prot · GZ0985 · 2012-03-20 00:00:00 — Det är det ansvar på ett rimligt sätt kan ta på sig. Jag tycker att det är viktigt att peka på detta, för det visar också hur långt fram ligger när det gäller att ha en rättssäker, effektiv och välfungerande asyllagstiftning. 53 (V): I slutändan handlar denna debatt om ansvar för asylsökandes undantagslösa rätt att slippa utsättas för tortyr. Vi har hört migrationsminister hänvisa till att den sökande har fått en rättvis och individuell asylprövning och att det är viktigt att ärendet får ett tydligt slut. Frågan vi diskuterar här är vad som händer när detta tydliga slut innebär en tvångsutvisning till tortyr. Pastor , som tvångsutvisades för , vet rent fysiskt vad detta tydliga slut kan innebära. Trots att det finns goda kunskaper om repression från regimen i mot både inhemsk opposition och dem som kan misstänkas tillhöra en diaspora utvisades pastor . Genom har vi kunnat följa hur pastor efter ankomst till landet fördes till en källare och fick utstå utfrågningar och misshandel. Skadorna finns väl dokumenterade i en rapport som utförts av samarbetspartner i landet. Vilket ansvar har vi i för konsekvenserna av denna utvisning till tortyr? Vad hjälper det pastor att han har fått en individuell och rättssäker prövning av sitt ärende om han ändå utsattes för detta när han återvände? Det är inte utan att man kommer att tänka på sannolikhetsberäkning om kärnkraften vad gör vi när det som inte får hända ändå händer, och när det till och med händer gång på gång? Vad gör vi när pastor inte skulle bli torterad och ändå blev det? Tyvärr är det nog inte heller sista gången fälls av kommittén. Jag tänker på iranska oppositionella Mohammadreza, som snart utvisas till fängelsestraff och piskstraff. 75 piskrapp det är tortyr. Är det en risk vi kan utsätta honom för? Mitt svar är nej. Jag tänker på etiopiska oppositionella , som snart utvisas till hemlandet. Hon flydde hit efter att ha suttit fängslad , misshandlats och våldtagits. Hennes kropp är märkt av det. Kan vi verkligen riskera att skicka henne tillbaka till samma sak? Mitt svar är nej. Flyktingaktivisten sammanfattar läget i svensk migrationspolitik mycket väl: Där har låtit en trovärdighetsbedömning av individen ta över har FN lagt vikt vid läkarintyg som tyder på tortyr, internationella rapporter om mänskliga rättigheter och annat bevismaterial. Frågan kvarstår: Vad gör statsrådet när det som inte får hända ändå händer, och vad gör han för att se till att det aldrig händer igen? 54 Statsrådet (M): Jag har inte kännedom om alla faktiska omständigheter i detta enskilda fall, utan jag kan bara konstatera att och migrationsdomstolarna har gjort sina bedömningar av skyddsbehovet och att regeringen inte kan påverka denna bedömning. Den svenska instans- och processordningen är utformad för att vara rättssäker, särskilt genom möjligheten att överklaga och få sin sak prövad av domstol. Vad gäller asylprövning kan tilläggas att UNHCR eftersom själv nämnde FN så sent som konstaterade i studien i svensk asylprövning att har en rättssäker prövning. Som jag nämnde är det här fråga om ett enskilt ärende som har prövats av och migrationsdomstolarna, och som bekant är det en grundlagsfäst ordning att regeringen inte får lägga sig i myndigheternas handläggning av enskilda ärenden. Regeringen har därför inte heller vidtagit några särskilda åtgärder i detta enskilda fall. Det är också viktigt att komma ihåg att prövningen av skyddsbehovet görs under asylprocessen, inte efter att den är avslutad och den enskilde har återvänt. Dessutom tycker jag att det finns anledning att påpeka en annan sak i denna debatt, och det är att bedömningen av förhållandena i den asylsökandes hemland enbart är en del av prövningen av en asylansökan. Naturligtvis måste andra omständigheter också beaktas, till exempel den asylsökandes egen berättelse. Jag tycker därför inte att det går att dra några slutsatser utifrån ett enskilt fall vad gäller frågan om till exempel vilken information myndigheten eller domstolarna har haft om landet. Ändå tycker jag att det kan vara på sin plats att upprepa det jag sade tidigare, nämligen att regeringen gav i uppdrag att göra en översyn av landinformationssystemet. Det är klart att det i denna översyn ingår bland annat om redovisningen av förhållandena i andra länder är ändamålsenlig. Allt detta sammantaget gör att jag tycker att jag kan visa på en mycket tydlig och ambitiös hållning från regeringens sida när det gäller att se till att stå upp för den rättssäkra asylprocess har beslutat om och som vi dessutom har fått ett gott omdöme om inte minst i rapporten från . Detta arbete tänker jag fortsätta att arbeta med som migrationsminister i regeringen. 55 (V): Jag är fullt medveten om processordningen. Och jag är inte heller intresserad av en ordning där vi politiskt beslutar vem som får stanna och vem som inte får stanna. Vi är inte byråkrater, vi är politiker, och vi har ett ansvar att sträva efter en flyktingpolitik där ingen får ta de smärtsamma konsekvenserna på egen kropp av våra felaktiga beslut. Jag kräver av migrationsministern att han aldrig låter sig nöja med en situation där asylsökande utvisas till tortyr, inte ens om det sker enstaka gånger. Varje fall är ett misslyckande, inte bara för asylprocessen utan också för oss här som människor. Och det finns vägar för regeringen att gå. Torsdagens beslut att sent omsider låta göra en översyn av verkets databas för rätts- och landinformation är glädjande, men det räcker inte för att hindra det här från att ske igen. Här tryter svaren från statsrådet. Vad är det till exempel som gör att regeringen och väljer att säga nej till ett övervakningssystem som stadgas i artikel 8 i återvändandedirektivet för påtvingat återvändande? I regeringens och proposition om genomförandet av direktivet i svensk rätt säger man att det inte behövs något sådant övervakningssystem eftersom JO och JK har tillsyn. Det är ju uppenbart för var och en att JO och JK saknar resurser för en sådan ny uppgift. Men regeringen verkar hoppas vinna tid eftersom ett överträdelseförfarande i EU kan ta . Det är nog tyvärr endast en tidsfråga innan fälls för tjugonde gången i mot tortyr. Frågan är hur länge migrationsminister tänker låta detta fortsätta. 56 Statsrådet (M): Jag ska uppehålla mig vid den sista delen av det som tog upp. Regeringen har bedömt att den ordning för övervakning av utlänningars rättigheter som finns i är att bedöma som effektiv i den mening som avses i återvändandedirektivet, alltså att svensk rätt uppfyller direktivets krav i den här delen. I lagrådsremissen har regeringen tagit fasta på de resonemang som förde fram vad gäller tolkningen av den aktuella artikeln i återvändandedirektivet. Och i finns det flera olika instanser som övervakar att utlänningars rättigheter upprätthålls. Rättsväsendet, JO och JK anges som exempel på aktörer som en utlänning kan vända sig till och som utövar tillsyn över de myndigheter som verkställer beslut om avvisning och utvisning. Det är inte uppseendeväckande att olika tolkningar görs av direktivbestämmelser. Inte sällan är en bestämmelse en kompromiss, och tolkningsunderlaget är ofta begränsat, för några förarbeten i svensk mening finns ju inte i . Då tycker jag att det är viktigt att peka på detta även i den diskussion som vi har . Slutligen anser jag att de svenska myndigheterna och domstolarna, med Migrationsöverdomstolen som praxisbildande instans, förmår att göra en rättssäker prövning. Jag följer fortlöpande rättsutvecklingen på asylområdet, och om utvecklingen skulle visa på ett behov av lagändringar kommer jag att föreslå regeringen att lämna en proposition om det till . Det kan naturligtvis också gälla frågor som internationella organ som till exempel har uttalat sig i. Men samt och slutligen gäller att den svenska ordningen för att pröva asylärenden är av mycket hög kvalitet, har ett starkt internationellt erkännande och står sig väldigt bra vid en jämförelse. Så tycker jag att det ska vara, och så tänker också regeringen fortsätta arbeta för att det ska förbli. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2011/12:278 om invandringens kostnader 57 Statsrådet (M): har frågat mig vad jag grundar ställningstagandet att tjänar ekonomiskt på utomeuropeisk och utomvästlig invandring på. har även frågat mig om jag har något underlag för att bedöma att den stora invandringen från och inte medför nettokostnader. Innan jag besvarar frågorna vill jag understryka för att när det gäller asylpolitik är utgångspunkten inte att ska tjäna på de individer som söker skydd. ska fortsätta att leva upp till internationella förpliktelser. Det är något vi har bestämt oss för och som vi tänker fortsätta med. ska värna asylrätten och inom ramen för den reglerade invandringen underlätta rörlighet över gränser, främja en behovsstyrd arbetskraftsinvandring och tillvarata och beakta migrationens utvecklingseffekter samt fördjupa det europeiska och internationella samarbetet. När kostnaderna för invandringen diskuteras är det två saker som jag vill ta upp. Först och främst är det klart att det finns kostnader kopplade till invandringen. Det kostar både att hantera asylansökningen och att introducera invandrarna i det svenska samhället. Det som jag anser ofta glöms bort är de betydande bidrag till statskassan som invandrares företag och arbete medför. Regeringens främsta mål är att föra mot full sysselsättning genom minskat utanförskap. Värdet för en person av ett eget arbete, som ger frihet, trygghet, gemenskap och möjligheter, kan inte nog understrykas. Politiken ska fortsätta att skapa bättre förutsättningar för tillväxt, sysselsättning och välfärd i alla delar av landet inom ramen för långsiktigt hållbara offentliga finanser. En mycket viktig faktor för sysselsättningsnivån är den anknytning som de nyanlända får till arbetsmarknaden i . Andelen sysselsatta bland utrikes födda skiljer sig från den bland inrikes födda. Sysselsättningen är lägre som arbetslösheten är betydligt högre bland utrikes födda. Men bilden är komplex, och skillnaderna mellan olika grupper av utrikes födda är stora. Det är därför viktigt att fortsätta arbetet med att snabbt få invandrare i arbete. Att underlätta och påskynda etableringen av nyanlända är en prioriterad uppgift för regeringen. Etableringsreformen, där Arbetsförmedlingen fått ett samordnande ansvar, är central i detta sammanhang. Regeringen har även genomfört flera andra åtgärder i syfte att förbättra förutsättningarna för utrikes födda på arbetsmarknaden, såsom införandet av instegs- och nystartsjobb samt stärkt validering av utrikes föddas utbildning och annan yrkeskompetens som de kan ha. Invandringen innebär således kostnader, men invandringen bidrar också på flera sätt till vår utveckling. Jag kommer aldrig att värdera vare sig enskilda personer eller vissa grupper som gör. I flera fall är det också skyddsskäl som ligger till grund för personernas vistelse i , och svensk asylpolitik beaktar inte ekonomisk för samhället vid bedömningen av individens behov av skydd. 58 (SD): Först kan jag konstatera att svar innehöll ungefär vad jag förväntade mig, det vill säga inte ett spår av belägg för det jag efterfrågade, nämligen något som visar på att invandringen från tredje världen är ekonomiskt positiv för alltså inget av den varan. Dessutom pratar om asylsökande. Men frågan jag ställde handlar inte om asylsökande, utan den handlar om invandringen i stort. Jag väcker denna debatt igen eftersom migrationsministern i vår senaste debatt, en frågestund, uppenbarligen inte förstod innebörden av begreppet nettokostnad. Migrationsministern sade att jag inte vill nämna invandringens intäkter för samhället. Problemet för är att jag då nämnde precis det här, men det spelade uppenbarligen ingen roll för . Jag sade nämligen att invandringen trots det ekonomiska bidraget till samhället utgör en nettokostnad. En nettokostnad innebär just att intäkter och utgifter ställs mot varandra, och summan av dessa innebär i det här fallet en kostnad, och en stor sådan. Men även om inte förstod vad netto betyder sade jag även att det är en kostnad när man tagit hänsyn till invandrarnas bidrag till samhället. Inte heller detta hjälpte. Men det är klart att ut och år in kunna försvara den förda invandringspolitiken måste man göra ungefär som gjorde senast, det vill säga inte se, inte höra, alternativt stoppa huvudet i sanden när verkligheten kryper sig på. Nåväl, jag har på mig i denna interpellationsdebatt. Jag tänker därför ta upp några undersökningar som visar på de enorma kostnader vi har för invandringen. Professor har uppskattat nettokostnaden för invandringen till 4050 miljarder . Professor uppskattar nettokostnaden till , något som han tillsammans med Hammarstedt senare har reviderat, men det handlar fortfarande om en kostnad på 30 miljarder . Lektor emeritus har uppskattat invandringens nettokostnad till omkring 150 miljarder . I vårt grannland har danska rapporterat att av landets prognostiserade besparingsbehov skulle täckas genom ett stopp bara för den utomeuropeiska invandringen. Det sägs motsvara av bnp. För 2010 skulle det motsvara . Banks har uppskattat nettokostnaden för invandringen till 35100 miljarder . Vi har alltså uträkning på uträkning och rapport på rapport om att invandringen till innebär en nettokostnad på någonstans mellan 30 och 150 miljarder detta trots att migrationsministerns omhuldade intäkter har tagits med i beräkningen. Jag vill också poängtera att denna nettokostnad innefattar arbetskraftsinvandring. Arbetsförmedlingen kom alldeles med en rapport där de skrev att arbetslösheten går upp och att det till detta kommer ett fortsatt ökande utbud av arbetskraft till följd av invandring, något som ytterligare skärper konkurrensen om de allt färre jobböppningar som uppstår. Utöver detta är det ett faktum att den största gruppen, som kommer hit som arbetskraftsinvandrare, är de som utför jobb utan krav på särskild yrkesutbildning. Dessutom har visat att arbetskraftsinvandring inte hjälper den offentliga ekonomin. Man kan lite stillsamt undra hur mycket mer och hans regering behöver för att våga erkänna att invandringen, inte bara asylinvandringen utan också anhöriginvandringen, är en enorm kostnad för svenska skattebetalare som går ut över allting annat, bland annat pensioner, som diskuterades senast. Det är en enorm kostnad. Hur mycket bevis behöver för att se att det är så i det här fallet? I detta anförande instämde (SD). 59 (SD): Under en frågestund , då ställde en fråga till migrationsministern med anledning av invandringens kostnader, påstod ministern följande: Det finns gott om exempel internationellt, inte minst från , som visar att man mycket väl kan få tillbaka intäkter som balanserar upp de kostnader man har. Både migrationsministern och hans regeringskolleger i Alliansen har vid ett flertal tillfällen fört fram som ett positivt exempel på hur ett land kan dra ekonomisk nytta av mångkultur och invandring. Jag tycker därför att det är hög tid att slå hål på myten om . För det första finns det enorma skillnader beträffande historia och nationell självbild mellan de båda länderna. är en av världens äldsta nationer. är en av världens yngsta. Majoritetsbefolkningen i har bott i landet . Majoritetsbefolkningen i har bott i landet . Detta får stora konsekvenser för ländernas självbild och för deras förhållningssätt när det gäller invandring och mångkultur. Det gör också att en viss politik blir ytterst svår att direkt överföra från det ena landet till det andra. För det andra har tagit emot helt andra invandrargrupper än . Merparten av de utomeuropeiska invandrare som har kommit till har kommit från , som . De utomeuropeiska invandrare som har tagit emot har i första hand kommit från muslimska länder i och . Det är invandrare som det har visat sig vara betydligt svårare att integrera. plockar dessutom russinen ur kakan. Den kanadensiska invandringspolitiken är helt inriktad på att locka till sig skötsamma, högutbildade, språkkunniga och arbetsamma invandrare och stänga ute andra grupper. Invandringen till har i stället varit helt urskillningslös, vilket gjort invandringen till mer kostsam, mer impopulär och mer svårhanterlig. Invandringen per capita har också varit större till . För det tredje har en helt annorlunda arbetsmarknad med sämre anställningstrygghet, vilket väl i och för sig välkomnas av , lägre skatter och en mer effektiv företagarpolitik. Det har sannolikt bidragit till att har haft en lägre arbetslöshet, vilket i sin tur har lett till att invandrare har haft något lättare att komma in i samhället och att kostnaden för invandringen varit mindre. Trots att har haft mycket bättre förutsättningar än finns det dock mycket som tyder på att invandringen ändå inte varit lönsam. Enligt ekonomiska råd finns det inga historiska bevis för att invandringen lett till en positiv ekonomisk tillväxt, och enligt en av de senaste nationalekonomiska studier som gjorts på området har de senaste decenniernas invandring varit en ren förlustaffär för det kanadensiska samhället. En utkommen rapport visar att den förda invandringspolitiken i kostar skattebetalarna . Det är ca efter att intäkter beaktats. Dessutom, enligt en studie från motsvarighet till SCB, medför de nuvarande invandringsnivåerna att de kanadensiska lönerna förväntas sjunka mellan i en tioårsperiod på grund av ökad konkurrens. Sammanfattningsvis: Låt oss säga att det hade varit möjligt att ändra vår historia och vår självbild. Låt oss säga att vi hade tagit emot andra och mer lättintegrerade utomeuropeiska invandrargrupper, att vi hade sänkt skatterna, minskat anställningstryggheten, fört en bättre företagarpolitik, sorterat hårdare, ställt betydligt hårdare krav och i princip bara släppt in de invandrare som redan kunde svenska. Ja, då hade invandringen förmodligen ändå varit en ekonomisk förlust för samhället, fast kanske i något lägre utsträckning än vad som är fallet i . Det kanadensiska exemplet, som migrationsministern och hans allianskolleger ofta hänvisar till, är således vare sig relevant eller ens gott utifrån ett svenskt perspektiv. I sitt interpellationssvar hävdar migrationsministern att invandringen visserligen innebär kostnader men att invandringen på flera sätt bidrar till vår utveckling. Jag kan inte tolka det annorlunda än att migrationsministern nu kryper till korset och erkänner kostnader för invandringen. Men på vilka fler sätt bidrar nuvarande invandring till vår utveckling, mer än när det gäller det som allt fler svenskar upplever i bland annat och ? Vad är det som gör att migrationsministern anser det vara värt denna kostnad? Slutligen bör man inte blanda äpplen och päron, vilket migrationsministern gör i sitt svar. Blanda inte ihop regeringens vilja att bedriva massinvandring av hundratusentals utlänningar utan skyddsbehov med argument om att ge skydd åt människor på flykt. Det rör sig i sammanhanget, trots allt, om väldigt få människor som kommer till av egentliga skyddsskäl. 60 (M): Människors rörelse har fört utvecklingen framåt, både innan det fanns gränser och därefter. Man har kommit ur sina grottor, och man har utbytt tankar och idéer. I sig är rörelsen och att man träffar andra människor oftast en kärna till utveckling. När det gäller den utredning som migrationsministern tillsatte om cirkulär migration står det bland annat att svensk forskning visar att om det kommer mer från ett enskilt land ökar exporten . Med samma inflöde från det landet ökar importen . Skulle det till exempel komma 12 000 fler människor från ett land ökar exporten med 7 miljarder och importen med 10 miljarder. Man kan också lägga till det här med remitteringarna, alltså de pengar som människor som är i ett annat land skickar hem. Det är två till större än det internationella biståndet. Det tror jag i sig och kommer att minska den ofrivilliga migrationen. Det kommer att bli fler köpstarka länder i världen, som vi som exportnation naturligtvis är beroende av. Sedan har vi det här med demografin, att det är allt färre som försörjer allt fler. Det finns lite olika uträkningar på detta. Men man kan titta historiskt på detta. var många barn socialförsäkringen. När man upptäckte att det byggdes upp socialförsäkringar minskade helt plötsligt antalet barn i familjerna. Men vad man glömde var att socialförsäkringen faktiskt måste betalas av människor som arbetar. När jag var i var det en tankesmedja som uttryckte sig på ett ganska roligt och begåvat sätt. Vad gör vi åt det faktum att vi har höga krav på socialförsäkringar men vi har färre och färre människor som faktiskt kan försörja de här försäkringarna genom arbete? Jo, då sade man så här: Vi skulle behöva föda 25-åriga barn. Det är klart att det inte är många som tror att det skulle vara möjligt, men vi kan faktiskt låta människor komma till vårt land och arbeta och på så sätt vara en del av lösningen när det gäller framtidens socialförsäkring. De som då säger att vi inte ska ha någon migration eller invandring måste kunna svara på frågan: Hur försörjer vi våra socialförsäkringssystem? Man kan titta på pensionerna. De är direkt kopplade till antalet arbetade timmar. Ju färre arbetade timmar det är, desto lägre blir pensionerna. Det innebär naturligtvis att vi måste fokusera mycket på dem som är i landet och inte arbetar, så att de får arbete. Men vi måste också ha andra människor som ser till att försörja våra socialförsäkringssystem. Min fråga till interpellanten och även till är: Hur har ni tänkt försörja de framtida pensionerna? Det undrar jag framför allt när ni lovar högt vad det gäller pensionärerna och pensionernas utveckling. Kammaren beslutade på förslag av tredje vice talmannen att ajournera förhandlingarna till . 14 § (forts.) Svar på interpellation 2011/12:278 om invandringens kostnader 61 Statsrådet (M): Före avbrottet refererades det till en frågestund. Jag minns mycket väl vårt meningsutbyte och min kommentar då att om var beredd att diskutera intäkterna från migrationen så var jag beredd att diskutera kostnaderna. När vi nu står här i kammaren igen kan jag konstatera att det fortfarande inte finns någon argumentation om intäkterna hos , medan jag inledde mitt anförande med att kommentera de nettokostnader som finns för invandringen till . Vem som undviker att kommentera vad överlåter jag till lyssnare och läsare av protokollet att avgöra. Den här tendensen går sedan igen i alla betraktelser när det gäller migrationspolitiken. Låt oss börja med studier och beskrivning av kostnaderna. Hans rapport, som för övrigt har lagts fram och ofta refereras av , ger inte svaret på frågan om vad invandringen kostar. Den ger enbart svar på frågan om hur inkomstomfördelningen via den offentliga sektorn ser ut. Rapporten har inte heller ambitionen att göra någonting annat. Därför är det olyckligt om slutsatsen dras att invandringen har en ensidigt negativ effekt på den svenska ekonomin. Rapporten behandlar inte heller en rad viktiga frågor om invandringens effekter, och den belyser inte heller det faktum att den invandrade befolkningen i stort bidrar till att fungerar. Läkare, lärare, metallare och alla andra som finns i svenskt arbetsliv och som har utländsk bakgrund är ju helt nödvändiga för att svensk ekonomi ska fungera. Men det tas som sagt inte upp i rapporten, och det är inte heller rapportens ambition att göra detta. Det kan också vara värt att nämna en person som inte förekom i den annars ganska ambitiösa uppräkningen av forskare som tycker och tänker på det här området. Han anser i sin forskning att den väsentligaste förklaringen till nettokostnaden är den höga arbetslösheten bland invandrarna. På samma sätt var den goda sysselsättningssituationen bland arbetskraftsinvandrarna under 1950-, förklaringen till att invandrarna då gav ett positivt nettotillskott till den offentliga sektorn, vilket kom den infödda befolkningen till del.