prot · H00926 · 2012-11-16 00:00:00 — En kartläggning av åklagarnas hantering av lagen om kontaktförbud visar att det är stora skillnader när det gäller antalet beviljade kontaktförbud runt om i landet. I till exempel beviljas av alla ansökningar, men i beviljas av ansökningarna. Det är mycket stora skillnader. Frågan är vad det beror på. Görs det helt olika riskbedömningar runt om i landet? Varför är det mycket lättare att få ett kontaktförbud i än vad det är i till exempel min hemkommun ? har svarat på min interpellation om varför denna fotboja inte finns och anger att den tekniska utrustningen inte finns på plats. Det har gått denna lag trädde i kraft, och jag undrar vad har gjort för att påskynda ett framtagande av denna fotboja. Är det rimligt att det tar och en lag kan tillämpas när behovet är så pass stort? Jag vill också fråga varför det skiljer så mycket mellan åklagarkamrarna när det gäller antalet beviljade kontaktförbud. säger i sitt interpellationssvar att man ska analysera detta, och jag undrar när analysen ska vara klar. Det är nämligen väldigt brådskande. 10 (): Jag vill först instämma i den verklighetsbeskrivning gör när det gäller den utsatthet många kvinnor har. Låt mig också nämna att den prioritering polisen har är att öka antalet anmälningar, just därför att vi har ett mörkertal som är ett problem. Jag skulle kunna använda mycket tid till att beskriva det arbete vi bedrev under den förra mandatperioden när det gäller olika satsningar. Jag avstår dock från det, för det viktiga är naturligtvis att se framåt. Vad vi nu gör är att följa upp det arbete som bedrevs under den förra mandatperioden. Ambitionen är densamma, alltså väldigt hög. Vi har också tillsatt en nationell samordnare som ska arbeta med våld i nära relationer. En brist vi kan se är nämligen bristen på samordning mellan olika myndigheter. Det är länspolismästare som har detta arbete, och jag ser fram emot den verksamhet hon bedriver för att samla och stödja berörda myndigheter och aktörer för att vi ska få en ännu mer effektiv insats mot mäns våld mot kvinnor. Vad har då egentligen gjort när det nu inte finns några tekniska lösningar på kontaktförbudet? Låt mig bara säga att jag verkligen beklagar att det har dragit ut . Jag har försökt följa detta. Problemet är att det vid den första upphandlingen kom in tre anbud, och ingen av anbudsgivarna uppfyllde de krav som hade ställt. Enligt lagen om offentlig upphandling måste man då avbryta upphandlingen och börja om från början. Man har gjort en ny upphandling , och det har gjort att man har funnit en leverantör. Sedan är det på det viset med denna typ av elektronisk övervakning och teknisk apparatur att den faktiskt måste fungera. Det handlar om liv eller död, och man måste kunna lita på den. Vi hade i nyheterna exempel på hur äldrelarm inte har fungerat på grund av att man har gått över till ny teknik. Jag har viss respekt för att ändå vill säkerställa att det faktiskt är hög kvalitet i den typ av övervakning som ska genomföras. Det är väl alltså inte mycket att göra åt att man inte fick in tillräckligt bra anbud och tvingades göra om det. Jag har också viss respekt för att man genomför testning av denna typ av apparatur och annat så att vi verkligen får det att fungera i de fall där detta är ett bra komplement och där det beslutas om det. Sedan kan vi säga att det borde ha gjorts mer. Jag vet inte; mitt intryck är att verkligen har arbetat med att hitta tekniska lösningar. En del har pekat på att det finns runt om i världen, till exempel i . Jag har också tagit del av det. De har dock valt ett helt separat system och skurit det på en annan ledd. Jag är inte säker på att det är bättre, men utifrån de kravspecifikationer har gjort har vi inte fått in tekniska lösningar som är tillräckliga. I mitt svar på interpellationen försökte jag också beskriva det arbete som bedrivs för att öka enhetligheten över landet. Det är nämligen, precis som beskrivs här, så att vi kan se att det är skillnader mellan olika åklagarkamrar och även med vilken intensitet och kvalitet som arbetet bedrivs. Så kan vi naturligtvis inte ha det. Det är därför och polisen har ett målmedvetet och strategiskt arbete på området. När det gäller har man säkerställt att det finns särskilt utbildade åklagare. Vi har inom polisen en särskild handlingsplan, kan man säga, för att arbeta med dessa frågor. Jag tycker alltså att man har strukturerat upp det. Det är också så man måste börja. Om man inte synliggör skillnaderna och låter till exempel utvecklingscentrum analysera vad de kan bero på får man heller inte upp kvaliteten och den likhet och enhetlighet jag tycker att vi ska eftersträva i dessa otroligt viktiga och känsliga ärenden. 11 (S): Ett viktigt skydd för hotade och trakasserade kvinnor kan inte verkställas på grund av att man har misslyckats med en upphandling. Jag tycker att det är oerhört allvarligt. Jag förstår mycket väl att det är en ny teknik, men redan när lämnade lagförslaget 2010 visste man att det krävdes en väldigt specifik teknik för att kunna ha fotbojan. Jag undrar varför man inte har varit tydligare i kravspecifikationen från . Man visste och Lagrådet påpekade att tekniken inte är helt utvecklad och att man måste vara vaksam för att få detta att fungera. Jag tycker alltså att det är lite enkelt att säga att justitieministern har följt arbetet hos . Jag tycker att hon måste vara lite mer handlingskraftig än så. I det jag har fått fram finns det sex fall där man skulle behöva denna elektroniska övervakning. Det skulle ha kunnat utdömas fotboja för att skydda dem som är utsatta. Vad händer med dem ? och kommer det att ta, i bästa möjliga fall, att få fram fotbojan. Vilken hjälp och vilket stöd får dessa personer för att känna sig trygga, när man skulle ha behövt fotbojan? Det går inte att föreställa sig hur det är att leva under hot och förföljelse, med rädsla för sitt liv. Jag har träffat många kvinnor som har delat med sig av sina historier. Många är hemska och etsar sig verkligen fast på näthinnan. En kvinna berättade för mig att hon vet att hennes exman kommer att döda henne, hon vet bara inte när. Hon önskar att hon visste när, så att hon kunde förbereda sig. Att få ett kontaktförbud är ett viktigt steg, men det hjälper inte alla. Ett annat stort problem är alla överträdelser av de kontaktförbud som beviljats. 2011 var det över 5 000 överträdelser av kontaktförbuden. Det är oerhört allvarligt och något vi måste göra någonting åt. När fattade beslut om den nya lagstiftningen fattade vi även ett annat beslut mot justitieminister vilja. Vi i oppositionen ville att det skulle vara lättare att få kontaktförbud i gemensam bostad. Det blev ett tillkännagivande från riksdag där vi ville att regeringen skulle återkomma med ett lagförslag för att underlätta besöksförbud i gemensam bostad. är det ofta så att man om man lever ihop med en man, utsätts för hot och våld och har en gemensam bostad ofta tvingas fly. Kvinnan tvingas fly till kvinnojourer eller till vänner. Inte sällan är det barn inblandade som man tvingas rycka upp från skola, kamrater och annat. Alliansen stödde inte förslaget att det skulle vara lättare att få till stånd ett besöksförbud i gemensam bostad, vilket innebär att den som utsätts för brott har rätt att bo kvar i bostaden tills en mer permanent lösning har hittats. Alliansen stödde inte förslaget, för man tyckte att det var integritetskränkande att tvinga någon från sitt hem. Man tyckte alltså att det var för integritetskränkande att tvinga en våldsverkare från bostaden, men det var helt okej att låta den utsatta, misshandlade och hotade kvinnan fly. Det var som beslutet fattades i . Jag undrar när kommer att återkomma med ett lagförslag till och varför det dröjer. Jag tycker att de analyser åklagarna ska göra av varför det skiljer sig så mycket åt när det gäller beviljade kontaktförbud är bra, men jag undrar när man kan få någon form av rapport kring det. 12 (): blir det lite konstlat när man säger att kraven måste vara tydligare så att det verkligen kommer fram teknisk utrustning. Problemet är väl att kravspecifikationen och kvalitetskraven på utrustningen har varit väldigt tydliga. är det visserligen som beställer de tekniska funktioner som behövs, men det är detta leverantörerna inte har kunnat leva upp till. Det är testningen som har varit problematisk. Man kan beskylla vilken politiker som helst för att vara för seg, men sanningen är att vi måste ha tekniska lösningar som faktiskt fungerar om det ska vara rätt. Det har det nog jobbats på så intensivt det har gått. Jag nämnde tidigare, och de har precis som jag nämnde ett helt annat alternativ som ligger vid sidan av polisens ordinarie. Det är också en privat leverantör som står för det. Jag är inte säker på att det hade varit en bra lösning för , utan polisen har velat ha komplementet till det övriga personsäkerhetsarbete som måste bedrivas i samordning med övriga åtgärder. Det tror jag att det kan finnas vissa skäl för. Det är viktigt att ha klart för sig att uppföljningen av kontaktförbud är helt central. Polisen har ett stort ansvar för det lokala personsäkerhetsarbetet. Regeringen lade fram ett förslag och röstade för elektronisk övervakning därför att vi ville ha ytterligare möjligheter att följa upp och säkerställa att kontaktförbud efterlevs. Det är inte den enda lösningen, utan det finns andra saker som görs. Låt mig nämna att det arbete som bedrivs inom polisen för att säkerställa det hela är viktigt. Man inleder med hot- och riskbedömning, som är oerhört besvärlig att göra. Där har det misslyckats, och det får alltid allvarliga konsekvenser. Varje gång gör man en uppföljning för att säkerställa: Är det någonting vi kan lära och på något sätt förebygga? Åtgärder som kan användas är säkerhetssamtal, larmtelefoner, administrativa åtgärder och annat. Det finns en hel arsenal, och det tror jag att väl känner till. Det är viktigt att de finns, för man ska inte tro att en elektronisk övervakning kommer att lösa allting. Problemet är att den elektroniska övervakningen innebär att polisen i bästa fall, när det fungerar, får ett larm när någon överträder den zon där man inte får finnas. Då gäller det att polisen hinner dit och att det fungerar. Hela det andra arbetet måste alltså fungera för att man ska kunna säkerställa den trygghet som vi vill att kvinnor, och för den delen män, ska ha om de är utsatta för den typ av hot och förföljelse som vi nu talar om. Det är viktigt att se det här som ett alternativ, och det är beklagligt med förseningen när det gäller den tekniska lösningen för elektronisk övervakning. Likväl tycker jag inte att det var fel att vi fattade beslut om det. Vi hade besked om att det skulle gå snabbare. Att de som kom in med anbud inte uppfyllde kraven kunde vi inte veta och rå för. Det är skälet. Sedan har vi beslutat om en rad andra åtgärder som ska fullföljas. Låt mig bara säga att det är många problem med den gemensamma bostaden. Men det är ett faktum att i många fall är det nästan uteslutet för kvinnor att vara kvar i bostaden därför att de är så hotade. Ett stort problem har vi när man måste hem till sin bostad för att hämta och reda ut saker. Många allvarliga incidenter har inträffat just i den situationen. 13 (S): Jag vet inte om justitieministern inte hann svara på frågan om gemensam bostad. Hon var inne på det och påbörjade lite, så jag hoppas att hon kommer att utveckla det mer i sitt sista inlägg. Det är en viktig fråga. En majoritet i riksdag fattade ett beslut i ärendet och bad regeringen att återkomma med ett lagförslag när det gäller den gemensamma bostaden. Jag tycker att det är en oerhörd viktig princip. Jag hoppas som sagt att kommer att säga mer om det i sitt avslutande anförande. När det gäller fotbojan förstår jag verkligen att det är problem med tekniken, men fortfarande tycker jag att det är bedrövligt. Man har vetat så himla länge vad som krävs; man borde ha undersökt marknaden mycket bättre. Jag tycker att det är mycket slarv från . Det som gläder mig är att regeringen tillsatt som samordnare i satsningen mot mäns våld mot kvinnor. Det känns jättespännande. Jag vill kommentera en sak som jag såg på TV3 i ett nytt program som handlar om människor som blir hotade och förföljda. Där fick vi se en kvinna som förföljts av en tidigare partner . Han överträdde kontaktförbud efter kontaktförbud, åkte in i fängelse, kom ut och fortsatte att hota. Det är helt bedrövligt att behöva se något sådant. Jag känner, , att vi verkligen kan göra skillnad där. Avslutningsvis vill jag fråga när ett lagförslag om att det ska bli lättare att få besöksförbud i gemensam bostad kommer. Vad har justitieministern lärt sig av misslyckandet med att få fram en fotboja? 14 (): Låt mig erinra om att interpellationen ju tog upp frågan om det tekniska problemet, om elektronisk övervakning har fungerat eller inte tidsmässigt. Det är det jag har tagit fram underlag på. Jag har inte alla siffror och tidsangivelser i andra frågor med mig, och jag beklagar det. Däremot har den här regeringen och jag har väldigt stor respekt för vad fattar beslut om. Vi brukar återkommande redovisa hur vi hanterar olika uppföljningar. Situationen i anslutning till bostad och situationen framför allt för brottsutsatta kvinnor är komplex. Det är just därför som den nationella samordnaren är betydelsefull. I de situationerna måste många olika myndigheter samverka. En kvinna som har möjlighet att bo kvar i sin bostad, kanske den gemensamma bostaden, är helt beroende av att socialtjänst, skola och andra uppfyller sina åtaganden. Det finns många frågeställningar kring detta. Där tror jag att en samordnare kan göra stor skillnad. är det så i riktigt allvarliga ärenden att man inte kan bo kvar, man kan inte ens vistas där därför att man är utsatt för trakasserier och hot, under förutsättning att den person som utövar hotet inte sitter inlåst, vilket sker av och till, och då är situationen en annan. Jag kan alltså inte svara exakt när det kommer en redovisning till . Men låt mig säga så här: Vi är oerhört angelägna om att säkerställa att allt vad som kan göras görs för att hjälpa kvinnor i den här situationen och att hjälpa också män som utsätts för den här typen hot och trakasserier. Vi är övertygade om att det finns mycket mer att göra, och just därför är jag glad över att polis, åklagare och andra rättsliga myndigheter har strategier och handlingsplaner som vi nu noggrant följer upp för att säkerställa att vi gör bättre framöver än vad vi har gjort, och då har vi ändå kommit en liten bit på vägen jämfört med många andra. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2012/13:82 om varsel och neddragningar inom dagspressen 15 Kultur- och idrottsminister (M): i har frågat mig hur jag ser på den utveckling som pågår inom mediebranschen framför allt inom den tryckta dagspressen och vad jag avser att göra mot bakgrund av denna. Inledningsvis vill jag understryka att en förutsättning för ett demokratiskt samhälle är att det finns fria och självständiga medier med granskande journalistik och allsidig nyhetsförmedling. Jag kan tillägga att jag blev påmind om det i går under fängslade författares dag när fick . Presstödet har fungerat som ett instrument för att upprätthålla mångfalden på mediemarknaden, vilket gjort det möjligt för ett flertal röster och åsikter att göra sig hörda. De svenska och internationella medielandskapen är i stark förändring. Som exempel kan nämnas utvecklingen av nya tekniker för att ta fram och distribuera innehåll, förändrade medievanor hos konsumenter och förändrade ägarförhållanden. Medieföretag för ut sitt budskap på flera tekniska plattformar, och medborgarna har större möjligheter att välja när, var och hur de vill konsumera och interagera med medier. Det är i grunden positivt. Med ökad mångfald i medieutbudet förbättras valfriheten för medborgarna. är de nya konsumtionsmönstren och det förändrade medielandskapet med en ökad konkurrens som följd förklaringar till dagspressens minskade upplagor. Förutsättningarna för de företag som i huvudsak arbetar med utgivning av dagstidningar skiljer sig , då grunderna för presstödet utformades. Detta är ett viktigt skäl till den breda översyn av det statliga stödet till dagspressen som den parlamentariska just nu arbetar med. Av kommitténs direktiv framgår att det behövs en genomlysning av hur mediemarknaden och medievanorna har förändrats, vad detta innebär för dagens mediemarknad och vilka utmaningar tidningsbranschen och står inför. I kommitténs uppdrag ingår bland annat att analysera behoven av ekonomiskt stöd eller andra kostnadseffektiva insatser för dagspressen och då även beakta . , som interpellanten själv ingår i, kommer att lämna sitt slutbetänkande , och jag vill avvakta resultatet av detta arbete. Det är därför för tidigt att säga något om vilka förslag kring stöd eller andra insatser till dagspressen som regeringen kan komma att lägga. 16 i (S): Jag tackar kulturministern för svaret. Det var nog ett svar som jag hade förväntat mig av kulturministern. Även om är i full gång med arbetet tycker jag att det är angeläget att lyfta fram den situation som ändå råder . Det är 4 tjänster som ska bort från , 15 försvinner från , 50 får gå från Mediabolaget , slipper sparka folk 60 går med avgångspension. Jag kan göra listan ganska lång. Under höstens varselvåg har 250 journalister varslats, och de flesta neddragningar sker som en konsekvens av minskade annonsintäkter. Kulturministern säger i sitt svar att det blivit förändrade medievanor och andra ägarstrukturer, men är det något mer som har hänt här. En lågkonjunktur slår mot alla branscher, och dagspressen har under alla lågkonjunkturer fått känna av ett vikande annonsunderlag, speciellt platsannonser. Men frågan är om vi har haft den personalnedskärning som vi ser . På en del håll görs så kraftiga nedskärningar att man befarar en urholkning av både journalistiken i sig och kvaliteten på produkten. Enligt ska lågkonjunkturen fortsätta ett litet tag. Det är ingenting som man ser något slut på . Vi ser också en annan strukturomvandling i detta. Det är att annonserna inte bara upphör för att sedan återkomma när det blir en annan konjunktur, utan annonserna går till andra medier. De går till Google och de går till Facebook och med risken att tidningarna inte får dem tillbaka. Vad är det då som händer ute i landet och på tidningsredaktionerna? När vi diskuterade mediekoncentrationen tycker jag att vi såg början, kulturministern, på den utveckling som har gått med rasande fart. Inte nog med att förstatidningarna köper upp andra tidningar, utan man inleder det ena samarbetet efter det andra. Man är oerhört kreativ inom branschen. Och det är nog tur det, för annars kanske vi inte hade haft den situation som vi ändå har , utan varslen hade varit ännu fler och mångfalden hade varit ännu mindre. Men frågan är: Klarar man av sitt demokratiska granskande uppdrag om journalisterna blir färre och färre och samarbetet blir större och större? Flera forskare och medieröster oroas för att journalistikens roll som kritisk granskare av samhället kommer i andra hand när ekonomin och marknaden successivt får allt större inflytande över journalistiken. Ägarna kräver högre avkastning, eller åtminstone samma avkastning, även om både upplagorna och annonsintäkterna sjunker. Då är det journalistiken som tar stryk. Detta oroar mig, kulturministern. Av de som jag har varit verksam i har jag under ungefär ägnat ganska mycket tid åt speciellt mediepolitik, och jag har nog inte tidigare upplevt det som händer inom dagstidningsbranschen. Min fråga till kulturministern är: Hur tänker kulturministern här? Kan vi bara förlita oss på och luta oss mot ? Precis som kulturministern vill jag absolut inte föregå kommitténs arbete, för det är jätteviktigt att kommittén får jobba. Men finns det andra åtgärder? För departementet och kulturministern en diskussion med branschen, även om kommittén håller på att arbeta? 17 Kultur- och idrottsminister (M): Jag vill först säga att jag är glad över den här interpellationen, inte därför att, som väl inser och också säger, jag kommer att säga någonting annat och föregå kommitténs arbete. Det vore inte korrekt och heller inte sakligt grundat. Men jag har flera andra skäl, bortsett från att jag är medieminister, att fundera över de här frågorna. Jag är utbildad journalist. Jag gick på . Då var det också i dyningarna av en annan krissituation. Då hade man precis infört presstödet, för man hade sett en stor tidningsdöd. Detta känner naturligtvis till. Det innebar inte att det var lugnt eller att det inte behövdes nya förändringar. Det var också i samma skede som det blev ett stort teknikskifte. Det var hårda fackliga konflikter på nästan alla tidningar, och de handlade just om tekniken. När jag gick på satte grafikerna, sättarna, fortfarande typer manuellt man byggde upp tidningssidorna. Det var en yrkesgrupp som naturligtvis slogs för sin överlevnad. Jag tror att ingen av oss vill tillbaka till , för vi ser vad tekniken faktiskt har inneburit för tidningars kvalitet och för möjligheten att ta del av medier. Vad jag vill säga med detta är att det ständigt kommer nya förändringar, mycket baserat på teknikskifte. Det är också vad vi ser . Vi har ju tillgång till nyheter, information, naturprogram och drama från i stort sett hela världen, och det är väldigt positivt. Det är inte så att det råder en brist på information. Nordicom, som mäter våra medievanor, konstaterar att internationellt sett fortfarande ligger högt när det gäller dagstidningsläsande. Jag tror att av alla svenskar läser eller går igenom en dagstidning . Det är högt, men det är alldeles riktigt att det sjunker. Sedan behöver inte dagstidningen vara det enda forumet för att få information. Men med den snabbhet som nyheter förmedlas blir dagstidningens uppgift en annan det är nog inte jag den enda som anser eller möjligen inser för man kommer aldrig att kunna konkurrera med de snabba nyheterna. Här behövs granskning och analys, och jag tror att var inne på detta. Det är i det här skedet som många tidningar famlar i sin nya roll. Att det blir samgåenden är nog en förutsättning för många tidningar att överleva. Jag tror att och jag båda har läst artikeln i som handlar om varsel och just ger en förklaring kring annonsingång, som var inne på. Men där markeras också att landsortspressen fortfarande står stark, och det är positivt. Där finns en tydlig koppling också till lokal annonsering. Jag är i hög grad bekymrad. Det är också därför som vi i direktiven har givit fler uppgifter än att bara hitta ett system som förhåller sig till , för informationsklyftan, som naturligtvis alltid har funnits, riskerar ju att växa. Det är inte så att det är brist på information, men den ska vara någorlunda lätt tillgänglig och framför allt saklig och pålitlig. 18 i (S): Mycket av det som kulturministern tar upp känner vi båda till, och det sker ju en förändring. Men just snabbheten i förändringen och siktet för , 2017, gör mig lite orolig. Det är alltså framöver. kommer kommittén att lämna ett betänkande 2013, så det finns faktiskt en möjlighet för kulturministern att ta tag i den här frågan tidigare. Det finns också andra frågor som inte rör precis presstödet som kan stödja dagspressen, som skattefrågor, momsfrågor, distributionsfrågor och postens övernattsbefordran. Jag hade förmånen att sitta i den förra utredningen också där vi trodde att vi hade en plattform för en ganska lång framtid. Men det har hänt jättemycket på de här sex sju åren sedan vi kom med det betänkandet. Då fanns det en parallell utredning med Postens övernattbefordran som satt och jobbade. Posten var färdig tidigare, och vi hade inga möjligheter att skjuta in våra synpunkter. känner jag att vi är i samma situation, för distributionen är en svår sak för många tidningar. Vi har sett att det exempelvis är många prenumeranter som inte får sin tidning .