prot · GZ09116 · 2012-05-23 00:00:00 — Föredrogs försvarsutskottets betänkande 2011/12:FöU7 Ändringar i elberedskapslagen (prop. 2011/12:89). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 8 § Specialist i allmänmedicin en yrkeskvalifikation i allmänpraktik Föredrogs socialutskottets betänkande 2011/12:SoU22 Specialist i allmänmedicin en yrkeskvalifikation i allmänpraktik (prop. 2011/12:108). 36 PER RAMHORN (SD): ska vi ta beslut om regeringens proposition Specialist i allmänmedicin en yrkeskvalifikation i allmänpraktik. har haft invändningar mot att vi i har haft två olika kvalifikationer för allmänläkare, Europaläkare och specialist i allmänmedicin. Kommissionen anser att svensk lagstiftning strider mot direktivets krav på ett automatiskt erkännande för allmänpraktiserande läkare på grund av att det finns två olika yrkeskvalifikationer. För att undvika en domstolsprocess har regeringen valt att vika ned sig i den här frågan, vilket vi beklagar djupt. I propositionen föreslår man att bestämmelsen om kompetens som Europaläkare i patientsäkerhetslagen ska upphävas och att möjligheten att ansöka om kompetensbevis som allmänpraktiserande läkare, alltså Europaläkare, ska avskaffas. Ändringen kommer att innebära att en allmänpraktiserande läkare som har fullgjort sin utbildning i en annan EES-stat eller utbildat sig i automatiskt ska kunna erkännas som specialist i allmänmedicin. Just detta är något som vi sverigedemokrater inte kan ställa oss bakom, för detta kommer att innebära att utländska läkare kan åberopa vår höga kompetensnivå utan att ha den, vilket vi anser är orimligt. Europaläkare med vidareutbildning kan inte jämställas med våra specialister i allmänmedicin som har vidareutbildning. Kompetensmässigt, organisatoriskt och vetenskapligt finns det stora skillnader mellan Europaläkare och specialist i allmänmedicin. Även en majoritet av remissinstanserna har uttryckt en oro för att gruppen specialister i allmänmedicin framöver kommer att bestå av läkare med varierande utbildningstid och för de konsekvenser som det kan få. Vi menar också att det inte är rimligt att EU-regler dras så långt att medlemsländerna tvingas att ändra sitt sjukvårdssystem. Ju fler välutbildade och högkompetenta allmänläkare vi har i , desto mer samhällsekonomisk vinst . Den politiska ambitionen för vårt sjukvårdssystem måste därför vara att ställa höga kompetenskrav på de läkare som verkar inom den svenska sjukvården och inte, som man nu gör, i stället sänka kraven. För patienterna kan det här innebära att de inte får samma garanti för den medicinska läkarkompetensen som . Vi anser att den nuvarande lydelsen i patientsäkerhetslagen ska behållas, då vi har krav som vissa andra länder i inte har, så att vi kan säkra att våra medborgare i får den bästa möjliga vården. Därför, fru talman, yrkar jag bifall till vår reservation. 37 (M): Ett av syftena med vår europeiska union är att skapa fri rörlighet för människor och varor inom . Det är bra för människor och företag med idéer som man vill sprida, och det är bra för . I ett direktiv från och 2005 talas det om att alla medlemsstater ska erkänna yrkeskvalifikationer som man har fått i ett annat EU-land. Det syftar just till att man inte ska kunna hindras från att jobba i ett annat EU-land om man vill det. Som EU-medborgare har vi rätt att utöva vårt yrke som företagare eller anställd inom hela unionen. Det är bra. Svenska byggnadsarbetare ska kunna jobba i . Utländska läkare ska få arbeta i . Vi inom Alliansen tycker att det är en bra modell. Vi vill inte ha mer slutenhet eller isolering utan tvärtom mer av öppenhet, fri rörelse och samarbete. Det är så vi skapar tillväxt och välstånd. har vi haft två olika system för att godkänna yrkeskvalifikationer för allmänpraktiserande läkare. Det är de som är specialiserade i allmänmedicin och har gått ST-utbildning i . Det är det vanliga. Sedan finns det också Europaläkare. Det är personer som har läkarexamen från ett annat EU-land och efter särskild prövning kan få en sådan legitimation även i . Några holländska läkare har klagat på detta, eftersom deras holländska examen inte automatiskt godkänts här. har kommit fram till att inte fullt ut följer de gemensamma direktiven. En läkarexamen från som följer kraven för allmänpraktik ska räcka för att få arbeta också i . Därför genomför vi nu EU-direktivet fullt ut. Däremot gör vi inga förändringar i den specialistutbildning som finns i . Den kommer att fortsätta vara . Vad får då detta för konsekvenser? Vi bedömer att det inte påverkar vare sig patientsäkerheten eller kvaliteten i sjukvården. Det är det viktiga för oss, och det gör vi aldrig avkall på. Det här är en uppfattning som också delas av , och . Det kräver förstås att arbetsgivarna är noggranna i vilka de anställer men det gäller ju alltid. De måste förvissa sig om att de läkare de anställer har rätt kompetens, erfarenhet och djup i sina kunskaper för det arbete de ska utföra. Det är såklart särskilt viktigt i vården. Länder som redan infört den här regleringen, till exempel och , har inte heller sett några risker för patientsäkerheten. Vi känner oss trygga i detta. Men vad skulle hända om man inte genomför den här förändringen, vilket vill? Jo, det skulle bli kännbara böter, i 50100-miljonerkronorsklassen. Regeringen har inledningsvis bestridit uppmaning men kommit fram till att det finns en klar risk för fällande dom. Inte i vare sig reservationen eller i anförandet gör någon annan bedömning. Därmed tycker jag att de måste lämna besked om hur de tänker sig att böterna ska betalas. Är det värt ? Varför prioriterar att lägga pengar på böter i stället för på vården? Jag yrkar för Alliansens räkning bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde och (båda M). Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 9 § Stärkt skydd för barn i internationella situationer Föredrogs civilutskottets betänkande 2011/12:CU23 Stärkt skydd för barn i internationella situationer (prop. 2011/12:85). 38 (M): Regeringen föreslår i propositionen att riksdag ska godkänna som svensk lag. Konventionen åsyftar ett stärkande av skyddet för barn i internationella situationer. På så sätt vill man undvika konflikter mellan olika rättssystem som gäller behörighet, tillämplighet, erkännande, verkställighet och samarbete i frågor om föräldraansvar och skydd för barn. I korthet innebär propositionen att konventionen blir en del av svensk lagstiftning med viss anpassning till rådande lagstiftning och praxis. Frågor om denna anpassning som uppstått har noga utretts och analyserats i tre tidigare utredningar under två tidigare regeringar. Och självklart ska varje tveksamhet eller fråga om juridisk kompatibilitet uppmärksammas. Det är dock regeringens uppfattning att så har skett och att inga hinder för införlivande av i svensk lagstiftning föreligger. En kort bakgrundsbeskrivning kan vara på sin plats. anslöt sig till . Europeiska unionen var däremot inte ansluten eftersom endast enskilda stater kan tillträda konventionen. Samtliga dåvarande EU-länder undertecknade konventionen 2003, och efter flera utredningar och anpassningar är nu tiden mogen för ett formellt svenskt tillträde således regeringens proposition. Konventionen syftar alltså till att stärka skyddet för barn i internationella situationer. Genom tillämpning av konventionen vill man nu undvika konflikter mellan olika rättssystem. Dessutom utvecklas det internationella samarbetet vad gäller skydd för barn. Grundprincipen är att barnets hemvistland anses vara det land som är bäst lämpat för beslut om barnets bästa. Konventionen bygger även på att de ingående staterna har förtroende för varandras rättssystem, praxis och beslut. Detta är särskilt viktigt i en alltmer global värld där arbete, hushåll och relationer korsar gränser, språk och kulturer. I en alltmer krympande värld är det viktigt att vi i bidrar till enklare hantering av internationella frågor. Regeringen vill dock att reserverar sig mot användandet av franska språket i meddelanden till svenska myndigheter. Annars anser regeringen att konventionen ska inkorporeras i svensk lagstiftning. Utskottet anser att propositionens skrivning ligger i linje med motion. Jag yrkar därför avslag på motionen och bifall till propositionen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 19 §.) 10 § om underhållsskyldighet, m.m. Föredrogs civilutskottets betänkande 2011/12:CU25 om underhållsskyldighet, m.m. (prop. 2011/12:110). Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 19 §.) 11 § Vissa åtgärder mot illegala vapen Föredrogs justitieutskottets betänkande 2011/12:JuU22 Vissa åtgärder mot illegala vapen (prop. 2011/12:109). 39 (S): ska vi alltså debattera regeringens proposition Vissa åtgärder mot illegala vapen. Jag vill börja med att säga att vi från Socialdemokraterna självklart står bakom våra reservationer, men vi väljer att yrka bifall till reservationerna 3, 7 och 14. En av politikens absolut viktigaste uppgifter är att skapa trygghet i samhället. Jag behöver inte utveckla varför det är så otroligt viktigt. Socialdemokraterna har lagt fram flera olika förslag för att bekämpa den grova organiserade brottsligheten. Grov organiserad brottslighet och annan kriminalitet betyder ofta att det finns vapen i omlopp. Vapen i sig är naturligtvis ett reellt hot mot tryggheten och trygghetskänslan. kan man säga att det är mer en regel än ett undantag att det finns skarpa skjutvapen i kriminella miljöer och när kriminella uppgörelser äger rum. Det är inget att diskutera. När vi tittar på siffror kan vi säga att vid kriminella uppgörelser har den dödliga utgången ökat . Det är givetvis otroligt allvarligt för de inblandade och även för andra. När kulorna viner i luften om jag får använda uttrycket kan oskyldiga hamna i eldstriderna. Det är naturligtvis djupt tragiskt. Alla som hänger med i nyheterna och ser vad som händer i den kriminella världen låt mig förtydliga: den kriminella utvecklingen vet att skottlossningar äger rum. Det gäller naturligtvis främst i de stora städerna. har det funnits flera djupt olyckliga exempel på detta. Polisen berättar att det finns en hel del enhandsvapen och helautomatiska vapen ute på marknaden. har sammanfattat läget som akut. Akut är naturligtvis otroligt allvarligt. Vi socialdemokrater anser att utvecklingen för att bekämpa illegala vapen är alldeles för långsam. Vi vill se en mycket större förskjutning från kontroll av de legala vapnen till bekämpning av de illegala vapnen. Vi vill se ett skärpt minimistraff från dagens till för grovt vapenbrott. De av er som har sett tv:s bevakningsprogram har själva sett hur de personer som ägnar sig åt kriminell verksamhet med grova vapen inte tycker att det är särskilt allvarligt att behöva ta någon månads fängelse. Det är naturligtvis inte acceptabelt. Vi vill också ge polisen fler redskap för att bemöta utvecklingen. Där har vi föreslagit hemlig teleavlyssning vid misstanke om grovt vapenbrott. Det är otroligt viktigt att polisen kan hålla jämna steg med de kriminella. Först nu har justitieministern tillsatt utredningar för att titta på frågan. Vi kan konstatera att ingenting kommer att hända förrän troligen . Det är olyckligt. Det finns några saker som kan göras snabbt och som inte kräver utredningar. En sådan sak är en vapenamnesti. Den kan genomföras och på ett enkelt sätt få bort en del vapen från marknaden. Jag tror inte att det är den enda lösningen, men det är definitivt en viktig åtgärd. En annan sak som kan gå snabbt är att styra prioriteringar så att det blir ett prioriterat ärende för verket att hitta de illegala vapnen vid gränsen, innan de hinner sprida sig på den svenska marknaden. Det kom ett nytt regleringsbrev till tullen , men där pekas inte illegala vapen ut som prioriterat, däremot till exempel tobak. Om man jämför dem med varandra kan man ju känna att även vapen borde finnas på den listan. Från Socialdemokraterna stöder vi ändå propositionen, men givetvis med hänvisning till våra egna förslag. Det är viktigt att skärpa synen på vapenbrott, men som ni har förstått av det jag har sagt tycker vi att det är ett otillräckligt förslag. Jag vill också peka på vikten av att utvärdera den nya lagstiftningen efter att den har trätt i kraft. I detta anförande instämde Arhe Hamednaca (S). 40 (MP): Det första debattämnet för dagens justitieutskottsdiskussion utgår från betänkande nr 22, Vissa åtgärder mot illegala vapen. Egentligen säger rubriken allt om den kommande diskussionen. Regeringen gör några små steg vissa steg för att visa ett engagemang för de stora problemen med de 30 00040 000 illegala vapen som man uppskattar kan finnas i landet. Inom oppositionen säger vi det visar inte minst mycket av det sade att problemet är större än så, mer akut än så, och kräver mer genomtänkta åtgärder än så. Jag tror att riksdagspartierna egentligen är ganska överens om att det är ett mycket stort problem. Vi har ett stort inflöde till av illegala vapen, men tullen har inte lyckats upptäcka vapen vid gränserna utan det är snarare polisen som gör beslag. De öppna gränserna, som på många sätt är positiva, har också fört med sig att det är enklare att smuggla. Kriminella men också otrygga människor tror att de måste ha ett vapen för sin skumma verksamhet eller för att skapa en upplevelse av att de är tryggare. Jag och är övertygade om att kriminell verksamhet förutom att förstås vara olaglig också är ett symtom på ökade klyftor och ökande otrygghet i ett samhälle. När det upplevs som att det är väldigt långt till ett jobb eller när skolor inte fungerar ökar kriminaliteten. Det finns ett tydligt strukturellt samband, även om det inte förklarar all kriminalitet. Jag står naturligtvis bakom alla reservationer, men för att spara tid kommer jag här i kammaren att yrka bifall bara till reservation nr 11 om vapenamnesti, reservation nr 12 om en handlingsplan för att minska vapensmugglingen och reservation nr 15 om skärpta straff för vapensmuggling. När det gäller frågan om vapenamnesti har de tidigare vapenamnestierna, som genomfördes några månader och några månader , varit framgångsrika på så sätt att man under den tiden fick in stora mängder vapen. finns det en sorts idé om att sådana amnestier skulle vara verkningslösa om de genomförs för ofta. Jag har inte sett någon form av belägg för att en sådan teori skulle stämma. Jag har, som ni sett, inget emot att straffskalorna skärps på vapensmuggling. Men det finns också en tydlig poäng i att det inte är just när man väljer att göra någonting rätt som man ska straffas. Därför ser jag att det vore positivt att ha vapenamnestier lite oftare än vad vi har haft. Vi i tillsammans med de övriga rödgröna partierna vill att vi här i kammaren ska rösta för att snabba på införandet av en vapenamnesti och ser inget som helst logiskt argument för att vänta . Så går jag över till hur man bör jobba framöver och vår reservation nr 12. har fått i uppdrag att samarbeta bättre med och med berörda myndigheter i andra länder. Man har också fått ett litet tillskott för att jobba med dessa frågor. Så långt är det bra, men jag tycker att regeringsuppdraget kunde vara betydligt tydligare. Jag tycker att problemen är så alarmerande att man behöver en riktig handlingsplan. Man behöver jobba fram en tydlig statistik, och man behöver i större utsträckning prioritera och jobba systematiskt med att minimera inflödet av illegala vapen i landet. Även på detta område tycker jag att regeringen gör en del som är bra men att man också kunde ta steget fullt ut och se till att vi får ett mer systematiskt arbete. 41 (SD): I propositionen hänvisas till som anser att användningen av enhandsvapen och helautomatiska vapen i kriminella sammanhang utgör ett stort och växande problem. Enligt myndigheten har antalet våldsbrott med dödlig utgång då skjutvapen använts ökat. Vidare menar man att mord och väpnade uppgörelser i kriminella miljöer kommit att utgöra ett sådant problem att situationen kan betecknas som akut. Det är viktigt att vi politiker tar vårt ansvar och gör något åt denna situation innan den eskalerar ytterligare. En straffskärpning för grovt vapenbrott kommer att markera brottets allvar för dem som överväger att bryta mot lagen och kommer att bidra till att skydda samhället från grova brottslingar. När det gäller straffskalan är det positivt att de flesta verkar ha insett att någonting bör göras, men det negativa är att regeringen i stället tillsätter en utredning, trots att vi här i kammaren verkar vara mer eller mindre eniga om att straffet ska höjas. Även från polisorganisationen verkar de vara överens om att det bör höjas. Jag pratade med en högt uppsatt åklagare , och jag skulle vilja citera honom. Han sade: I är politikerna så tandlösa att när ett akut problem uppstår så avvaktar man och år av utredningar innan man gör något. Och när man väl kommer med ny lagstiftning är man ofta så försiktig att lagstiftning knappt går att användas eller gör någon skillnad. Det var alltså vad en högt uppsatt åklagare i sade . Detta är talande för den utredning om straffnivån som ska tillsättas. Vi förstår givetvis att utredningar behövs när tid finns, men när situationen är akut, som alla verkar vara överens om, måste något göras. Därför yrkar vi att man ska höja minimistraffet till och även öppna för att eventuellt höja det till . Vi vill också att det vid sidan av de tre nya rekvisiten ska införas ett fjärde rekvisit om när ett vapenbrott ska anses grovt. Under punkt 4.1 i propositionen föreslår regeringen tre förtydligande bestämmelser för vad som särskilt ska beaktas vid bedömande av huruvida ett vapenbrott ska anses grovt. Dessa berör förenklat om vapnet innehafts på allmän plats eller vid skolområde, om vapnet varit särskilt farligt samt antalet vapen. Förslagen i utredningen som föranledde propositionen överensstämmer inte helt med regeringens förslag. Utredningen föreslog i stället att hänsyn delvis ska tas till om vapnet befaras komma till brottslig användning. Precis som regeringen samt flera remissinstanser anser vi att en sådan formulering kan vara för vidsträckt och att mer precisa formuleringar bör användas. menar vi att förslagen i propositionen kan vara lite för snäva. I det inledande stycket under 3.1 hänvisar regeringen till att kriminella personers användning av skjutvapen ökar och att de utgör en förutsättning för grova brott med svåra följder. På grund av denna problemformulering, som vi också delar, yrkar vi att en fjärde bestämmelse ska läggas till förslaget. Denna bestämmelse bör innehålla innebörden att hänsyn även ska tas till om den som gjort sig skyldig till vapenbrott tidigare gjort sig skyldig till grov brottslighet eller upprepad brottslighet av allvarlig karaktär. Vi kan till exempel tänka oss att ett illegalt handeldvapen hos en grov brottsling kommer till polisens kännedom. Eftersom vapnet hittas hemma hos brottslingen, endast är ett handeldvapen och därmed inte räknas som av särskild beskaffenhet, och endast är ett till antalet, är det med regeringens föreslagna rekvisit inte självklart att personen ska dömas för grovt vapenbrott. För oss är det däremot en självklarhet att grova brottslingar som tidigare dömts för grov och/eller upprepad brottslighet inte ska springa runt med vapen och att det är klart allvarligare om ett illegalt handeldvapen påträffas hos en sådan person än hos en tidigare helt ostraffad vanlig medborgare. Vi vill därför att detta fjärde rekvisit införs. Vi vill även införa ett krav på uppvisande av tillståndsbevis till tullen vid införsel av vapen. På uppger man att majoriteten av dessa skjutvapen kommer från länder i utanför EU. Det är vapen som lätt smugglas in där Schengens gränsskydd för tillfället är som svagast och sedan obehindrat kan tas till . Mellan till exempel och , , har antalet personer som korsar våra gränser ökat med 11 miljoner. har tullens personalresurser minskat med nästan 500 personer, och antalet kontroller som utförs har minskat med . Det är ganska intressant när man hör företrädare för bland andra Socialdemokraterna och som har pratat om tullen. Men de enda som har lagt fram förslag om ökade resurser för tullens brottsbekämpande del är . De två partierna har också varit mycket positiva till det fria och gränslösa som regeringen nu själv har erkänt har bidragit till organiserad brottslighet, som vi kommer att diskutera . Mot bakgrund av denna utveckling är det märkligt att regeringen inte tillstyrker rekommendation att tillståndsbevis ska uppvisas vid införsel av vapen till eftersom detta, som säger, skulle öka möjligheterna att kontrollera vilka vapen som förs in till och dessutom skulle underlätta att beivra en utebliven anmälan om införsel som smugglingsbrott. Regeringens och utskottets motargument är att nuvarande förslag om straffansvar vid utebliven anmälan utgör en tillräcklig åtgärd för att upprätthålla anmälningsskyldigheten. Motargumentet berör alltså anmälningsskyldigheten. Det motsäger inte argument om att uppvisande av tillstånd vid gränspassering skulle öka möjligheterna till kontroll av vilka specifika vapen som förs in och därmed också till straffrättslig uppföljning av utebliven anmälan. Med detta sagt vill jag yrka bifall till reservationer 1, 4 och 9 i betänkandet. Jag ska avsluta kort med att säga något om vapenamnesti. Alla partier i kammaren är mer eller mindre för vapenamnesti, förutom , som inte föreslår det specifikt. Senaste gången vi hade vapenamnesti var 2007. Jag är väldigt tveksam till vilken skillnad en vapenamnesti gör. Den kanske inte skadar så mycket. Men att det framhålls som en av de viktigaste lösningarna för att bekämpa illegala vapen är jag minst sagt mycket tveksam till. På vapengrupp sade till exempel polisinspektör : Idén är i grund och botten vettig, och jag förstår att den låter bra för till exempel politiker och lekmän. Men den typen av vapen som kommer in är mest gamla bössor som stått i garderober, sådant som folk ärvt i släkten. Busets vapen, de kommer inte in den vägen tyvärr. Jag delar hans uppfattning genom det jag har hört och sett. Lösningen heter i stället att skärpa straffen för vapenbrott, att göra det lättare att använda teleavlyssning, vilket vi har lagt fram förslag om, och framför allt att återupprätta det gränsskydd mot insmuggling av nya illegala vapen som har nedmonterat. Alla de förslagen har vi tidigare fört fram. 42 (M): Förekomsten av illegala vapen är ett stort och allvarligt problem i det svenska samhället. har vi sett hur kriminella uppgörelser med skottlossningar har utspelat sig på öppen gata. Inte minst min egen hemstad har varit särskilt utsatt för den typ av brottslighet där vapen har använts. Skottlossningarna spred skräck i hela staden, och det var en stad som med både skräck och förtvivlan samlades i flera större demonstrationer för att gemensamt visa sin avsky mot skjutningarna men också för att stå upp för ett annat samhälle, ett samhälle präglat av samförstånd, samhörighet och respekt för varandra. Men det är inte bara som har varit i fokus. Händelserna på Utøya i , skolskjutningarna i och skottlossningarna på allmän plats i har alla visat vilka risker som finns när skjutvapen kommer i fel händer. Signalerna från rättsväsendet är också att våldsbenägna kriminella personers användning av skjutvapen ökar. Det är en allvarlig och oroväckande utveckling som måste stoppas och som vi i Alliansen tar på största allvar. Det är därför en angelägen fråga för Alliansen att motverka förekomsten av illegala vapen i samhället och förhindra att dessa används i kriminella sammanhang. Alliansen har med kraft fokuserat på vapenfrågorna och vapens koppling till den grova organiserade brottsligheten. aviserades att ett större reformarbete skulle inledas, och en del av detta arbete har redan genomförts. fattade till exempel beslut om lagändringar för att skulle kunna skriva under FN:s vapenprotokoll.