prot · GZ09133 · 2012-06-19 00:00:00 — Man driver ju en mycket tydlig och hård politik för att tvinga fram privatiseringar inom välfärden. av de hårt inarbetade pengar som vi har betalat i skatt för att få en gemensam och behovsstyrd välfärd går i stället till privata vinster i välfärden. Det motsvarar lönerna för hela 20 000 undersköterskor, lärare eller sjuksköterskor. Det är lika många jobb som Arbetsförmedlingen räknar med ska tillkomma , det vill säga 20 000. Och det här är jobb som redan är betalda. Men det faller inte ut i form av tjänster och anställningar utan går i stället till privata vinster. Det är tydligen så att vi ska ha vinsten som drivkraft i den privatiserade välfärden, vilket det verkar finnas en stor enighet om i den här kammaren förutom när det gäller oss i . Vi förordar hellre en välfärd utan kommersiella vinstintressen. är det man öppnade för att välfärdstjänsterna skulle kunna privatiseras för konkurrens, som det så vackert heter. Konsekvenserna har blivit väldigt tydliga. Kapitalismens drivkrafter, att alltid hitta nya marknader att få avkastning på, har på allvar brutit igenom i den kvasimarknad som välfärden utgör. Allt fler riskkapitalbolag, långt borta från den sörgårdsidyll som , , och Socialdemokraterna brukar hänvisa till, har etablerat sig. Och de dominerar nu totalt den privatiserade välfärden. Academia har 7 000 anställda. Attendo har 12 000. Aleris har 7 000. Ambea har drygt 10 000. Carema har en skattefinansierad omsättning på 6,2 miljarder. Jag undrar om någon av dem över huvud taget betalar skatt. 23 av 25 uppköpta bolag i välfärden betalar inte någon skatt efter uppköpet. Privatiseringarna har lett till en standardisering och en industrialisering av välfärden. Mångfalden uteblev eller, rättare sagt, fick lämna walkover. Segregering och uppdelning av lönsamma och olönsamma blev resultatet. Välfärden blev kommersialiserad. Skatter betalar produktion, konsumtion, löner och vinster. skriver i en rapport. Jag citerar: Det kräver ingen större eftertanke för att inse att manipulation och slöseri kan förekomma när en anonym tredje part (skattebetalarna) går in som mellanhand och finansierar transaktioner mellan producent och konsument. Likaså tar de särskilt upp problemen med så kallade trovärdighetsvaror. Det utmärks av att producenten, till exempel den privata läkaren eller läraren, vet mer än konsumenten om dess behov. En producent av en trovärdighetsvara kan därför i kraft av sin expertis överdriva eller underdriva behovet. Ska vi ens behöva tänka tanken, när vi går till läkaren, att det kanske finns andra saker som styr läkarens bedömning än mitt behov av vård? Får jag den medicin jag behöver? Får jag den undersökning jag faktiskt behöver? Får jag den information jag behöver? Eller är det så att det styrs av andra krafter, det vill säga att någon tjänar pengar på att jag inte får det jag faktiskt skulle behöva? En genomgång av empiriska studier visar också att upphandlingar av vård, skola och omsorg har de sämsta utfallen. Till exempel är privata behandlingshem dubbelt så dyra som kommunala. Men även i icke upphandlad verksamhet märks det tydligt vad som stryker på foten. Det handlar om utbildning, arbetsvillkor, löner, heltider och antal anställda. Jag skulle särskilt vilja råda att läsa rapporten från . För ni vill gärna påstå att det är samma sak att köra sopor, skotta snö och bygga hus som att vårda gamla. Och moderater påstår ofta att det är detsamma att polisbilar finansieras och konsumeras via skattepengar som att vård och omsorg gör det. Men då har man inte ens förstått det mest grundläggande i frågan. Det finns en underordning och en överordning i valfriheten, i er valfrihet. Det är skillnad på att ta hand om mormor och att bygga ett hus. Mormor har mer komplexa och mänskliga behov. En byggnad är en teknisk konstruktion som lätt kan planeras, medan varje människa är unik med unika behov. En misslyckad skolgång är inte så lätt att göra om. Det är inte lika lätt att byta skola som ett par byxor eller att ta mormor från omsorgen för att boendet är dåligt. Visst finns det dålig offentlig omsorg, men när det gäller den offentliga omsorgen finns det faktiskt möjligheter att ställa till ansvar, att snabbt byta ut ledning, att synliggöra bristerna offentligt och att avsätta den politiska majoriteten. I den privata kan missförhållandena pågå innan de blir kända och innan de ses som strukturella. Jag skulle också vilja råda er som lovordar privatiseringar av välfärden att läsa och Samhälles rapport om privatiseringarna i välfärden. Rapporten är en av få utvärderingar av den privatiserade välfärden, eller experimentverkstaden, som jag skulle vilja kalla det, för alla förändringar har gjorts utan utvärdering av de beslutsfattare som har tagit de besluten. Den här rapporten visar att multisjuka äldre betalat ett högt pris och att det inte har blivit vare sig kvalitets- eller effektivitetsförbättringar. Privat omsorg har färre anställda, lägre utbildningsnivå, fler visstidsanställningar och färre heltidsanställda, det vill säga allt det som kännetecknar en god kvalitet, kontinuitet, är sämre i den privatiserade omsorgen. Rapportförfattarna har kommit fram till slutsatsen att privatiseringar helt enkelt handlar om ideologi, ingenting annat. Det finns inga andra argument som är hållbara. Därför blir det väldigt konstigt för mig när socialdemokrater och moderater hamnar i samma slutsats, att vinster i välfärden är något som ska finnas och stanna kvar. Utskottets borgerliga partier skriver tillsammans med att det är viktigt med välfärdsproducenter, det vill säga privata företag, och att de får avkastning på insatt riskkapital. Jag undrar stilla: Vilket riskkapital? Varför ska de få avkastning på skattepengar? Riskkapitalisterna riskerar ingenting. De tjänar helt enkelt storkovan på dina och mina skattepengar. Vi betalar lönerna. Vi betalar produktionen. Vi betalar konsumtionen. Vi betalar vinsterna, och vi betalar till och med uppköpen av de välfärdsverksamheter som de sedan lägger under sig i allt större omfattning. Det är ett mycket märkligt synsätt, och jag hoppas verkligen få en förklaring av både och borgarna till varför man ska ha avkastning på det som ni kallar riskkapital. Det är faktiskt skattebetalarnas pengar. Låt oss ta en titt på avkastning på eget insatt kapital i det svenska näringslivet. Som uttrycker det har skattefinansierad privat näringsverksamhet nästan dubbelt så hög avkastning som privatfinansierad privat näringsverksamhet. Det är knastertorrt men tydligt. Sjukvård har , och omsorg har . Tillverkningsindustrin har , och energisektorn har . Men då ska vi komma ihåg att det inte är här de stora vinsterna görs, utan det är vid själva försäljningen, där en avkastning på efter något eller är vardagsmat. Socialdemokraterna pratar ofta om att vinster inte ska få tas ut om inte kvaliteten är bra. Men hur stor kontrollapparat har ni tänkt er? Ska varje individs utbildning, vård och omsorg kontrolleras, eftersom varje individ är unik? Hur ska ni annars få veta om kvaliteten är som den borde vara? Och hur mycket ska kontrollen få kosta? har till exempel 2 000 kontrakt som ni skulle behöva kontrollera. Och vi kan se att det är riskkapitalbolag som är ägare så är det i de flesta fallen. De har ju inte någonting emot att behålla vinsterna i företagen. Det är faktiskt det de gör för att kunna köpa upp nya företag. Förslagen om att kvaliteten ska vara uppnådd till en viss nivå för att utdelning ska få ske håller inte mot verkligheten, eftersom riskkapitalbolag har en helt annan uppbyggnad och en helt annan konstruktion och dessutom använder dessa pengar till att köpa upp nya verksamheter. Man behåller helt enkelt pengarna i bolagen. Vi i menar att vi i stället ska ha en behovsstyrd välfärd, fri från kommersiella intressen. Och i stället för att betala skatt till privata vinster ska vi använda pengarna till bättre kvalitet, fler anställda och kompetensutveckling. Det menar vi är ett bättre sätt att använda skattebetalarnas pengar, både samhällsekonomiskt och för den enskilde individen. Vi ska ha en demokratiskt behovsstyrd välfärd. har varit ute på studiebesök och pryat i äldreomsorgen. Vi har träffat brukare, personal, fack, chefer och politiker i syfte att se och höra vad som behöver göras och förändras i äldreomsorgen. Det har varit en röd tråd genom alla besök. Överallt där vi har varit har kraven på fler anställda kommit upp. Det verkar vara den mest avgörande frågan för alla. Med fler anställda ges bättre tid och större inflytande för brukaren men också för den enskilde anställde, som får en bättre arbetsmiljö. Därför har vi som enda parti föreslagit öronmärkta statsbidrag till kommunerna just för att kunna anställa fler. Det är inte rimligt att 100 000 personer, framför allt kvinnor, har tvingats gå ned på deltid eller sluta arbeta helt för att ta hand om en nära anhörig. Det är dåligt för oss kvinnor, det är mindre bra för den anhöriga som hamnar i en väldig beroendeställning, och det är också väldigt dåligt för samhällsekonomin i stort. Våra öronmärkta statsbidrag skulle kunna leda till 10 000 fler anställda. Men vi menar också att det behövs bättre arbetsvillkor. är fyra av tio anställda inom äldreomsorgen visstidsanställda. Sex av tio är deltidsanställda. Därför vill vi se en lagstiftning där fasta jobb på heltid utgör på svensk arbetsmarknad. Vi anslår också pengar för att de som arbetar inom äldreomsorgen och som inte har adekvat utbildning för sitt jobb ska kunna få det, som de som har gått ut sin utbildning ska kunna få ett utbildningsvikariat. Vi tycker att det är rimliga ambitionsnivåer, och vi har också en rad andra förslag inom äldreomsorgens område som vi har hämtat upp när vi har varit ute i äldreomsorgen. Vi föreslår vidare att statsbidragen till kommunerna ska värdesäkras, det vill säga räknas upp med pris- och löneutvecklingen. Eftersom statsbidragen utgör av kommunernas intäkter är det en viktig reform, för statsbidragen ska inte urholkas. Till slut är jag glad över att kunna konstatera att utskottet är enigt om att regeringen ska tvingas lägga fram en proposition om skatteutjämningssystemet . Jag tycker att det är ett dåligt ansvarstagande från regeringens sida att hålla på en utredning där varje parti har gett och tagit för att förslaget över huvud taget ska komma fram och vara i enighet. Sedan väljer regeringspartierna ändå att hålla på förslaget, vilket gör att väldigt många kommuner nu sitter och inte ens vet vad de ska för ekonomiska ramar . Det är inte att ta ansvar. Jag yrkar bifall till motivreservationen som handlar om privatiseringar. 14 (MP) replik: Jag brukar inte begära replik på , men eftersom hon apostroferade så tydligt tänkte jag att jag ändå måste göra det och förklara lite grann och även ställa en fråga. har diskuterat det här med alternativa och privata utförare väldigt mycket under alla år. Vi tror att andra aktörer kan tillföra offentligt finansierad verksamhet en hel del, och vi tror också att det är till gagn för både elever, äldre, vårdtagare och så vidare. Men vi har lyssnat på debatten och sett hur utvecklingen har gått, och därför tog vi för ett tydligt beslut på vår kongress: Vi är inte beredda att acceptera verksamheter som drivs enbart i vinstsyfte. Jag blir dock väldigt ställd över ensidiga syn på vinstförbud. Jag har sysslat och längre med ideellt driven verksamhet och skött ekonomi och bokföring. Alla som har drivit företag vet att vinstförbud går att fiffla bort hur mycket som helst innan det där slutstrecket. Det är inga problem. Det är ett totalt meningslöst krav. Snarare öppnar det för fiffel och skattefiffel på alla möjliga sätt. är det så, oberoende av vem som skulle driva till exempel gymnasieskolorna, att kommunerna skulle vara tvungna att lägga ned. Skolorna är ju inte dyrare för att de drivs av enskilda aktörer. De kostar bara exakt så mycket som kommunalt drivna verksamheter gör. Min fråga till är: Hur har ni egentligen tänkt er denna omläggning? Den verkar vara väldigt ogenomtänkt, skulle jag vilja kalla den för att vara snäll. 15 (V) replik: Tack för möjligheten till debatt, ! Jag menar också att det finns vissa aktörer som inte är offentliga som kan bidra till att utveckla kvaliteten, till exempel stiftelser, föreningar och kooperativ. Men när vi får in ett vinstintresse som den främsta drivkraften blir det andra saker som styr verksamheten än just den enskilda individens eller samhällets bästa utifrån den verksamhet som bedrivs. Visst är det väl så att även kommunala förvaltningar behöver gå med överskott för att kunna återinvestera i verksamheten. Det säger jag ingenting om. Men det här är överskott som inte går tillbaka till verksamheten utan som går antingen till väldigt höga löner, bonusar eller till rena vinstutdelningar. Framför allt handlar det om vinst vid stora försäljningar. Det vi föreslår är att vinstdrivande bolag ska förbjudas i välfärden. Då får vi inte dessa drivkrafter. Dessa skolor är inte dyrare, säger . Men det blir ju ett dyrare system. Inför förra valet, 2006, räknade man ut, och då hade inte privatiseringen av skolorna gått så långt i , att privatiseringen hade kostat lika mycket som att anställa 500 fler lärare i . Det får konsekvenser när fler och fler skolor poppar upp, inte utifrån behov utan från att det är bra att etablera sig och lätt att tjäna pengar. Det får såklart konsekvenser i den totala massan. Dessutom måste kommunerna anpassa sig. I har vi fler gymnasieplatser än elever. Varje gymnasieplats kostar extra pengar. Varje lokal kostar extra pengar. Man slår sönder interna infrastrukturer. Hela verksamheten är kostnadsdrivande. I tidningen kan vi läsa om att det blir väldigt många enkla läkarbesök, eftersom man får betalt per besök, och att de multisjuka med stora behov inte alls kommer in på läkarbesöken eftersom de tar så . Detta får konsekvenser, både ekonomiska sådana, eftersom verksamheten blir dyrare, men också för samhället och den enskilda individen. Vill du tänka på om du får den omsorg och vård du behöver, , eller om företaget har en annan drivkraft? 16 (MP) replik: Den här frågan engagerar. Jag noterar att blandar en hel del av allting. I gymnasieskolan finns många tomma platser. Beror det på friskolorna? Knappast det beror på att elevkullarna radikalt har minskat, och dessa tomma platser finns såväl i fristående gymnasieskolor som i kommunala. Jag har varit i och noterat att ni har en väldigt duktig och bra gymnasieskola som har klarat konkurrensen med friskolorna utomordentligt väl genom snabba strukturförändringar. Grattis till det! Det är ju så den kommunala skolan ska fungera. Det blir inte fler och fler friskolor. Den myten borde dödas. Skolinspektionen ger inte särskilt många tillstånd. Antalet tillstånd har minskat , om inte mer, . Skolinspektionen är nämligen en väl fungerande myndighet som faktiskt ser till behoven. Det är väldigt viktigt att se. Vi har politiskt skapat verktyg som gör att systemet fungerar bättre och bättre enligt min åsikt. kan till exempel alla skolor bli bötfällda, någonting som jag föreslog , och har det äntligen införts. Det intressanta är egentligen det ord använder: vinstintresse. Det är intressant. Det är precis det har beslutat om att vi ska driva. Vi vill förbjuda att fristående skolor drivs enbart i vinstsyfte. De ska skriva in i sina bolagsordningar att de har ett annat syfte än vinst. Jag tycker att utifrån sin debatt borde ansluta sig till linje snarare än att driva ett totalt ogenomförbart förbud mot vinstsyfte. Dessutom, kan man lägga till, har jag intervjuat många skolor i stiftelse- och föreningsdriven regi, och de har problem för att ingen vill sitta i styrelsen. I sådana organisationer går man som styrelseledamot nämligen in och riskerar sitt eget kapital och sin egen förmögenhet. 17 (V) replik: Jag kan konstatera att efter var det många som lade pannorna i djupa veck och undrade vad de hade beslutat. När man lyssnade på språkrören efteråt verkade det som om de själva knappt visste vad de hade kommit fram till, så jag måste säga att jag hade kanske förväntat mig lite mer efter den stora och breda diskussion som hade. Jag kan konstatera att nästan hälften av ombuden har samma uppfattning som , så jag tror nog att även kommer att gå en annan väg än vad man nu kanske har stakat ut. Det vi diskuterar är 8 miljarder som går till privata vinster. Det motsvarar lönerna till exempel för 20 000 fler lärare, undersköterskor eller sjuksköterskor. Det är pengar som du och jag, , betalar med våra skattemedel. De används i stället till privata vinster, framför allt i riskkapitalbolag. De facto är det så att det är stora riskkapitalbolag, stora koncerner, som har standardiserat och industrialiserat hela välfärdsverksamheten och som driver den utifrån helt andra drivkrafter än utifrån välfärdens förutsättningar. Det här är helt enkelt en kvasimarknad, en marknad där produktion, konsumtion, löner, vinster och uppköp betalas med skatter. Varför ska skatter finansiera privat näringsverksamhet? Visst blir det en överkapacitet. I fick vi fyra nya grundskolor när vi skulle ha en elevminskning på tusen elever. Vi fick alltså ytterligare lokaler att bekosta. När vi renoverade vår Polhemsskola hemma var vi tvungna att betala mer för friskolorna, eftersom de ska ha samma andel som de kommunala skolorna. Varje hemtjänstföretag står med en överkapacitet därför att de måste kunna ta emot nya kunder. Varje äldreomsorgsboende jobbar på olika sätt för att de äldre ska kunna bli sjukare, som på Linnégården på , där personalen fick betalt om de äldre blev sjukare, för kommunen gav betalt utifrån vårdbehov. Det finns mycket att säga om det som jag är alldeles full av, men jag kan säga att det finns en enorm överkapacitet, 8 miljarder tas ut i vinster. Vi har fått en kommersialiserad välfärd och 18 (S): Att mäta utvecklingen inom den kommunala sektorn skulle kunna liknas vid en årlig läkarrond där olika experter, allt från myndighetsrepresentanter till ansvariga finanspolitiker, samlas för att lämna omdömen och diagnostisera den så kallade patienten. Vid första påseendet skulle man kunna tro att den kommunala sektorn är frisk som en nötkärna och mår alldeles förträffligt. Plus 6,3 miljarder ett mycket bra resultat. Men vid en närmare kontroll upptäcks en rad åkommor av relativt allvarlig karaktär. Det stora bekymret är landstingsgruppen, där bara 3 av 21 landsting uppvisar ett positivt resultat. Resterande 18, det vill säga , visar röda siffror. En förklaring är engångskostnaden till följd av den sänkta kalkylräntan på pensionsskulden, som slår hårdare mot landstingen än mot kommunerna. Men det är oroväckande många landsting som har uppvisat ett negativt resultat, vilket får effekt på det finansiella målet för god ekonomisk hushållning, som ska uppgå till av skatteintäkter och statsbidrag. blev resultatet minus för landstingsgruppen som helhet. 126 av landets kommuner uppvisar också ett negativt resultat. Skillnaderna mellan enskilda kommuner och landsting är oroväckande stora och har dessutom ökat . Statsbidragen till den kommunala sektorn uppgick till totalt 135 miljarder. Då är 85 miljarder generella och 50 miljarder specialdestinerade. Men att enbart låta krassa siffror få illustrera hur den kommunala sektorn har utvecklats ter sig tämligen ointressant. Siffrorna måste ställas i relation till de utförda verksamheterna för att skapa en mer sanningsenlig och rättvisande bild. Syftet med den här skrivelsen är att i första hand redovisa hur obligatoriska verksamheter som skola, vård och omsorg har utvecklats i förhållande till de nationella mål som riksdag och regering har formulerat. Det är också av intresse att utvärdera vilken träffsäkerhet de specialdestinerade statsbidragen har haft. De uppgick till 50 miljarder. har, fru talman, gjort en genomgång av redan gjorda utvärderingar av just de specialdestinerade statsbidragens måluppfyllelse. Man har identifierat 51 stycken. Av dessa är det bara fyra som pekar på att måluppfyllelsen för statsbidragen har uppnåtts i hög grad. Huvuddelen pekar på att målen delvis har nåtts. Något frapperande är ändå att 11 av de 51 utvärderingarna inte ens besvarar frågan i vilken grad målen har nåtts. Ingen vet om de miljarder som anslogs 2008 till läsa-skriva-räkna-satsningen inom har haft effekt på elevers resultat. Den frågan har aldrig ställts i någon undersökning. Ingen vet om de miljarder som avsattes till Lärarlyftet 2007 har påverkat elevernas resultat. Den frågan har aldrig ställts i någon undersökning. Ingen vet heller om miljarderna som anslogs till matematiksatsningen 2009 har haft effekt på elevernas resultat, eftersom den frågan aldrig har ställts i någon undersökning. Det här är anmärkningsvärt. Skattemedel måste alltid kunna utvärderas, oavsett om de är statliga eller kommunala, generella eller specialdestinerade. Den till det yttre så välmående kommunsektorn uppvisar tydligt symtom på att allt inte står riktigt rätt till. Behovet av ekonomiskt bistånd, det vill säga socialbidrag, ökar, och ökningen står framför allt det långvariga biståndsmottagandet för. De främsta försörjningshindren är arbetslöshet och låg eller ingen ersättning från sjukförsäkringen. Kommunerna tvingas helt enkelt att betala för regeringens tillkortakommanden kring jobbpolitiken och de försämrade trygghetssystemen. Drygt 11 miljarder landade kommunernas bidragsnota på. är ett annat ömmande område. Visserligen har andelen elever som uppnådde målen i alla ämnen ökat, och det är glädjande. Undantaget är matematik, som färre elever når målet i. Däremot är Skolinspektionens kvalitetsgranskning en dyster läsning, i synnerhet vad gäller elever med läs- och skrivsvårigheter och dyslexi. Man konstaterar att anpassningen av undervisningen behövde utvecklas i nästan samtliga av de granskade grundskolorna. Granskningen visade också att engelska var ett ämne där det fanns stora skillnader i undervisningskvalitet. I mer än hälften av skolorna har eleverna fått för små möjligheter att utveckla sin förmåga att tala engelska, och i ett antal skolor fick elever med goda kunskaper i ämnet inte tillräcklig stimulans. Gymnasieskolan är ytterligare ett område som behöver plåstras om. Var tredje elev saknar slutbetyg studier, och det är främst elever från studieovana hem. Lärartätheten har minskat, och de yrkesförberedande utbildningarna håller inte måttet avseende elevernas arbetsplatsförlagda utbildning. Som salt i såret har regeringen bestämt att ge gymnasieskolorna mindre i statsbidrag . Personalförsörjningen inom äldreomsorgen, fru talman, visar på en klar minskning som antalet brukare har ökat, främst inom , som för övrigt är en verksamhet med en skrämmande låg personalkontinuitet, som det heter. En mätning bland 57 kommuner visar att en hemtjänstmottagare som är i behov av mer än två insatser per dag i snitt mötte 13 vårdbiträden eller undersköterskor 13 personer . Kommuner och landsting står för större delen av våra välfärdstjänster. De ansvarar för skolan, sjukvården och olika omsorger. varierar förhållandena mellan kommuner och mellan landsting, liksom förutsättningarna att klara dessa uppgifter. Det finns därför ett behov av att utjämna de ekonomiska förutsättningarna så att samtliga kommuner och landsting kan tillhandahålla sina invånare en likvärdig service, oberoende av kommuninvånarnas inkomst och andra strukturella förhållanden. I är skattekraften , medan den i är . Det kommunala utjämningssystemet, som finansieras med statliga medel, uppgick till 85 miljarder och består av fem olika delar, bland annat en inkomst- och en kostnadsutjämningsdel. Men dagens system uppvisar stora brister, och föreslog en enig parlamentarisk utredning en rad förändringar, både i inkomstutjämningen och i kostnadsutjämningen, förslag som skulle införas . Ansvarigt statsråd, , har vid ett flertal tillfällen fått frågan här i kammaren om hur arbetet fortskrider och när regeringen har för avsikt att lägga fram en proposition i linje med kommitténs förslag.