prot · GZ0990 · 2012-03-28 00:00:00 — Oviljan har upplevts så stark att den stora tyska kemijätten har beslutat att lägga verksamheten i med GMO, genmodifierade grödor, på is. Motståndet här är helt enkelt för stort. Livsmedel som innehåller GMO måste enligt EU-reglerna märkas. Därför säljs dessa i princip inte på den svenska marknaden alltför få skulle köpa dem. Animaliska produkter kött, mjölk och ägg som kommer från djur som har ätit GMO-foder anses dock enligt EU-reglerna inte vara GMO och behöver därför inte märkas. Sådana produkter kan säljas på den svenska marknaden. Människor som av olika anledningar vill välja bort produkter med GMO längre bak i kedjan kan inte göra det. Ett praktiskt sätt är då att köpa certifierat ekologiska produkter. När det gäller statens upphandling av livsmedel kan man kräva att animaliska produkter kommer från djur som inte har ätit GMO-foder. Enligt är detta ett legitimt krav att ställa vid upphandling. I och med att EU redan har ett etablerat och sanktionerat sätt att verifiera att krav på GMO-fritt foder uppfylls kommer inte kravet på GMO-fritt foder att vålla några problem. Det är alltså inget handelshinder. I sitt svar på min motion anser utskottet att det är tillåtet, medan jag anser att staten borde gå före och visa att det går att upphandla animaliska livsmedel från djur som inte har fått GMO-foder. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 17 § Statens arbete med att motverka bidragsbrott Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2011/12:SfU7 Statens arbete med att motverka bidragsbrott (skr. 2011/12:30). 140 (SD): Vad vi nu debatterar är socialförsäkringsutskottets betänkande 7, Statens arbete med att motverka bidragsbrott. Betänkandet behandlar regeringens skrivelse angående om effektiviteten i statens arbete med att motverka bidragsbrott. Att bekämpa bidragsbrott är mycket viktigt av flera olika skäl. Jag kommer in på några av dem . I granskning är det åtta statliga aktörer som har berörts, däribland regeringen, , och . Vissa problem har hittats inom , vilket jag också kommer att nämna. Vi vet att har rykte om sig i världen att vara ett land som det är förhållandevis lätt för asylsökande att komma in i. har förhållandevis generösa bidragssystem. Och bestraffar brott förhållandevis milt. Vi vet också att en icke försumbar andel av dem som flyttar över statsgränserna gör det som ekonomiska migranter. Vissa i den kategorin vill ha jobb, men ryktet har nog gått att det finns andra länder att flytta till om man är ute efter jobb i första hand. Ryktet säger också att är ett bra land att komma till om man vill ha bidrag. En del som kommer hit gör det just i förhoppningen om att få del av de generösa förmånerna. Med anledning av detta finns det anledning att tro att vissa väljer att invandra i hopp om att komma åt så mycket bidrag som möjligt, antingen det är på laglig väg eller olagligt. Vi vet förvisso också att det även inom den infödda svenska befolkningen finns enstaka individer som nyttjar systemet mer än vad de har rätt till, vilket sammantaget kan leda till en successivt urholkad moral och även till att även förtroendet för systemet urholkas. Det är smått astronomiska summor vi talar om. Enligt uppgår utbetalningarna av olika ekonomiska förmåner till . Det betyder att varje procentenhet av systemet som missbrukas kostar . Och erfarenheten lär oss att brottsligheten har en förmåga att söka sig dit där det finns pengar. Regeringen menar också mycket riktigt att mycket talar för att brottsligheten mot välfärdssystemen kan vara omfattande och att det leder till felaktiga utbetalningar av mycket stora summor, vilket för övrigt var anledningen till att bidragsbrottslagen infördes . Det syfte som anges i är just att utreda om statens arbete med att motverka bidragsbrott är effektivt och om det har blivit mer effektivt sedan bidragsbrottslagen infördes. Dessvärre är slutsats att man inte finner någon tydlig effektivisering. Det handlar om att ärendena tar att utreda, om att ett ökat antal brottsutredningar läggs ned och så vidare. Det kan dock konstateras att regeringen har tagit till sig en del av slutsatser, och det är positivt. Regeringen har i sin skrivelse uppgivit att man faktiskt har infört att asylsökande ska vara skyldiga att anmäla ändrade förhållanden, vilket är mycket bra. Jag kan dock inte låta bli att bli lite frustrerad över att den regeln inte fanns från början. Asylsökande har alltså kunnat begå handlingar som av vilken annan myndighet som helst hade klassats som bidragsbrott, men på var det inte ett brott. Hur kan det ha passerat obemärkt förbi ? Asylsökande som har fått avslag på sin ansökan och åkt tillbaka till sina hemländer har kunnat berätta för sina landsmän om vilket slappt system vi har i , vilket mycket väl kan ha lockat hit betydligt fler lycksökare än vad vi annars hade behövt få på halsen. Det var detta jag inledde med: har rykte om sig att ha generösa bidragssystem och milda straff för dem som bryter mot lagen. I det här fallet har vi fått rykte om oss att ett uppenbart bedrägligt beteende inte ens är olagligt. Men som sagt, att det nu uppdagades och åtgärdades är positivt. Utskottsmajoriteten har i betänkandet föreslagit att lägga regeringens skrivelse till handlingarna. har i stället reserverat sig till förmån för tre motioner en följdmotion med anledning av och två motioner från den allmänna motionstiden. På det stora hela skulle jag vilja betrakta reservation som relativt harmlös ur regeringens synvinkel. I de fall där regeringen anser att är för snävt avgränsad för att belysa hela sanningen om regeringens arbete med att bekämpa bidragsbrott innebär ett tillkännagivande att man förväntas göra de utredningar som krävs för att täcka de områden som eventuellt har missat. I de fall där regeringen har för avsikt att följa rekommendationer innebär ett tillkännagivande från inget ökat krav på regeringen. En av motioner, Sf332, handlar just om att återkravsbestämmelser för felaktiga utbetalningar även ska innefatta . Av utskottsmajoritetens text i betänkandet framgår att i sitt betänkande Återkrav inom välfärdssystemen har föreslagit just detta och att det just nu bereds inom . I detta fall skulle ett tillkännagivande innebära att kan sluta bereda och börja verkställa. Vi måste vidta alla åtgärder vi kan för att förbättra vårt rykte i omvärlden och sända ut signalen att de svenska välfärdssystemen är till för de svenskar som har behov och inte för utländska bedragare. Jag ber därför att få yrka bifall till reservation. 141 (S): Vi debatterar statens arbete med att motverka bidragsbrott. Jag vill dock börja med några egna reflexioner ur min egen vardag. Först och främst blir man mycket berörd av inlägg, där man påstår att folk söker sig hit för att få bidrag. När jag sökte mig hit och när mina tidigare landsmän från Bosnien sökte sig hit flydde vi från koncentrationsläger de sista koncentrationsläger som fanns i flydde man ifrån. Man flydde inte för att få bidrag utan för att rädda sina liv. Det var den första reflexionen. Den andra gäller något som hände . Jag träffade några företagare som diskuterade med mig. De sade att de helt gratis hade fått konsultjänster från staten. Det var svårt för dem att ställa krav, för tjänsten var ju gratis trodde de eller tyckte de, kanske. När de sade så påmindes jag om den tid då jag jobbade på Arbetsförmedlingen. När en företagare frågade mig om den tjänst jag gav företaget var gratis svarade jag: Nej, jag jobbar inte som volontär. Jag tror att inte heller de företagskonsulter som staten anlitar jobbar som volontärer. Man möter dock ofta synen att allt som är gemensamt finansierat är gratis. Det blir ett problem för samhället. Inget är gratis. Allt som vårt samhälle erbjuder är i stort sett finansierat gemensamt genom skatter och avgifter. De som medvetet ger sig in i bidragsbrott har kanske inställningen att det är ingenmanspengar de tar. Vårt uppdrag är att slå vakt om de gemensamma resurserna. Det är vårt, , uppdrag. Vi socialdemokrater har aldrig varit rädda för skatter. Skatter har skapat möjligheter att investera i människan, att investera i samhälle och att investera i framtid. I ett historiskt perspektiv finns det väldigt få länder som har åstadkommit något liknande som har gjort med de möjligheter som skatter och avgifter har gett för att skapa en bättre framtid. Därför är både skattebrott och bidragsbrott ett brott mot framtida möjligheter. Det är ett brott mot möjligheten till utveckling av individen och samhället. Det krävs, herr talman, saklighet i debatten av oss i samt regeringen. Alla beslut vi fattar måste bygga på bra faktaunderlag, så bra som det bara är möjligt att åstadkomma. Inga beslut får bygga på lösa grunder, lösa boliner. Det i sig kan minska möjligheten att investera . Det i sig kan missgynna utvecklingen och välfärdsstaten . Vi har inte råd att skapa otydliga bilder om utnyttjande av våra generella system. Vi kan inte svepande prata om fusket är det 2 miljarder eller 29 miljarder? utan måste vara mer konkreta och precisa. Vi måste med en sund och korrekt inställning i debatten bidra till att förstärka legitimiteten för våra generella försäkringar och välfärden som helhet. Våra myndigheter ska handla så att de försvarar legitimiteten samt har stor respekt för medborgare. När jag ändå nämner våra myndigheter kan jag inte låta bli att kommentera namnet på lagen: bidragsbrottslagen. , , Arbetsförmedlingen med flera är myndigheter som omfattas av lagen. Kanske skulle det vara mer logiskt att kalla det för lagen mot försäkringsbedrägeri i stället för bidragsbrottslagen. Det handlar ju om pensioner. Det handlar om föräldraförsäkringen. Det handlar om sjukförsäkringen. Det handlar om arbetsskadeförsäkringen. Det handlar om arbetslöshetsförsäkringen. Det handlar om våra försäkringar. Men, herr talman, vi socialdemokrater yrkar bifall till förslaget i betänkandet i förhoppning om att majoriteten av partierna i vill värna legitimiteten i det som vi gemensamt finansierar i . Kampen mot missbruk av våra försäkringar är också kampen för legitimiteten för försäkringar. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (alla S). 142 FINN (M): I värnar vi i bred parlamentarisk enighet våra viktiga välfärdssystem. Bland dessa är beslut och utbetalningar till enskilda behövande av bidrag, ersättningar, pensioner och lån för personliga ändamål gjorda av kommuner, arbetslöshetskassor, myndigheter som , , , eller Arbetsförmedlingen några av de gemensamma solidariskt finansierade trygghetssystem vi kanske håller allra högst i vårt land. Medborgare som i stället väljer att stjäla från dessa trygghetssystem begår därför allvarliga och avskyvärda brott. Resurser berövas utan medkänsla för dem som så väl behöver trygghetssystemens skydd. Lika allvarligt är att om bristande lagskydd föreligger för stöld inom trygghetssystemen äventyrar detta deras legitimitet bland oss alla som solidariskt bidrar med skattemedel för att trygghetssystemen just ska vara tryggt finansierade och långsiktigt hållbara välfärdssystem. Det var därför välkommet att man började diskutera hur bidragsbrottslighet bättre kunde bekämpas. Den sista socialdemokratiska regeringen tillsatte 2005 en delegation mot felaktiga utbetalningar, FUT-delegationen, och även en bidragsbrottsutredning. Detta arbete ledde fram till att den nytillträdda alliansregeringen kunde instifta den bidragsbrottslag vi diskuterar här i kammaren. Men det var mycket förvånande att den samlade rödgröna oppositionen, trots initiativet från den tidigare , valde att gemensamt reservera sig mot den bidragsbrottslag vi har . Desto mer glädjande är det då att i samband med dagens betänkande varken se reservationer eller särskilda yttranden från S, V eller MP mot bidragsbrottslagens tillämpning i stort. Jag vill därför passa på att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på motioner och reservation. Utskottet konstaterar i sitt ställningstagande att det finns en samlad straffrättslig reglering till skydd för statens inkomster i skattebrottslagen medan en motsvarighet på statens utgiftssida saknats fram till bidragsbrottslagens införande. Utskottet anser alltså att det straffrättsliga skyddet för välfärdssystemen i huvudsak bör vara lika starkt som skyddet på inkomstssidan. Ett viktigt formellt argument för att införa bidragsbrottslagen var att stärka ställningen för det straffrättsliga skyddet för statens utgifter. I förlängningen av detta resonemang ligger att på ett annat plan då också betonar värdet av arbetslinjen för att värna statens inkomster framför en passiv bidragsförsörjning för den som kan och vill arbeta och där utgifterna i så fall riskerar att skena på bekostnad av inkomsterna. Detta är inte bara nationalekonomiskt fördärvligt utan riskerar tilltron till och långsiktig hållbarhet i dessa våra väsentligaste trygghetssystem. Det aktuella betänkandet kommer sig av en granskningsrapport som gjort om bidragsbrottslagen ur en snäv kostnadseffektivitetssynpunkt och regeringens skrivelse till med anledning av den här rapporten. Det framgår av regeringens skrivelse att man i vissa stycken delar iakttagelser och har åtgärdat en del redan, men att man i andra är kritisk mot alltför snäva utgångspunkt, åtminstone när det gäller att dra alltför långtgående slutsatser från en effektivitetsrevision om hur bidragsbrott de facto nu motverkas genom en lång rad av parallella åtgärder mot felaktiga utbetalningar som regeringen gjort och gör. Utskottet konstaterar att till dessa många övriga åtgärder av alliansregeringen, som därmed samverkar med införandet av bidragsbrottslagen, hör att det gavs uppdrag 2009 till elva myndigheter under ledning av att utveckla metoder och redovisa resultat av arbetet mot felaktiga utbetalningar från våra välfärdssystem. Detta samverkansuppdrag redovisades till regeringen och utvärderas nu av Statskontoret för återrapport till regeringen . bereds nu exempelvis resultatet från Utredningen om bidragsspärr, Utredningen om administrativt sanktionssystem inom trygghetssystemen, , och Utredningen om åtgärder mot fusk, oegentligheter och överutnyttjande av den statliga assistansersättningen. Därtill ska läggas en rapport från , Bidragsbrott och skattebrott Välfärdens dubbla kriminalitet, ett samarbete mellan Inspektionen för socialförsäkringen och . I samband med detta fortlöpande arbete från regeringens sida har mycket av problematiken fokuserat på transfereringssystem. På inrådan har inlett ett arbete under parollerna det ska vara lätt att göra rätt och färre men värre. Med detta menas ett fortsatt arbete med förenklingar i den praktiska hanteringen av ärenden till gagn för både medborgare och myndighet men också ett intensifierat samarbete mellan myndigheter som försäkringskassa, polis, åklagarmyndighet, tull och skattemyndighet i syfte att med stöd av bidragsbrottslagen lagföra de riktigt stora skurkarna. Den senare typen av myndighetssamverkan i det större arbetet mot felaktiga utbetalningar skapar genom bidragsbrottslagens ökade tillämpning mot beivrande av grövre bidragsbrott en otroligt viktig normerande verkan även för bidragsbrott av mer begränsad art. Att en sådan effekt verkligen skett sedan bidragsbrottslagens införande kan avläsas i bland annat förändrade attityder hos befolkningen där löpande undersökningar visar en indikation på ett systemskifte i bidragsmoralen i . En tydlig trend är att vad som tidigare accepterades som harmlösa vardagsbrott, till exempel att uppge felaktiga uppgifter till , nu är något som anses helt uteslutet av en förkrossande stor del av befolkningen. Avslutningsvis, varför är denna perspektivförskjutning så viktig? Det har gått från släpphänthet och viss acceptans av att felaktigt utnyttja våra trygghetssystem till att nu med allmänhetens förväntningar, via regering och berörda myndigheters intensiva arbete mot felaktiga utbetalningar, inte längre vara accepterat. I det bortersta mörkret handlar det om grov organiserad brottslighet som till varje pris måste beivras. Våra trygghetssystem, som berör bidragsbrottslagens juridiska territorium, ska vara generösa mot dem som behöver och har rätt till dessa. Mycket riktigt framkom vid utskottets offentliga utfrågning att det rör sig om hisnande 500 miljarder som utbetalas . Att även rätta till mindre problem i en sådan enorm transferering av skattemedel har naturligtvis mycket stor betydelse för samhällsekonomin. Det hör till sakens natur att den exakta summan felaktiga utbetalningar som görs rymmer ett mörkertal som ger en mycket otillfredsställande spridning av uppgifterna om beloppens storlek. Men vid den offentliga utfrågningen kunde problemet ändå gafflas in till att röra sig i spannet , med ett räntevärde på . Ställer man detta i relation till årets totala statliga budgetutrymme för reformer på runt , som åtminstone Alliansen och Socialdemokraterna är överens om, vore det helt orimligt att bortse från den positiva betydelsen av det omfattande arbete som regeringen nu genomför för att bättre än tidigare kontrollera felaktigheter och kriminalitet när utbetalningar från våra trygghetssystem görs. För det senare är tillkomsten av bidragsbrottslagen 2007 en viktig pusselbit, och jag är glad att vi nu har en större enighet kring detta än tidigare i denna kammare. Men det måste åter betonas att hanteringen av bidragsbrott endast utgör en del av det betydligt mycket större arbetet för att stoppa allt fler felaktiga utbetalningar i våra välfärdssystem som genomförs här i vårt land. 143 (FP): Socialförsäkringarna är en väldigt viktig hörnsten i samhällsbygget. De är en garanti för trygghet om någonting inträffar. Hur livet utvecklas avgörs ju faktiskt inte bara av mig själv, min duglighet och min ansträngning, utan även av tur och otur. Det finns ett mått av lotteri i livet, det måste vi veta, där den som drar fel lott kan drabbas hårt av ohälsa eller någonting annat. Vi föds med olika förutsättningar och med olika risker för sjukdom, invaliditet, arbetsskada eller arbetslöshet. Därför behöver ett välfärdsland bra socialförsäkringar. I liberalernas socialliberala idétradition har socialförsäkringarna alltid spelat en stor roll. Om försäkringarna är rätt utformade kan de dessutom bidra till tillväxt och ekonomisk utveckling. I samhällen där det finns bra socialförsäkringar känner man stor samhörighet, medan mer uppsplittrande, dyra och inlåsande system växer fram i samhällen där socialförsäkringar saknas. Det är också viktigt att människor känner ett stort förtroende för socialförsäkringarna. Förtroendet bygger på att vi kan lita på att rätt belopp betalas ut i rätt tid och till rätt person. Om uppfattningen sprider sig att många skor sig på systemet hotas hela grundvalen för den sociala tryggheten. Människor blir då mindre solidariska och vill inte längre betala skatt till socialförsäkringarna. Alternativt börjar de fuska. Kort sagt är det förödande om många i befolkningen tror att socialförsäkringar mest går till en massa skojare och bedragare. På tal om det tyckte jag att representant här gjorde en väldigt olustig inledning på debatten. Inför diskussionen om utbetalningar av drygt 700 miljarder till hundratusentals människor i välfärdssystemen lyfte han fram den marginellt mycket lilla grupp som är asylsökande och som kommer hit. Det handlar om ca 10 000 människor, och de flesta är totalt utan någon form av medel. Detta för debatten in på ett sidospår, och jag ska inte uppehålla mig längre vid detta, men det är ett tråkigt exempel på hur man till och med i en sådan här debatt när vi är ganska eniga på något sätt vill försöka få den som lyssnar slarvigt på debatten att tro att det är just invandringen som leder till att det blir felaktiga utbetalningar. Det finns ingenting som talar för det, och den grupp som nämner är som sagt dessutom marginellt liten till antalet. Det är lätt att hålla med om att sjuka ska ha en trygg ersättning, och den som inte är sjuk ska inte ha någon ersättning för till exempel sjukdom. Samma inställning gäller dem som är beroende av bostadsbidrag, assistans och så vidare. Därför fick en ny bidragsbrottslag 2007. hade vi bara en särskild lag mot skattebrott som handlade om statens inkomster, men vi hade ingen lag som handlade om att man lurade till sig av statens utgifter. Den här lagen säger tydligt att mindre belopp och mindre allvarliga förseelser inte ska behandlas som brott. Bakgrunden till lagen var att det kom olika rapporter som visade att stora summor utbetalades felaktigt. Det har nämnts olika siffror. talade om 16 miljarder och andra talade om mer, upp till 3040 miljarder. Ytterligare andra talade om ännu större belopp. I samband med att den här nya lagen kom gav också regeringen ett samverkansuppdrag till myndigheterna, bland annat , och , och man införde en regel om skyldighet att rapportera om man upptäcker att någon myndighet gör felaktiga utbetalningar. Dessutom tilldelade regeringen extra resurser till myndigheterna för att arbeta mot och upptäcka felaktiga utbetalningar. har granskat det här arbetet och gjort en del iakttagelser och rekommendationer. Man påpekar bland annat att det är en skillnad mellan hur många brott som upptäcks och vad tidigare utredning om felaktiga utbetalningar har menat. Man varnar från revisionens sida för att regeringens styrning inte får baseras på en felaktig föreställning om en större omfattning av bidragsbrotten. Naturligtvis är det intressant att ta del av iakttagelser, och det är viktigt att följa hur effekten av regeringens arbete blir. Men måste vi komma ihåg att detta bara är en del av ett större arbete som inte bara handlar om brottslighet utan som handlar om att komma åt felaktiga utbetalningar över huvud taget. Dessutom är den normerande verkan på lång sikt svår att mäta men viktig. Man ska inte underskatta betydelsen av att allt fler uppfattar bidragsbrott som just ett brott på samma sätt som det är viktigt att vi uppfattar skattebrott som ett brott och inte någonting som man sitter och skojar om på en middag till exempel. Sedan menar jag att bara det att det faktiskt förekommer bidragsbrott gör att man måste ha en hög ambitionsnivå för att stoppa dem. Det handlar inte bara om en rent matematisk kalkyl om vad staten får in på att stoppa felaktiga utbetalningar, utan det handlar framför allt om att vi människor ska känna förtroende för socialförsäkringarna. Kort sagt pågår det ett seriöst arbete i regeringen och hos myndigheterna med att utveckla metoder för att statens utbetalningar ska ske på ett rättssäkert och säkert sätt. Många av rekommendationer är redan på väg att bli förverkligade. liberalerna tycker att det är bra att regeringen och myndigheterna bekämpar felaktiga utbetalningar, och det är bra att man får in mer och mer information och lärdomar. Där är bland annat ett viktigt bidrag. Det är också bra att utskottets majoritet säger nej till förslag att utöka brottsbeskrivningen, så att människor som gör oavsiktliga misstag inte ska riskera att straffas. Lagtexten som finns lägger sig på en rimlig nivå när den säger att om gärningen med hänsyn till beloppet och övriga omständigheter är mindre allvarlig döms inte till ansvar. Däremot har ett allmänt återbetalningskrav införts, så att man kan kräva att alla som fått för mycket betalar tillbaka det. Arbetet med bidragsfusk handlar verkligen inte om att ifrågasätta sjuka, ekonomiskt svaga eller funktionshindrade. Det är precis tvärtom. Utgångspunkten är solidaritet med dem som behöver trygghetssystemen bäst. Det är för deras skull vi måste rätta till fel och brister där de finns. Därmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 144 (C): Den här debatten handlar om att motverka bidragsbrott. Det är viktigt för oss alla att jobba för att minska brotten i vårt samhälle. Det kan gälla något så enkelt som att man parkerat bilen fel. Då får man sona sitt brott, betala sina böter och se glad ut.