prot · GZ0995 · 2012-04-12 00:00:00 — Jag skulle önska att vi i stället gör så gott vi kan och mäter även andra aspekter så gott som det är möjligt. Det har utvecklats ett antal olika måttstockar. Till exempel hade vi i , som jag nämnde tidigare, de gröna nyckeltalen som var ett sätt att faktiskt mäta andra saker vid sidan av bnp. Det som ofta glöms bort, bland annat av , är att bnp i sig verkligen inte är ett perfekt mått. Stora delar av samhällsekonomin kommer inte med över huvud taget. Det är egentligen bara det som köps och säljs som finns med där, men allt det arbete som sker utan betalning i hemmen eller i ideell sektor finns inte med i bnp över huvud taget. Det gör att man inte kan säga att den situation vi har är bra eller att vi mäter tillräckligt gott och att vi därför har all tid i världen att vänta på att de ultimata måtten som kan lösa problemet utvecklas. Det vi kan göra är att faktiskt delta i arbetet med att se till att vi på nationell nivå fortsätter att utveckla bättre nyckeltal och bättre måttstockar än bnp. Där saknar jag tyvärr regeringens ambitioner och vilja. 171 (M) replik: Jag delar inte Per uppfattning om att vi inte mäter någonting . Jag skulle vilja påstå att vi har en rätt omfattande statistik och indikatorer när det gäller olika aspekter rörande hållbarhet i samhället. Då pratar jag om hållbarhet i det breda perspektivet. Att det är svårt att kvantifiera vissa mått är en annan sak. Per har ju varit med och beslutat om att ge mer medel och uppgiften att utvärdera den politik som förs och vad det betyder för miljön. Det tycker jag i grunden är bra. I grunden är vi rätt överens om att det är bra om vi kan mäta, värdera och analysera den politik som vi för så att vi kan se om vi får maximal nytta av våra insatta resurser. Vi ska väl inte sticka under stol med att det i den här kammaren har fattats en hel del beslut historiskt sett som kanske inte har varit helt optimala för miljöarbetet och kanske inte heller för hållbarheten i det breda perspektivet. I den bemärkelsen är vi helt överens. Jag tycker att det är bra om det finns metoder och modeller för att utvärdera samhällsutvecklingen och för att se till att resurserna gör maximal nytta. Det ska naturligtvis när det gäller miljön vara i ett globalt perspektiv så att vi gör insatser som inte är kontraproduktiva internationellt sett. I det är vi helt överens. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 18 § Offentlig upphandling Föredrogs finansutskottets betänkande 2011/12:FiU32 Offentlig upphandling. 172 (S): Upphandlingsreglerna som vi debatterar har som sitt främsta syfte att förhindra konkurrenssnedvridning och att upphandlingar genomförs godtyckligt. Därför är det viktigt vilka krav som ställs vid varje upphandling och att vi åtgärdar de brister som finns i upphandlingslagen. Det visar de upphandlingar som har överklagats och resulterat i att bland annat inköp av vaccin mot livmoderhalscancer har fördröjts och flera åldersklasser unga kvinnor inte har fått det skydd de ska ha. Ett annat exempel är upphandlingen av skyddsvästar till vår personal i internationella missioner som överklagades och försenades avsevärt. Det här är naturligtvis inte acceptabelt. I har man en reglering som innebär att en tänkt anbudsgivare måste klaga till domstol redan innan anbudstiden går ut om anbudsgivaren anser att det finns brister i upphandlingsunderlaget. Den som inte har påtalat felaktigheter i underlaget ska förlora sin rätt att överklaga. Detta skulle naturligtvis vara mer rättssäkert, men det skulle också spara tid och resurser och borde därför införas i svensk lagstiftning. Vi tycker också att den upphandlande myndigheten efter domstolsbeslut ska ha möjlighet att genomföra upphandlingen trots ett överklagande om den upphandlande myndigheten kan visa att upphandlingen är viktig för människors hälsa och säkerhet och att dröjsmålet riskerar att medföra mänskligt lidande. överklagas många upphandlingsbeslut, vilket vi tycker visar på ett behov av tydligare regelverk och en ökad kunskap bland de upphandlingsansvariga. anser att det går att ställa högre krav vid offentlig upphandling och se till att annat än lägsta pris kommer i fråga för upphandlingen. Det gäller framför allt kraven på god djurhållning där säger att det är möjligt, men är inte lika tydligt. De säger att det inte är möjligt att köttet i handeln ska kunna komma från djur som har haft ett drägligt liv och att vi ska kunna ställa krav på det. Det är naturligtvis inte rimligt att det ska ges så olika besked om vad som är möjligt och vilka begränsningar som finns. Ska vi utveckla och styra den offentliga upphandlingen i rätt riktning och använda den som ett verkningsfullt redskap i till exempel miljöarbetet och i arbetet för ett hållbart samhälle måste regelverket göras tydligare. Därför anser vi att regeringen bör ta initiativ till en noggrann översyn av dagens upphandlingsregelverk för att förenkla och förtydliga det och tydliggöra dess möjligheter och begränsningar. Framför allt anser vi att uppgift, som visserligen är att undervisa, måste förstärkas. Det räcker inte. De som upphandlar måste få mer stöd och större kunskap. Vi menar också att om offentlig upphandling ska vara ett kraftfullt styrmedel för att driva på en långsiktig och hållbar utveckling ska vi kräva miljöhänsyn vid varje upphandling. Precis som också har konstaterat räcker det inte med att man säger bör utan det behövs ett ska där. Vi är väl medvetna om att det pågår en utredning, och vi kan bara se fram emot förslag med skarpare skrivningar än vad som finns . Det borde vara en självklarhet att myndigheter och kommuner vid upphandling anlitar företag som följer spelreglerna på den svenska arbetsmarknaden, både för att säkra en god arbetsmiljö och seriösa arbetsgivare och för att garantera konkurrens på lika villkor för företagarna. Staten, kommunerna, landstingen och regionerna ställer alldeles för sällan krav på sina leverantörer att uppfylla olika arbetsvillkor som följer av kollektivavtal och kärnkonventioner. När det gäller möjligheten att vid offentlig upphandling kräva att leverantörer uppfyller sådana villkor är lagstiftningen alldeles för bristfällig. Vi menar att den därför måste ändras. Det är anmärkningsvärt att regeringen är så passiv i denna fråga. När vi i finansutskottet hanterade grönboken om offentlig upphandling kunde vi i det rödgröna samarbetet konstatera att vi fick med oss regeringspartierna på att ställa sig bakom att det skulle vara möjligt att ställa krav på god djurhållning vid offentlig upphandling. Men när det sedan kom till frågan om att ställa krav på goda arbetsvillkor för anställda, det vill säga kollektivavtalsliknande villkor, då sade de nej. Det gör de fortfarande, och det beklagar vi. Vi förstår inte varför de gör det. Som jag sade inledningsvis har frågan två perspektiv. Löntagarperspektivet är naturligtvis centralt, men lika mycket handlar frågan om konkurrens på lika villkor att seriösa företagare inte ska förlora upphandlingar till oseriösa som med sämre villkor för de anställda kan lägga lägre bud. Jag har fortfarande svårt att förstå varför regeringspartierna säger nej. Motiveringen som anges i betänkandet, att det skulle utestänga en stor andel av de små och medelstora företagen, anser jag är ganska häpnadsväckande. Dessutom är den inte sann. Alla företag med anställda har möjlighet att teckna kollektivavtal eller garantera kollektivavtalsliknande villkor för sina anställda. Det utestänger ingen. Dessutom, precis som man kan läsa i betänkandet, finns det ett tillkännagivande från till regeringen om att det bör vara möjligt att ställa högre krav på arbetsmiljöhänsyn och villkor i enlighet med svenska kollektivavtal. Med det förväntade vi oss ett förslag från regeringen om detta. Men tyvärr väntar vi fortfarande. För oss är det viktigt att främja de seriösa företagen och beivra all oseriös verksamhet. Det är en av orsakerna till att vi driver frågan om kollektivavtal och vettiga arbetsvillkor vid upphandling. Det är också orsaken till att vi tycker att initiativet från Serviceentreprenörerna att arbeta fram en auktorisation för seriösa städföretag, som innebär att företagen måste ha F-skattsedel och vara kollektivanslutna, är ett bra initiativ. Privata företag ställer ofta dessa krav när de anlitar sina städföretag, alltså att de ska vara just auktoriserade. Detta borde naturligtvis vara möjligt även vid offentlig upphandling. I en av våra reservationer lyfter vi fram frågan om kommunernas och landstingens frihet att själva bestämma över hur de ska organisera sin verksamhet och om att det saknas en fungerande lagstiftning som tar hänsyn till de 1 300 kommunala aktiebolag som finns för att bedriva verksamheten i kommunens egen regi. Det har historiskt främst handlat om kollektivtrafik, energiproduktion och distribution men även bostadsbolag, och har även kommunala bolag bildats för att främja näringslivet och besöksnäringen. Aktiebolagsformen har visat sig vara en väl fungerande form när man ska samverka mellan kommuner och näringsliv. Vår utgångspunkt är att all offentlig verksamhet tillhör den gemensamma sektorn oavsett vilken associationsform man har valt. Att man ska tvingas till upphandling inom kommunen är inte rimligt. Vi beklagar att regeringen inte vill driva frågan mer offensivt inom EU för att försöka få fram ett prejudikat i frågan. Det är inte begripligt varför man i förebyggande syfte är villig att inskränka det kommunala självstyret. Regeringen borde spänna bågen och utnyttja det utrymme som erbjuder till försvar av den kommunala organisationsfriheten. Men då förutsätts det att ges tillfälle att utveckla och förtydliga sin rättspraxis om egenregiundantaget, och för att det ska ske behöver mål och tvister hamna på bord. Vi beklagar regeringens flathet i frågan. När vi skrev reservationen hade vi inte fått regeringens proposition i just denna fråga. Men propositionen förändrar i princip ingenting. Det är häpnadsväckande hur lite man har lyssnat på kommuner och landsting i frågan och hur stort inflytande näringslivet har haft över regeringens ställningstagande. Vi kommer, som sagt, att återkomma och debattera denna fråga igen när vi ska behandla propositionen. upphandlas det för drygt 10 miljarder i . Det kräver en fungerande, tydlig och ändamålsenlig lagstiftning. Det är uppenbart att det finns flera brister i det som vi har , och vi har flera reservationer med förslag för att åtgärda dessa. Vi beklagar att majoriteten inte ser behovet av de förändringar som är föreslagna. Vi beklagar att man inte ser problemen i hur lagstiftningen ser ut . Som jag sade tidigare pågår det förvisso en upphandlingsutredning. Men det finns ändå anledning att agera från sida. Men problemet är att majoriteten inte verkar vilja agera alls. i betänkandet konstaterar man att förslag som vi har lagt fram strider mot de svenska upphandlingsbestämmelserna. Då måste jag ställa frågan: Vem skapade dessa bestämmelser? Vem tar beslut om våra lagar? Jo, det gör vi i denna kammare. Vi är inte fångar i några regelverk. Vi måste pröva och förhålla oss till den. Men när det kommer till våra egna bestämmelser måste vi främst sätta ned foten och säga vad vi vill och sedan pröva det mot EU:s lagstiftning. Tyvärr är majoriteten inte beredd att agera, och det är bara att beklaga. Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 3 och 12. 173 PER (MP): Den offentliga sektorn är en mycket viktig aktör för att ställa om produktions- och konsumtionsmönstren i en mer miljöanpassad riktning. upphandlas varor och tjänster för från offentlig sektor. Det är också viktigt att se att man genom historien har gjort stora framsteg just genom att använda offentlig sektor och den upphandling som man gör i miljösyfte. Det var till exempel den offentliga upphandlingen som bröt mark för den stora minskningen av klorblekning av papper . Det var också riktad offentlig teknikupphandling som ledde fram till miljötekniksprång som när de första miljöbilarna kom fram på den svenska marknaden. Värmepumpsutvecklingen i är också ett exempel på att den offentliga sektorn har varit pådrivande för att få fram ny teknik. Vi anser att den offentliga upphandlingen bör användas mer aktivt för att få fram mer miljöanpassade och fler giftfria produkter än . Där det finns etablerad miljömärkning bör man i den offentliga upphandlingen ställa krav som motsvarar miljömärkningskriterier. Krav bör också ställas på att så långt som möjligt byta ut och undvika farliga ämnen, exempelvis i enlighet med rekommendationer. Därför anser vi också att regeringen mer än borde stimulera offentlig teknikupphandling just för att skapa förutsättningar för utveckling av nya tekniska produkter som bidrar till att minska miljöpåverkan i hela samhället. Vi tycker också att det borde vara självklart att i den offentliga upphandlingen sätta upp tydliga mål, till exempel att ingen statlig myndighet ska köpa fossilberoende bilar efter 2015 eller att statliga upphandlingar ska ställa krav på att leverantörer använder den fossilsnålaste teknik som går att finna. Vi tycker också att tydligare krav på miljöområdet vid offentliga upphandlingar skulle kunna förbättra utvecklingen mot ett mer hållbart samhälle väldigt påtagligt. Därför hoppas jag att den utredning som sitter med offentlig upphandling, som regeringen har tillsatt, kommer med tydliga sådana förslag i sitt slutbetänkande. Även upphandling från lokala aktörer ger påtagliga positiva effekter i den lokala ekonomin och bidrar till att skapa arbetstillfällen och skatteintäkter. Det finns gott om studier internationellt, till exempel från i , som har visat att även något dyrare anbud från ett lokalt företag i slutändan ändå lönar sig, just tack vare att pengarna då stannar kvar och cirkulerar i den lokala ekonomin i stället för att försvinna i väg från kommunen. Detta är bakgrunden till att exempelvis många amerikanska kommuner är beredda att acceptera även något dyrare anbud bara de kommer till användning lokalt och kommer från lokalt förankrade företag. Tyvärr sker i ofta en annan tolkning. Många svenska kommuner tolkar lagen om offentlig upphandling och som att man vid upphandlingar inte kan ställa krav på att den lokala ekonomin ska gynnas. Detta är bekymmersamt. Det borde klargöras tydligare. Regelverken borde vara så tydliga att det faktiskt finns möjlighet för offentlig sektor att ställa krav på att just lokala företag ska gynnas. Konsekvensen blir annars att aktörer som skapar arbetsmöjligheter i socialt utsatta områden eller gynnar små bygdeekonomier konkurreras ut av aktörer som vinner upphandlingar på låga anbud och inte åstadkommer sådana lokala vinster. Det är beklagligt. Det är också viktigt att man vid offentlig upphandling säkerställer att goda villkor upprätthålls på arbetsmarknaden. Enligt domstolsbeslut får krav på kollektivavtal inte ställas eftersom det skulle kunna diskriminera aktörer från andra länder. Däremot finns möjligheter att ställa krav på det som kallas kollektivavtalsliknande villkor vid upphandling och att sådana villkor kontrolleras av utomstående part, vilket också kan få väldigt god effekt på svensk arbetsmarknad. Där skulle vi önska att kunskapen om detta förmedlas bättre än till offentliga upphandlare runt om i landet för att de ska kunna göra bättre upphandlingar och just se till att goda villkor på arbetsmarknaden uppfylls. Vi anser också att villkoren för socialt företagande behöver förbättras generellt i samhället, och där skulle lagen om offentlig upphandling kunna förtydligas så att man ger sociala företag mycket bättre möjligheter att konkurrera vid offentliga upphandlingar. Det skulle ge ännu bättre konkurrens i samhället och ge större möjligheter för verklig valfrihet runt om i kommuner och landsting. Energieffektivisering är helt avgörande för att vi ska få en hållbar utveckling i samhället. Här ser vi att den offentliga sektorn kan och måste bli mycket bättre på att ställa krav på energieffektivitet när varor handlas upp. När det gäller till exempel apparater och system tycker vi att man ska handla upp med en prestanda som motsvarar den bästa fjärdedelen på marknaden. Det skulle vara att verkligen sätta press och se till att det ständigt utvecklas nya och mer energieffektiva produkter. Vi ser också att användningen av elektronisk apparatur, framför allt datorutrustning, ökar i dagens samhälle i och med att man kommunicerar mer och mer elektroniskt. Det är väldigt mycket som är positivt med det, och det är en utveckling vi verkligen stöder. får vi mer och mer information om hur mycket energi dagens datatrafik förbrukar. Det finns till exempel uppgifter om att it-användningen står för mellan av elanvändningen i vanliga svenska kontorsbyggnader. Det är en väldigt stor del av den el vi använder. Här finns det väldigt mycket vi kan göra. När vi köper hårdvara, alltså själva datorerna, kan vi se till att den är så energieffektiv som det bara är möjligt. Det finns dock också möjlighet att välja ut mjukvaror som gör att dessa produkter använder mycket mindre energi och el än vad de gör . Här skulle offentlig sektor än en gång kunna gå före och verkligen driva marknaden framför sig för att se till att vi får de mest energieffektiva elektroniska systemen på plats. Detta anser vi att man bör göra mycket tydligare än , och det är också det som är kontentan i den reservation jag vill yrka bifall till, nämligen nr 11. 174 (SD): Jag ska läsa mitt anförande från en energieffektiv liten dator. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationerna 2, 4 och 7. I alltför hög grad konsumerar vi i kött från djur som har slaktats med, som jag ser det, helt vedervärdiga metoder. Jag talar alltså om djur som har skäktats av religiösa skäl, på ett sätt där djuren dör långsamt under stort lidande och mycket ångest medan kroppen sakta töms på blod helt utan bedövning. Försäljningen av kött som produceras på detta sätt ökar ständigt i . Hur mycket är svårt att säga, för märkningen på varorna saknas . Det saknas lagstiftning för detta, så vi som konsumenter vet inte när vi köper och konsumerar detta kött. Det vi dock vet är att denna slaktmetod ökar i hela . I vissa länder i slaktas alla får och lamm helt utan bedövning, genom skäktning. I en rapport från framkommer att av nötkreaturen i EU dödas utan bedövning. Detta måste självklart få ett slut. Att djur får sätta livet till när vi producerar kött är någonting vi än så länge får leva med, men de omständigheter under vilka djuren måste sätta livet till kan vi påverka och förändra. Jag tycker att vi åtminstone kan ha värdiga minimikrav på djurhållningen, och i synnerhet bör vi inte tillåta en tortyr som är helt meningslös. Detta är alltså en slaktmetod som egentligen inte tillför någonting över huvud taget i processen. Det är en helt överflödig tortyr och ett helt onödigt lidande. För att komma åt detta problem behövs så klart lagstiftning. Vad gäller lagen om offentlig upphandling menar vi att man kan dra sitt strå till stacken genom att föra in i lagen att enbart kött som har producerats genom bedövad slakt ska tillåtas i . Jag tycker att detta är ett moraliskt sett ganska självklart ställningstagande. Sedan, fru talman, ska jag bara säga några ord om reservation nr 7. Det finns ett stort egenvärde i att främja lokalsamhällen och att gynna lokala gemenskaper och närheten till lokala verksamheter. Det kan till exempel handla om skolbarns förståelse för kretslopp hur och varifrån skolmaten kommer till tallriken och hur rester sedan återgår för att bidra till nästa varv och så vidare. Med den lokala produktionen kommer även så klart miljövinster. Det gynnar lokal ekonomi, och som konsument får man större insyn i vilka villkor varorna har producerats under. För att uppnå detta för att tillgodose närproduktionen krävs ett tricksande och designande i själva upphandlingsprocessen. Jag menar att det är dags att göra det möjligt att värdesätta närproduktionen från början i den offentliga upphandlingen. Därför bör även denna lagstiftning ses över. 175 (V): I detta betänkande diskuteras motionsyrkanden från allmänna motionstiden om lagen om offentlig upphandling, . Lagen avser som hörs av namnet endast upphandlingar från det offentliga, som stat, kommuner och landsting. Det privata näringslivet kan sköta sina upphandlingar efter eget huvud man kan direktupphandla eller begära in anbud allt efter omständigheterna. Här är alltså lagstiftningen strängare för offentlig verksamhet än för den privata. Enligt är syftet med att upphandlande myndigheter på bästa sätt ska använda de offentliga medel som finansierar offentliga upphandlingar genom att uppsöka och dra nytta av konkurrensen på aktuell marknad och ge leverantörerna möjlighet att tävla på lika villkor i varje upphandling. bygger i huvudsak på ett EU-direktiv som ses som en viktig del i arbetet med att förverkliga den inre marknaden genom att främja den fria rörligheten för varor och tjänster inom EU och få marknaden att fungera effektivt eller, om man så vill, främja det privata näringslivet som leverantör till offentliga myndigheter. har länge diskuterats för sitt omfattande regelverk, som sägs missgynna till exempel mindre företag. Det kan noteras att har ifrågasatts såväl från juridiskt sakkunnigt håll som från näringslivsföreträdare, som helt enkelt föreslagit att lagen bör avskaffas. Lagen har också ställt till det för verksamhet, som vi har hört här tidigare, genom att tolkningen av lagen har försvårat direktupphandlingar från egna kommunala aktiebolag, till exempel genom den så kallade Sysavdomen . Ja, det finns enligt min mening många principiella problem med dagens LOU-lagstiftning. Efter många turer har regeringen föreslagit i en proposition att ett så kallat in house-undantag införs från kravet på upphandling under förutsättning att kontroll- och verksamhetskriterierna, de så kallade Teckalkriterierna, är uppfyllda. Men den frågan, fru talman, återkommer utskottet till i ett särskilt betänkande. Det borde vara självklart att myndigheter och kommuner anlitar företag vid upphandling som följer spelreglerna på vår arbetsmarknad. Lagstiftningen behöver förändras för att motverka social dumpning och bidra till goda arbetsvillkor för anställda hos leverantörer och underleverantörer. Vid privatisering av offentlig verksamhet ökar också förekomsten av hot och våld. Regeringen bör se över upphandlingslagstiftningen vad gäller möjligheterna att ställa krav på att leverantörerna uppfyller de villkor som följer av kollektivavtal och kärnkonventioner. Dessutom bör regeringen se över lagstiftningen för att tydliggöra vilka sociala och miljömässiga hänsyn man kan ta vid offentlig upphandling. Så kallat socialt företagande börjar etableras i . Det handlar om verksamheter i olika former kooperativ, stiftelser, samfälligheter med mera som skapar både ett privat och ett samhälleligt mervärde. Antalet sociala företag som drivs av människor som ställts utanför den reguljära arbetsmarknaden blir allt större. Dessa företag möter behoven av arbete hos framför allt personer som har en historia av psykisk ohälsa, missbruk eller kriminalitet. Även handikappförbunden arbetar aktivt med sociala företag som ett sätt att förbättra möjligheterna för funktionshindrade att få ett jobb. I den pågående översynen av upphandlingslagstiftningen måste det säkerställas att den nya lagstiftningen inte tolkas på ett sätt som är ogynnsamt för små kooperativa företag och att okunskap om socialt företagande inte utgör ett hinder för de sociala företagens möjligheter. Upphandlingslagstiftningen bör dock, enligt min mening, över huvud taget inte tillämpas på vård- och omsorgstjänster och sociala tjänster och därmed inte heller när det gäller socialt företagande. Med detta yrkar jag bifall till reservation nr 1. Lagen om offentlig upphandling är, som jag nämnt tidigare, besvärlig för små företag. Den är problematisk därför att det är de små och medelstora företagen som har haft den största ökningen av antalet anställda.