prot · GZ09107 · 2012-05-02 00:00:00 — Jag fick ett besked om att det i arbetsmarknadsutskottet, eftersom det här är en fråga som inte socialutskottet behandlar utan det är arbetsmarknadsutskottet som har hand om den, nu finns en reservation från , och Socialdemokraterna som Alliansen har sagt nej till som handlar just om detta. Det vore lite spännande att få veta när som det är tänkt. Det borde rimligtvis handla om en proposition och inte att man svarar på en motion från något annat parti. Eftersom tillhör det största partiet i Alliansen förutsätter jag att även hon känner till när det här kommer upp. Min första fråga handlar om det, och jag nöjer mig med det så . 114 (M) replik: Det är precis som det har beskrivits tidigare av att vi jobbar intensivt på att få till stånd en sådan här lagstiftning. Vi vet att ni också försökte och inte lyckades med den delen. Det är ju så otroligt viktigt. När vi fick makten såg vi att det som hade gjorts på tillgänglighetsområdet , när man hade bestämt att man skulle göra tillgängligt, inte räckte särskilt långt. Då startade vi direkt med att intensifiera det arbetet genom att tillsätta tvärgrupper mellan de olika departementen för att se till att ge uppdragen till länsstyrelserna att skapa en tillgänglighet i . Det är otroligt viktigt var man börjar. Den dagen vi har en lagstiftning på plats börjar ett stort arbete. Vi har redan börjat arbetet med att göra mer tillgängligt genom de åtgärder vi har vidtagit innan det ens har kommit in i lagstiftningen. Oavsett datum när den lagen kommer handlar det om att det måste ske en förändring i människors huvuden när det gäller hur man ser på det här. Man måste förändra samhället. När jag är ute och tittar på vad som händer i socialdemokratiskt styrda kommuner och landsting ser jag att man inte verkställer det uppdrag man har fått från regeringen. Det gäller både från den gamla socialdemokratiska regeringen och från den nuvarande regeringen. Det går för långsamt. Ingen lag i världen hjälper om man inte gör verkstad. Den tiden kommer. Jag är glad att vi har börjat arbetet med att verkställa en lag som ännu inte är på plats. 115 (S) replik: Det var ungefär som jag trodde, nämligen att kände inte till detta heller. Det är ändå en framgång att ordföranden i socialutskottet vet om att lagstiftningen snart är på plats och att han kommer att informera . Jag tror inte att så många är överens om att tillgänglighetsarbetet har intensifierats. Jag tror att uttryckte det så. De allra flesta anser att det vi hade hunnit med , första avstämningen, imponerar inte på något sätt. Även om det har skett ett antal framsteg inom olika områden finns det otroligt mycket mer att göra. Fler insatser kan göras för att det ska gå fortare. Vi är inte oskyldiga på den punkten. Det kan jag hålla med om. Vi borde ha gjort mer själva. Men har ni haft makten , och det blir nästan lite patetiskt när ni i anförande efter anförande, replik efter replik, hänvisar till något som skedde innan ni fick makten. När börjar egentligen ert ansvar att gälla? Det låter inte som att ni kommer att ta något ansvar för det ni har eller inte har åstadkommit utan att ni hänvisar till vad vi gjorde eller inte gjorde . Jag har en fråga till . var nöjd med det regeringen har åstadkommit på området. Är lika nöjd som ? 116 (M) replik: behöver inte informera mig extra. Jag vet att arbetet pågår, men det betyder inte att jag vet klockslaget när det kommer på plats i kammaren. Den dåvarande socialdemokratiska regeringen beslöt 2000 att skulle vara tillgängligt 2010. Ingenting hade hänt 2006. Ni tog av de tio. Vi fick börja nästan från noll 2006. Vi kan inte åstadkomma mer än vad ni gjorde på sex, men vi gjorde det faktiskt. Vi tillsatte statssekreterargruppen. Vi gav uppdragen till länsstyrelserna att verkställa målen på golvet. Det är inte lätt för vare sig den här regeringen eller länsstyrelserna att få de socialdemokratiskt styrda kommunerna och landstingen att inrätta sig efter något de inte vill göra. Det finns otroligt mycket kvar att göra. Resultatet av den vandring jag har gjort i kommer jag att skicka till alla de socialdemokratiska kommunstyrelserna och för att peka på vad som kan göras på ett enkelt sätt. Så kan vi alla göra. Då kan vi få ett tillgängligt utan hjälp av en lagstiftning. Jag säger som , nämligen att jag inte är nöjd förrän allt fungerar utmärkt. är det inte så enkelt. Vare sig man befinner sig i sjukvård, omvårdnad eller utövar funktionshinderspolitik händer saker vi inte vill ska hända. Jag är mycket missnöjd med effekten av Regeringsrättens dom. Men det är otroligt viktigt att ha rätt underlag om lagen ska ändras på rätt sätt. poängterade tydligt att han inte heller var nöjd. Det är inte riktigt sjyst av att lägga ord i munnen på oss som ingen av oss har uttalat. 117 (V) replik: Jag skulle vilja ha ett besked av om en lagstiftning som gäller bristande tillgänglighet som diskrimineringsgrund är en prioriterad fråga för . När jag hör tala låter det som att lagstiftning inte är så viktigt, utan det viktiga är att man gör något lokalt. hänvisar till kommuner och landsting som är socialdemokratiskt styrda. Har de borgerliga kommunerna och landstingen över lag ett strålande tillgänglighetsarbete? Finns det inga problem i dem? Jag frågar eftersom bara nämner de socialdemokratiska. En lagstiftning gör faktiskt att tänkesätt förändras, att människor tänker till och ändrar värderingar. En lagstiftning sätter att samhället ska vara tillgängligt för människor med funktionsnedsättning. Det är inte så att det är helt omöjligt med en sådan lagstiftning. Vårt grannland har en sådan lagstiftning. Jag vill veta om det här är en viktig fråga för eller om det är en lätt känslomässig fråga, som jag tror att sade . har föreslagit att i stället för för att göra om villor skapa ett tillgänglighets-ROT där pengar satsas för att få kommuner och även kaféer, restauranger och småföretag att göra sina lokaler tillgängliga. När jag hör tala låter det som att det bara handlar om kommuner och landsting. Men det handlar om att kunna komma in på en restaurang, i en affär, i alla apotek, att ta del av kulturliv som inte är kommunalt. Det finns en mängd saker som inte är tillgängliga. Därför måste förslagen gälla mer än kommuner och landsting. Därför krävs en lagstiftning. Är det en viktig fråga för ? Driver ni på eller stoppar ni? 118 (M) replik: Jag ska påminna om att det är under den borgerliga regeringen med moderata statsministrar som vi har infört lagarna om tillgänglighet och lagen om stöd och service. Att påstå att det är fråga om något annat är lite förmätet. Det är klart att lagar kan ändra tänkesätt. Det är vitsen med departementsskrivelser och andra skrivelser. Det gjorde redan den förra socialdemokratiska regeringen. Menar att uttalandena om att göra tillgängligt till 2010 saknar betydelse om det inte finns en lagstiftning? Det är klart att det inte är så. Det är klart att det har betydelse med en lagstiftning, men det viktiga är vad man gör. Att jag nämner socialdemokratiskt styrda kommuner och landsting beror på att jag tyvärr kommer från röda där de flesta kommuner är socialdemokratiskt styrda. har alltid varit styrt av socialdemokrater. Tyvärr har jag inte haft makten att påverka. Vi har regerat tillsammans med i , men inte . var kommunen socialdemokratiskt styrt. med diskussionerna om tillgänglighet är det ert styre jag har mött ute i kommunerna, det vill säga Socialdemokraterna och . Och de har inte riktigt tagit frågorna på allvar. Det hände faktiskt någonting med den nya regeringen när besluten fattades och man lade ut frågorna på länsstyrelserna. En strategi med konkreta mål och praktiska och faktiska åtgärder lades fram. Handisam fick uppdraget att ändra attityder och värderingar. Nog måste hålla med om att attityder och värderingar hos människor har betydelse. Det är det som är verkstaden. Det är där verkligheten befinner sig. 119 (V) replik: Jag fick inget svar på om en tillgänglighetslagstiftning är en prioriterad fråga för av . Jag får väl ställa frågan igen. Jag vill fråga om personlig assistans. Vi är överens om att vi inte gillar regeringsrättsdomen. Jag har hört säga det . Det är ingen annan som kan ändra den än vi politiker. Måste inte målet vara att ändra den om inte det ska hända som hände den 30-åriga kvinnan i och läkarsekreteraren som jobbade vid ? De är nu långtidssjukskrivna respektive förtidspensionerade. Det borde vara dyrt mycket dyrare än en fungerande personlig assistans. De hade jobb. De gjorde en insats. De fick en lön. De betalade skatt. De mådde säkert bra av att ha jobb. De hade personliga assistenter, det vill säga människor som också fick jobb och betalade skatt. Man pratar ofta om kostnaderna för personlig assistans. Men om man ser vad det skulle kosta när den inte fungerar och vad det kostar att krascha människors liv och rent samhällsekonomiskt på olika plan, är frågan om man inte ska sluta att tala om personlig assistans som så förfärligt dyr och se på vad den genererar i att människor kan jobba, kan vara ute i samhällslivet, kan studera för att senare få jobb, kan vara bra föräldrar. Finns det inte utifrån detta anledning att lyfta fram det här perspektivet? Vi ska begränsa fusket, självklart, både det som är rent kriminellt och det som människor gör. Det finns heller ingen anledning att riskkapitalbolag ska tjäna skjortan på personlig assistans. Skulle vi inte lyfta fram det samhällsekonomiskt lönsamma i den personliga assistansen också? 120 (M) replik: Jag blir nästan betryckt. Jag kan inte svara mer tydligt än att vi har haft två moderata statsministrar som har varit med och genomdrivit lagstiftning för att underlätta för personer med funktionsnedsättning och öka tillgängligheten i samhället. Om det inte är att prioritera frågan vet jag inte hur jag ska kunna säga det. Självklart är det en prioriterad fråga! Det är en del av mänskligheten som måste komma till. Det kan vara lätt att säga. Vi är helt överens om Regeringsrättens dom, men ska lagen ändras måste det finnas ett underlag så att vi vet på vilket sätt vi ska ändra den. Annars blir det som ni brukar säga, att vi gör fort och fel. Vi vill inte göra fort och fel. Den här reformen är för viktig för att vi ska göra fel. Vi har inte råd med det. Vi måste göra rätt. Då måste vi ta fram underlag. Vi måste veta vad som har hänt med människor som inte längre har personlig assistans. Får de andra insatser? Hur ser deras vardag ut? Jag beklagar djupt de människor som inte kommer till arbete eftersom den här regeringen prioriterar arbete även för personer med funktionsnedsättning. Vi säger att vi inte ska låsa in dem bara i daglig verksamhet, utan det ska finnas en möjlighet att vara ute på den generella arbetsmarknaden. Vi har vidtagit en massa åtgärder. Som jag sade tidigare: Betyget är att denna arbetsmarknadsminister har gjort mer än samtliga tillsammans tidigare i just den frågan. Det är en bedömning från Funktionshindersrörelsen. Då vore det otroligt konstigt om ni skulle tycka att det här var fel. Det är klart att ni tycker att det är fel! Det kan inte vara rätt när människor som har förmåga till arbete inte får möjlighet att arbeta. Men vi måste ha rätt underlag. Jag tror att har varit så länge i riksdag att hon vet att man måste ha ett underlag innan man fattar beslut om lagstiftning. 121 (FP): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet och avslag på motionerna. Som så många har sagt före mig är det här ett mycket viktigt betänkande, som utskottet verkligen har lagt ned oerhört mycket kraft och tid på att bereda. , generaldirektör och företrädare för handikapporganisationerna har varit i utskottet för att ventilera olika frågor i betänkandet. Det har i huvudsak handlat om det nya behovsbedömningsinstrumentet inför beslut om assistans och den personliga assistansen över huvud taget. , utredare av betänkandet Åtgärder mot fusk och felaktigheter med assistansersättning, har också besökt utskottet. Jag kommer att fokusera på några mycket angelägna områden i betänkandet, nämligen funktionshinderspolitikens inriktning, tillgänglighet och den personliga assistansen. Många viktiga steg har tagits av alliansregeringen, har vi fått höra i tidigare inlägg. FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning undertecknades av . Den trädde i kraft . lämnade sin första rapport till . I den redovisar regeringen hur arbetet har gått med att verkställa sina skyldigheter enligt konventionen och om framsteg som uppnåtts. Regering och riksdag har också följt upp den nationella handlingsplanen för funktionshinderspolitiken Från patient till medborgare och tagit en strategi framåt. Vi har också fastställt inriktningsmål inom nio prioriterade områden: arbetsmarknad, socialpolitik, utbildning, transport, it, ökad fysisk tillgänglighet, rättsväsen och folkhälsa samt kultur, där både medier och idrott ingår. Det har vi gjort för att förtydliga arbetet inom funktionshinderspolitiken. För att ytterligare få kraft i arbetet för att driva funktionshinderspolitiken framåt har man dessutom gett i uppdrag till olika statliga myndigheter att lämna förslag till delmål inom sina verksamhetsområden för perioden 20112016. Sedan har vi i också tagit en strategi för genomförandet av denna politik. Mycket har hänt, men det återstår en del att göra. Arbetet med strategin ska redovisas i vår budgetproposition, och det känns mycket bra att vi synliggör regeringens arbete kring funktionshinderspolitiken i vår budget. När man jobbar med funktionshindersfrågorna får man inte jobba i stuprör, utan man måste jobba på bredden. För att nå målen för politiken ska fokus särskilt inriktas på rätten till full delaktighet i samhället för personer med funktionsnedsättningar. Man ska förebygga och bekämpa diskriminering och ge barn och ungdomar samt vuxna med funktionsnedsättning förutsättningar att leva självständigt och själva bestämma över sina liv. När det gäller tillgänglighetsarbetet tog regeringen fram en strategi i samverkan med SKL, enkelt avhjälpt, som den kallades. Tre prioriterade områden fastslogs, nämligen tillgänglig kollektivtrafik, tillgänglig statsförvaltning och enkelt avhjälpta hinder. Tillgänglighetsarbetet är ständigt pågående det får aldrig stanna av. Myndigheten Handisam har ett speciellt övergripande ansvar för arbetet och följer kommuner och myndigheter i tillgänglighetsarbetet. Det går inte fort, men tillgängligheten har sakta förbättrats och framför allt för personer med nedsatt rörelseförmåga. Däremot har det visat sig vara svårare för personer med synnedsättningar, allergier, hörselnedsättningar och kognitiva funktionsnedsättningar att uppleva att tillgängligheten har förbättrats. Här måste arbetet intensifieras. När vi ändå pratar om tillgänglighet, herr talman, vill jag passa på att understryka att vi i anser att det är en självklarhet att bristande tillgänglighet ska ses som diskriminering. kommer vi in på det område som utskottet lade ned extra mycket tid på, och det rör LSS och rätten till assistans. Förre folkpartiledaren och tidigare ministern genomdrev 1993 denna genomgripande reform. Helt plötsligt kunde personer med mer omfattande och varaktig funktionsnedsättning ta makten över sina egna liv, påverka, känna delaktighet och leva självständigt. Skälen för en rättighetslagstiftning har inte ändrats. De är lika viktiga som de var då lagen trädde i kraft. Vi ska komma ihåg att LSS är ett komplement till och inte en ersättning för annan service som ges via annan lagstiftning, till exempel hälso- och sjukvårdslagen, socialtjänstlagen, skollagen med mera. Lagstiftaren gjorde det tydligt att för att lagens syfte ska kunna uppfyllas kan lagen inte innehålla för mycket detaljregleringar eftersom människor är olika. Förhållanden och önskemål är olika i olika familjer. Assistansanvändare är personer med funktionsnedsättningar de är inte funktionsnedsättningar. Men så kom domen 2009 som många har tagit upp i sina anföranden, en regeringsrättsdom som gjorde en restriktiv bedömning av vad som ska anses som grundläggande behov och som har snävat in tolkningen av LSS i rättspraxis. Utskottet tar detta på största allvar. Intentionerna i LSS-reformen måste upprätthållas. Det är därför angeläget att arbetet kring den personliga assistansen påskyndas. Inspektionen för socialförsäkringen håller på att granska tvåårsomprövningarna inom assistansersättningen och tittar på om och hur levt upp till det lagstadgade kravet på omprövningar. De tittar också på om beslutsunderlaget till omprövningarna håller tillräckligt god kvalitet. En rapport kommer . Utöver det har regeringen gett ISF ett uppdrag där de ska bedöma orsakerna till utfallet av beslut om assistansersättning, analysera utfallet och göra en analys av orsakerna till utvecklingen av personlig assistans. ISF ska också analysera vad som händer för den enskilde när timmarna förändras. Utskottet är tydligt med att vi vill att ISF ska delredovisa sina slutsatser senast . Sedan ska regeringen skyndsamt återkomma med en bedömning av eventuellt behov av åtgärder för att upprätthålla intentionerna i LSS. Det är viktigt att brukarorganisationerna får medverka i detta uppdrag, för deras erfarenheter och synpunkter är oerhört värdefulla. : Jag och får många signaler från brukarorganisationerna och enskilda om hur en snävare tolkning av de grundläggande behoven hos har drabbat enskilda människor med grava och svåra funktionsnedsättningar. Vi är bekymrade och vill därför så snabbt som möjligt få fram fördjupande faktaunderlag om utvecklingen när det gäller personlig assistans. Det ger oss som beslutsfattare ett underlag för bedömning av om lagändringar krävs för att upprätthålla intentionerna i LSS. Det är därför bra att vi i utskottet har fått till en så kraftfull skrivning i betänkandet. 122 (V) replik: Det är välgörande att är så tydlig med att det ska till en lagstiftning om bristande tillgänglighet och diskriminering. Jag har också hört , folkpartist och ansvarig minister, säga att det är vad man vill. Jag har också hört honom vädja till funktionshindersrörelsen att driva ett aktivt opinionsarbete så att det blir verklighet. I stället för att fråga vad du tycker i den här frågan tänker jag ta upp frågan om ledsagarservice med dig. Vi har fått tydliga signaler från om att allt fler människor som är gravt synskadade eller blinda inte får ledsagarservice. rapporter har också visat på att det ser väldigt olika ut och att det fattas riktlinjer beroende på vilken kommun man bor i. Vissa kommuner tar ut väldigt höga avgifter så att det blir riktigt ekonomiskt kännbart. I andra kommuner är det gratis. Och så har vi kommunerna som tycker att man inte bara ska betala sin egen kostnad om man till exempel ska ta del av kulturarrangemang eller sportarrangemang utan också betala sin ledsagares kostnad. Vi vet att många människor med funktionsnedsättning har en ganska skraltig ekonomi. Jag skulle därför vilja veta vad vill göra för att vi ska få en ledsagarservice som fungerar. Människor ska inte utestängas från möjligheten att leva ett självständigt liv, ta del av livet, promenera, träffa vänner, tal del av kultur och annat viktigt på grund av att de till exempel inte kan betala en hög avgift. 123 (FP) replik: Det är väldigt svårt och tufft för dem som har behov av ledsagarservice. Jag känner väl igen problematiken. frågar vad tycker. har inte tagit ställning till något nationellt lagförtydligande. Det som jag tycker är viktigt är att SKL, som är den övergripande organisationen, ser till att samråda med kommunerna och landstingen, framför allt med kommunerna i det här fallet, för att försöka komma fram till hur man enhetligt ska kunna hantera de här frågorna. Sedan är det en gammal regeringsrättsdom som ligger gravt synskadade i fatet. De har svårt att få LSS, för de faller , trots att det i förarbetena till LSS-lagstiftningen fanns sådana skrivningar som borde vara ganska självklara för dem som ska göra bedömningarna. I första hand tycker vi att man på frivillig väg ska hitta en samordning och samverkan så att det blir enhetliga bedömningar av ledsagarservicen. Det gäller både prissättning och handläggarnas kompetens. 124 (V) replik: Om det är en dom som ligger de gravt synskadade i fatet kan man fundera på om det inte behövs annat än frivilliga överenskommelser. Men jag tycker att det skulle vara bra med nationella riktlinjer. Det skulle också vara bra om avgifterna reglerades på något sätt. Det skulle inte åsamka kommunerna stor skada om det blev tydligt att de inte får låta någon betala också för ledsagarens deltagande. Jag skulle också vilja ta upp frågan om den personliga assistansen. Som alla har sagt var det och den dåvarande regeringen som införde den med ett brett parlamentariskt stöd. Då får man hoppas på ett lika brett parlamentariskt stöd nu så att inte den personliga assistansen urholkas och människor förlorar den personliga assistansen. Vi har en regeringsrättsdom , som du mycket riktigt sade. för Rörelsehindrade Barn och Ungdomar Stiftarna av Independent Living i , Handikappförbunden som är en paraplyorganisation, Föreningen , för ett samhälle utan rörelsehinder, , , Intressegruppen för assistansberättigade och redaktören för har i en debattartikel på Newsmill vädjat till politikerna att rösta på reservationen. Vi kan inte vänta , därför att det är så många människor som drabbas och får sina liv förstörda genom att de förlorar assistansen. Visst, man ska ta reda på saker. Men vi har väntat på rapporter som kom och . ska vi vänta på ytterligare rapporter, och sedan ska vi se om vi eventuellt behöver göra något. är det väldigt många människor som drabbas, som inte kan gå till jobbet, vara föräldrar eller leva det liv de vill. Många har ångest av att behöva hamna i den situationen. 125 (FP) replik: När det först gäller nationella riktlinjer för ledsagare sitter man nu på departementet och analyserar . De har ändå satt pekfingret på bristerna, så vi får se var regeringen landar i tolkningen av det. Det är svårt att nu tala om vad vi får för synpunkter från regeringen. Än så länge är inte nationella riktlinjer något som är aktuellt för del, men frågan bereds så vi får ta det i beaktande. När det gäller personlig assistans är det helt rätt som säger, att ingen vill att lagen ska urholkas. Vi tycker att det är viktigt att vi kan upprätthålla intentionerna. Personligen tror jag aldrig att vi kan komma ifrån att vi nog måste se över rättighetslagstiftningen för att kunna stärka den på det sätt som var meningen. Jag känner mig väldigt nöjd med utskottets ställningstagande. Jag har verkligen stött och blött det här under resans gång i utskottet, i beredning och tillsammans med mina allianskamrater. Jag var på ett besök på ett assistansföretag och kände då att det är mycket som vi behöver fördjupa oss i och analysera. Där togs upp bland annat tvåårsomprövningarna. Man berättade att man jobbade med ett ärende som skulle få sin tvåårsomprövning, och det hade gått det första beslutet fattades om att bevilja assistans. Och det var inte ovanligt i det länet att det kunde vara mellan första beslutet och tvåårsomprövningen. Det finns en hel del saker att fundera på, även det här med aktiv tid som vi nu får höra att tittar så strikt på. Var kan gränsen gå för toalettbesök, är det vid sex gånger? Det finns alltså mycket att fundera på som är viktigt för att vi ska kunna få ett bra underlag till fortsatt hantering. 126 (S) replik: Jag ska börja med att ge rätt i det hon sade om att jag kanske inte ska lägga ord i munnen på människor som inte kan försvara sig i replikskiften. Det är ju riktigt. Jag sade att var helt nöjd med regeringens hantering av frågan, men det var nog inte riktigt så han uttryckte det. Han var väl i stort sett nöjd med hanteringen men däremot inte med utvecklingen inom LSS. Det är nog mer riktigt att uttrycka det på det viset. I det sammanhanget kan jag också passa på att fråga om hon känner sig tillfreds med regeringens hantering av frågan.