prot · H00929 · 2012-11-22 00:00:00 — Man ska också vara medveten om att är resultatet av en kompromiss mellan FN:s alla medlemsstater, vilket gör att artiklarna inte alltid är helt tydliga. Oro för en inkorporering har faktiskt lyfts fram av personer som själva var med och skrev konventionen. Slutsatsen har för regeringens del blivit att frågan om inkorporering, fortsatt transformering eller både och ska utredas. Här ingår att även utreda de tilläggsprotokoll som finns. Utredningen ska titta på internationella erfarenheter av båda metoderna och därefter väga för- och nackdelar. Vi i vill lansera en alternativ lösning. har fyra portalparagrafer: Inget barn får diskrimineras på grund av härkomst, kön, religion, funktionshinder eller andra skäl. Barnets bästa ska vara vägledande vid allt beslutsfattande och vid alla åtgärder som rör barn och unga. Barn och unga ska tillåtas att utvecklas i sin egen takt och utifrån sina egna förutsättningar. Barn och unga ska ges möjlighet att framföra och få respekt för sina åsikter i frågor som berör dem. Dessa fyra portalparagrafer skulle kunna lyftas in i regeringsformens rättighetskapitel tillsammans med andra grundläggande fri- och rättigheter, och resterande delar av konventionen skulle kunna transformeras. En gyllene medelväg? Jag vet inte, men man borde definitivt göra en utredning. Jag tror att det vore klokt att utreda det hela och se hur man tillämpar saker och ting i praktiken. Jag tror nämligen inte att det är så enkelt att om bara konventionen inkorporerades skulle ett antal uppmärksammade fall med utvisningshotade barn få en annan utgång. Jag är heller inte övertygad om att den nackdel som följer av att kan styra lagstiftningen överväger eventuella fördelar. Vi i är pragmatiska. Vi tycker att det är viktigt att alla möjligheter utreds. Därför är vi glada att vi tillsammans med de andra allianspartierna kommit överens om att tillsätta en utredning. Vi är eniga om att vi ska utreda. Sedan får vi se vad utredningen kommer fram till, och därefter kan vi ta ställning till hur vi går vidare. Det är olyckligt att redan från början bestämma sig för vad man vill att utredningen ska komma fram till, för då blir den inte förutsättningslös. Vilken juridisk metod som används är egentligen underordnat. Det finns inga enkla genvägar, inga alexanderhugg, utan det är ett tålmodigt, slitsamt och framför allt långsiktigt arbete som är det enda hållbara för att vi ska kunna stärka barns rättigheter. En viktig granskning av hur följer görs av . Vid den senaste granskningen kom man fram till att det finns behov av ändringar i svensk lagstiftning. Där har vi bland annat dagens proposition och även andra saker på gång. Regeringen har gjort ganska mycket. Exempelvis är regeringen numera överens med om att alla barn ska få vård på lika villkor och oavsett av vilken anledning de upprätthåller sig i . När det brister i tillämpningen av lagstiftningen är det viktigt att skärpa tillsynen, vilket också har skett. Det är även viktigt att stärka barnets rätt att få sin sak prövad juridiskt. Här har vi barn- och elevombud, barns rätt att komma till tals vid vårdnadstvister och flera andra exempel. Det är viktigt att minska risken för att barn far illa, att uppmärksamma riskerna innan saker och ting sker. Här har regeringen tillskjutit pengar för att skapa ökad kunskap bland vuxna personer i barns närhet om hur man upptäcker att barn far illa. Alla yrkesgrupper som handskas med barn har ett ansvar. Man skulle till exempel kunna lyfta fram tandläkarnas möjligheter att i munnen och ansiktet se om ett barn varit utsatt för misshandel. Ett annat av regeringen utpekat område handlar om att barn ska ges förutsättningar att uttrycka sina åsikter i frågor som rör dem. Det är ett område där har haft brister. I och med propositionen som vi debatterar ska unga få mer att säga till om i ärenden som rör dem, och de ska ha en namngiven socialsekreterare som de kan vända sig till. Dessutom finns det skrivningar i den nya skollagen som poängterar skolans ansvar för att barn ska få kunskap om sina rättigheter. Skola och socialtjänst i all ära, men de kommer ofta in när föräldrarna har misslyckats. Första steget måste därför vara trygga föräldrar. Det är de som står barnet närmast och ska se sitt barns behov. Det börjar redan på barnavårdscentralen. Därför har regeringen tagit initiativ till att utvärdera vilka typer av föräldrastöd som fungerar bäst. Låt mig avsluta med tre viktiga slutsatser för att barns rättigheter ska förstärkas. För det första: Lyssna till barn och ta deras förslag på allvar. För det andra: Stöd föräldrarna och våga arbeta förebyggande. För det tredje: Samarbeta och samverka så att barns behov inte faller mellan stolarna. Det må låta ganska klyschigt, men det kanske finns en anledning till att det är klyschor. Jag och är övertygade om att det är tre framgångsrecept för att vi ska kunna ge barn en bättre uppväxt och en framtid där alla kommer till sin rätt. 19 (V) replik: Jag ska inte förlänga diskussionen om för- och nackdelar med om inkorporeras som svensk lag. I debatten brukar det sägas att de enda som är emot är och . Jag fick ett argt meddelande på Facebook när jag skrev att inte var för. har jag stått och lyssnat på , och min slutsats är att inte har tagit tydlig ställning för att ska bli svensk lag. Eller har ni det? Jag vill bara ha ett ja eller ett nej på den frågan. 20 (C) replik: ståndpunkt är att fyra portalparagrafer ska föras in i regeringsformens rättighetskapitel och att övriga delar ska transformeras. Det gör att vi får en väsentligt tydligare del när det gäller de fri- och rättigheter som barn har och att vi sedan kan stärka barns skydd, så att vi kan gå längre än konventionen på många områden. Det tror vi är den bästa vägen. 21 (V) replik: Alla partier som vill göra till svensk lag vill vad jag vet också gå längre i frågan, och det är viktigt att göra det. Jag konstaterar bara att det av regeringspartierna är och som tagit tydlig ställning. Det är min slutsats. 22 (C) replik: Vi håller fast vid att vi tycker att detta ska utredas. En del bör då vara att se över ett tredje förslag, ett sidoförslag om att föra in portalparagraferna i rättighetskatalogen. Det finns människor här i som varit med och skrivit . Internationella Rädda Barnens ordförande, som var med och skrev det hela, är orolig för att det skulle kunna bli ett tak på det hela, så att man lutar sig tillbaka och tycker att vi inte behöver gå längre. Vi tycker att det kan vara rimligt att se på en tredje lösning och är beredda att vända på alla stenar. Vi vill inte låsa fast oss vid att vi ska göra det till lag eller att det ska transformeras, utan vi har ett tredje alternativ som vi också vill utreda, för vi tror att det är viktigt för att stärka barns rättigheter. 23 (KD): Det vi har i kammaren här i är något av en barndebatt. Egentligen kan det inte vara bättre. Finns det något ämne som vi alla älskar att tala om är det barn. Det vi nu har att resonera och föra samtal om är barns rättigheter, barns behov och hur vi genom lagstiftning säkerställer att barns röst blir tydlig och hörd. Vi har att behandla 220 sidor propositionstext i ett betänkande. Det var någon som bad mig: Ge mig ett snabbt besked om vad detta handlar om som ett barn kan förstå! Jag fick tipset: Den här propositionen handlar om att skriva lag utifrån ett enmetersperspektiv. Mycket lagstiftning sker med vuxnas ögon. Det handlar om vad vi som har levt igenom en hel del år av livet ser och tycker. I denna proposition om att stärka stödet och skyddet för barn och unga ser man det från ett 100-centimetersperspektiv i stället för ett 175-centimetersperspektiv. Jag tror att detta sammanfattar mycket av vad propositionen innehåller. Barns behov och barns rättigheter har varit utgångspunkten för regeringens arbete. Man har kommit fram till lagförslag som stärker barns rättigheter samt de skyldigheter som olika myndigheter har att rätta sig efter. Förslagen ska bidra till att forma ett bättre samhälle. Om vore lag skulle barns rättigheter få mer gehör, inte minst i rättsprocessen. Detta är min uppfattning och en uppfattning som vi kristdemokrater har redovisat vid åtskilliga tillfällen. Det är därför jag välkomnar att regeringen nu tillsätter en utredning för att undersöka fördelar och nackdelar med att inkorporera i svensk lag. Detta är ett viktigt framsteg i regeringens barnpolitik och en linje som vår barnminister givit uttryck för . Var och en som följer denna debatt och som följer regeringens olika ageranden kan notera att de fyra allianspartierna går i takt åt rätt håll. Tillsammans lyfter man fram barns trygghet och barns rättigheter. Propositionen Stärkt stöd och skydd för barn och unga, som jag inledde med att tala om och som vi nu ska ta ställning till, är en tydlig förbättring av en lagstiftning vi inte varit nöjda med. Vi vill gå längre och tydliggöra barns röst. Den är värd att respekteras och ska respekteras. Denna proposition är en viktig uppföljning av propositionen Strategi för att stärka barnets rättigheter i , som bland annat citerade ur och som vi tidigare behandlat i . Den sätter fokus på olika myndigheters men inte minst kommuners, landstings och regioners ansvar när det gäller barns rättigheter, som att bli respekterad och få stöd. Den strategin var ett viktigt moment i hela vår barnpolitik. Utifrån de propositioner som vi tidigare behandlat och dem som vi ska behandla är det klart att jag är glad över att vi fått beskedet att regeringen avser att tillsätta en utredning för att göra en analys och därefter kanske möjliggöra en inkorporering av i svensk lag. råder samstämmighet om hur viktiga barns rättigheter är. hade man en annan syn på barn. Barn fick då arbeta tidigt och ofta. De fick dessutom ta vuxenansvar långt innan de var mogna för det. Barn skulle vara tysta och lyda. var det okej att slå och aga i uppfostrande syfte. Tiderna har som tur är förändrats i många avseenden, och det välkomnar vi, även om man ibland kan märka att den gamla synen smyger sig på och dyker upp i debatten. Det är därför det är viktigt att markera att de mänskliga rättigheterna tillhör alla. Men vi behöver särskilt arbeta för att säkerställa att de mänskliga rättigheterna inte kränks för barn och att barns rättigheter alltid lyfts fram. Regeringen är nu överens om att en utredning ska tillsättas. Den ska se på för- och nackdelar med att inkorporera i svensk lag. Vi kristdemokrater har ambitionen att ska inkorporeras. Vi har lyssnat på , och barnläkare och tror att det är rätt inriktning, som vi välkomnar att denna utredning nu tar ett steg framåt i debatten om . som lag tror jag skulle innebära att barns rättigheter kunde komma fram tydligare, inte minst i de rättsliga processerna. Därmed skulle barn få ett starkare skydd. Erfarenheterna från , som 2003 gjorde konventionen till norsk lag, pekar i den riktningen. De norska exemplen framkom när barnminister bjöd in till ett nordiskt seminarium, där man fick redovisning av och analyserade erfarenheter från våra nordiska grannländer. Barns rätt att göra sin röst hörd måste förstärkas. Många barn som ringer eller kontaktar andra telefon- och webbtjänster dit man kan vända sig pekar på att vuxna inte lyssnar. Att man bör ändra på detta, så att vi vuxna blir mer lyhörda, är en av de viktiga signalerna när det gäller dagens debatt och proposition. Jag är övertygad om att de flesta som med gott uppsåt arbetar nära barn, i frivilligorganisationer, på fritidsgårdar eller i skolor, strävar efter att lyssna till hur barn vill ha det. Men det sker ändå inte alltid metodiskt och med den kunskap och utbildning som krävs. I många fall skulle ha varit den naturliga samarbetspartnern för barn och ungdomar. Men på alltför många håll saknas tilltron och tilliten till . Därför behöver kommunerna göra sin socialtjänst öppen och tillgänglig och sprida informationen till barn och ungdomar att man är till just för dem. Ett sådant uppdrag ges nu i den proposition som regeringen lägger fram. Vi kan notera att regeringens proposition markerar att socialtjänstlagen ska ändras och att vi ska ha ett aktivare arbete i socialnämnderna för barns rätt. Det är ett viktigt steg för att stärka skyddet för barn som far illa eller riskerar att fara illa. Vi vuxna måste se barnen som individer och lyssna på dem. Ur barnets perspektiv är det viktigt att få komma till tals. Det gäller alla barn och framför allt barn som lever i en utsatt situation. Inom krävs ibland beslut om sociala åtgärder som kan vara omvälvande för en familj. Varje barn som placeras i familjehem eller i hem för vård eller boende ska därför ha en egen socialsekreterare. Detta ingår i regeringens framlagda förslag, som vi nu ska behandla i och fatta beslut om . Detta ger det placerade barnet en bättre möjlighet att berätta om sin situation och även slå larm vid missförhållanden. Enligt min mening borde denna rättighet att ha en egen socialsekreterare ha tillkommit . Det är många som tycker så, och jag kan instämma. Så tyckte också de ungdomar som vi i socialutskottet hade möjlighet att träffa vid en överläggning, där de fick berätta om sina erfarenheter av att ha varit placerade i familjehem eller HVB-hem. De råd som vi fick av dessa ungdomar var entydiga, råd som också regeringen fick ta del av, och den proposition som vi nu har visar att regeringen och barnminister har lyssnat in dessa erfarenheter från ungdomarna. Det är därför som jag välkomnar regeringens förslag som bland annat markerar rätten till en egen socialsekreterare men också en rad andra förbättringar som stärker barns rättigheter. Jag ser propositionen som ett tydligt steg framåt när det gäller barns rättigheter och när det gäller att skapa en ökad trygghet för barn och ungdomar i vårt land. Med dessa synpunkter vill jag yrka bifall till propositionen och förslaget i socialutskottets betänkande SoU4. (Applåder) I detta anförande instämde (KD). 24 (S): Samhället ska prioritera barn och ungdomar som behöver stöd och hjälp, även i tider av ekonomisk kris. Allt annat är oacceptabelt och ett slöseri med mänskliga resurser. Vi har ett gemensamt ansvar för alla barn. Alla barn har rätt till en bra uppväxt och möjligheter att utvecklas efter sina egna förutsättningar. De insatser som samhället tillhandahåller måste hålla hög kvalitet och vara likvärdiga över landet. Kritik från bland annat tillsynsmyndigheter, barnrättsorganisationer och enskilda pekar på brister som behöver åtgärdas. Det handlar om brister i handläggningen, ansvarstagande och skydd för barn, skillnader mellan kommuner, bristande delaktighet och tillämpning av barnperspektivet. hade flera intressanta förslag. Det är ju väldigt intressant att regeringen nu har tagit fasta på några av dem, men det som är bekymrande är att det tog för regeringen. Det visar att frågan inte är högprioriterad. Förslaget om att knyta en socialsekreterare till varje placerat barn är en nödvändig uppstramning av systemet men löser inte alla problem. Socialsekreterarna har en enormt svår uppgift och en ofta oerhört pressad arbetssituation. De måste ges nödvändig möjlighet att ägna tid till kontakten med barn och unga. Det är också viktigt att socialnämnden blir skyldig att tillhandahålla relevant utbildning för de familjehem och institutioner som ska ha avtal med kommunen vad gäller placering av barn. Det finns dock en viktig punkt där vi är oense med regeringen. Det har framkommit vid andra anföranden, och det handlar om . Vi har lagt en motion om att regeringen ska få i uppdrag att lägga fram förslag om att bör bli svensk lag och hur det ska gå till. I propositionen skriver regeringen: uttrycker ett förhållningssätt till barn som sätter barnet i fokus vid beslut eller åtgärder som berör ett enskilt barn eller en grupp barn. Detta innebär att vid beslut som rör barn ska ansvarig beslutsfattare överväga om barnet eller barnen berörs och i så fall på vilket sätt. Att anamma ett barnperspektiv handlar om kunskaper, attityder och arbetssätt. Det speglar synen på barn som fullvärdiga medborgare och kompetenta individer som ska bemötas med respekt i alla sammanhang. mål för barnrättspolitiken, som utgår från , är att barn ska respekteras och ges möjlighet till utveckling och trygghet samt delaktighet och inflytande. Vi delar uppfattningen att barnets rätt ska sättas i fokus vid beslut och åtgärder som berör ett enskilt barn eller en grupp barn. Men arbetet med detta har pågått . Det har funnits gott om tid. Konventionen antogs som sagt 1989. ratificerade konventionen 1990. Praktiskt taget alla världens stater har anslutit sig till , och det finns olika sätt att se till att man vidtar alla lämpliga lagstiftningsåtgärder och administrativa åtgärder för att kunna genomföra de rättigheter som erkänns i konventionen. Den metod som vi har valt , transformering, är en metod som har tjänat oss väl på många sätt, men det är dags att ta nästa steg, och därför står vi fast vid vår uppfattning om att bör inkorporeras. Det handlar inte om att göra det hafsigt, och det är en väsentlig skillnad mellan att ha en utredning som frågar om och en utredning som frågar hur. Det finns alltså många delar i propositionen som vi tycker är bra, men det finns en punkt där vi har en annan uppfattning. Jag vill avsluta med att säga att vi naturligtvis står bakom alla de socialdemokratiska reservationerna, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 4, 7 och 11. 25 (M) replik: hade i sitt inlägg lite bekymmer med att det har tagit så och påstår då att vi inte tar barnfrågorna på allvar. Jag skulle vilja säga att det är precis tvärtom. Vi tar god tid på oss, och vi är noggranna, för vi vill ha en lagstiftning som fungerar i alla delar av vårt land innan vi sjösätter en så viktig lagstiftning som vi gör . Jag vill fråga beträffande Socialdemokraternas förändring när det gäller . under den socialdemokratiska regeringen bedömde barnrättskommittén att konventionen inte lämpade sig för inkorporering. Kommittén konstaterade att språket i konventionen inte lämpar sig som lagtext, att formuleringarna är vaga och att genomförandet av konventionen mer ska ses som en politisk process. Man skrev också att har kunnat ratificeras av snart sagt alla världens stater. Det talar emot en inkorporering eftersom ett sådant dokument naturligen innehåller formuleringar som måste ges en tolkning i varje land efter förhållandena i landet. Mina frågor till blir naturligtvis: På vilket sätt har ändrats? På vilket sätt har artiklarna blivit mer tydliga, och varför är man inte beredd att faktiskt vänta och se vad den här noggranna utredningen kommer att komma fram till innan man kräver att en sådan här viktig lagstiftning i så fall skulle komma på plats? 26 (S) replik: Jag skulle vilja säga så här: Nej, det är ingenting som har ändrats i konventionen i sig. Däremot, precis som själv vet, handlar transformeringen om att successivt och kontinuerligt anpassa den nationella lagstiftningen, och det kanske är så att vi nu har kommit i ett läge där det är rimligt att säga att inkorporering borde vara sättet att gå vidare. Det är också en fråga om att ge utredningsdirektiv som handlar om ifall man ska göra någonting eller hur man ska göra. Man skulle också kunna tänka sig att en utredning som har det senare uppdraget, nämligen hur detta ska gå till, skulle ge en nödvändig vägledning och svar på den typ av frågor som har framfört. Man skulle också kunna tänka sig att den genomgång som hänvisas till, där man har gått igenom och sett hur långt vi har kommit, skulle kunna ha tjänat som en tillräckligt tydlig vägledning om att det nu är läge att inkorporera i svensk lag. Frågan är bara hur detta ska gå till och göras på ett bra sätt. 27 (M) replik: Ni har i er reservation krävt att det ska vara en inkorporering. Ni har inte sagt om. Jag tror att vi är väldigt överens om att vi successivt har förstärkt barns skydd. Där är vi ganska överens i väldigt många frågor. Ni gör ändå anspråk på att vara ett statsbärande parti och att vara ansvariga för en rättssäker lagstiftning. Men utan att invänta den utredning som tillsätts, som är väldigt vid och öppen skulle jag vilja säga, säger ni nej till den och kräver en inkorporering. Vi kan se på . De får precis lika mycket kritik som vi får. Vi kan se att kommittén senast förde fram stark kritik mot . Man säger från FN att det handlar om barn i fängelser, kontakter mellan föräldrar i fängelser och deras barn, fosterhemsplaceringar, att trafficking inte bekämpas ordentligt, brist på statistik, bristande rätt att amma sina barn för kvinnor i fängelser etcetera. Man löser inte alla problem med inkorporering. Min fråga blir fortfarande: Är Socialdemokraterna beredda att genomföra en inkorporering av en lagstiftning utan att man först har gjort vettiga förarbeten? Det ställer jag mig ytterst frågande till. 28 (S) replik: Jag tror att det är möjligt att missförstod mig medvetet. Vårt yrkande handlar om inkorporering. Det handlar inte om att det ska ske hastigt utan att man tänker igenom det, utan det handlar om att ge en utredning ett uppdrag att ta reda på och utreda hur detta ska gå till. Man lär då få svar på de frågor som man behöver. talar om att den utredning som ska genomföras nu är vid och öppen. Mig veterligt är den så pass vid och öppen att direktiven inte är färdigskrivna . Vad den kommer att landa i vet vi absolut inte. Jag vidhåller att den utredning som redan är gjord borde ge en rimlig vägledning i om det är läge att inkorporera eller inte. Vi uppfattar att det är läge att gå vidare med en inkorporering. Transformeringen har tjänat oss väl , men samhället har förändrat sig. Det finns skäl till att gå vidare och tala om inkorporering i stället. 29 (KD) replik: Eftersom debatten blev på det här sättet tar också jag chansen att ställa en fråga till Socialdemokraterna. Jag har lyssnat till ditt anförande här , , och tagit del av den reservation som har lämnats. Då ställer jag mig en större fråga, och det är denna fundering: Varför hände det så lite under de socialdemokratiska regeringsåren, när ni själva satt vid makten och hade ansvaret, ? Jag har fått fram att det var en debatt här i ni hade regeringsmakten, 1995, som lyfte upp frågan om inkorporering. Det tillsattes en utredning som kom fram till precis det som nu redovisade. Men var det av total tystnad från Socialdemokraterna när det gällde att inkorporera . Vill du förklara för mig vad denna tystnad berodde på? 30 (S) replik: Jag skulle säga att det nog kan finnas många orsaker till att saker och ting är som de är. Som du själv sade i ditt anförande hade man kunnat önska att de saker som regeringen gör skulle ha gjorts . Det finns ett gammalt talesätt som säger att den bästa tiden att plantera ett träd var . Den näst bästa är . Det kanske är där vi befinner oss just . Samhället har förändrat sig. Det kanske finns en annan känsla för hur långt vi har kommit och hur mycket som återstår. Då blir inkorporering det självklara svaret. 31 (KD) replik: Jag tackar för detta svar. Jag valde att följa detta eftersom vi har en kollega i vårt utskott som var statsråd med ansvar just för barn- och ungdomsfrågorna. I min genomgång hittar jag bara två debatter där var föremål för diskussion . Det är möjligt att det kan finnas några fler. Men tystnaden är ganska talande. Jag välkomnar både Socialdemokraternas och övrigas diskussion om detta enmetersperspektiv, som jag sade. Det handlar om barnperspektivet barns behov och barns rättigheter. Jag välkomnar den utredning som regeringen nu har aviserat. Den kommer att kunna ge grund för ett utredningsförslag som innebär att lagstiftningen bygger på stabilare underlag. Det måste vi alltid ha. Vår ambition som kristdemokrater är att ska bli en del av svensk lag. Vi tror att det finns fördelar, men vi tvekar inte att låta frågan analyseras när det gäller för- och nackdelar. Det är det ställningstagande som vi kristdemokrater har gjort gemensamt med övriga i alliansregeringen.