lägga in barn inom vuxenpsykiatrin. Det säger sig självt att det inte är bra. Vi menar att fler platser inom barn- och ungdomspsykiatrin måste skapas så att man kan garantera att det finns tillgång till vårdplatser för barn och ungdomar som mår dåligt, oavsett var i landet man bor. Ett annat område som vi vill prioritera är vården i livets slutskede. Att förlora ett barn är varje förälders mardröm, något som man inte ens vill tänka på. Barn ska inte dö, så enkelt är det. Barn ska egentligen inte ens bli sjuka, i alla fall inte mer än få en förkylning. Men tyvärr ser verkligheten inte riktigt ut så. Barn blir sjuka, och barn drabbas av cancer och andra svåra sjukdomar. Vart fjärde barn som drabbas av cancer kommer att dö av sin sjukdom. erbjuds oftast svårt sjuka och döende barn vård i hemmet eller på en akutvårdsavdelning. Men inom den vanliga vården finns oftast inte tiden, kunskapen eller utrymmet för den lindrande och tröstande vård som ska ta vid när den akuta vården är över. Många föräldrar kan vittna om den ensamhet och utsatthet de känt när deras barn ansetts färdigbehandlat. Vi vill ge dessa utsatta barn och familjer det allra bästa stöd som de kan få vid denna extremt svåra situation i livet. Vi menar att döende och svårt sjuka barn och unga ska erbjudas hospis, med avancerad vård i livets slutskede i en hemlik miljö som ett komplement till den vanliga vården. Ambitionen är naturligtvis att fylla i livet med trygghet där man kan erbjuda stöd till barnet, föräldrarna och syskon utifrån deras behov. Det har alltid varit målsättning att kunna erbjuda svårt sjuka barn och ungdomar en fullgod palliativ vård. insjuknar ca 7 000 kvinnor i bröstcancer i . Det innebär att får närmare 20 kvinnor en bröstcancerdiagnos. Var dör en kvinna i bröstcancer i . Det är oerhört viktigt att man upptäcker cancern i ett tidigt skede. Det är avgörande för ett gott behandlingsresultat och möjlighet till bot. Därför ser vi positivt på screening för att tidigt upptäcka livshotande sjukdomar som exempelvis bröstcancer. görs omkring 500 000 mammografiundersökningar. Enligt riktlinjer ska det omfatta alla kvinnor från 40 till och med , men bara cirka hälften av landsting erbjuder mammografi till kvinnor i åldern . Övriga landsting erbjuder det först efter trots att forskning visar att dödligheten i bröstcancer är högre för de kvinnor i åldersgruppen som inte erbjudits mammografi jämfört med de kvinnor i samma åldersgrupp som fått mammografi. Detta får mig att tänka på en mycket nära vän, en som mina tankar går till. Hon har just fått sin första behandling med cellgifter mot bröstcancer. Hon hade tur i oturen eftersom hon bor i ett landsting som erbjuder mammografiundersökning . På så sätt kunde hennes sjukdom upptäckas , och förhoppningsvis kan hon också botas. För oss sverigedemokrater är det en självklarhet att man ska få likvärdig vård oberoende av var i landet man bor. Det är en viktig princip för oss. Detta är bara en liten del av alla de förslag vi har i vår budget för att förstärka sjukvården i landet. Jag vill yrka bifall till reservationerna 1, 3, 4, 7, 16 och 33. Avslutningsvis vill jag önska talmannen och mina kolleger i socialutskottet en god jul och ett gott nytt år. 138 (V): Jag vill börja med att yrka bifall till reservation 8 om hälso- och sjukvård för papperslösa, reservation 26 om våldsutsatta papperslösa kvinnors rätt till skydd och reservation 29 om personlig assistans. Naturligtvis står jag bakom övriga reservationer, men vi kan inte yrka på dem alla. För många människor är bästa möjliga hälsa en av de allra viktigaste frågorna. talar om den ojämlika hälsan som vår tids största orättvisa. Den orättvisan finns också i . Låginkomsttagare har högre risk än höginkomsttagare att drabbas av flera av de stora folksjukdomarna. Risken att dö är ungefär dubbelt så stor bland personer med enbart grundskola jämfört med dem som har eftergymnasial utbildning. Medellivslängden ökar och har ökat . Det gäller de flesta av oss, dock inte kvinnor med arbetarbakgrund. Där har medellivslängden inte ökat . Det är stora och i vissa fall växande sociala skillnader som ger ohälsa och för tidig död. Därför tycker man att det borde leda till att hälso- och sjukvården utnyttjades mer av dem som har de största vårdbehoven, men så är det inte. Tyvärr är det tvärtom. Högutbildade får vid lika vårdbehov mer vård än kortutbildade. Låginkomsttagare och kortutbildade arbetslösa avstår oftare än andra grupper från att söka vård. Högutbildade får vård av bättre kvalitet än kortutbildade. När man till exempel drabbas av hjärt- och kärlsjukdom får patienter med hög utbildning intensivare medicinering än de med kort utbildning. Detta strider mot alla människors lika värde och rätt till samma vård samt mot att sjukvårdens resurser ska fördelas utifrån behoven. De med de största vårdbehoven ska få de största insatserna. Det är en viktig och grundläggande princip för oss i , och den finns också i vår hälso- och sjukvårdslag. Vi i anser att dessa principer ska gälla för alla som lever i . I den uppgörelse som regeringen gjort med följer man det inte fullt ut. Det är bra att det ska gälla beträffande barn, men i fråga om papperslösa eller asylsökande vuxna begränsas rätten till sådan vård som inte kan anstå. Det är ett luddigt begrepp utan något vetenskapligt underlag och något som naturligtvis drabbar de papperslösa och asylsökande och dessutom ställer de anställda i vården inför orimliga beslut när de ska ta ställning till om en insats kan vänta eller inte. Den utredning som regeringen tillsatte kom med ett alldeles utmärkt förslag om rätt till lika sjukvård för alla, men man ville inte ens skicka ut den på remiss. I kommer vi att fortsätta kampen för att alla som lever i ska ha rätt till samma sjukvård, och vi kommer att göra det tillsammans med alla dem som skrev under vårduppropet. Det var i stort sett alla fackföreningar och personalorganisationer inom hälso- och sjukvården. Hur mycket man får betala för att gå till läkaren och vad medicinen kostar leder till att en del tvingas avstå från nödvändig hälso- och sjukvård och från att köpa ut de mediciner de behöver. Det drabbar särskilt ensamstående mammor. har inte haft råd att hämta ut medicin som läkare ordinerat. Det drabbar långtidsarbetslösa. Det drabbar dem som har försörjningsstöd. Därför säger vi nej till förslaget om höjningar och indexregleringar av högkostnadsskyddet som ju ger högre avgifter när man går till doktorn och gör det dyrare att köpa ut medicin. Det är människors behov, anser vi i , inte lönsamhetskalkyler hos vinstsyftande vårdföretag, som ska vara styrande i vård och omsorg. Därför säger vi nej till de stimulanspengar som går till att kommersialisera den öppna specialistsjukvården. Regeringen har aviserat att man kan tänka sig att köra över de landsting, och deras väljare, som inte vill ha riskkapitalbolag och vinstintressen i sjukvården, också när det gäller specialistsjukvården. Det tycker vi är horribelt. Lika fel är det naturligtvis att låta människor som har råd att köpa privata sjukförsäkringar gå före i hälso- och sjukvården. Det rimmar inte alls med de två principer vi har i hälso- och sjukvårdslagen och som är viktiga för oss i . Naturligtvis ska man kunna välja läkare och vårdcentral. Däremot tycker vi att primärvården, som ju är första linjens sjukvård, är viktig för en jämlik och jämställd sjukvård och ska styras utifrån behov, inte utifrån var företagen tycker att det är lönsamt att etablera sig. Om vi tittar på , där man tittat på var de 190 nya vårdcentralerna hamnat under vårdvalsreformens två första år, ser vi att av dem hamnat där det redan fanns mycket hög tillgänglighet till olika tjänster. har hamnat i områden med medelbra tillgänglighet och , en vårdcentral, i område med låg tillgänglighet. Det leder till ojämlikhet och olika tillgänglighet i storstäderna, där man gärna etablerar sig i centrum. I drivs av vårdcentralerna av privata utförare. Om man tittar på hur många som finns per 10 000 invånare ser man att områdena med flest vårdcentraler är , , och . Jag tror att ni vet att låginkomsttagarna i dessa områden inte är så väldigt många. Lägst andel per 10 000 invånare finns i områden som , , och . I de mer glest befolkade delarna av landet har man fått svårare att styra efter behov. Där går pengarna till en privat utförare i en medelstor stad när pengarna i stället hade behövts någon helt annanstans sett utifrån behoven. Det förebyggande arbetet är en viktig del av en jämlik sjukvård. Det bör finnas ett tydligt områdesansvar och resurser för samarbete och för att söka upp dem som har sämst hälsa och inte självmant söker sig till hälso- och sjukvården. Det har faktiskt försvårats, inte underlättats, av vårdvalet. Vi har i vår budget lagt en förebyggandemiljard riktad just till primärvården, detta för att öka möjligheterna för primärvården att jobba förebyggande, att få tid och utrymme till att samarbeta med andra. En nollvision i sjukvården borde vara lika självklar som en nollvision i trafiken. tittade på detta 2007. Om man översätter det till nationell nivå skulle det vara 3 000 döda och 105 000 vårdskador . Det är först och främst fråga om mänskligt lidande, men det handlar också om miljardkostnader för sjukvården, pengar som kunde användas mycket bättre. Regeringen har tagit olika initiativ i patientsäkerhetsarbetet, men vi är fortfarande långt från en nollvision. Jag vill ta två exempel som är väldigt aktuella. Ni har väl läst i och hört om smutsiga sjukhus. Sänkningen av de vårdrelaterade infektionerna har planat ut. Man har fokuserat på vårdhygien för personalen, men man har missat detta med städning. Det säger man själv också. Man har upphandlat städning. Jag skulle tro att det oftast har skett till alldeles för låga priser. Det har man gjort i stället för att anställa egna lokalvårdare som blir en del i avdelningens team och i hygienarbetet och är kvar på samma arbetsplats och kan känna yrkesstolthet. Det andra exemplet jag vill ta är sjukvård. har som bekant en stor kris i sin sjukvård. Man har underskott på 740 miljoner varav 500 är på . S ville höja skatten med när man nu diskuterade budgeten och vi med . Men femklövern med de borgerliga och säger nej. Man kommer alltså att få det ännu värre . Överläkare och enhetschefer på onkologen har gått ut i och talat om de stora konsekvenserna och riskerna för patientsäkerhet inom cancersjukvården. I stället för en nedskärningsdebatt blev det en debatt om man har rätt som anställd att gå ut och kritisera en politisk ledning när man ser konsekvenserna. Jag tycker att det är viktigt att vi inte har tysta arbetsplatser. Det är fem dödsfall som har satts i samband med bristen på vårdplatser. Några av dem har gällt svårt sjuka barn. De har inte hamnat på den vårdavdelning som har spetskompetens utan på andra. Det reser frågan om att en dålig ekonomi för landstingen påverkar patientsäkerheten. Precis som de borgerliga partierna och i det här fallet i säger nej till att skjuta till mer pengar till hälso- och sjukvården räknar inte heller inte regeringen upp för pris- och lönehöjningar. Det gör vi i på statsbidragen. Det skulle ge 2 ½ miljard mer till kommuner och landsting. Vi har också en vårdplatsmiljard för att se till att det blir mer vårdplatser. Det är brist på dem. Kvinnojourerna gör ett jättejobb. Det är tusentals kvinnor som jobbar. Några är anställda, men de allra flesta jobbar ideellt. De får också slita, fundera och vara oroliga för om de ska kunna fortsätta sitt viktiga jobb att hjälpa kvinnor som är utsatta för våld och misshandel. Det beror på att kvinnojourerna väldigt ofta har en osäker ekonomi. Här borde det finnas en annan lösning och en långsiktig satsning på ekonomin för kvinnojourerna. Vi i har 200 miljoner i vår budget för detta. Äldreomsorgen tillhör de områden där vi gör stora satsningar från . Jag tror att vi alla är medvetna om att det är för lite personal och resurser på äldreboenden. Vi har dessutom fattat gemensamma beslut om förordningar om ökad bemanning. Vi vet att man på stressar omkring. Men det har inte skickats med några pengar. Från har vi i budgeten satsat 2 miljarder. Det är 1 miljard för mer personal inom demenssjukvården och 1 miljard för egen tid inom resten av äldreboendena. De pengarna behövs. Personalen går på knäna. Man får inte tillräckligt bra insatser från äldreomsorgen på flera håll. Det gäller speciellt inte det som handlar om sociala aktiviteter och individuella insatser efter de önskemål och behov som varje äldre människa har. Jag återkommer i en replik till åtstramningens pris. Som sades tidigare ligger en proposition om personlig assistans i budgeten, och det får konsekvenser. Vi får mindre tid att debattera den. Men den viktigaste konsekvensen gäller de yrkanden och förslag på förändringar som vi i oppositionen har lagt fram. Vi får inte lyfta de viktigaste av dem till omröstning i kammaren. Om man gör en sådan utredning är det en självklarhet för att funktionshindersorganisationerna måste få vara med ordentligt. Det har de inte fått. Det har de tydligt talat om. Det har varit väldigt kort remisstid. gick remisstiden ut, och svisch i samband med budgeten presenterade man förslaget. Det är en väldig skillnad. Det kommer aldrig ett förslag om att bristande tillgänglighet ska bli en diskrimineringsgrund. Man har väntat på det sedan remisstiden gick ut. För oss är den största invändningen att assistentanordnarna ska bli skyldiga att rapportera olika förändringar eller om människor inte använder sin assistans på rätt sätt. De kan annars bli betalningsskyldiga. Det gör att man går ifrån principen att det är mellan myndigheten och assistansanvändaren som assistansen ska diskuteras. Det påverkar också relationen och förtroendet mellan den personiga assistenten och den som ska ha assistansen. Detta hade vi velat rösta nej till. Det kan vi inte göra . Vi är också djupt oroliga över att allt fler har förlorat assistansen på grund av de ändrade bedömningarna av grundläggande behov. Där behövs ett förtydligande av lagstiftningen. Assistansen är en av de viktigaste jämlikhetsreformerna. Tusentals människor har fått en möjlighet att leva ett liv som andra och leva ett självständigt liv. 139 (C): och övriga allianspartier tillstyrker regeringens förslag till medelsanvisningar och begärda bemyndiganden avseende utgiftsområde 9. Vi yrkar också bifall till utskottets förslag avseende övriga delar av betänkandet SoU1 och avslag på samtliga reservationer. När utskottet debatterar sin del av budgeten får vi ett väldigt bra tillfälle att utifrån ekonomin stämma av vad som hänt på området social omsorg, hälso- och sjukvård. Det har gått Alliansen tog över ansvaret för att ta fram statens budget. Det blir då rätt intressant att göra en jämförelse för att se vad som hänt under mer än ett halvt decennium. Bara genom att jämföra vad som står i den första tabellen i betänkandet, Anslagsbelopp, ser man vilka stora förändringar som faktiskt skett. Den totala volymen för vårt utgiftsområde har ökat från 47 miljarder i budgeten 2006, det vill säga , och Socialdemokraternas sista budget, till 62 miljarder i den budget som vi debatterar. Det är en ökning med 15 miljarder eller dryga . Eftersom det är kommuner och landsting som står för huvuddelen av produktionen av välfärdstjänsterna bör man också titta på hur utvecklingen av det generella statsbidraget har skett. Även här har det skett en ökning från 50 miljarder till 75 miljarder. Vi vet alla om de stora behov som finns inom denna sektor. Vi är inte nöjda. Men allt tal om att kraftiga nedskärningar har skett är helt felaktigt. Det framgår för var och en som sätter sig ned och läser statens budget. Den enskilda post som har ökat mest är assistansersättningen. Den uppgick till 14,5 miljarder. Men i årets budget är det inte mindre än dryga . När man talar om nedskärningar av assistansen är det i själva verket en 50-procentig ökning av satsade medel. Därtill är ett av de länder som per capita lägger absolut mest pengar på att ge människor med funktionsnedsättning förutsättningar för ett gott liv. För oss i och även för alliansregeringen är det viktigt att ge de funktionsnedsatta bra möjligheter att leva ett liv som andra. Då är assistansreformen något av det absolut viktigaste. Orsaken till att vi så starkt slår vakt om assistansreformen är att den totalt förändrat livet för människor med svåra funktionsnedsättningar. Men det finns också en annan anledning. Assistansreformen var tillsammans med friskolereformen de två första stora frihetsreformerna i detta land. Det var reformer som satte stopp för offentligt monopol. Innan assistansreformen, mina vänner, hade vi ett kommunalt monopol att ge funktionsnedsatta den hjälp de behövde. Det var bara kommunerna som fick erbjuda assistans. Assistansreformen gav alla de berörda rätten att själva bestämma vem som skulle ge assistans. Skulle det vara den kommunala assistansen, en egen anställd assistent, ett kooperativ eller rent av ett privat vinstdrivande företag? Den öppnade för entreprenörer att erbjuda assistanstjänster. Skulle den reformen ha genomförts skulle den säkert av och Socialdemokraterna ha beskrivits som en tvångsprivatisering. Privatisering har också blivit konsekvensen under de snart två decennier som reformen har varit i kraft. Men det är inte på grund av att staten har beslutat så. Det är på grund av att de enskilda individerna i ökad utsträckning väljer privata alternativ. Efter friskolereformen och assistansreformen, som kom under den borgerliga Bildtregeringens tid, hände inte mycket på det här området förrän efter 2006. omfattas både förskola och primärvård av samma princip: den enskildes rätt att själv bestämma. LOV har också gett många kommuner möjligheten att ge de äldre samma rätt att själva bestämma. är det så att en tredjedel av landets kommuner vägrar myndigförklara de äldre. Det måste bli slut med det förmynderiet mot de äldre. I årets budget klargörs därför att regeringen tänker utreda möjligheten att ge de äldre rätt att oavsett vilken kommun man bor i välja vem man vill ha hemtjänst från: kommunens hemtjänst, ett kooperativt bolag eller ett privat aktiebolag. Vi har fått all anledning att känna oro för assistansreformen. Anledningen är förstås vad vi har kunnat läsa om fusk och bedrägeri. Det är svårt att få någon klar bild av omfattningen. Men det urholkar helt klart människors förtroende när man till exempel får läsa att en enskild person i kan ha lurat till sig så mycket som eller när en man som påståtts ha varit rullstolsbunden och helt beroende av personlig assistans plötsligt dansade runt med Lisebergskaninen. När de bedrägerierna uppdagades tillsatte regeringen så snabbt som möjligt en utredning för att ta fram förslag på hur man skulle sätta stopp för bedrägerier. Efter en remissomgång har regeringen valt att gå fram med de förslagen. Regeringen har valt att lägga in detta som en del i budgetpropositionen av två skäl. För det första är det viktigt att så snabbt som möjligt täta hålen och därmed förhindra ytterligare bedrägerier. Pengar avsedda för stöd åt funktionsnedsatta ska inte hamna i kriminella händer. För det andra är förslagen budgetpåverkande, och ska de om möjligt hanteras tillsammans med budgeten. Det förslag som har varit mest omdebatterat handlar om att , kommunen och ska kunna göra hembesök hos den som har närstående som personliga assistenter. Om besök förhindras vid upprepade tillfällen utan rimlig förklaring ska assistansersättningen kunna dras in. Möjligheten att göra hembesök finns som en del av socialförsäkringsbalken. Möjligheten att dra in förmåner finns också. Men regeringen väljer nu att precisera att så ska kunna ske om hembesök förhindras. Jag tycker att det är en rimlig förändring. Det har tyvärr visat sig att flera av fallen med fusk och bedrägerier har förekommit i situationer när de anhöriga har varit personliga assistenter. Det finns också flera exempel där den funktionsnedsatta har varit utsatt för grav vanvård. För mig är det självklart att nära anhöriga i de allra flesta fall fungerar alldeles utmärkt som personliga assistenter. Men bedrägerier måste stoppas. De förslag som regeringen slutligen landat på tycker jag är en rimlig avvägning. Frånsett kraftigt ökade kostnader för assistans finns det även andra områden i årets budget som visar en mycket tydlig skillnad mot hur det var 2006. Stödet till tandvård har fördubblats. Stödet till psykiatri har permanentats på en nivå som är nästan det dubbla mot vad det var 2006. Men de riktigt stora skillnaderna finns inte i budgeten utan kanske i människors verklighet. Det är, herr talman, lättare att få vård. Vi har fritt vårdval i primärvården, vilket är en framgång. Vi ser hur patientnöjdheten i svensk primärvård ökar . Det är också glädjande att se de framsteg som görs inom cancersjukvården och i vården för de mest sjuka äldre. Mot en samlad allians står nu fyra oppositionspartier som spretar mer . ser som sin viktigaste fråga att rycka undan fötterna för de mer än 10 000 företag som jobbar inom välfärdssektorn genom att förbjuda vinst. Socialdemokraterna slåss för att inte alla äldre ska få rätt att bestämma själva utan att makten ska ligga hos kommunpolitikerna. slutligen tycker att det viktigaste nog är att ta bort kömiljarden, som på ett radikalt sätt har minskat väntetiderna i svensk sjukvård. För de flesta människor är sjukvården och äldreomsorgen några av de absolut viktigaste områdena. För del kan vi genom samarbetet i Alliansen visa mycket tydliga resultat inte minst i årets budget. Vi kommer också inför valet att redovisa en gemensam vision tillsammans för hur välfärden fortsatt ska kunna utvecklas positivt. 140 (S) replik: Jag lyssnade till socialutskottets ordförande. Även om han inledde med att säga att han inte nöjd med allt är det svårt att inte tycka att det som genomsyrade hela anförandet var att det mesta nästan än gjort. Då är frågan hur mycket som återstår eller om det kanske börjar bli dags att lämna över till dem som har idéer och kraft för framtiden.