prot · H00932 · 2012-11-28 00:00:00 — Gamla förslag recyclas och kommer tillbaka när målet borde vara långsiktiga spelregler, mindre krångel och kortare ledtider för byggande. Kortare ledtider minskar också riskpremien. Det behövs ökad konkurrens. stöder regeringen även innovativt byggande, vilket är mycket viktigt. Steg för steg går vi mot långsiktighet. Men självfallet påverkar läget i omvärlden byggandet. Konjunkturen spelar roll. Viljan att ta risker påverkas av konjunkturen. Det är en stökig och lång, ofta alldeles för lång, väg från idé till första spadtaget. Ansvaret för bostadsbyggandet är delat mellan stat och kommuner. Regeringen och beslutar om villkor. Kommunerna ansvarar för planering och till exempel markanvisningar. Som före detta stadsbyggnadspolitiker i en kommun kan jag nu i efterhand reflektera över hur kommunala särkrav som är tuffare än krav skapas. Det handlar exempelvis ofta om energisparåtgärder. Ur klimatsynpunkt och driftssynpunkt var tanken att den bästa kilowattimmen var den sparade. Det är bra för det långsiktiga förvaltandet att driftskostnaden blir så låg som möjligt. I det lokala arbetet ser man inte så tydligt vilka problem de egna ambitionerna kan skapa på andra sidan kommungränsen. Just när ambitionerna sätts upp handlar det om att göra insatser och att hamna bland de bästa, men ur ett nationellt perspektiv är det inte bra. Det är inte bra för dem som bygger, och konsumenterna får betala för den fördyring det innebär. energikrav genomgår kontinuerliga revideringar. Återkommande revideringar är en viktig del av strategi att närma sig nära-noll-energikrav. Enhetliga krav är en viktig fråga för alla kommuner och aktörer. Vi som också har varit verksamma i kommuner får lära av våra misstag. Regeringen föreslår mer medel till forskning om hållbart samhällsbyggande. De medlen återfinns under utgiftsområde 16. Bullerfrågan är en annan knepig fråga. I vissa lägen går det inte att bygga så som man tänkt eftersom buller klassas på olika sätt beroende på var det kommer ifrån. Det är tydligt här i just . Buller från sjöfart och industrier är en sak och buller från vägar och trafik någonting annat. På så sätt stoppas bostadsbyggande med ett slags välvilja som i grunden handlar om att skydda människor från buller, men ibland springer verkligheten ifrån de regelverk som finns genom att de inte fångar in en adekvat avvägning. Så verkar det ha blivit på sina håll. Det blir dessutom omöjligt att bygga små lägenheter då dessa inte kan ges en tyst sida. Det finns mycket kvar att göra vad gäller regelverk och krångel, men det ska vi göra utan att dagtinga med hälsa och livsmiljö. var inne på de ekonomiska förutsättningarna. Fastighetsavgiften för flerbostadshus har sänkts, och det har införts undantag . Presumtionshyran förlängs från 10 till . Det påverkar förvaltandet av bostäderna. Schablonavdraget, det vill säga skattelättnaden, för att hyra ut en bostad var . Det har höjts av alliansregeringen och föreslås nu hamna på . Det har hänt mycket , och det gläder mig. Men det går inte att slå sig till ro. Verkligheten på bostadsmarknaden påminner oss om att man behöver söka efter nya lösningar. Det pågår en teknisk utveckling och en förändring i samhället. Det finns mycket kvar att göra även om riktningen är tydlig. Det behöver göras saker på kort sikt och på lång sikt. kan göra en stor, konkret insats genom att möjliggöra privatuthyrning. Jag hoppas att tar denna möjlighet. Det kan snabbt frigöra bostäder. Det är ytterligare ett konkret förslag på en förbättring på bostadsmarknaden. Bostäder som inte nyttjas borde kunna användas av andra som behöver dem. För liberalerna handlar bostadspolitik om att konsumenten ska avgöra hur man vill bo och om att vi tillsammans i samhället har ett ansvar för de mest utsatta som av olika skäl har svårt att göra val. Vi tror att integrationen är viktig. Integrationsfrågorna kom upp i den tidigare debatten. Äganderätten och möjligheten att äga sin bostad är viktiga även i miljonprogramsområdena. Vi tycker att det är en viktig åtgärd att fortsätta med. Vi tror också att äganderätten är en viktig grundpelare. Hyresrätten är också viktig och bidrar till rörligheten på bostads- och arbetsmarknaden, men det är konsumenten som ska göra valet. Vi tycker att man också ska kunna ha inflytande över det man äger. Det är rimligt att få ersättning genom kompensation när man ställer det egna boendet till andra konsumenters förfogande. Det går att förena frihet för enskilda med frihet för kooperativa föreningar om maktbalansen förskjuts genom mer rimliga villkor. Vi behöver reformer för att det ska byggas mer, och vi behöver även reformer för de hus som redan är byggda och kan nyttjas bättre. För nya lösningar krävs en bostadsdebatt med hög takhöjd och även gärna en bred uppslutning vad gäller viktiga reformer, för långsiktighet är ledordet. Att bygga hus är att bygga samhällen. Vad är den viktigaste frågan? Jag vill också svara på det. Det är just långsiktighet. På så sätt kan vi skapa förutsättningar för en bättre fungerande bostadsmarknad. 19 (C): Vi debatterar bostadsförsörjningen, byggandet och konsumentfrågorna . Konsumentfrågorna överlämnar jag med varm hand åt min kollega i , medan jag kommer att uppehålla mig vid bostadsförsörjningen. Bostadspolitiken är inget plockepinn. Allting hänger samman. Man måste vara medveten om vad som händer när förutsättningar förändras och omvärldsfaktorer gör sig påminda. Bostadsministern brukar betona vikten av långsiktigt hållbara förutsättningar så att de aktörer som bygger och förvaltar, såväl offentligt som privat ägt och såväl på landsbygden som i storstäderna, vet vad som gäller och kan anpassa sig. Fundamentet i en sådan politik är och ska vara att det ska löna sig att investera i och att äga bostäder för uthyrning. Många upplåtelseformer behövs, men det är hyresrätten som med rätta är den mest eftertraktade. Den är den enda upplåtelseform som erbjuder all inclusive. Det är vi nog överens om allihop. Den stora skiljelinjen går mellan oss som, likt de flesta andra, faktiskt även inom allmännyttan, är emot alla former av riktade stöd och de som inte har några bättre idéer att komma med än att satsa 1 miljard av skattebetalarnas pengar som en extra gratifikation till de företag som fortfarande dröjer med att bygga nytt och renovera, alltså till sådana fastighetsägare som trots att de borde vara medvetna om efterfrågan och behov väljer att avvakta därför att det finns partier som ofta framför i debatten att de gör anspråk på regeringsmakten och som dessutom ständigt utlovar pengar i sin så kallade affärsplan. I andra affärssammanhang är det inte okej att betala ut bonusar till dem som underpresterat. Man kan undra varför det plötsligt är okej när det gäller bostadsföretag. Man kan se bostadspolitiken som en fruktodling med rader av gamla och nyplanterade träd sida vid sida. Privatuthyrningsmarknaden är lågt hängande frukt som det gäller att ta vara på först. De långsiktiga spelreglerna och den goda jordmånen för investeringar är den välskötta odlingen. Den rödgröna politiken kan snarare liknas vid att man planterar främmande sorter på överbevattnade marker som man godtyckligt övergöder och besprutar beroende på rådande väderlek och parasitangrepp. Man ska inte jämföra äpplen och päron, men i det här fallet behöver alla frukter tas till vara, och vi behöver bryta ny odlingsmark för bostadspolitiken. Men det utesluter inte att man tar vara på det man har. Det är därför olyckligt att vi debatterar bostadsfrågor utan att ha med frågan om privatuthyrning. Budgeten är en helhet, och det finns ingen motsättning mellan högre ambitioner i bostadsbyggandet och att kunna utnyttja bostäder som står tomma. Vi höjer grundavdraget till den som hyr ut sin bostad från till , och vi vill skapa möjligheter för fler att dra nytta av detta så att bostäder som står tomma kommer dem till del som är i behov av en bostad, till exempel studenter, nyskilda, äldre människor och personer som vill byta arbete. Ett problem som byggföretagen återkommer till det är dem jag besöker, och det visar sig ofta att bostadsministern redan har varit där när jag kommer dit är de långa planläggningstiderna med många instanser och alltför mycket överklaganden. Ett annat problem är kostnaderna för att bygga. Inte minst är det skatter av olika slag och kommunala avgifter som man klagar över, i vissa fall kanske med rätta. Det är viktigt att vi stöttar och stimulerar nyskapande och effektiva byggprocesser och på olika sätt främjar det industriella byggandet. menar att det inte får ske till priset av att de bostäder som byggs kommer att anses vara otidsenliga , antingen det gäller valet av byggmaterial, funktionalitet, tillgänglighet eller energiförbrukning. De bostäder som byggs kommer att finnas , och fastighetsekonomin måste bedömas inte utifrån kortsiktiga byggkalkyler utan utifrån hela livscykeln. Det är därför oroande, tycker jag, att det nu antyds att de kommuner och byggherrar som gör det aktiva valet att ställa högre krav skulle vara fel ute. Tvärtom borde vi hylla dem som har en hög ambitionsnivå när det gäller att bygga bostäder och dem som verkar för hållbara bostäder. Ofta är det ju samma företag som har höga ambitionsnivåer när det gäller energikrav och som bygger bostäder. Världens ledare samlas för klimatmöte, och det är i vart fall inte vår utgångspunkt att de som har den lägsta ambitionsnivån där är de som ska sätta standarden för hur övriga länder agerar. Så är det också med energifrågan och bostadsbyggandet. Det hade varit förståeligt om behovet av att enas och begränsa särkrav hade kommit sig av att de generella kraven i sig varit snäva. är det i stället så att varje ansvarstagande politiker och företagare med ett miljöengagemang inför sina väljare, kunder och de förväntade hyresgästerna känner att de för att vara konkurrenskraftiga vill lägga sig på en betydligt högre nivå än byggregler som är på per kvadratmeter. Det är inte så konstigt att kommunerna ställer sig frågande inför att de å ena sidan ska ha höga ambitionsnivåer när det gäller kommunala transporter, kollektivtrafik och avfallshantering medan de å andra sidan ifrågasätts för att de ställer energikrav på sina fastigheter. Det finns andra hinder att peka ut när det gäller det industriella byggandet. Ett sådant är Transportstyrelsens krav på vägtransporternas bredd. Lyssna , ministern: Med dagens krav på en transportbredd begränsas husfabrikerna till ett invändigt mått . Det anses otillräckligt med tanke på hur byggreglerna är utformade när det gäller tillgänglighetskrav och efterfrågan från kunderna. Det tipset, bostadsministern, tar jag inget extra för, utan det bjuder jag på . Det är lätt att ensidigt diskutera utifrån de särskilda förhållanden som råder i storstäderna, men man kan konstatera att det råder brist på hyresrätter i de flesta kommuner. Många småhustillverkare inom till exempel trähusindustrin är bekymrade över att efterfrågan på villor minskar. Det är svårt att få lån, speciellt om man inte har eget kapital att sätta in kontant eller om man vill bygga ett hus på en så kallad svag marknad. läser vi i tidningarna om bankernas höga marginaler på bolånen. Bostadspolitik är mycket mer än det vi har att hantera i den här debatten och i det här utskottet. Det handlar inte minst om finans- och skattepolitik, för att inte tala om vad konjunkturer och finansiell oro i världen betyder. Byggföretagen säger att de hade byggt mer om byggkostnaden och markkostnaden varit lägre. Det råder snarare brist på konkurrens ute i landet, och man kan undra varför de stora två- och trestaviga byggföretagen mest uppehåller sig i , och och inte exempelvis i , som är en stad som växer. Där bygger man serverhallar åt Facebook i stället. Man kan undra vilka det är som ska bygga på de riktigt svaga bostadsmarknaderna där produktionskostnaden överstiger marknadsvärdet som den nye ägaren sätter nyckeln i låset och flyttar in. Det är därför som vi måste se hela och lyfta fram vad som görs för hela . Den förlängda friheten att betala fastighetsavgift från 10 till , sänkningen av fastighetsavgiften för flerfamiljshus till och att vi dessutom sänker taket för fastighetsavgiften till per lägenhet i flerfamiljshus är åtgärder som vidtagits. Möjligheten som finns att ställa ut kreditgarantier utökas till per kvadratmeter, och att den övre beloppsgränsen tas bort kommer med bättre marknadsföring att få fler att vilja bygga på svaga bostadsmarknader. Jag vill också tillägga att det finns mycket annat som krävs för att utveckla landsbygden. talade till exempel om transporter och infrastruktur. Man ska inte i den övriga politiken skapa större svårigheter för landsbygdsutvecklingen än vad som redan finns. Vi kan se att så sker från många partier, dock inte från Alliansens partier. Jag vill också nämna LIS-områdena och möjligheten att skapa landsbygdsutveckling i strandnära lägen så att kommuner där varje invånare, även små barn, har miltals av stränder att tillgå och bosätta sig vid kan få lov att utnyttja detta för att skapa attraktiva bostäder och landsbygdsutveckling. Det är välkommet, men problemet just nu är att det finns en tröghet hos länsstyrelserna och en osäkerhet hos kommunerna som har dessa ambitioner. Det är glädjande att regeringen tänker sig att skapa klarhet kring detta så att vi får den utveckling vi önskade när vi förändrade strandskyddet. Lite märkligt är det då att , som var emot de förändringar som gjordes under förra mandatperioden, nu vill ha kvar det som det är. Ja, herr talman, det görs mycket och det skulle behöva göras mer. vill stimulera sparandet, och vi vill minska flyttskatterna för att på så sätt öka rörligheten på bostadsmarknaden och låta människor förverkliga sina bodrömmar, oavsett ålder, härkomst och bostadsort. Vi vill ha en långsiktigt hållbar bostadspolitik som tar sikte på kommande generationer, på klimatet och på att skapa goda sociala och hälsosamma miljöer för människor att leva och utvecklas i. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna. 20 (KD): Vi har att debattera civilutskottets budgetbetänkande Utgiftsområde 18 Samhällsplanering, bostadsförsörjning och byggande samt konsumentpolitik. Inledningsvis vill jag yrka avslag på samtliga motioner och bifall till utskottets förslag i betänkandet. Vi har hört hur oppositionen mer eller mindre unisont framfört sina klagovisor högljutt, falskt, i helt olika tonarter och föga samstämmigt. Det är viktigt att vara långsiktig i politiken, speciellt i bostadspolitiken. Vi har inom Alliansen haft på oss att titta på, analysera och successivt lägga fram bostadspolitiken. drabbas vi av omvärlden och lågkonjunkturen. Den tidigare kommandoekonomin, om jag så får säga, som vissa förespråkat har visat sig inte fungera. Vi behöver gå till botten med många av de grundläggande orsakerna till att det inte byggs i den omfattning som vi önskar. Anslagen omfattar totalt ungefär 1,2 miljarder och ska användas för att ge alla människor, i alla delar av landet, en från social synpunkt god livsmiljö där en långsiktigt god hushållning med naturresurser och energi främjas samt bostadsbyggande och ekonomisk utveckling underlättas. De är de övergripande målen som regeringen har slagit fast. De långsiktiga målen, långsiktigheten, handlar inte bara om byggande utan också om god hushållning med våra resurser. Om vi tittar på motsvarande mål från oppositionen ser vi att de tagit fram en målsättning som verkar intressant, men om vi tittar på medlen, vad det finns för medel, ser vi att där finns en kraftig statlig inblandning och väsentligt hårdare statlig styrning. För handlar det om en ren planekonomi, kommandoekonomi, där de säger att vi ska bygga 40 000 lägenheter, basta. Hur bra är en sådan politik om det skulle behövas fler? Subventionerna är och har varit universalmedicinen och verkar kunna bli det även framöver. Det intressanta är dock att ingen av parterna på bostadsmarknaden vill ha den politiken. Ingen vill ha subventioner. Varför inte det? Jo, de leder framför allt till fördyrade kostnader. Vi får alldeles för höga kostnader för bostäder, och ingen har råd att bo i dem. Det skapas strukturer, som ingen heller vill ha, med koncentrationer i företag, mindre pluralitet och mindre mångfald när det gäller utbudet av byggande. Det är viktigt att komma bort från det, och har fått i uppdrag att titta på hur konkurrensen fungerar på byggmarknaden. En viktig förutsättning för byggande är att det finns en ordentlig planering. finns en ny plan- och bygglag som tillämpas och implementeras successivt. Det finns ett råd som står för utbildningar. Det finns också en ny instansordning med mark- och miljödomstolar så att vi får en enhetlig domstolsprövning; man ska inte kunna komma fram till tre fyra olika resultat. När det gäller hushållningen med mark och vatten, och speciellt de miljökrav som vi står inför på grund av förändringar i klimatet, vill jag nämna , som har en nollvision för byggande på den goda åkermarken, en viktig resurs för att kunna föda befolkningen i landet. Det kan kanske uppfattas som en begränsning av byggandet, men så ska man inte se det. Snarare handlar det om att vara bättre på hushållning, att använda rätt resurser på rätt plats. Ett bra exempel på den regionala samordningen är , där regeringen jobbar hårt för att få ihop samlade planer som är övergripande på just regional nivå. På så sätt kan man se vem som bygger var och när. har dessutom fått i uppdrag att undersöka hur planeringen i andra länder fungerar. Vad kan vi lära oss av våra nordiska grannländer? Vad kan vi lära oss av ? Deras processer ser annorlunda ut. Där finns mer balans mellan stat, region och kommun. Det ska bli spännande att följa. När det gäller bostadsmarknaderna är det, som påpekades tidigare, viktigt med långsiktighet där konsumenternas efterfrågan möts av ett utbud. För att veta hur marknaden fungerar, varför det inte är på det sättet, är det viktigt att bland annat titta på hur konkurrensen fungerar. Varför fungerar vissa marknader dåligt? Ett exempel på det är alla de svartkontrakt som finns när man fått ett jobberbjudande och därför kommer till . Vad finns det för möjligheter om man inte har kapital? Jo, det är att gå till en svartförmedlare. Ett av de konkreta förslagen från regeringen är att låta privatpersoner hyra ut sin bostad. Det är ett förslag som kortsiktigt kan göra svarta lägenheter vita. Vi får inte glömma bort att det lite grann är som med ROT- och RUT-avdragen, att vi synliggör en marknad, synliggör möjligheter för människor att få tillgång till en bostad. får vi en prissättning som är förutsägbar. Den svarta marknaden är helt oförutsägbar. Så var det också innan vi införde ROT- och RUT-avdragen. En annan viktig sak är att göra en analys av hur marknaden ser ut, hur bostadsmarknaden fungerar ur såväl ekonomiska som socioekonomiska aspekter. har fått i uppdrag att tillsammans med BKN skapa en avdelning för hantering av både socioekonomiska och ekonomiska analyser. Det är viktigt att se varför vi har segregering, vilka orsaker som ligger bakom och hur vi kan komma till rätta med dem. Det finns ett antal saker som mina kolleger har diskuterat och klargjort, och jag är övertygad om att vår minister kommer att ytterligare och mer i detalj diskutera frågorna. Vi har lagt grunden för en långsiktig politik. Det görs analyser för att vi ska få en välfungerande och bra bostadsmarknad i . 21 Statsrådet (KD): Det är alltid stimulerande och intressant att lyssna på debatter om bostadspolitik. Jag ska börja med att gå tillbaka i tiden lite grann. och tilläts den nationella bostadspolitiken falla i glömska, vill jag påstå, i . Vi politiker agerade över lag som det brända barnet. Vi skydde elden. Omfattande räntebidrag och statliga regleringar hade präglat bostadspolitiken . 1990-talets lågkonjunktur var ett obehagligt uppvaknande. Då kom baksmällan av inflationsekonomin och subventionspolitiken. Därtill var det en illa tajmad skattereform där skatterna sänktes på arbete och ökade kraftigt på byggande och boende mitt i en lågkonjunktur. Det här bidrog till att politiken mer eller mindre abdikerade. Lagstiftningen tilläts att föråldras, och den lagstiftning som tillkom var av bevarandekaraktär. Goda föresatser omgärdade åtgärd efter åtgärd som försvårade och fördyrade byggandet. rustade kommunerna ned sina stadsbyggnadskontor. Priset för detta betalar vi . Vi har byggt färre lägenheter än alla jämförbara länder, och bostadsbristen är akut på många håll. Vår huvudstad växer med två fullsatta per dag och tillhör de snabbast växande huvudstäderna i . Men bostadsbyggandet följer inte med i utvecklingen. Vi läser nästan i tidningar om unga som tvingas flytta runt till osäkra och mer eller mindre olagliga tillfälliga bostäder. Många är de människor som fått jobb i men är frustrerade över att det inte går att hitta en bostad. Och vi hör om arbetsgivare som har svårt att hitta arbetskraft på grund av bostadssituationen. Det är mot denna bakgrund som regeringen nu är i full färd med att modernisera och rusta upp bostadspolitiken. Vi analyserar och utreder. Vi förnyar lagstiftningen. Vi lägger fram skarpa förslag i den budget vi nu diskuterar. Och vi skapar långsiktigt sunda spelregler för ett ökat byggande, för att rusta för dagens och morgondagens krav. Politiken vilar på tre ben. Det första är att skapa en smidigare bostadsmarknad. Här kan jag till exempel nämna det reformerade hyressättningssystemet, som regeringen tillsammans med parterna på bostadsmarknaden kom överens om under förra mandatperioden. Regeringen har också infört möjligheten att bilda ägarlägenheter när man bygger nytt, och vi utreder de lagtekniska förutsättningarna för att kunna bilda ägarlägenheter i befintligt bestånd. Vi utreder hur hyresrätten kan stärkas i två separata utredningar. I budgetpropositionen föreslår vi sänkt fastighetsavgift för flerfamiljshus och att tiden för presumtionshyra förlängs från dagens 10 till . All nyproduktion blir undantagen från fastighetsavgift . Det andra benet som politiken vilar på handlar om planprocessen. Vägen från idé till färdigt hus är lång, kantad av hinder och snårig som en kostig. Är det någonstans som tid är pengar är det vid byggande. Vi har en ny plan- och bygglag och en tydligare instansordning för överklaganden. ser vi över vägen från beslutad detaljplan till färdigt bygge. Vi ska göra den tydligare, effektivare och mer transparent. Vi har också bett samma utredare titta på det tyska exemplet, där planprocesserna under vissa förutsättningar är väsentligt kortare än i . Utredaren, , ska arbeta skyndsamt, och till 2013 ska han ha ett svar på om den tyska modellen är möjlig att införa också i och i så fall hur. Långa handläggningstider hos länsstyrelserna lyfts fram av många som ett problem. I budgetpropositionen ger vi länsstyrelserna och domstolarna extra för att korta handläggningstiderna för överklaganden. Vi kommer också att sätta upp tydliga mål för handläggningstiderna, gemensamma för alla länsstyrelser. På en bostadsmarknad som inte riktigt har fungerat som den ska drabbas till exempel grupper såsom unga och studenter särskilt hårt. Därför får nu i uppdrag att se över regelverket som rör studentbostäder och bostäder för unga . Mitt budskap till är tydligt: Ifrågasätt alla regler utom de som kan anses grundläggande för människors hälsa och säkerhet. Är det någonstans man ska kunna göra avsteg från regler är det just i bostäder där unga människor bor av sina liv. Flera utredningar pågår och kommer snart att lämna sina förslag. En av dessa utredare är som tittar på de kommunala särkraven vid byggande. Särkrav kan fördyra och i vissa fall omöjliggöra byggande.