prot · GZ09134 · 2012-06-20 00:00:00 — Oavsett om det handlar om sill och nubbe, pizza eller någon annan rätt som serveras är det alldeles självklart att det är bra med mindre skattekilar därför att det ger fler jobb även i restaurangsektorn. Alla jobb behövs i . Det är vår prioritering, och det är därför det är bra att sänka restaurangmomsen, fru talman. 70 (S): Vi går över på den delen av talarlistan där de anmälda talarna framför allt tänker hålla sig till skattefrågorna och de ekonomiska riktlinjerna. Jag har förstått att humöret är på topp i den moderata riksdagsgruppen. Vi känner ju historiskt som partiet som vill lösa varje problem med ett avdrag eller en skattesänkning. Den förra mandatperioden var det säkert klackarna i taket att överta en ekonomi med väldigt stora överskott och bara kunna sänka skatter i budget efter budget. Men så tog de stora överskotten slut, och även en borgerlig regering fick lära sig att efter sol kommer det regn. Den enda skattesänkning regeringen har bjudit sina riksdagsgrupper på den här mandatperioden är sänkningen av matmomsen. Ska vi titta på den här vårpropositionen kan vi notera att det enda som finns i den vägen, i alla fall som pekas ut, är ett eventuellt större avdrag när man hyr ut sin lägenhet. Det är inget som stillar en rejäl skattesänkarhunger. Det är kanske i det ljuset vi ska se det tonläge som finansministern hade . Det kanske inte är så roligt längre, när man inte kan gå vidare på den skattesänkarväg som tydligen är drivkraften bland både gamla och nya moderater. Det är naturligtvis så att den ekonomiska krisen i har lagt grimmor på regeringen på två sätt. Det ena är bristen på tillväxt, som gör att det inte finns utrymme för skattesänkningar. Ska leva upp till sin nya retorik, att man numera också är anhängare av en skattefinansierad välfärd, går det inte att sänka skatter. Det andra är det race to the bottom som bara fanns i , före finanskrisen. Länder sade att deras affärsidé var att sänka inkomstskatter, platta till skatterna, sänka bolagsskatterna: Så ska vi konkurrera. De länderna har det inte gått bra för. När de nu ska reda upp sina problem måste de gå den andra vägen. Det vi ser i är inte längre att sticker ut när det gäller skattekvot. Snarare är det så att de länder som var på väg nedåt nu är på väg upp. Det visar sig bland annat i att till exempel vår momssats är avvikande. Det börjar också göras bokslut över skattesänkarpolitiken. Så här i efterhand tror jag att det var ett strategiskt misstag, framför allt av , att klä sina skattesänkningar i uttryck som att det var en politik för att skapa arbete. Den har ju visat sig inte fungera. Det hade kanske varit bättre att 2006 säga som det var: Vi vill sänka skatterna framför allt för dem som har höga inkomster och för dem som har stora förmögenheter, för vi vill öka klasskillnaderna. I stället hette det att det var en jobblinje. börjar vi på område efter område se att effekterna inte alls blir bra. Regeringen själv presterar i och för sig ett debattinlägg i vårpropositionen om jobbskatteavdragens effekt. Vi fick en betydligt mer nyanserad bild när vi hade en gemensam hearing och andra fick berätta vilken effekt de kunde se att jobbskatteavdragen har fått. Vi kan se att mantrat att sänkta skatter skulle leda till lägre arbetslöshet inte alls har fungerat. Arbetslösheten är högre , ungdomsarbetslösheten är mycket högre och långtidsarbetslösheten har skenat, trots skattesänkningar i hundramiljardersklassen. Visst går det att härleda ett och annat jobb till skattesänkningarna, men de arbetstillfällena måste vara bland de dyraste per styck som någonsin har skapats. Jag minns debatten om industristöden. Jag minns debatten om varvsstöden . Det var en västanfläkt i kostnader jämfört med vad den här politiken kostar. Det är inte en ansvarsfull politik, den är slösaktig. På sista raden, när man ändå har investerat i skattesänkningar i storleksordningen 100 miljarder med motivet att det skulle sänka arbetslösheten, kan vi notera att arbetslösheten har ökat. Hur ser då bokslutet ut? Det är inte bra. Men, fru talman, bokslutet måste också handla om fördelningseffekterna. Den sammanlagda effekten av skattesänkningarna har ökat klassskillnaderna i . Människor med låga inkomster står nu för en betydligt större del av betalningsansvaret för våra gemensamma utgifter. Det är sannerligen inte konstigt att barnfattigdomen ökar i vårt land och att ren välgörenhet har kommit tillbaka för att täppa till hålen i samhällssolidariteten. Vi socialdemokrater menar att kan och ska göra bättre ifrån sig. Vi har en mycket ambitiösare politik för att skapa nya kunskapsintensiva jobb och bekämpa arbetslösheten. Vi är fast beslutna att lyfta den svenska skolan. Vi tycker att bör gå före i klimatarbetet. Först på vår lista står naturligtvis att bekämpa arbetslösheten. Det har konstaterats att regeringens metod att använda skattepolitiken har varit alldeles för kostsam och haft alldeles för dålig effekt. Nedsättningen av arbetsgivaravgiften för alla har varit som att skjuta med en hagelbössa. Vi vill i stället använda det utrymmet till riktade insatser som hjälper fram innovationer till jobbskapande företag. I vår motion till exempel pekar vi på riskkapitalavdrag som förbättrar möjligheterna för växande företag att få in kapital från andra håll. Vi vill ge nystartade företag bättre möjligheter till att satsa på forskning och utveckling genom att tillåta avdrag för sådana kostnader, inte bara mot vinsten utan också mot arbetsgivaravgifter. Det är med sådana riktade insatser för framtidens jobb som vi skapar de riktiga jobben. Sänkningen av krogmomsen är en annan av de skattesänkningar som regeringen har genomdrivit i syfte att skapa jobb. visar det sig att inte heller den teorin fungerar. Det är ett mycket kostsamt sätt. Tänk så många arbetslösa i vårt land som i stället hade kunnat få en kvalificerad utbildning för de 5 miljarder som krogmomssänkningen kostar, så att de här människorna hade kunnat ta de jobb som näringslivet nu säger sig inte kunna besätta på grund av att det inte finns sökande med rätt kompetens. Det är genom en kvalificerad arbetsmarknadspolitik, en kvalificerad utbildningspolitik som man ser till att de arbetslösa får jobb i stället för att låsas in i fas 3. Och det är så, fru talman, att med en sådan politik som rustar människor och banar väg för nya jobb kommer också ökade skatteinkomster som kan finansiera välfärden. Vi får ofta höra frågan: Hur ska ni betala era höga ambitioner? Hur ska ni finansiera dem? Svaret är naturligtvis att för varje arbetslös som kommer i arbete, för varje människa som till följd av vidareutbildning kan byta till ett högre avlönat arbete ökar också de gemensamma resurserna och möjligheterna för den gemensamma välfärden. Långtidsarbetslösheten pressas tillbaka tänk bara experimentet om vi kunde backa bandet och vara tillbaka på den långtidsarbetslöshet som fanns 2006, när den här regeringen tog över. I så fall skulle 45 000 färre än tvingas vara i långtidsarbetslöshet. Samhällets kostnader skulle naturligtvis vara betydligt lägre och skatteintäkterna öka. Och när vi slutar förvägra stora skaror av unga människor utbildning och hjälp in på arbetsmarknaden får de inte bara möjligheten att stå på egna ben, de får också vara med och bidra till det gemensamma. Det är den positiva spiralen fler i jobb, fler som är utbildade att ta jobben som kan bygga starkt igen. Då behöver en ny regering, som inte ser som sin huvuduppgift att sänka skatterna för dem som redan har, utan en regering som ser till allas bästa och landets bästa en regering som tar ansvar för sysselsättningen. 71 (V): Den svenska välfärdsmodellen är i högsta grad skattefinansierad. var de samlade offentliga utgifterna, inklusive transfereringarna, i och de samlade skatteintäkterna . Skatterna finansierade därigenom av de offentliga utgifterna. Även om det finns andra intäktsslag är skatterna själva fundamentet i finansieringen av välfärden och infrastruktursutbyggnaden. har en av världens högsta skattekvoter. Enligt vårpropositionen beräknas den hamna strax . Det sägs ibland i den allmänna debatten att den relativt höga skattekvoten är skadlig för och att vi av konkurrensskäl måste sänka skatternas andel av ekonomin. Men en ganska enkel omvärldsanalys tycker jag pekar i en annan riktning. Skattekvoterna för EU:s främsta krisländer 2009 säger en del: , , , . Det verkar inte som att låga skattekvoter innebär en stabil ekonomi. När man läser dagens betänkande ur ett skatteperspektiv ser man hur allianspartierna sida upp och sida ned upprepar den borgerliga regeringens mantra om jobbskatteavdragets förträfflighet. Det framgår av betänkandet att jobbskatteavdraget är den största enskilda förändringen av skattesystemet sedan reformen 1990/91 och att det sammantaget uppgår till eller alltså av de samlade skatteintäkterna. Jobbskatteavdraget anses ha medfört högre sysselsättning och ökat arbetskraftsdeltagande och leda till sänkt jämviktsarbetslöshet. Det är en tankebana som är lite svår att följa eftersom arbetslösheten stigit från dryga till dryga . begärde en utvärdering av jobbskatteavdraget, och regeringen lämnade också en sådan utvärdering som man presenterade sin vårproposition. Finans- och skatteutskotten genomförde sedan en öppen utfrågning om denna utvärdering. Vid utfrågningen hävdade statssekreterare från att utvärderingen givit entydiga resultat att jobbskatteavdraget har inneburit 100 000 fler sysselsatta och 25 000 färre arbetslösa. Om man läser själva utvärderingen uttrycker sig författarna dock mer försiktigt. De skriver till exempel att sammantaget indikerar detta att jobbskatteavdraget bidragit till högre sysselsättning. Det kan alltså finnas andra förklaringar. Detta påpekades också av bland annat TCO:s representant vid utfrågningen, som lyfte fram lägre nettoersättningar för arbetslösa och sjuka, det vill säga mer av piska, som ju infördes med jobbskatteavdraget. TCO ansåg vidare att jobbeffekten av jobbskatteavdraget är svår att påvisa och sannolikt mycket svagare än antagits. Även representant vid utfrågningen ifrågasatte utvärderingen och ansåg dess slutsatser vara skruvade och pekade i stället på tjänstesektorns tillväxt, särskilt inom kunskapsintensiva branscher, det vill säga en pågående strukturomvandling av svensk arbetsmarknad. Den presenterade utvärderingen av jobbskatteavdraget håller enligt min mening inte måttet, och regeringen drar alldeles för långtgående slutsatser av dess resultat. Till exempel saknas en analys av olika alternativa användningar av de det handlar om. Vad hade vi inte kunnat få för dessa pengar i form av till exempel infrastruktursatsningar, förbättrad rättvisa och social välfärd? Det är mot denna bakgrund anmärkningsvärt att regeringen tydligen vill fortsätta med ytterligare jobbskatteavdrag. Jobbskatteavdragen är dessutom ett av flera exempel på den avdragskavalkad som kännetecknar Alliansens skattepolitik och som sammantaget innebär att skattesystemet kraftigt urholkas. Dessutom innebär det att olika inkomster beskattas olika och att därmed principen om skatt efter bärkraft undergrävs. vill återgå till lika skatt för lika inkomster oberoende av om dessa är från arbete, pension, a-kassa eller sjukförsäkring. Inkomstojämlikheten i mätt som Gini-koefficient har ökat , och regeringens politik förstärker detta. Vi vill däremot föra en politik för ökad jämlikhet och anser att löneinkomster på den övre halvan av inkomstfördelningen successivt kan beskattas högre än . Vi vill även återinföra skatt på arv, gåvor och förmögenhet, liksom de till exempel har gjort i vårt grannland . Regeringen lider alltså av vad man gott kan kalla avdragshysteri, och denna har i grunden ändrat vårt skattesystem. Liksom en rad organisationer som LO, , , med flera anser vi därför att det är dags för en ordentlig översyn av vårt skattesystem. Detta avvisas än så länge av Alliansen som tydligen vill fullborda omdaningen av ett enhetligt och enkelt skattesystem till rena schweizerosten. Jag är alltså utan att jag på något sätt har gått in i alla detaljer mycket kritisk till regeringens skattepolitik. Men om jag så här strax före sommaruppehållet ska anstränga mig att hitta något positivt kan jag sträcka mig till att välkomna regeringens intentioner när det gäller att komma till rätta med skatteplanering genom skatteavdrag, vilket ju bland annat använts av riskkapitalbolag som bedriver verksamhet inom välfärdssektorn. har med rätta visat att det med dagens lagstiftning föreligger mycket starka incitament för riskkapitalbolag att använda sig av det man brukar kalla aggressiv skatteplanering. har motionerat om att avdrag ej ska medges för lån inom en koncern. Regeringen tar med den lagrådsremiss som presenteras ett steg i rätt riktning, men jag har noterat att anser att åtgärderna inte är tillräckligt skarpa. Vi får återkomma i denna fråga när regeringen lägger sitt förslag på bord. Målsättningen med skattepolitik är att få fler människor i arbete, att trygga välfärden och skapa förutsättningar för en hållbar utveckling. En hög sysselsättning är en förutsättning för att få resurser till den offentligt finansierade generella välfärden. Skatt ska betalas efter bärkraft och välfärd fördelas efter behov. Vi menar att det är ett övergripande samhällsekonomiskt problem att vi underinvesterar i gemensamt finansierade verksamheter. Direkta investeringar har mycket starkare sysselsättningseffekter på kort sikt än till exempel bolagsvinster och privat konsumtion. Skatterna omfördelar också resurser från hög- till låginkomsttagare och mellan kvinnor och män. Det finns många skäl till att förespråka ett jämlikare samhälle, och flera av dem är ekonomiskt betydelsefulla. Ett exempel är den stimulanseffekt det ger genom att hämta inkomster från grupper med hög sparkvot och i stället använda dem till löner och transfereringar åt människor som annars skulle ha haft mycket låga inkomster. Det är särskilt viktigt i den internationella kris vi ser dessa år. Med detta yrkar jag bifall till reservation 4 i betänkandet. 72 (M): Först vill jag ge en rapport om humöret i den moderata riksdagsgruppen. Jag kan rapportera därifrån eftersom den moderata riksdagsgruppen hade en middag . I en krävande omvärld och med tuffa utmaningar framför oss är humöret mycket gott i den moderata riksdagsgruppen. Vi är förstås glada över att det har blivit 200 000 fler jobb i den svenska ekonomin . Vi är stolta över att låg- och medelinkomsttagare som arbetar har fått mer än över . Vi är förstås glada över att vi har gjort arbete mer lönsamt i . Det finns fler tecken som bevisar att är på rätt väg, att sticker ut, att vi är ett gott exempel, att och delar av världen vänder blickarna mot just som ett gott exempel på strukturerat reformarbete som får ekonomin att växa och jobben att bli fler. Jag skulle vilja börja med just den krävande omvärlden, som har präglat debatten så här långt , med skuld- och underskottskrisen i som rymmer ett par tendenser som spelar roll för och för riktlinjerna för den svenska skattepolitiken. Det är uppenbart att skuldkrisen kommer att ha konsekvenser också för skattepolitiken i andra länder och i EU-samarbetet, och den påverkar vårt eget utrymme och den omgivning där vi har att utforma vår politik. Vi kan se två tydliga tendenser runt omkring oss. I krisutsatta länder kommer som ett svar på skuldkrisen höjda skatter, ökad skattebörda. När vi själva här diskuterar möjligheterna till reformer och lägre skatter stiger de generella skattekvoterna i länderna runt omkring oss. med detta ser vi starka krafter som trycker på mot ökad konvergens i skattepolitiken, mer av överstatlighet, mer av gemensamt beslutsfattande, där det svenska folkets och den svenska beskattningsmakt kommer att utmanas. Det ligger nu i dynamiken att vi kommer att se fler förslag om fler skatter också på Europeiska unionens nivå. Detta ska vi rikta blickarna mot. Svaret på skuldkrisen får inte bli mer av egna medel, inte mer av EU-skatter och inte mer av momsintäkter och tullar till EU. I just denna miljö är det viktigt att vi i använder vår skattepolitik så att kan stå starkare, och där spelar en viktig roll för att värna svenska folkets skattesuveränitet och makten att beskatta sig själv. Jag vill påminna om de diskussioner som vi har och citera ett av våra yttranden till kommissionens förslag som vi återkommande behandlar i utskottet: Utskottet motsätter sig bestämt förslagen om att kompetens på skatteområdet ska överföras till EU-nivån. Övergången till en annan beslutsordning i form av kvalificerad majoritet i stället för enhällighet innebär enligt utskottets uppfattning en urholkning av skattesuveränitet. Jag tror att detta kommer att bli viktiga frågeställningar. Och är det viktigt för och för skatteutskottet att på detta fält vara konstitutionellt vaksamma för att värna svenska folkets beskattningsmakt. Skuldkrisen i påminner oss också om vikten av att ha en god ordning för vår egen skattepolitik och för våra egna skattereformer. Skattepolitikens utgångspunkter är viktiga. För det första är naturligtvis skatterna en finansieringskälla för den offentliga välfärden. Vi måste ha ordning och reda i de offentliga finanserna. Våra skatter och våra utgifter måste hänga ihop så att vi inte skapar obalanser. För det andra måste skattesystemet utformas så att det ger goda förutsättningar för varaktigt hög sysselsättning. Vi vet att olika skatter har olika effekt på sysselsättningen. Allra mest skadligt är naturligtvis höga marginal- och tröskeleffekter i inkomstskatterna det som nu till exempel tydligt avråder medlemsländerna från att införa. För det tredje är det viktigt att vi nu har ett skattesystem för konkurrenskraft, för företagande och för investeringar. Det handlar om att klara en ökad konkurrens med omvärlden, att vi har kapital i som gör att svenska företag har möjlighet att konkurrera, att vi har ägare till svenska företag som kan säkra att svenska företag klarar framtidsutmaningar men också ägare som kan ta hand om bolag när de hamnar i bekymmer. För det fjärde ska vi naturligtvis därtill ha effektiva ekonomiska styrmedel som en del av vårt skattesystem. Vi vill ha höga skatter på koldioxid, på alkohol och på tobak, och på annat där skatterna i sig och i sin styrande effekt har ett egenvärde. För det femte måste vi ha en utgångspunkt om rättssäkerhet, legitimitet och lojalitet som gör att vårt skattesystem är och uppfattas som rimligt och rättvist. Detta är fem utgångspunkter som är viktiga att arbeta utifrån och som vi måste se som utgångspunkter också för reformer framöver. För det fortsatta reformarbetet finns det i underlaget, i vårpropositionen och i betänkandet, ett viktigt kvitto på genomförda skattereformer som skapar jobb och som stärker ekonomi. Det finns i bil. 5, utvärderingen av jobbskatteavdraget, som skatteutskottet tillsammans med finansutskottet närmare belyste i en öppen utfrågning. Jag skulle vilja säga att verkligheten kanske är det allra tydligaste kvittot och det faktum att vår ekonomi fungerar bättre . Trots att vi befinner oss i det mest ekonomiskt utsatta läget sedan 1990-talskrisen, och innan det den stora depressionen , har sysselsättningen i ökat med över 200 000 jobb . Utvärderingen visar också på entydiga resultat. Jobbskatteavdraget ger betydande sysselsättningseffekter. Vi ser ett tydligt högre arbetskraftsdeltagande, en tydligt högre sysselsättning och en lägre arbetslöshet än väntat. Det bekräftar tidigare bedömningar att omkring 100 000 fler är i arbete tack vare jobbskatteavdraget. Jobbskatteavdraget är huvudkandidaten till att förklara varför sysselsättningen har ökat i tider av ekonomisk oro, till skillnad från 1990-talskrisen då arbetskraftsdeltagandet sjönk. Jobbskattedraget är nu en av de mest genomlysta och mest utvärderade skattereformer vi känner till, och resultaten går igen. Jobbskatteavdraget är just en av de mest jobbskapande skattereformer som vi känner till. Detta är en bedömning som i stora delar delas av , och . Med jobbskapande skattereformer vill och Alliansen fortsätta med en skattepolitik för fler i arbete, inte minst i grupper med en strukturellt hög arbetslöshet. Alltför länge har ungas inträde på arbetsmarknaden och integrationen i präglats av hinder och svårigheter. Detta är vår akilleshäl. För att komma till rätta med grupper som står längre från arbetsmarknaden måste förutsättningarna för fler jobb växa fram och bli mer gynnsamma. Drivkraften att gå från bidrag till arbete måste förstärkas. Till nycklarna för fler jobb hör goda förutsättningar för företagande. RUT-avdraget har varit viktigt för att göra svarta jobb vita, bryta utanförskapet och stärka företagandet och sysselsättningen bland till exempel utrikes födda. Restaurangbranschen är en viktig bransch där många, både unga och utrikes födda, får chansen till egen försörjning. Det är närmast ett instegsjobb. Lägre kostnader och ökad lönsamhet är nyckeln för att fler jobb ska skapas. Sänkt moms i den så personalkrävande restaurangnäringen har därför effekter på tillväxten av nya jobb. Regeringen har dessutom tillsatt en företagsskattekommitté med uppdraget att se över den svenska företagsbeskattningen. En konkurrenskraftig beskattning av företagande är avgörande för att ska vara ett intressant och attraktivt land för investeringar och entreprenörskap. Målet är tydligt: Fler företag ska kunna startas så att fler jobb kan växa fram. Nystartade och snabbväxande företag tillhör dem som kanske i större utsträckning än andra rekryterar både unga och utrikes födda, grupper som står längre från arbetsmarknaden. Regeringen har också tillsatt en utredning för att utforma nystartszoner på platser där utanförskapet är stort. Genom särskilda skattelättnader och förenklad administration kan företagande och jobb växa fram. För att nystartszoner ska få en tydligt jobbskapande effekt är det viktigt att lyssna på internationella erfarenheter, inte minst från . Med rätt utformning kan de vara ett viktigt steg för att få fler i jobb i områden med sociala utmaningar. Fortsatta skattereformer tillhör våra mest centrala strukturreformer. Jobbskatteavdraget har sänkt trösklarna, framför allt för dem med lägst marginaler, och är en effektiv form för att få fler i arbete. Det gäller särskilt i länder som fortfarande har ett relativt högt skattetryck, där det finns grupper med hög strukturell arbetslöshet som äldre, yngre och utrikes födda. Därför vill vi, när och om ekonomin tillåter, gå fram med ett femte jobbskatteavdrag. Vi läser i skatteutskott med stort intresse yrkanden och förslag från oppositionspartierna. Vi är bekymrade över att varken Socialdemokraterna, knappt ens lyfter frågan om kopplingen mellan arbetslöshet och integration i sina alternativ till regeringens ekonomiska politik. I stället går oppositionspartierna fram med kraftiga skattehöjningar som tillsammans och sammanlagt uppgår till . Försämringar i och till och med avskaffande av RUT-reformen, fördubblad restaurangmoms och motståndet mot fler jobbskatteavdrag slår mot branscher där många unga och utrikes födda får sina första jobb och begränsar möjligheterna till en egen försörjning. Skattehöjningar på arbete och företagande, som finansierar kraftigt utbyggda bidragssystem, höjer trösklarna in till arbetsmarknaden. Mot detta står en skattepolitik som i god ordning, från en styrkeposition och med en serie möjliga reformer sänker trösklarna och öppnar för människors arbete, kreativitet och företagande. Detta är centrala steg för att göra vårt skattesystem och konkurrenskraftigare och att vi får mer av jobb och välfärd. 73 (S) replik: Det gläder mig att i går hade en middag som höjde humöret och stämningen. Men när ni gick ut därifrån var statistiskt sett var tolfte person som ni mötte en människa som både kan och vill arbeta men inte får arbeta. Var tolfte människa som vill och kan arbeta har inget arbete i , som ju ändå måste vara grunden för politikens inriktning.