prot · GZ09135 · 2012-06-25 00:00:00 — Frågan är: Krävs det något sådant i detta fall också, eller när ska beslut egentligen verkställas? Det är tragiskt för alla som redan befinner sig i fas 3, men ännu värre är det med alla nya som kommer till, i strid med beslut. Jag skulle vilja likna fas 3 vid rent slavarbete. De som är placerade i fas 3 har nämligen ingen riktig lön, utan de får motsvarande av sin tidigare a-kassenivå eller socialbidrag som ersättning. Det är en form av slavarbete eller gratisarbete, vad man nu vill kalla det. De omfattas inte av kollektivavtal och inte av några försäkringar. Det har också varit problem både med placeringar där fas 3:are har fått göra totalt meningslösa arbetsuppgifter och med placeringar där fas 3:are har gjort reguljära arbetsuppgifter. Ingenting av detta var syftet med det eller så som reglementet för det hela ser ut. Det ska inte ersätta riktiga jobb, och det ska inte vara totalt meningslösa uppgifter. Det leder verkligen inte till jobb, och det gör att det ännu mer liknar slavarbete. Jag är rädd för att det vi har sett bara är toppen av ett , då man inte har kunnat kontrollera allting. Det som är drivkraften för många arbetsgivare i detta är att de får för varje person i fas 3. Vi har företag som kan leva på den ersättningen. De har en mängd fas 3:are placerade och får ersättningen medan dessa människor tvingas leva på existensminimum. Detta gör det extra angeläget. Det har inte bara visat sig att det inte leder till jobb och till att människor går vidare i utbildning. Det är slavarbete, och framför allt har inte regeringen verkställt beslut. 35 (S): För var jag på besök på en fas 3-arbetsplats. Jag tror att det är ungefär tolv personer som deltar i en verksamhet. De är naturvärdar i . De upplever att det de gör är ganska trivsamt och att de har fått ett sammanhang. Det de däremot inte upplever är att de har en rimlig ersättning för vad de gör. Under den socialdemokratiska regeringen med stöd av och hade vi en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som hette plusjobb. Där fick ganska många arbetslösa möjlighet att få en meningsfull sysselsättning. De fick känna sig behövda, utveckla kompetens och komma närmare arbetsmarknaden. Men de fick också en rimlig ersättning, nämligen kollektivavtalsenlig lön. Jag vill därför fråga: När tänker arbetsmarknadsministern ompröva fas 3 och den återvändsgränd som hon har infört? När tänker arbetsmarknadsministern göra någonting åt detta? Är regeringen nöjd med att fas 3 numera omfattar mer än 30 000 personer och beräknas vara en av största arbetsgivare? 36 Arbetsmarknadsminister (M): Jag tar frågan om arbetslöshet på väldigt stort allvar och inte minst omsorgen om personer som är långtidsarbetslösa. De har varit hos Arbetsförmedlingen . De har fått hjälp, stöd, praktik och kanske en arbetsmarknadsutbildning. Men de har ändå inte lyckats få ett arbete med eller utan anställningsstöd, trots att det finns mängder av anställningsstöd. Man kan ställa sig frågan: Vad är det bästa för dessa personer? Det är så klart att de får ett arbete. Men jag tror att det näst bästa är att de närmar sig arbetsmarknaden och kommer till en arbetsplats hos en seriös företagare. Det kan vara en ideell organisation, en fotbollsklubb, och kommunen. De får en gemenskap och en meningsfull tillvaro. De får arbetskamrater och får känna att tillvaron ändå har mening. De får också träna sig i att komma vidare och få ett arbete som de söker arbete. Det är oerhört väsentligt. Jag får till och med brev, och även här i kammaren har man ställt frågan, om att människor kan vara oroliga när de ska byta anordnare eftersom de har trivts så pass bra. De flesta trivs också väldigt bra hos sin anordnare. De flesta är seriösa företag och organisationer som vill människor väl. Jag har varit väldigt noga och tydlig mot Arbetsförmedlingen. I det fall en anordnare inte sköter sig ska man kräva åtgärder, eller så ska samarbetet avslutas. När jag tittar på utskottets ståndpunkter i AU11 skriver utskottet att det finns anordnare som inte erbjuder någon meningsfull sysselsättning. Där har jag varit tydlig. Det ska vara meningsfullt. Men det är också en hårfin gräns mellan vad som är meningsfullt och vad som tenderar att vara ett arbete. Dessa personer ska inte ersätta ordinarie arbetskraft. Det är viktigt att Arbetsförmedlingen kontrollerar innan men också att deltagaren själv slår larm om det är så att man känner att det är som om man vore anställd. Utskottets majoritet skriver vidare om reguljära arbetsuppgifter. De skriver också att det saknas handlingsplaner. Vi har sett till att det ska finnas handlingsplaner även för denna grupp arbetslösa personer. Utskottet har varit kritiskt mot för lite kontroll av seriositet och kvalitet. Precis det som utskottet skriver i betänkande 2010/11:AU11 har regeringen åtgärdat. Vi har också förstärkt det särskilda anställningsstödet. Det innebär att dessa personer kan få en väldigt hög kompensation om de kan få ett arbete med ett särskilt handledarstöd. Men utmaningen är, och där är jag tydlig, att fler arbetsgivare måste vara villiga att anställa. Det skulle vara förfärligt att lämna personer i sticket och säga: Det är bättre att du är hemma och är passiv. I själva verket är det många som tycker att det är en meningsfull sysselsättning. Det är också fler än tidigare som säger att det ökar deras jobbchanser. Det är viktigt att människor får befinna sig i en arbetsgemenskap hos en sjyst och seriös anordnare. De får även i större utsträckning än tidigare chansen att själva påverka var de vill vara någonstans. Det tror jag också har betydelse. Jag vänder mig å det starkaste mot uttryck om slavarbete. I det fall får något som helst intryck av slavarbete uppmanar jag att direkt kontakta polisen, och gärna via larmnumret, och Arbetsförmedlingen. Något sådant ska vi inte ha på den svenska arbetsmarknaden. Det är väldigt starka ord att säga att en arbetsmarknadsåtgärd är liktydig med slavarbete. Det hoppas jag att slår larm om så fort hon får vetskap om det ifall det stämmer. 37 (S): Det är alltid en definitionsfråga: Vad är gratisarbete, och vad är slavarbete? Det är människor som mot sin vilja tvingas arbeta till så låg ersättning och dessutom upplever att de blir utnyttjade av arbetsgivaren. Den enda anledningen till att de är där är att arbetsgivaren får medan de själva får leva på av sin tidigare a-kassenivå eller socialbidrag. Det är en väldigt låg ersättningsnivå att leva på. Dessa människor jobbar hårt. De jobbar heltid liksom alla andra. Men de andra har riktiga löner och kollektivavtal, vilket fas 3:arna inte har. Det är många som själva upplever att det de har är ett slavarbete. Men de har inget alternativ, eftersom de då förlorar den lilla ersättning som de ändå har tack vare detta. Jag vill ta dessa människor på allvar som själva känner sig som gratisarbetare eller slavarbetare. Precis som säger är det inte alla arbetsuppgifter som upplevs som meningslösa. Det finns de som har reguljära arbetsuppgifter som känns meningsfulla men som ersätter riktiga jobb. Det är självklart inte rätt att man ska jobba med så dålig ersättning och ersätta riktiga jobb. Men sedan finns det också de som upplever det som meningslösa jobb. Det har förekommit fusk med detta där det bara handlat om att få ersättningen. Jag vill även komma in på möjligheten att gå vidare till utbildning och jobb. Någonting som många fas 3:are upplevt är att de blir totalt övergivna när de är i fas 3. Arbetsförmedlingen hör inte längre av sig. Det finns ingen hjälp att få, eftersom de anses som avprickade och inne i systemet. Men de kan ju inte nöja sig med en fas 3-placering med en så dålig ersättning. Det är riktiga anställningar, riktiga jobb med riktiga löner med kollektivavtal, som är målet. Det har varit ett problem att människor inte har haft möjlighet att söka jobb i och med att de jobbar heltid i fas 3. När ska de få möjlighet att söka jobb ? Efter kritik har regeringen tillåtit kortare utbildningssatsningar. Det är ofta utbildning som arbetslösa behöver för att komma i fråga för jobb. Men det är bara några enstaka procent av dem som är placerade i fas 3 som har omfattats av utbildningssatsningarna. Det har inte heller lett till några jobb. Resultaten uteblir ju. Jag vill upprepa min fråga: När ska regeringen följa beslut? Man kan inte säga att detta har varit en framgång när man ser att det är så få som går vidare till riktiga jobb. Man ser nu att en av fem som är placerad i fas 3 inte ens har en sysselsättningsplats att gå till. De är totalt passiva. Jag väntar fortfarande på regeringens svar. Detta är ett led i en större politik som handlar om låglönesatsningar i stället för att vässa kompetensen. Om ska överleva i den internationella konkurrensen är det inte låglönesatsningar vi ska ägna oss åt. Vi kommer ändå att bli utkonkurrerade. Det kommer ändå att finnas länder som har ännu lägre lönelägen. Det behövs i stället satsningar på innovation, forskning och utbildning på alla nivåer, alltifrån barn till vuxna, och en aktiv arbetsmarknadspolitik där man satsar pengarna på att stärka de arbetslösa i stället för att ge kravlösa bidrag till företagen, som ju fas 3 är ett exempel på. Krogmomsen och den halverade arbetsavgiften för ungdomar är också kravlösa bidrag till företag, och de har inte gett någon effekt och har inte sänkt arbetslösheten. 38 (S): Jag hade en fråga till arbetsmarknadsministern om ersättning. Den som hade plusjobb hade en meningsfull sysselsättning men också en rimlig ersättning, en kollektivavtalsenlig lön. Jag förstår inte riktigt varför arbetsmarknadsministern håller fast så stenhårt vid fas 3 när man ser att det har nått vägs ände och bara hamrar fast folk i en åtgärd där de inte kommer vidare utan nekas utbildning. 96 000 personer är nu inskrivna i jobb- och utvecklingsgarantin. Det är en ökning sedan föregående år. I fas 3, den sista fasen, som arbetsmarknadsministern nu har valt att döpa om till sysselsättningsfasen, är ökningen , från 26 685 till 30 902. Andelen nya platser på Arbetsförmedlingen har minskat sedan föregående år, och andelen arbetslösa och i åtgärder har ökat . Andelen personer i instegsjobb har minskat . Andelen personer som har fått lönebidragsanställningar har minskat , och andelen som har fått OSA-anställningar har minskat . Hänger detta ihop med att andelen i fas 3 ökar? Jag tror det, för arbetsgivarna får till och med betalt för att ta emot personer i stället för att anställa dem. Varför kan arbetsmarknadsministern inte erkänna att man har kommit till vägs ände med fas 3 och faktiskt försöka bedriva en aktiv och god arbetsmarknadspolitik? Och vad var det för fel på plusjobben, förutom att Socialdemokraterna hade hittat på dem? Kan inte arbetsmarknadsministern berätta varför fas 3 är så mycket bättre? 39 (S): Det är alldeles uppenbart att vi i vårt land får en alltmer tudelad arbetsmarknad. Å ena sidan söker företag utbildade arbetare och tjänstemän men har svårt att få folk och missar order på grund av regeringens bristande investeringar i utbildning och arbetsmarknadspolitik. Det är det ena vi ser. Vi förslösar resurser. Å andra sidan stannar de som har halkat utanför allt längre och längre utanför arbetsmarknaden. Jag tror att arbetsförmedlingarna i alla län i princip gör samma prognos som den i . De som har det svårt och får det svårare är de som har varit borta från arbetsmarknaden . blinda fläck är att de bara känner en enda politisk åtgärd, nämligen skattesänkning. När man har dragit undan resurser från arbetsmarknadspolitik och utbildningspolitik hänvisas man till billiga massåtgärder för att försöka hålla nere arbetslösheten. Jag tycker att åtgärder är väldigt bra, men jag konstaterar i likhet med och att fas 3 är ren förvaring. Att en enskild arbetslös plågas med en ersättningsnivå som knappt motsvarar det anordningsbidrag som finns i fas 3-systemet indikerar väl något illavarslande? Fas 3 har varit en guldgruva för några, och det är väl ett hälsans tecken att Arbetsförmedlingen nu har sagt upp kontrakten med 300 företag, som inte alls har haft några kvalitativt inriktade verksamheter. Min fråga till dig, , i din egenskap av arbetsmarknadsminister, är: Kan du för kammaren här redogöra för vilket utfall i arbete du har haft av fas 3 sedan starten? Det handlar om utfallet i arbete för dem som deltar i åtgärden. Och kan du redogöra för vad det generella utfallet blir om man hade deltagit i en arbetsmarknadspolitisk åtgärd i det vi förr kallade vidareutbildning eller omskolning? Dessa båda jämförelser vore oerhört intressanta att få, alltså vilket utfall i ordinarie arbete du har fått av fas 3 respektive det generella utfall vi känner till av arbetsmarknadspolitik. Jag ser med spänd förväntan fram emot svaret denna dag, då solen möjligen kommer efter denna debatt. 40 Arbetsmarknadsminister (M): Vi får hoppas att solen kommer tillbaka. Arbetsförmedlingen har precis gjort en återrapportering till regeringen om sysselsättningsfasen, fas 3. Jag kan nämna några fakta. Förmedlingen har anställt fler än 2 000 ytterligare personer som ska jobba med jobb- och utvecklingsgarantin, vilket är bra. Då ökar handläggartätheten, och också personer i sysselsättningsfasen får betydligt mer kontakt med en arbetsförmedlare av kött och blod för att få hjälp i sitt jobbsökande. Det är ingen återvändsgränd utan tvärtom en brygga vidare till jobb att vara i sysselsättningsfasen. När man har varit arbetslös under så pass har man också gått igenom precis det som efterlyser, alltså olika former av program, praktik och arbetsmarknadsutbildning. Det är först när de möjligheterna är uttömda och det ändå inte har lett till arbete som alternativen inte är så många. Man har inte fått arbete fastän man har förkovrat sig. Då tycker vi att det är bättre med aktivitet i stället för passivitet. Jag är väldigt glad för de många seriösa anordnare som tar emot deltagare. Där trivs deltagarna och tycker att det är meningsfullt. av anordnarna tar bara emot en enda person, vilket gör att de också kan ge mer av handledning, stöd och hjälp. av anordnarna tar emot mellan två och fem personer. Det är mindre än var tionde anordnare som tar emot fler än fem deltagare. Det har varit en diskussion om anordnarstödet. Arbetsförmedlingen ser över det och kommer att återkomma med förslag om hur det kan göras mer träffsäkert, så att det ökar incitamenten för människor att lämna sysselsättningsfasen och komma ut i arbete. Om man ser till vad deltagarna själva säger kan man konstatera att är nöjda eller delvis nöjda med sysselsättningsplatsen. Av dem som har avslutat en arbetsmarknadsutbildning har ett arbete efter 90 dagars avslutad utbildning. Utbildning för deltagarna i sysselsättningsfasen tror jag alltså har varit bra. Det har sagts ganska mycket här. Jag tror att de som sitter i arbetsmarknadsutskottet är ganska väl insatta i vad de olika aktiviteterna egentligen innebär. I sin egen budgetmotion skriver Socialdemokraterna att regeringens insatser går åt rätt håll. Det tycker jag är positivt, och jag välkomnar den hållningen. Bland Socialdemokraternas egna förslag till alternativ för dessa personer, som i genomsnitt har varit arbetslösa i sju , finns det två som är konkreta: plusjobb och offentligt skyddat arbete med 2 900 platser. Vad ska resten av personerna göra, ? Jag talar om de övriga långtidsarbetslösa som inte får ett plusjobb eller en offentligt skyddad anställning, åtgärder som Socialdemokraterna beräknar kommer att kosta . Det är alltså inte tillräckligt. Det finns ingen quick fix-lösning. Det är inte bara utbildning som är svaret på den här frågan. Det är personer som är äldre och som tyvärr har svårt att bli anställda även om vi har olika former av stöd. Det är personer med funktionsnedsättningar. De har i genomsnitt varit borta i sju . Då krävs det ännu mer. Vi håller på och bereder ett förslag från utredaren om bättre och mer effektiva stöd till arbetsgivaren. Det är alltså många fler saker som behövs. Det här är ingen grupp personer som har haft det lätt. De behöver mycket mer stöd, framför allt det stöd som de kan få på en arbetsplats. Många mår betydligt bättre av att vara där än att vara passiva. Det sämsta alternativet av dem alla skulle vara en förtidspension ut från arbetsmarknaden, ut i ensamhet och utan meningsfull aktivitet. Det här är inte det allra bästa som finns. Det bästa är ett jobb, men jag tror att det här är näst bäst om vi har seriösa anordnare. 41 (S): Den stora frågan här är: Varför har regeringen inte följt beslut? Oavsett vad regeringen tycker om beslut är ordningen sådan att vi har parlamentarism i , och det är som är högsta beslutande organ. Dessutom fanns det goda grunder för beslut. Det beslut som fattades här i gick ut på att alla anvisningar till fas 3 skulle stoppas och att regeringen skulle återkomma med insatser mot långtidsarbetslösheten. För kunde konstatera att regeringens arbete när det gällde de långtidsarbetslösa hade fallerat. , , kan vi tyvärr konstatera att ingenting av det här har verkställts. De långtidsarbetslösa är ännu längre från arbetsmarknaden , och nya anvisningar sker till fas 3. Det är förvånande att detta fortsätter med tanke på att det är en av fem som anvisas till fas 3 som inte får någon sysselsättningsplats. Det är ju någonting som är väldigt fel när man inte ens kan få fram arbetsplatser. Sedan är det självklart att det finns de som deltar i fas 3 som upplever att de har meningsfulla arbetsuppgifter. Och tittar jag inte på avarterna, som också finns, de som ersätter reguljära arbetsuppgifter och det som är konstgjorda arbetsuppgifter som bara syftar till att arbetsgivaren ska få stödet på . Det finns de som upplever att de har meningsfulla arbetsuppgifter, och det är inget problem. Problemet handlar om huruvida det leder vidare till jobb. Och det som är ett ännu större problem är: Hur kan man tvinga människor att arbeta heltid till så låg lön utan kollektivavtal och utan försäkring? Jag undrar varför regeringen inte kan göra något åt de här problemen och börja följa beslut. Jag tycker att det, efteråt, är hög tid att följa beslut. 42 (S): Till viss del instämde arbetsmarknadsministern i min analys, om än försiktigt. Hon säger att fas 3 ger väldigt lite utfall i reguljärt arbete åtgärden som sådan är passiviserande och att mer kvalitativt inriktad arbetsmarknadspolitik ger direkt utfall i arbete. Då håller hon ju med om att hon administrerar en arbetsmarknadspolitik i vårt land som bygger på en tudelad arbetsmarknad. Å ena sidan har vi brist på arbetskraft inom vissa sektorer för att regeringen vägrar att investera. Skattesänkningar är deras enda medel på alla politikområden. Å andra sidan är det en allt större grupp som kommer längre och längre ifrån arbetsmarknaden. Jag tycker självfallet att det är bättre med aktivitet än passivitet. Men en aktivitet på dessa ekonomiska villkor och i vissa fall sociala villkor är inte rimlig. Jag konstaterar i likhet med att beställning när det gäller fas 3 de facto inte är utförd. Även om sommarlovet för många har börjat skulle man rimligen inför den sommar som stundar för säga: Det är ej godkänt. Kvarsittning behövs nog. Det är betyget. 43 Arbetsmarknadsminister (M): Det har framförts många påståenden i den här debatten som kanske vittnar om en del okunskap om vad som har hänt , sedan beslut. Om läser de skrivningar vi lämnat in till och om läser Arbetsförmedlingens återrapportering och tittar på deltagarundersökningarna tror jag att tonläget kanske blir lite mer rimligt. De personer som är långtidsarbetslösa är ju inte direkt matchningsbara mot de ganska kvalificerade arbetena. Man söker kvalificerade it-tekniker, specialistsjuksköterskor, civilingenjörer och så vidare. Det är inte jämförbara grupper. Riktigt så enkelt är det inte. Vi pratar om personer som har haft det tufft. Många har funktionsnedsättningar. Många är äldre. I genomsnitt har dessa personer varit arbetslösa i sju , trots högkonjunktur på arbetsmarknaden och trots massiva anställningsstöd. Arbetsförmedlingen står kanske för av lönekostnaden. Trots det, , har den här gruppen personer i många fall svårt att få ett arbete. De har gått igenom många olika aktiviteter och fått mycket hjälp och stöd. Många kommer från långa sjukskrivningar och har nedsatt arbetsförmåga. De har kunnat ta emot erbjudande om arbetsmarknadsutbildning, men trots det har det inte lyckats. Då tycker jag att det är mycket bättre att man är hos en anordnare en kommun, en kyrka, , en fotbollsklubb eller en bondgård och har en meningsfull sysselsättning. Den ska dock definitivt inte ersätta ett ordinarie jobb. Jag frågar återigen om det verkligen finns belägg för att detta är någon form av straffarbete. Jag skulle vilja se det. Då är jag beredd att vidta åtgärder. Jag hoppas också att interpellanten inte bara sprider villfarelser utan i sådana fall agerar och anmäler till en myndighet, för så får det inte gå till i . Min högsta önskan är att dessa personer får ett arbete och en lön att leva på. Det näst bästa är att de är på arbetsmarknaden och får arbetskamrater. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2011/12:397 om praktik genom Arbetsförmedlingen 44 Arbetsmarknadsminister (M): Shadiye Heydari har frågat mig om jag är redo att ta initiativ till att se över problemet med att många deltagare i praktikplatser blir utnyttjade av oseriösa arbetsgivare. Jag vill inledningsvis slå fast att det naturligtvis är oacceptabelt om regler missbrukas och olyckligt om människor utnyttjas av oseriösa arbetsgivare. Målet med praktik är att individen ska få yrkeserfarenhet och i och med det stå bättre för att kunna få ett arbete. Ett annat mål kan vara att erbjuda deltagaren möjlighet att praktisera sitt yrke och på så vis behålla kontakten med arbetslivet. Individen får också en arbetsgivarreferens genom att arbetsgivaren förbinder sig att utfärda ett intyg efter avslutad praktik. Praktik ges som längst . Under den tiden ska individen ha regelbunden kontakt med Arbetsförmedlingen. Det är en grundläggande uppgift för Arbetsförmedlingen att kontrollera att den praktikinsats som ges är meningsfull. Jag förutsätter att Arbetsförmedlingen sköter sitt uppdrag på ett bra sätt. 45 SHADIYE HEYDARI (S): Först vill jag tacka arbetsmarknadsministern för svaret. Anledningen till att jag ställde min fråga är att jag är allvarligt bekymrad över hur oseriösa arbetsgivare utnyttjar praktikanter och missbrukar regelverket. Jag kommer i kontakt med människor i olika sammanhang, på verksamhetsmöten, föreningsmöten, på gator och torg, som har en olycklig historia. Det är glädjande att arbetsmarknadsministern delar min uppfattning och säger att det är oacceptabelt om regler missbrukas och olyckligt om människor utnyttjas av oseriösa arbetsgivare. Det är bra att ministern ställer krav på Arbetsförmedlingen att sköta sitt uppdrag. Tyvärr fungerar det . Praktikplatser har ofta en avgörande roll för många arbetssökandes framtid. Men det finns en stor grupp av arbetssökande i vårt land som går på ett antal praktikperioder som inte leder till något arbete utan bara till en ny praktikperiod. Anledningen till att jag skrev denna interpellation var att många praktikanter med hjälp av Arbetsförmedlingen får ekonomiskt stöd för att praktisera i hopp om att få ett arbete . Enligt den information jag har fått av många deltagare eller praktikanter blir många utnyttjade av arbetsgivaren på praktikplatsen. Arbetsförmedlingen har ansvaret för detta, eftersom det är de som betalar stödet till de oseriösa arbetsgivarna. Det måste finnas en bättre kontroll av de oseriösa arbetsgivarna. Jag är fullt medveten om att jag som politiker och riksdagsledamot inte kan gå in i enskilda ärenden. Men jag träffade en kvinna som berättade en ofattbart märklig historia för mig. Denna kvinna hade en fast anställning på en restaurang i en av de mellanstora kommunerna i . Restaurangen byter ägare, och hon blir uppsagd på grund av arbetsbrist.