prot · GZ0982 · 2012-03-14 00:00:00 — valde vi den här vägen, att ta bort förvärvslagen, för den var ineffektiv. Vi stärkte då bostadsförvaltningslagen. får vi se vad det har för utfall. Jag kommer så väl ihåg vår diskussion om att ta bort förvärvslagen. Det togs fram många exempel, bland annat från . Där var det faktiskt mycket vanvård. Det hade då förvärvslagen inte kunnat förhindra. Då känns det bättre att ha en lagstiftning där man kan ingripa om någonting verkligen sker. När det gäller byggandet är det viktigt att få i gång det totala byggandet. I alla bostäder som byggs lär ju någon bo. Och alla bostäder som byggs gör att det ändå blir en rotation bland de bostäder som finns. Det är också viktigt att man frigör bostäder. Ungdomar, som vi pratar om, är nästan helt beroende av att man får loss äldre hyresrätter på marknaden. Det är ju de som har en rimlig prisnivå. Det beror naturligtvis på hur mycket man tjänar och så vidare, men vi ska absolut inte underskatta den här flyttkedjan. När det gäller ombildningarna tycker jag att det också är en balansgång. Det är ändå människor som väljer att ombilda. Det är inte någon som politiskt bestämmer att de ska ombilda. Det handlar om enskilda människors val. De vill faktiskt ta hand om och ta ansvar för sin bostad. 65 (S) replik: Jag börjar med ombildningarna. Människor, enskilda personer, gör i stor utsträckning klipp. Det handlar inte så mycket om att människor vill gå från hyresrätt till bostadsrätt, utan så som det har gått till handlar det mer om att man vill göra ett ekonomiskt klipp. Om man bor i en hyresrätt i centrala innerstäder kan man köpa sin lägenhet till ett förhållandevis lågt pris, och sedan kan man sälja den vidare till ett betydligt högre pris. Många gör just så. De bor inte kvar, utan de säljer vidare direkt. Konsekvenserna av det är att vi får betydligt färre hyresrätter. Det här hotar allmänintresset, för i allmänintresset ligger att vi ska ha tillräckligt många hyresrätter och att vi gärna ska ha blandad bebyggelse. I miljonprogramsområden vill vi självklart att det även ska byggas bostadsrätter och villor. I innerstäderna ska det byggas hyresrätter, men man ska också bevara de hyresrätter som finns. Det är inte heller så att regeringen har kompenserat bortfallet av hyresrätter i innerstäderna med stöd till ökat byggande av hyresrätter. Tvärtom tog man bort allt stöd. Egentligen har vi en katastrof på bostadsmarknaden med tanke på hur många som vill komma in och få någonstans att bo och hur få som har möjlighet till det. När det gäller förvärvslagen var det ändå så, trots problemen med lagen, att en tredjedel av alla förvärv som anmäldes till hyresnämnden stoppades. Det var rätt många som besparades att bo hos dåliga hyresvärdar. Men vi vill skärpa det här. Vi vill att man prövar alla typer av förvärv, även förvärv av aktier och bolag som äger hyreshus. Jag undrar: Varför motsätter ni er det här? Det skulle gynna hyresgästerna. 66 (FP) replik: Jag har egentligen inte mer att tillägga kring förvärvslagen och bostadsförvaltningslagen än att vi har ändrat systemet och gått från ett ineffektivt system till ett annat regelverk. Det måste naturligtvis följas upp så att man kan se att det är effektivt, annars måste man vidta andra åtgärder. I den situationen är vi . Det har gått för att man ska kunna utvärdera det. Det är naturligtvis lätt att säga att ombildning till bostadsrätter, och förhoppningsvis även ägandelägenheter, bara handlar om klipp och att det är det som är huvuddrivkraften. Men det tror inte jag. Jag tror faktiskt att enskilda människor vill ha bostäder i en viss upplåtelseform för att bo i. Den huvudsakliga anledningen till att man köper en bostad är att man ska bo där själv. Vi är helt överens när det gäller blandade upplåtelseformer. Det är någonting man kan eftersträva. Det delade ansvaret som finns mellan stat och kommuner när det gäller bostäder ska vi inte heller glömma bort. Staten och vi måste skapa ramverk så att kommunerna kan agera inom de ramverken. Det är väldigt viktigt att det samspelet fungerar. 67 (MP) replik: Jag tycker att kommer undan lite för enkelt i debatten genom att säga att det här med upplåtelseformer inte är en fråga för politiken, utan det ska vara ett fritt val. Men då har inte förstått vad det handlar om. Den som har ekonomiska muskler eller en ställning på arbetsmarknaden som är tillräcklig för att få köpa kan göra ett val och kan till och med bestämma sig för att bygga ett eget hus, medan den som inte har de förutsättningarna eller till och med den som har de förutsättningarna men som inte vill ta den risk det innebär inte alls kan välja. Det finns ju ingen valfrihet, eftersom det finns ett sådant ofantligt tryck och en sådan oerhörd efterfrågan. I mitt anförande försökte jag beskriva det med hjälp av liknelsen med livsmedelshandeln. Marknaden fungerar inte. Borde inte kunna erkänna att den som vill ha en hyresrätt, vare sig han är förmögen eller inte, faktiskt inte kan få den? Sådan är verkligheten. Jag tycker att ni skulle erkänna det så att vi kunde ha en mer korrekt diskussion. Jag tror att ni från allianspartierna vill tvinga människor att bli bostadsägare. Det låter så när jag lyssnar på er. Jag vet att det är så att många människor skuldsätter sig mot sin vilja, för de måste ha en bostad. Det handlar inte bara om att man köper en bostad; det finns till och med de som bygger ett litet hus på en ort där det rent ekonomiskt kanske är garanterat dumt att göra det, men de måste ha en bostad. Sådan är verkligheten, . I detta anförande instämde och (båda S) samt Amineh Kakabaveh (V). 68 (FP) replik: Det är möjligt att jag kommer undan för lätt och att jag inte förstår, men jag tror heller inte riktigt att har förstått vad jag sade när det gäller om detta är en politisk fråga. En enskild upplåtelseform kan inte vara en politisk målsättning, utan den politiska målsättningen för mig och är att vi ska ha ett regelverk som gör att de enskilda människorna kan välja bland de upplåtelseformer som finns. Naturligtvis är det precis som säger: Det här fungerar inte överallt. Det är precis därför som vi har en strategi inom Alliansen för att skapa detta regelverk. Det är ingen slump att vi håller på och utreder hur man ska kunna få hyresrätten att fungera bättre. Vi måste syna allting för att se var hakarna finns. sade till exempel själv att om det finns en efterfrågan på och en kö till någonting så borde varan komma fram på något sätt. Det är väldigt viktigt att vi tittar på de saker vi nämnde här. Vi kanske även måste gå in och titta på skatter och sådant för att få bort de hinder som finns. Finns det en efterfrågan måste vi förstås ha ett system som kan skapa ett utbud som möter denna efterfrågan. 69 (MP) replik: Det finns utredningar som pekar på att om det skulle råda likvärdighet mellan de olika upplåtelseformerna så skulle en hyreslägenhet, en trerummare, här i bli billigare . Jag kan tänka mig att det skulle betyda att kön skulle bli oändligt mycket längre än den är , och då blir diskrepansen på den här icke fungerande marknaden ännu större. pratar också om att man inom Alliansen strävar efter långsiktiga spelregler. Men om man ska få långsiktighet i politiken måste man vända sig utanför Alliansen. Jag känner inte till att ni på något sätt har sträckt ut handen utanför Alliansen, lämpligen till Socialdemokraterna som ju är ett stort parti, för att skapa denna långsiktighet. Varför gör ni inte det om ni säger att ni vill ha långsiktighet? Det måste vara något som ska hålla över ett val, annars är det knappast långsiktighet. Jag skulle också vilja att ni är tydligare när det gäller bostadsförvaltningslagen. Jag tycker att ni skulle vara hederliga där också och säga att ni har bytt strategi. Ni vill inte längre förekomma och förebygga, utan ni vill skapa bra verktyg för att städa efteråt. Det är det som det handlar om, och då borde ni vara ärliga med det och tala om för bostadskonsumenterna att det betyder någonting för dem. Men ni försöker liksom gömma resultatet av politiken. 70 (FP) replik: Det är riktigt att vi bytte strategi när det gäller förvärvslagen kontra bostadsförvaltningslagen, eftersom vi såg att det var ett ineffektivt system. Vi såg att det som skulle vara förebyggande inte fungerade. Då valde vi helt riktigt den vägen att vi tog bort förvärvslagen och förstärkte bostadsförvaltningslagen. Vi tror att det är den bästa vägen att gå. När det gäller långsiktiga spelregler kommer vi säkert med tiden att hamna i något slags mainstream här också, men det som var utgångspunkten när Alliansen tog över var att det blev en helt ny strategi som innebär att vi nu skapar långsiktiga spelregler utan subventioner, märk väl. Subventioner är någonting man får ta till när det inte fungerar, så naturligtvis är målsättningen att få ett system utan subventioner att fungera. Det var ingen som tidigare frågade efter de subventioner som fanns, utan man efterfrågade just det som Alliansen har börjat bygga upp. Precis som jag nämnde i den förra repliken görs utredningar kring hyresrätten. Det är lätt att rycka olika uppgifter från olika ställen, och därför är det väldigt viktigt att faktiskt utreda och se vad det är som är effektivt att förändra, om man nu ska förändra. Utsträckta händer eller inte är det viktigt att vi fortsätter att följa den här diskussionen. Vi har ju samma verklighetsbild, det vill säga att så länge det inte byggs tillräckligt får vi problem. Ska man kunna ha en marknad där enskilda människor ska kunna göra val mellan olika upplåtelseformer måste vi ha ett regelverk som fungerar. 71 (C): Bostaden är navet i våra liv, det vi kallar hemma. Många människor flyttar ofta. Andra behåller samma bostad från vaggan ända till graven. I bästa fall är hemmet en spegling av det liv vi lever och det liv vi vill leva, oberoende av vilken fas av livet vi befinner oss i. Den bostad vi har ska passa vår plånbok, vår familjesituation, vårt arbete och våra fritidsintressen, även om det är flugfiske. Den ska vara lätt att få tag i, lätt att sköta och lätt att göra sig av med. debatterar vi hyresrätt. Det är lite typiskt svenskt att när vi pratar bostadspolitik så bryter vi ut en upplåtelseform och diskuterar bara den, helt frikopplat från de övriga. Vännerna som tillhör civilutskottet var med och besökte för . Där är andelen hyresbostäder av bostadsutbudet, och den absoluta merparten av hyresrätterna finns i privatägda fastigheter. I äger sin bostad och de uppmuntras till det redan som unga genom en modell med ett skattesubventionerat sparande precis den modell som och har föreslagit i vår sparandelinje. utgångspunkt är att tala om bostadspolitiken i ett sammanhang, där utgångsläget är att man ska likställa upplåtelse- och ägandeformer samt skapa en valfrihet genom att erbjuda olika typer av bostäder. De bästa områdena är de där alla upplåtelseformer finns och du inte kan särskilja den ena från den andra. Vi ska ha en politik som ger likvärdiga förutsättningar att bo och leva i hela landet. Även där har vi mycket att lära av och deras regionalpolitik. Jag hör också till dem som tycker att det i varje storstad, mellanstor stad, tätort och samhälle ska finnas tillgång till hyresrätter. De ska vara tillgängliga på en öppen och legal marknad. behöver inte kopiera den norska modellen, men vi kan väl vara överens om att det finns andra sätt än vårt och att ni som var där faktiskt lärde er något. I har också byggföretagen en tyngre roll när det gäller att utarbeta planer. Vad det skulle innebära för som så starkt hävdar det kommunala planmonopolet och det kommunala ansvaret för bostadsförsörjningen vet inte jag. Men det är tankeväckande. Vi kan reflektera över vad det skulle betyda om byggföretagen också i fick rollen att ligga steget före. var jag och på HSB:s presentation av deras bostadsindex. Då fick vi veta att även regeringen tycker att det är ett problem att ingen tar ansvar för den gemensamma regionala planeringen. Jag tror att exemplet som alltid är , tyvärr. Möjligen är det så att byggföretagen i mindre utsträckning än kommuner och län tar hänsyn till gränser inom vilka det råder specifika byggregler. Där kanske vi kan reflektera lite över den norska modellen igen. Därmed vill jag också ha sagt att jag i grunden tycker att det är bra när kommunala beslutsfattare och politiker går före, åtminstone så länge de statliga byggreglerna som ger ut är så generösa att de ger kommunerna det utrymmet. Jag gillar de förenklingar som har genomförts i , med krav på kortare handläggning, men skulle önska att vi också kunde se resultat i form av färre överklaganden och kortare handläggning av dessa. Det skulle ge möjlighet till fler bostäder snabbare och en minskad tveksamhet för de aktörer som står i startgroparna för att börja bygga i planlagda områden. tycker att man borde se över vilka regler och normer det är som försvårar byggandet av studentbostäder i nybyggnad och i befintliga hus. Det behövs fler hyresrätter. Det behövs fler billiga hyresrätter. Men det är huvudsakligen branschen själv och som kan ta ansvar för en sådan utveckling. I likhet med arbetsmarkanden, där det gäller att få fram fler arbetstillfällen, är det parterna, det vill säga de privata fastighetsägarna, allmännyttan och hyresgästföreningen, som sitter på en del av lösningen. vill att människor av olika bakgrund, med olika familjesituation och inkomstnivåer ska kunna bo i hyresrätter även i , och . När det gäller hyresrätter i centrum måste vi vara ärliga och erkänna att bruksvärdesprincipen är lite problematisk. Hur blir det när en fastighetsägare investerar för att sänka drifts- och energikostnader utan att ha möjlighet att få täckning för detta i hyressättningen? Hur gör vi för att undvika en svart handel på hyresbostäder när hyran inte motsvarar värdet för en bostad i centralt läge? Ska hyresbostäder alltid värderas lika, enbart utifrån deras standard, eller finns det andra parametrar i form av till- och frånval, närmiljön, omgivningen och läget, exempelvis avståndet till närmaste tunnelbanestation? Kan man utifrån de här tre enkla frågeställningarna hitta något av svaren på hur vi kan få bättre fart på nybyggnation och upprustning av hyresrätter visar det på något som vi i tycker att man ska kunna ändra på. Vi tror att ett ökat byggande av bostäder som kommer av att det är lönsamt att bygga och förvalta är bra för bostadsmarknaden som helhet. Kommunerna har ansvaret för samhällsbyggnaden, där bostadsförsörjning är ett område. De kommunalt ägda bostadsbolagen ska användas som ett redskap. Det är viktigt att även privata bostadsföretag ges chansen att konkurrera med dem om hyresgästerna, på likvärdiga villkor. Kommunerna har fått ett tydligare ansvar för bostadsförsörjningen och en del får berättigad kritik för att de har en dålig planberedskap. Alternativt har de ambitiösa planer som inte genomförs. Jag kan hålla med om den kritiken, men måste vi i det kommunala självstyrets namn tillåta kommuner att gräva sin egen grav, så länge de gör det öppet och tydligt för aktörerna på marknaden och framför allt för väljarna, som sedan kan rösta bort dem. Det vi inte kan acceptera är när kommunerna mer eller mindre öppet spelar under täcket med byggföretag, ger markanvisningar till den som betalar mest, utan att tänka på vem det är som bygger och förvaltar till lägst kostnad. På det sättet fyller de kommunkassorna som de skickar räkningen till dem som senare ska flytta in. Inte heller kan vi acceptera sådana kommuner som använder det kommunägda bostadsföretaget och ger sken av att det råder en speciell anda. De odlar en mutkultur som sprider sig högt och lågt, där transparens och konkurrens åsidosätts till fördel för dem som har rätt kontakter och är förslagna nog, där de som är små och effektiva missgynnas till förmån för de stora byggföretagen. En stor del av byggkostnaderna är skatter, påstås det. Fastighetsägarna, allmännyttan och hyresgästföreningen har gemensamt fört fram förslag på hur de skattemässigt vill stärka hyresrätten. Regeringen bör ta till sig deras förslag och väga frågan om moms på hyran, med införande av skattefria underhållsfonder och borttagande av fastighetsavgiften för hyresrätt, utifrån principen att inte subventionera utan sträva efter största möjliga rättvisa mellan upplåtelseformerna. Dagens debatt handlar specifikt om hyresrättens villkor, en av flera viktiga frågor för när det gäller att skapa ett hållbart samhälle med mångfald och möjligheter för alla att förverkliga sina drömmar om jobb, utbildning, hälsa samt en trygg och säker ålderdom. Det är angeläget att stärka hyresrättens ställning och jag tror att det bästa sättet är just genom att tillåta varierade upplåtelseformer i ett och samma bestånd. Jag ser den tillsatta utredningen om att utveckla hyresrättens förutsättningar som en bra början, men jag inser att det kommer att behövas mer för att få fart på det byggande som bland annat ger oss fler hyresbostäder för unga, för äldre och för familjer. Hyresrätter är viktiga, inte minst för tillväxten och möjligheter för företag att snabbt få tag i rätt kompetens. Det skulle vara intressant att få genomlyst vilken prislappen blir på de förslag som fastighetsägarna, och hyresgästföreningen framfört vad gäller reducerad hyresmoms, alternativt reducerad byggmoms, sedan övriga samhällsvinster har räknats in. De här frågorna ligger ju på , därför utreds de inte när vi talar om hyresrättens ställning. Det tycker jag är synd. Det är framför allt de ungas situation på bostadsmarknaden som måste lyftas fram. Bostaden är det som ger dem möjlighet till ett vuxenliv med utbildning, arbete och möjlighet att bidra till välfärden. Bostäder med en enklare standard, möjlighet för till- och frånval, möjlighet att hyra ut en del av sin bostad och fler upplåtelseformer, som ägarlägenheter och kooperativ hyresrätt, ökar utbudet och tillgången. Uppenbarligen verkar inte de sistnämnda, de kooperativa hyresrätterna, trots sina fördelar vara starka nog att sälja sig själva. Det talar väl också lite grann för sig självt. Att vi nu har höjt grundavdraget på intäkter från uthyrning av en del av en bostad borde betyda att det blir enklare för studenter att få bostad. Blev det helt skattefritt, som det är i , att hyra ut delar av bostaden skulle ännu fler bomöjligheter kunna skapas för ungdomar. Frågan huruvida ska ansöka om att få arrangera i Åre hör möjligen inte hit. Men jag kan nämna att vid i och även vid i producerades det byggmoduler som fortfarande används. Oavsett om det kommer någon OS-ansökan visar det att det går att snabbt och billigt tillfredsställa tillfälliga behov av bostäder om man verkligen behöver, exempelvis för studenter. Förvärvslagens avskaffande, om jag får avsluta på lite övertid, är någonting som verkar bekymra samtliga partier i oppositionen. Vi kan konstatera att det även när den fanns förekom att hyresgäster tvingades leva i förhållanden som inte var acceptabla. Det fanns en rättsosäkerhet och en godtycklighet i tillämpningen som gjorde att det var möjligt att kringgå lagen. Processen att pröva och besluta om godkännande var krånglig och skapade en osäkerhet, främst hos de seriösa köparna av flerbostadshus. Det är därför den har tagits bort. Frågan är om det är någon utanför den här kammaren som egentligen vill ha den tillbaka. Bättre då att stärka hyresnämndens roll och möjlighet att ingripa mot en fastighetsägare som inte tar sitt ansvar. Vi ska komma ihåg att oseriösa hyresvärdar, som vi här talar om, torde ha inskaffat sina fastigheter redan medan den gamla förvärvslagen gällde. Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkande CU13 och avslag på motioner och reservationer i ärendet. 72 (MP) replik: Jag deltog också i resan till , och jag lärde mig en del i . Jag lärde mig till exempel att inte är . Jag lärde mig att den globala ekonomiska kris som vi märker en hel del av i inte märks i . Jag lärde mig att till och med taxichaufförerna var nöjda med situationen. De brukar vara fronten, känselspröten, om vad som händer. Till och med för att veta hur det står till på nivå i kan man fråga taxichauffören. Upp- och nedgångarna för det lokala näringslivet slår direkt. Man ska inte tro att det går att kopiera norska lösningar till . Det har dessutom varit en skrämmande global bostadskris. Det är inte så länge sedan det var en bostadskris i , . Jag undrar vad vill säga till dem som vill ha en bostad det är en centerfråga; hela ska leva och inte vill ta risken. Om man ska bosätta sig i kan man med relativt stor säkerhet, om man bara orkar stå ut över en konjunkturcykel, få tillbaka pengarna och kanske till och med tjäna något. Men det gäller inte i ett hela-Sverige-perspektiv. Vad säger man från sida till den som vill skaffa sig en bostad i en mellansvensk normalstor stad där riskexponeringen är stor? I gäller andra förutsättningar än på dessa orter i . 73 (C) replik: Jag noterar att åkte taxi. Jag kommer inte ihåg att jag själv gjorde det, men jag borde ha frågat taxichauffören när jag gjorde det. Jag säger att vi inte rakt av kan införa Norgemodellen det är fler som har varit inne på det men visst är den tankeväckande. När nämner den globala ekonomiska krisen som inte har drabbat ska vi komma ihåg att systemet i har funnits i historisk tid. Det här är inget som har kommit sedan norrmännen hittade olja. Den kulturen och det sättet att se på sitt eget ägande och bosparande har funnits i generationer och förs över från gammal till ung i led efter led. Det här är ingenting som är lätt att återskapa. När jag nämner möjligheten att införa ett skattesubventionerat sparande ger det möjligheter för den som är ung och inte bara bor i att skaffa sig grunden för en bostad. Vi talar om bostadsbyggande i glesbygden. Vad jag inte har nämnt är att kan utöka möjligheten att ställa ut kreditgarantier för att bygga på de så kallade svaga marknaderna. Jag har ännu inte sett förslaget utarbetat, och jag hoppas att regeringen ser till att ge ett tydligt uppdrag så att det kan komma i svang. När det gäller utvecklingen i de norra och inre delarna av handlar det inte bara om möjligheten att skaffa sig en bostad. Det handlar också om möjligheten till företagande, att göra investeringar i infrastruktur som gör att de företag som etablerar sig anställer och har rimliga förutsättningar att verka, vilket i sin tur leder till ett behov av bostäder. Om alla pengar läggs på höghastighetståg blir det inte mycket resurser över för att bygga ut det finmaskiga och välbehövliga vägnätet i inland och glesbygd. 74 (MP) replik: De här problemen gäller inte bara inland utan även och . Det är områden i där det finns problem med att bygga hus och att kunna räkna med att få tillbaka pengarna den dag man säljer det. Jag kan mycket väl tänka mig att kan ställa sig positivt till en modell för ett skattesubventionerat bosparande i . Jag är inte motståndare till det. När sådana frågor tas upp och kopplas till erfarenheterna i ska man inte göra det så enkelt för sig som jag tycker att gör. Jag som kommunalpolitiker har varit med om att vi har varit tvungna att gå emellan och hjälpa familjer som under den tidigare bostadskrisen hamnat i sådana situationer att det har varit omöjligt för dem att sälja sina fastigheter som dras med stora underskott enorma ryggsäckar på en halv till som det innebar den gången. Jag har för mig att det var . Man måste ha en idé om hur dessa frågor ska hanteras i ett land som befinner sig i en helt annan situation. Jag har tidigare erfarenheter från . Jag vistades mycket i och . Jag vet hur bostadsmarknaden såg ut där då. Dagens bostadsstandard i fanns enbart i av bostadsbeståndet . Man hade efter kriget en helt annan bostadssituation än i . Dagens bostadssituation i har verkligen kommit med oljepengarna. Vad säger man till en bostadssökande som i er modell tvingas gå vägen via att skuldsätta sig? Det är inte som att skuldsätta sig i . Det är en annan sak att göra det i . 75 (C) replik: Jag föreställer mig att fisket är speciellt roligt i !