prot · H00942 · 2012-12-12 00:00:00 — Det utesluter inte att inte klarar av detta det är min uppfattning men det viktiga är att vi når resultat. Den nuvarande regeringen är känd för att nå resultat, att så att säga nå dit man vill. Det angelägna på det här området är att vi har kompetens hos vår sjukvårdspersonal och att vi har en patientsäkerhet som gör att man kan känna trygghet. När det sedan gäller vårdgarantin ska jag säga att även jag mött läkare som talar om undanträngningseffekter, men när man talar med dem på tu man hand säger de att det var likadant tidigare även om de inte sade någonting om det. Att det finns undanträngningseffekter är ett förhållande som är oönskat och oacceptabelt. Jag kan inte acceptera undanträngningseffekter. Hälso- och sjukvårdslagen ligger i botten. Det är den som reglerar det. Därför vill jag säga att vi behöver förbättringar. Låt oss inte ramla tillbaka och säga att vi går tillbaka till något gammalt. Låt oss ge oss Vårdgarantin 2.0 och Kömiljarden 2.0. Det innebär en utveckling av vårdgarantin och en utveckling av kömiljarden. Det vet jag att socialministern jobbar med och har funderingar om. Den dialogen har vi tillsammans med , , sjukgymnaster och andra inom sjukvården. 181 (S) replik: Det gläder mig ändå att undanträngningseffekterna äntligen erkänns på den borgerliga sidan. Det är ingen som riktigt har velat ta i den bollen tidigare . Det vore intressant med en reflexion när det gäller patientkontrakt, som jag tror att också känner väl till. Exemplet är hämtat från vårt gemensamma hemlän. Men det gör bara saken ännu bättre. Det handlar om att se till vårdkedjan och helheten och i det fallet inte behöva möta varje enskild del av vårdgarantin på ett sådant absolut sätt som man tvingas till . Man ska kunna hålla en dialog med patienten. Jag tror att det är en väldigt intressant väg. Jag vet inte vad tycker om det. Jag har en annan fråga. antog på förslag från den socialdemokratiska regeringen en nationell strategi mot hiv/aids. Målet var att halvera antalet nysmittade i vårt land . För att nå det målet krävdes ett intensifierat arbete bestående av särskilda informationsinsatser om smittskydd och hiv. Under har regeringens anslag legat still på en miniminivå som skiljer sig markant resurser. Inga särskilda initiativ har tagits trots att problemen inte på något sätt har minskat. Jag vill fråga varför sexualpolitiken generellt och hiv/aids i synnerhet inte heller i denna budget är föremål för några insatser och satsningar och inte ens ett synliggörande. 182 (KD) replik: Jag har mött uppgifter om undanträngningseffekter ute bland läkare. Jag har också fört samtal i där jag har förmånen att sitta i . Jag har också noterat att det har varit en viss förskjutning. har sagt att man egentligen har ett ganska smalt underlag och borde se till helheten. Jag tror inte att det finns anledning att blåsa upp detta. Men enbart misstanken att undanträngningseffekter nämns i debatten och att nu tar upp det här gör att jag säger att jag vill se till att vi inte lever med en hälso- och sjukvård där hälso- och sjukvårdslagen har naggats i kanten och inte följs fullt ut och att vi lever med att patienter upplever att de hamnar i ett B-lag i behandling. Det är inte acceptabelt. Det är därför som jag uttryckte mig lite fritt, men det finns väl en liten bakgrund, med formuleringen Vårdgarantin 2.0. Vi går vidare. Skillnaden mellan dig och mig är att när många socialdemokrater talar om detta vill de rulla det tillbaka , 2004 eller 2005. Vad jag nu vill är att rulla framåt mot 2014, 2016 och 2018, där jag ser att grunden finns i den tillgänglighet där vi vänt siffrorna från att de flesta stått i vårdkö till att de numera finns i behandling. Man konstaterar att köerna är en del av problemet att skapa en god hälsa. Det är också därför som jag vill säga att vi har markerat. Jag letade i mina papper för att hitta ett Hägglundtal som jag plockade med mig. Där hade han inte använt ordet patientkontrakt, som gillar och jag lever med som boende i län. Det finns många fördelar med det. Men vi ser till att bygga ihop hela vårdkedjan. Vi noterar från Alliansen att det inte är rimligt när man talar om tillgänglighet att man har ett avbrott för röntgenundersökning och annat mitt i vårdkedjetänkandet. Man måste se patienten från första gången den lyfter telefonluren eller finns på vårdcentralen eller hälsocentralen och gör läkarbesöket till att den får sin behandling och skrivs ut från sjukhuset och känner att den kan fortsätta ett nytt liv. Det är dit vi vill. Det kan man kalla olika saker. Alliansen kommer att leverera. Det innebär att vi också ser till att det finns en vårdkedja som håller från start till slut. 183 (S): Som sade ska vi vara generösa denna sena timma. Jag tänkte ge vår ordförande ett välment råd. I funktionshindersdebatten ska man nog inte använda ordet rullstolsbunden. Då blir det extra besvärligt. Jag tänkte att det måste vara ett misstag första gången jag hörde det. Men när ordföranden sade det en gång till förstod jag att han inte riktigt visste hur man skulle använda ordet. Jag går från detta ämne till det jag skulle tala om. Det är den del i betänkandet som handlar just om funktionshindersfrågor. Det är vad som i vardagligt tal har kallats för fusk men som i grunden handlar om något helt annat. Att ha möjlighet att få vara delaktig i samhället är en av de absolut viktigaste grunderna till om vi mår bra eller inte. Det kan handla om att ha ett arbete eller att utbilda sig. Men det kan också handla om att få tillgång till ett socialt liv genom att få gå på en fotbollsmatch, på en teaterpjäs eller en bioföreställning. För de flesta av oss är det helt självklart att vi kan göra dessa val på egen hand. Men för många med olika typer av funktionsnedsättning är en förutsättning för att kunna välja att man faktiskt får det stöd man behöver för att kunna vara delaktig. För en synskadad kan det handla om syntolkning eller ledsagning, för en hörselskadad om teckenspråkstolkning och för många så är den personliga assistansen en helt avgörande förutsättning. Vi får aldrig glömma att det finns många människor som faktiskt behöver mer bara för att få lika mycket som vi andra. Det är i det ljuset vi måste se alla de debatter och aktioner som pågår. De handlar alla i grunden om hur vi ser till att vårt samhälle blir tillgängligt för alla människor i hela landet. Det gäller de demonstranter som står utanför och väntar på att regeringens besked ska komma om när brist på tillgänglighet ska tas in i diskrimineringslagstiftningen. Det gäller alla oroliga assistansanvändare som väntar på regeringens besked om behovet av lagstiftningsförändringar för att garantera att det som var tanken med den personliga assistansen när den kom till fortfarande ska gälla. I det sammanhanget vill jag också nämna den debatt som har uppstått utifrån en debattartikel i där det talades om att det kanske var dags att gå från personlig assistans till mer institutionsliknande boenden. Det är något som vi kraftigt måste säga nej till. Den utvecklingen tror jag inte någon i denna kammare vill stå bakom. Jag vill gärna säga det i detta sammanhang. Det gäller också hela Teckenspråkssverige, som bara kan konstatera att den utredning som många knöt förhoppningar till, och som skulle kunna få ordning på den röra som råder när det gäller teckenspråkstolkning, visst hamnade i en byrålåda på . Är det något som kännetecknar den här regeringen numera är det en fullständig brist på agerande. Det gäller inte minst inom funktionshindersområdet. Men när man helt plötsligt gör något, som när det gäller det område som vi nu diskuterar som en del av budgetförslaget, gör man det på ett illa genomtänkt sätt och helt utan politisk fingertoppskänsla för reaktionerna från dem som berörs. Vi socialdemokrater står naturligtvis, precis som hela den seriösa funktionshindersrörelsen, helt bakom att vi måste skapa regler för hanteringen av den personliga assistansen så att vi så långt det någonsin är möjligt tar bort förutsättningarna för att kriminella ska kunna missbruka systemet. Men det måste ske på ett sätt som inte kollektivt bestraffar alla assistansanvändare. Det första misstaget som regeringen gjorde var att inte presentera förslaget i en egen proposition utan som en väldigt liten del av hela den stora budgetpropositionen. Det gör det inte möjligt att ha en bra politisk behandling av förslaget. Men det skapar också en oro och misstänksamhet om vad syftet med denna hantering är. Det andra gäller själva förslagen, där det råder stor osäkerhet om vad som gäller i vissa delar. Det gäller till exempel assistenternas roll i rapporteringen av hur assistansen används och rutinerna kring hembesöken. Här är det oerhört viktigt att det klargörs ordentligt så inte den enskildes integritet och självbestämmande urholkas. Efter att ha deltagit vid flera debatter där både representanter från och har deltagit är min bild helt klart att mycket av den oro som sprids hade kunnat undvikas om regeringens hantering hade varit bättre. är tyvärr skadan redan skedd. Men regeringen måste nu börja ta frågan på allvar och klargöra vad som gäller, som man noga följer och utvärderar förslagen, särskilt i de delar som befaras påverka integritet och självbestämmande på ett negativt sätt. Jag yrkar bifall till reservationerna 5, 24 och 29. (Applåder) I detta anförande instämde , , , och (samtliga S) samt (MP). 184 (M): Timmen är sen, och jag ska försöka vara så kortfattad som möjligt. Vi debatterar ett väldigt brett område, där vi rör oss mellan hälsovård, sjukvård och social omsorg. Jag kommer därför att koncentrera mig på två områden. Det är äldrepolitiken och kanske allra mest funktionshinderspolitiken. Regeringen har lagt fast mål för äldrepolitiken. Äldre ska kunna leva ett aktivt liv och kunna ha inflytande i samhället och över sin vardag. Man ska kunna åldras i trygghet och med bibehållet oberoende. Man ska bemötas med respekt. Man ska ha tillgång till god vård och omsorg. Det är ytterst centralt, för det ska styra alla de insatser som sker från nationell nivå ända ned på lokal nivå. För att kunna vara säker på att nå de målen har man lagstiftat om en nationell värdegrund, som ska säkerställa att människor kan påverka sin vardag, få individanpassad vård och omsorg, bemötas med respekt och känna både trygghet och välbefinnande. Jag är imponerad över diskussionerna kring den värdegrunden och hur människor bemöts utifrån den nya lagstiftningen när man besöker äldreboenden . slöt regeringen en överenskommelse med Kommuner och Landsting om vården för de mest sjuka äldre, de allra sköraste. Det arbetet har fortsatt, och resultatet har varit mycket bra. Jag ser fram emot en fortsättning som ska säkerställa god medicinering, undvikbar slutenvård och stöd till kommuner och landsting för ett systematiskt förbättringsarbete i vården och omsorgen om de mest sjuka äldre. Jag vill sedan gå över till att diskutera funktionshinderspolitiken. Lagen om stöd och service till personer med varaktiga funktionshinder är central. Den lagstiftningen tillkom under den tidigare borgerliga regeringen . Det har varit många och långa diskussioner kring utvecklingen av lagen och problem som har uppstått kring lagen, framför allt problem som har uppstått kring tvåårsomprövningarna när det gäller biståndsbedömningen. ska vi få en redovisning av vad som sker i de fall inte har beviljat fortsatta LSS-insatser, vad som har hänt med de människorna och vilka insatser de får i stället. Jag ser fram emot det och kommer att jobba för att de intentioner som vi lade fast 1994 fortfarande ska gälla. Det är viktigt att lägga fast att de förändringar som har skett inom området inte beror på att riksdag och regering har fattat andra beslut utan på att har gjort en tolkning av lagen. Det har vi att rätta oss efter. Om det ska göras någon förändring i den delen måste det först vara noggrant underbyggt, och det är det inte. Vi vet ju inte, och man kan inte säga något förrän man vet. Det tror jag att oppositionen egentligen är mycket medveten om. I budgetpropositionen finns också ett förslag om ökad säkerhet vid beslut om utbetalning av assistansersättning, det som har benämnts fuskutredningen. Orsaken är de förändringar som har grundat sig på att det har förekommit fusk och oegentligheter. Det är olagliga saker man har gjort. LSS-reformen är så otroligt viktig att den inte får bli förstörd av att några kan missbruka den. Den får inte mista sin trovärdighet. I alla de här fallen gäller det dessutom att säkerställa att de som är berättigade till assistans får rätt insatser. Jag tänkte ta upp lite om de punkter som man har diskuterat och som ingår i förslaget. Det är skärpta krav för tillstånd att bedriva verksamhet enligt LSS. Man måste ha ordning på ekonomin, ska ha tillräcklig kompetens och får inte ha ett brottsligt förflutet. kan återkalla tillståndet om det visar sig att man inte sköter sig. Framför allt riktar man in sig på att beakta kvalitetskravet enligt 6 § för att säkerställa den enskildes rättigheter. Nästa förbättring är att assistansanordnaren ska tillhandahålla all assistans. En assistansanordnare ska inte kunna välja bort vissa insatser. Det stärker den enskildes rätt att inte tvingas anlita fler assistansanordnare. Utbetalning av pengar ska kunna ske bara till den som har tillstånd att bedriva assistans, förutom till den försäkrade själv och till kommunen. Assistansersättning ska inte heller kunna utbetalas till personer utanför EES-området om det inte finns särskilda skäl. Det är de förbättringar som ingen pratar om. När det däremot finns lite ökade skyldigheter pratar man väldigt mycket om det. Det handlar faktiskt fortfarande om att sätta den enskilde i centrum. När en närstående utför assistansen ska kunna göra hembesök för att säkerställa att den assistansberättigade får rätt insatser. Hembesök får göras endast om syftet inte kan uppnås på annat sätt. Så står det mycket tydligt. En annan skyldighet är också att assistansersättningen kan återkrävas om den inte har använts för att köpa assistans. Bestämmelser finns också för hur man ska hantera ärenden när assistansen har utförts under handläggningstid eller när den har utförts på sjukhus. En omdiskuterad bestämmelse som har diskuterats här är skyldigheten för assistansanordnaren att lämna uppgifter om vilken assistans som har utförts. Grunden för kravet är att kontrollera att den assistansberättigade får rätt insatser, att man inte är i en sådan beroendeställning att man får fel vård. Uppgiftsskyldigheten är inte generell, står det också mycket tydligt, utan gäller endast när det finns verklig anledning att anta att sådana förhållanden föreligger som är i strid med gällande rätt eller att assistenten inte förmår ge den assistansberättigade rätt insatser. Det ska alltså finnas tydliga föreskrifter. Det får aldrig vara godtyckligt. Det ska vara för att säkerställa den enskildes rättigheter. Dessutom ska förbättra sina rutiner och sin egenkontroll för att hålla en hög kvalitet. Jag är stolt över LSS-lagstiftningen. Men jag vill att den ska vara rättssäker. Jag vill att den ska ha hög kvalitet. Och jag vill att den ska utgå från den enskildes rättigheter. Mot den bakgrunden yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på samtliga motioner. 185 (V) replik: Jag tänkte egentligen prata mest om äldreomsorg. Det blir ju en blandning i debatten, beroende på vilka partier som tar upp vad genom vilka talare. Det kom en rapport från , skriven av två forskare, och på i . Den heter Åtstramningens pris hur påverkas de medelålders barnen av äldreomsorgens minskning? Rapporten visar hur anhörigomsorgen har ökat väsentligt. Det är mot bakgrund av att ett antal äldreboendeplatser har försvunnit och att inte har levt upp till att ersätta den vården och omsorgen. Det som har hänt är att anhöriga har fått gå in väldigt mycket mer. Om man jämför 20022003 med 20092010 kan man se att det 20022003 var som hade hjälp av både hemtjänst och anhörigvård. Åren 20092010 hade det ökat till . Det är en rejäl ökning av andelen människor som inte klarar sig bara med hemtjänst utan också måste ha komplettering av sina anhöriga. De som har bara hemtjänst var 20022003 . har den siffran halverats, . Ofta handlar det om kvinnor, kanske som får rycka in och hjälpa till. har det ökat både för kortutbildade och för dem med längre utbildning, alltså både för dem med lite lägre löner och för dem med högre löner. De som gör den allra största insatsen är kvinnor som har lägre utbildning och lägre lön. Jag skulle vilja veta vad och regeringen gör åt detta. Tycker man att den här utvecklingen är acceptabel? 186 (M) replik: sade att det kommande mandatperiod skulle behövas 10 000 fler platser på äldreboenden. Resultatet 2006 var 18 000 färre. Under den mandatperioden kom det till något som heter kvarboende i hemmet. Det fastnade väldigt många kommunpolitiker för, oavsett partifärg. Man tänkte att det skulle bli billigare. Jag har hävdat att det skulle komma att bli dyrare och sämre. Jag beklagar det som gjordes. Alliansregeringen såg genast problemet 2006, varför man avsatte stimulansmedel för fler platser på äldreboende. Det måste komma till fler, och det har blivit för hårt. Det är min bestämda uppfattning. Därför har vi också tillsatt ett anhörigcentrum. Vi vill ha ett anhörigvänligt samhälle som gör det möjligt att göra insatser som inte kräver biståndsbedömning. Det handlar om att en dotter, son eller annan anhörig vill vara med och stötta. Vi har tagit upp att det ska finnas anhörigstöd. Vi har ändrat socialtjänstlagen till att det ska finnas anhörigstöd i varje kommun inte bara bör, som det stod tidigare. Det byggs fler boenden, och man har i en utredning tagit fram en ny boendeform som heter trygghetsboende. Vi har alltså gjort stora insatser, och det här är en icke önskvärd situation. Jag har inte läst rapporten, men jag har hört tillräckligt mycket om den, så jag har bett att titta på vad det beror på att man inte får biståndsbedömda insatser. Det är ju detta det måste handla om. Annars skulle människor inte behöva vara hemma för att stötta. Vårt samhälle är inte uppbyggt på det sättet. Jag tycker att alliansregeringen har tagit allvarligt på detta och gör stora insatser. 187 (V) replik: Vi kan väl konstatera att utvecklingen från 20022003 har fortsatt fram till 20092010, och jag tror inte att vi skulle se någon vändning i siffrorna 20112012. De finns väl inte , så man kan inte göra det. Det är bra att anhörigstödet har byggts ut. Det har ju anslagits pengar till det , också innan man bytte regering. Det håller jag helt med om. Men problemet är väl att det bästa anhörigstödet, en fungerande äldreomsorg, inte alltid finns. Då hjälper kanske inte stimulanspengar till investeringsstöd när det egentligen är personalen som kostar pengar. Det handlar om personal för att driva ett äldreboende, för att göra tillräckligt bra biståndsbedömningar i , för att man ska ha timtider i i stället för behovsinsatser, för att man ska få räkna in gångtider och inte ta det på de äldres tid, för att man ska ha tid och utrymme så att man får tillräcklig kontinuitet. Jag tror att det är många av dessa saker det handlar om när anhöriga måste rycka in när någon bor hemma med mycket omfattande omsorgsbehov. Vi i har öronmärkt pengar till äldreomsorgen. Utifrån motioner om bindande bemanning i demensvården har fattat beslut som ska träda i kraft med en förordning från . Utifrån ett utskottsinitiativ ställde sig hela utskottet bakom att det skulle gälla andra äldreboenden också. Men här ska det vara inom ramarna, och inga pengar följer med. Ska vi ha mer personal, fler äldreboenden och en bättre hemtjänst gäller det att se till att det finns personalresurser. Det har vi öronmärkt medel för 2 miljarder och det ska göra skillnad. Vad vill egentligen Alliansen göra för att man ska få mer resurser och mer personal i äldreomsorgen? 188 (M) replik: Man kan börja med frågan om pengarna och säga att om man tar bort skattelättnaden för att anställa unga ökar man kostnaden för kommunen med 3 miljarder. Det fattas alltså 1 miljard i exempel. Kommunen är faktiskt skyldig att uppfylla socialtjänstlagens krav på en god vård på lika villkor även inom äldreomsorgen. Det är en skyldighet som man har och som man också har rätt att ta ut skatt för kommunalt och som man har ett ansvar för. Det tror jag är väldigt viktigt. Om man nu lägger fast bemanningsregler för äldreboenden lär det knappast hjälpa de anhöriga som vårdar i hemmet. Vad som är viktigt att belysa är vad det kostar inom äldreomsorgen. Jag hävdar att i totala insatser inom är lika mycket som en plats på ett äldreboende. Men om man använder lagen om valfrihetssystem måste man också sätta upp kvalitetskriterier och pris. Då blir det väldigt tydligt att den mesta delen av tiden inom inte används till hemtjänst utan är kringtid. När man räknar ut priset har man sett att det kanske bara är av arbetstiden som används till hemtjänst medan är kringtid hälften av den är oförklarlig. Det hände i min egen kommun. Så ser det ut över . Om vi börjar använda lagen om valfrihetssystem och titta på kvalitetskriterier och använder de pengar som finns inom äldreomsorgen till att sköta de äldre i hemmet i stället för till kringtid tror jag att vi kommer att få en betydligt bättre äldreomsorg. 189 (MP) replik: Jag ska ställa två korta frågor till . Den första är: Anser du att LSS fyller samma funktion , 2012, som den gjorde när den instiftades 1994? Den andra är samma fråga som jag ställde till . Den redovisning som vi skulle ha fått får vi inte förrän . Den kommer inte att ge svar på de här frågorna. De svaren kommer inte . Vi kommer att få en beskrivning, inget mer. Är du beredd att föreslå en översyn av lagen om du inte ser att det blir svar när vi får genomgången? 190 (M) replik: Jag skulle vilja börja med den sista frågan och ställa en motfråga. Är du, , beredd att gå fram med ett lagförslag utan att ha en riktig utredning i grunden? kommer det en kartläggning, men den måste också bearbetas. Vi har aldrig i svensk riksdag stiftat lag utan att ha haft ett ordentligt, klart och tydligt förslag som har blivit utrett och gått igenom Lagrådet. Det hoppas jag att fortfarande ställer upp på. När det gäller frågan om LSS fyller samma funktion skulle jag vilja säga att den fyller många fler funktioner. får man fortsätta med LSS efter 65. Det har blivit utbyggt. Men jag är bekymrad över den dom som har meddelat. Det har jag varit mycket tydlig med. Jag tycker nämligen att man måste ha mat på tallriken för att bli mätt. Det hjälper inte att man kan lyfta gaffeln till munnen. Den diskussionen, , har vi haft . Där är vi helt överens. Men vad jag hoppas att få veta från socialförsäkringsinspektionen är: Vad har hänt med de här människorna? Det vet varken eller jag. Men jag vill att människor ska ha rätt till den här reformen på ett kvalitetssäkert och rättssäkert sätt. 191 (MP) replik: Ja, jag är absolut beredd att göra det här , för jag tycker att det är . Jag tror att vi kommer att ha så pass mycket på fötterna. Och vi är överens, precis som du sade, , om att förändringen 2009 är till stort förfång. Och det är bara den förändringen som vi vill åt. Eller det är kanske inte en lagändring. Det är kanske ett förtydligande som gör att den praxis som man är tvungen att ha utifrån en dom förändras. Sedan vill jag säga att det som jag har väldigt mycket emot det här lagförslaget är att handikappföreningarna inte har varit delaktiga i processen. De har blivit presenterade ett förslag. De har uttryckt sina farhågor, och de har på intet sätt blivit lyssnade på. Det jag ser med lagen som var från början, 1994, är precis det som IFAU säger. Jag var väldigt stolt över LSS. Jag hoppas att jag kan fortsätta att vara det. Men det är svårt att vara det . Det är ingen mer än de som själva ska använda det som kan förstå hur det känns med de här lagförändringarna. Ingen av oss kan det.