prot · H00945 · 2012-12-17 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollen för . 2 § Anmälan om kompletteringsval Talmannen meddelade att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som suppleant i justitieutskottet och miljö- och jordbruksutskottet under ledighet samt som suppleant i socialutskottet och trafikutskottet under ledighet. Talmannen förklarade vald den 15 januari10 till suppleant i justitieutskottet (S) suppleant i miljö- och jordbruksutskottet (S) Talmannen förklarade vald den 15 januari31 till suppleant i socialutskottet (S) suppleant i trafikutskottet (S) 3 § Anmälan om inkomna uppteckningar från EU-nämndssammanträde Talmannen anmälde att uppteckningar från sammanträde inkommit. 4 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /13:NU2 och NU3 Sammansatta utrikes- och försvarsutskottets betänkande 2012/13:UFöU1 5 § Arbetsmarknad och arbetsliv Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2012/13:AU2 Utgiftsområde 14 Arbetsmarknad och arbetsliv (prop. 2012/13:1 delvis och skr. 2012/13:29). 1 (S): I morse var det ungefär 4 600 000 människor i vårt land som sträckte sig efter väckarklockan eller mobilen för att stänga av ett irriterande ljud, försöka ta sig upp, få i sig kaffe och ge sig ut i mörkret för att gå till jobbet. Ungefär 4 600 000 människor går till jobbet och ser till att bussarna går, att barnen blir omhändertagna i skolan, att varor och tjänster produceras som vi kan sälja på marknaden och allt annat som behöver utföras i samhället. Det är 4 600 000 människor som håller uppe det här landet. Tack vare alla deras arbete försörjs hela vårt samhälle. Men det finns 400 000 människor som inte går till jobbet, som är arbetslösa. De behövs också. Det är mycket allvarligt för dem som är arbetslösa att inte ha ett jobb att gå till, att inte ha en egen försörjning och en egen lön. Men alla vi andra 4 600 000 som går till jobbet är också beroende av att arbetslösheten bekämpas, för det är ett för tungt lass att dra för bara 4 600 000 människor att arbeta och försörja det här landet. Allt färre ska betala för allt fler. , ordförande i , skriver i en debattartikel i om hur välfärden dräneras på resurser, hur det blir allt mindre resurser för att klara av allt större behov i äldreomsorgen, i sjukvården, i skolan och i förskolan. Det finns inte tillräckligt många som jobbar i det här landet för att klara av att försörja välfärden, och det betalar vi alla ett pris för. Alla som jobbar i skolan, i sjukvården, i äldreomsorgen, i handikappomsorgen, i och i förskolan känner av pressen att inte räcka till. Man känner att barngrupperna är för stora, att väldigt många barn i varje klass behöver extra resurser som liksom inte finns, att man har för många vårdtagare som man inte hinner till , att man på boendet inte hinner komma till dem som ringer på larmet i tillräcklig tid, att man inte hinner ta hand om sina patienter på det sätt som man önskar för att resurserna inte räcker till i välfärden. Men också vi som inte jobbar i välfärden känner av det. Vi känner av att vi måste hämta tidigt på dagis innan det blir för stora grupper så att barnen inte får tillräckligt god omsorg. Vi känner av det i att vi måste lägga ned mycket tid på läxhjälp hemma när barnen inte får tillräckligt stöd i skolan. Vi känner särskilt av det när det gäller omsorgen om våra äldre anhöriga. Väldigt många tvingas att utföra mer arbete för sina äldre anhöriga än vad man önskar och än vad de äldre önskar. har visat att ungefär 100 000 svenskar har gått ned i tjänst och inte jobbar så mycket som man skulle vilja göra för att man tvingas att ta ansvar för en äldreomsorg som inte räcker till. Det här är ett allvarligt moment 22: färre som kan jobba för att omsorgen inte fungerar och allt färre som får jobba. Kommunerna är beroende av skatteintäkter från dem som arbetar, men de är också hårt klämda av ökade kostnader för försörjningsstödet som måste betala för alla dem som inte arbetar. Regeringens misslyckande med jobben är alltså dyrt för hela och för alla oss som lever här. med regeringen är arbetslösheten väsentligt högre, ungdomsarbetslösheten mycket högre, och långtidsarbetslösheten, alltså de som varit arbetslösa , har ökat från ungefär 26 000 personer till 70 000 personer. Långtidsarbetslösheten bland ungdomar har ökat . Under de här sex åren har konjunkturen gått upp och ned. Först gick den upp och , sedan gick den kraftigt ned och in i 2009, sedan gick den kraftigt, kraftigt upp när vi kom till 2010, och börjar det gå utför igen. Vi har alltså prövat den här politiken under flera olika konjunkturer, både uppåt och nedåt, kraftigt uppåt och kraftigt nedåt, svagt uppåt och svagt nedåt. Regeringens huvudstrategi har varit lägre kompetens och lägre lönekostnader. Man har genomfört sin politik kraftfullt och kunnat verka . Det har varit stora skattesänkningar, det har varit stora privatiseringar, man har i stor skala infört jobbcoacher hos Arbetsförmedlingen, man har infört fas 3 och man har försämrat arbetslöshetsförsäkringen. Problemet är att politiken inte har fungerat. Visserligen är det fler som arbetar, men problemet är att befolkningen har vuxit mer. Eller det är inte ett problem; det är bra att befolkningen växer. Men andelen som arbetar har sjunkit. Sysselsättningsgraden är nästan en hel procentenhet lägre än den var innan regeringen började genomföra sin politik. Låt mig säga något särskilt om fas 3, som har varit lite av regeringens flaggskepp inom arbetsmarknadspolitiken, och det är väl svårt att kalla den för något annat än ett kapitalt misslyckande. Fas 3 är konstruerat som en återvändsgränd. Meningen var att det skulle vara avskräckande att hamna i fas 3. Därför skulle människor liksom ta sig i kragen och skaffa sig ett jobb så att man inte hamnade där. När man väl hamnade i fas 3 blev man betraktad som ett mer eller mindre hopplöst fall, och då skulle man inte få några insatser för att kunna komma ut i arbete längre. Det här har varit ett totalt misslyckande, vilket den minister som införde fas 3, , också erkänt,. Trots detta fortsätter man på den inslagna vägen. Fas 3 fortsätter att växa, och också med ungdomar. Det är över 300 ungdomar som finns i fas 3, och Arbetsförmedlingen räknar med att kanske 1 0001 300 ungdomar inom en månad kommer att hamna där. Vad ska ungdomarna göra i fas 3, arbetsmarknadsministern? Det drar en varselvåg över landet. Det är många människor som drabbas. Man drabbas framför allt av oro. Man vet inte om varslet blir verkställt, men man känner oron för att förlora jobbet. Man är också orolig för hur man ska klara sig när man förlorar jobbet. Arbetslöshetsförsäkringen har kraftigt försämrats. Många människor har betalat till sin försäkring, , år , för att veta att de har en trygghet den dagen de förlorar jobbet. Vi vet ju att inga jobb längre är säkra jobb och att man måste vara beredd på att förlora jobbet. Därför tar människor ansvar och betalar till en försäkring. Men det är en försäkring som regeringen med ett penndrag har försämrat kraftigt så att många människor inte klarar sig även om de är försäkrade när de förlorar jobbet. har vi varselvåg nummer ett. kommer varselvåg nummer två, och den kommer i kommuner och landsting. Den kommer som ett brev på posten. När allt fler människor sägs upp och förlorar sin försörjning kommer det att leda till både högre kostnader och lägre intäkter för kommuner och landsting, och då kommer nästa varselvåg. Det hänger ihop. Budgeten som vi debatterar och ska besluta om är baserad på prognoser som har beskrivits som varande från ett parallellt universum. fantasifulla prognoser visade att man trodde att arbetslösheten skulle minska och att allt skulle bli mycket bättre. Det var prognoser som ingen annan trodde på och som låg långt från de bedömningar som alla andra prognosmakare gjorde. Det står givetvis regeringen fritt att göra sina prognoser. Men problemet för regeringen är att verkligheten har visat att prognoserna inte håller alls, och regeringen tvingas nu att revidera sina prognoser. Arbetsförmedlingen räknar med att arbetslösheten kommer att vara . Verkligheten är regeringens värsta fiende. Den budget vi ska besluta om är baserad på de fantasifulla prognoserna. Det betyder att det fattas ungefär 50 000 personer i arbetslöshet som regeringen inte har sett. Regeringen har räknat med att arbetslösheten ska bli mycket lägre , men det blir den inte. 50 000 personer i arbetslöshet är inte med i den budget som vi snart ska besluta om. är det 100 000 personer som regeringen har räknat fel på. För att bekämpa arbetslösheten vill regeringen fortsätta med mer av samma. Man ska fortsätta på den inslagna vägen med fas 3 och inga insatser för utbildning. Man lägger dock till en stor sänkning av bolagsskatten med 16 miljarder. De pengarna skulle, herr talman, räcka till privatundervisning för de ungdomar som är arbetslösa och har otillräcklig utbildning som de skulle behöva för att nå upp till tillräcklig kompetens. Jag menar att det är en felprioritering. Vi socialdemokrater har lagt fram ett budgetförslag med mindre skattesänkningar till de lönsamma bolagen och i stället stora stimulanser av ekonomin, för det är det som behövs . Vi föreslår höjda barnbidrag, sänkt skatt för pensionärer och höjt underhållsstöd för ensamstående. Vi föreslår en anständig arbetslöshetsförsäkring som man kan leva på och har råd att vara med i. Vi föreslår en slopad sjuklönevecka för småföretag. Vi har förslag om att bygga fler bostäder och rusta infrastrukturen. Vi vill stimulera innovationer och hjälpa företag att växa. Vi vill även storsatsa på utbildning. Regeringens bristande utbildningspolitik är allvarlig för konkurrenskraft. Resultaten i skolan sjunker år . De genomsnittliga resultaten blir sämre och sämre. Andelen elever som inte klarar skolan blir större och större. Det är allvarligt. Vi satsar därför stort på skolan med mindre klasser och vill ha fem elever färre per klass i de lägre årskurserna. Vi satsar på läxhjälp till alla barn i alla skolor och obligatorisk sommarskola. Vi vill också införa ett utbildningskontrakt för arbetslösa ungdomar som inte har gymnasiekompetens. Vi satsar stort på den utbildning som bidrar till rörlighet på arbetsmarknaden. Vi behöver flexibilitet på arbetsmarknaden. Svensk arbetsmarknad underpresterar . Vi satsar därför stort på arbetsmarknadsutbildning, vuxenutbildning, yrkesvux, yrkeshögskola och högskoleutbildning. Vi satsar också på spetskompetens och forskning tillsammans med näringslivet i den högre utbildningen. Viktigast är en politik för fler och växande företag, men också matchningen på arbetsmarknaden behöver åtgärdas. Vi har ett rekryteringsgap som växer som en krokodilkäft. Var femte rekrytering misslyckas, enligt . Det är ett tydligt exempel på att arbetsmarknadspolitiken inte levererar och att arbetsmarknaden inte fungerar tillräckligt väl. Vi socialdemokrater vill avskaffa fas 3 och satsa på riktiga jobb och riktig utbildning. Vi vill ge nya möjligheter till utbildning också för den som är arbetslös. Vi vill bryta upp de vattentäta skotten mellan reguljär utbildning och arbetsmarknadsutbildning. Alla ungdomar ska garanteras jobb eller utbildning senast i arbetslöshet. Vi vill, som jag sade, ha ett utbildningskontrakt för alla arbetslösa unga utan gymnasiekompetens. Vi vill befria Arbetsförmedlingen från de stränga tyglar som man har . Det behövs en ny styrning som fokuserar på jobb och resultat så att man kan använda den professionella personalens bedömningar och kompetens på ett annat sätt. Vi vill ha ett sysselsättningspolitiskt ramverk. I den budget som vi socialdemokrater föreslår satsar vi mer än regeringen på arbetsmarknadspolitiken. Vi prioriterar jobben. Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. När politiken har misslyckats måste man våga ompröva. Vi mår inte bra av alltför många ideologiska låsningar. Det behövs en mer pragmatisk syn på arbetsmarknadspolitiken. Jag tror att vi kommer att få höra regeringens företrädare berätta att läget i visserligen är allvarligt men att det är ännu värre i andra länder, till exempel och . Det är det. Vi kommer att få höra hur svårt det är att regera när det är lågkonjunktur och kris i de länder som brukar köpa våra exportvaror. Det är det. Jag tror att regeringen säkert tycker att det är svårt att regera. Mitt råd är att om det är så svårt och besvärligt att regera lämna då över till några som både kan och vill och dessutom har nya idéer för framtiden. 2 (MP): är ett jämförelsevis välmående land. De flesta har ett arbete att gå till, och det går bra för de flesta unga som har utbildning och framtidstro. Men är också ett delat land med olika livschanser. Vi ser ett samhälle med ökade klyftor mellan dem som har och dem som inte har, med några vinnare och några förlorare. Sorgligt nog ökar antalet förlorare. Med Alliansens politik ser vi en utveckling som innebär att allt fler, särskilt unga, ställs helt utanför, utan ekonomisk trygghet eller den utbildning som behövs för att ha en chans på dagens arbetsmarknad. Låt mig förtydliga vad jag menar med helt utanför. I min hemkommun bor 23 100 i arbetsför ålder i den norra delen. Av dem står 3 360 helt utanför alla system. De har inget arbete och ingen som helst kontakt med myndigheterna. Hur de försörjer sig är okänt. Detta är alltså utöver de som får försörjningsstöd. Så ser verkligheten ut. Det finns massor av människor mitt bland oss som inte syns i regeringens friserade siffror. Det ska löna sig att arbeta, säger och straffar dem som saknar jobb. 400 000 personer är arbetslösa, varav hälften långtidsarbetslösa. Den senaste siffran från visar att antalet arbetslösa ökade med 42 000 , jämfört med . Det är lågkonjunktur, säger företrädare. Men det var inte lågkonjunktur 2007 när ni försämrade alla system. Arbetsmarknadspolitikens uppgift är just att jämna ut låg- och högkonjunktur. Det är nu under lågkonjunkturen ni ska stimulera till jobbskapande investeringar. Regeringen påstår att de står för en arbetslinje och inte en bidragslinje, men kommunernas kostnader för ekonomiskt bistånd har ökat med nära 3 miljarder . Hur hänger det här ihop? Jo, regeringen har som bekant genomfört omfattande försämringar av trygghetssystemen som har lämnat allt fler utanför. Det är en helt medveten politik. Det har ingenting med konjunkturen att göra. De förändringar Alliansen har genomfört vad gäller arbetslöshetsförsäkringen har drastiskt försämrat villkoren för många, särskilt unga och utrikes födda. Regeringens kraftiga höjning av avgifterna till a-kassan fick till följd att cirka en halv miljon människor gick ur den. är det bara en av tio som får ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. Det är nästan omöjligt att kvalificera sig för ersättning från a-kassan efter studierna. Det absolut vanligaste försörjningshindret är just arbetslöshet. Tala om att göra människor bidragsberoende! vill ha ett trygghetssystem värd namnet och ett skyddsnät som omfattar alla. Vi vill införa ett helt nytt trygghetssystem som är enkelt, inkluderande och jämlikt. Vi driver förslaget om en samlad arbetslivstrygghet en gemensam försäkring där både allmän sjukförsäkring och allmän arbetslöshetsförsäkring ingår liksom en lägsta ersättning. Människor ska inte behöva bollas runt mellan och Arbetsförmedlingen, som sker . Vi vill se en väg in i trygghetssystemen och flera vägar ut. Det finns i regeringens proposition fortfarande ingen grundnivå i sjukförsäkringen, vilket innebär att de som inte har etablerat sig på arbetsmarknaden inte får någon ersättning alls vid sjukdom. Det vill ändra på. Vi vill ha ett sådant golv. Vi måste sluta hänvisa människor till kommunernas socialkontor. Det är bekymmersamt inte bara för den enskilde utan också för kommunerna, som tvingas skära ned inom vård och omsorg och skola. Arbetslöshetsförsäkringen ska ge en tryggad inkomst och underlätta omställning till ny sysselsättning för dem som blir arbetslösa. Så fungerar det inte . vill reformera hela trygghetssystemet, och som ett steg på vägen satsar vi på att höja taket i a-kassan . Varje försäkring måste innebära en avvägning mellan inkomsttrygghet och drivkraft för att arbeta. Allt fler har osäkra anställningsformer. Att passa telefonen för att få ett arbetspass är snarare en regel än ett undantag för tusentals unga. Alliansen skriver i betänkandet att tillsvidareanställningar ska vara grunden på arbetsmarknaden men att tidsbegränsade anställningar kan spela en viktig roll, inte minst för de svaga gruppernas möjlighet att etablera sig på arbetsmarknaden. anser självfallet att tillfälliga anställningar och vikariat fyller en viktig funktion på arbetsmarknaden, men problemet är att anställningarna staplas på varandra. Hur länge ska en ung människa leva i otrygghet i ett, två eller ? hörde jag om en ung sjuksköterska som hade haft olika tillfälliga anställningar. Hur ska en ung människa kunna planera sin tillvaro, få ett hyreskontrakt, få ett bostadslån eller kunna skaffa barn om hon inte vet om hon har ett jobb trots att hon har ett yrke som är så efterfrågat på arbetsmarknaden? finns det många jobb och branscher där företagen har svårt att rekrytera arbetstagare som vi har en hög arbetslöshet. Vi har dels ett stort antal akademiker som är överkvalificerade för sina arbeten, dels många arbetslösa som företagen inte hittar rätt kompetens. De satsningar som görs av regeringen via Arbetsförmedlingen kommer inte de arbetslösa till del. Det är inte okänt att Arbetsförmedlingen har lämnat tillbaka sammanlagt till statskassan. Det är skandal att de pengar som har anslagit för att användas till aktiva åtgärder för att hjälpa arbetslösa människor inte används. Det är uppenbart för alla att Arbetsförmedlingens krångliga regelsystem låser in resurserna. Befintliga program och insatser i Arbetsförmedlingens regi fungerar inte. Ändå fortsätter regeringen att slussa alla resurser via Arbetsförmedlingen. Det här är medveten politik och en vilseledande retorik. Man säger att man gör någonting, men det händer inget. Regelverket för Arbetsförmedlingen behöver förändras. vill se större flexibilitet när det gäller Arbetsförmedlingens resurser och verksamhet så att resurserna frigörs. Lokala framgångsrika modeller skulle kunna bli fler om Arbetsförmedlingens regelsystem blir mer flexibelt. Regeringen har gjort arbetsmarknadspolitiken till statens ansvar och ger alla pengar och resurser till Arbetsförmedlingen medan kommunerna vittnar om en situation där de tar ett allt större ansvar för arbetsmarknadsåtgärder. Situationen för en stor, växande grupp unga är milt sagt förödande. Den strukturella ungdomsarbetslösheten med drygt 120 000 unga som varken jobbar eller studerar har inget med konjunkturen att göra. Sedan regeringen tillträdde har gruppen ökat dramatiskt, från 85 2007 till över 120 2010. Dessutom har antalet unga med aktivitetsersättning ökat kraftigt. Bland dagens unga saknar hundratusentals egen försörjning. De tvingas leva på anhöriga eller bidrag. Från Alliansens företrädare får vi höra att det är sorgligt att man känner uppgivenhet eftersom det finns en mängd stöd att få och att det snarare är de unga som har för hög tröskel för att söka sig till Arbetsförmedlingen. Men vilken verklighet lever ni i? Vilka frågor ställer ni till de unga när ni träffar dem? Jag har träffat över 200 unga som har varit i kontakt med Arbetsförmedlingen. Det är ungdomar som har gymnasieutbildning, det är ungdomar som inte har det och det är akademiskt utbildade ungdomar. Det är inte några roliga historier man får höra från dem. Är det konstigt att unga inte har förtroende för Arbetsförmedlingen? Ungdomsgarantin är ett fiasko. Vad är det egentligen ni garanterar? Man blir bara förtvivlad när man hör alla berättelser. Det individuella bemötandet och arbetsmatchningen är fullständigt frånvarande. Att stå här och peka på lågkonjunktur är direkt vilseledande. Denna grupp unga på 120 000 blir knappast ens kallade på intervju. Det mest sorgliga är att man får höra att det börjar bli socialt accepterat att vara arbetslös och att gå till socialen. Det är förfärligt. Vi måste bli bättre på att matcha in unga människor utan kontaktnät på arbeten. Jag är helt övertygad om att det finns många sätt att göra detta på utifrån lokala förutsättningar. I finns ett projekt som heter . Det är kommunens eget bemanningsprojekt som ger unga med eller utan akademisk utbildning chansen att arbeta . Det är ett vinnvinn-projekt för både kommunen och ungdomarna. Därför har i sin budget föreslagit att Arbetsförmedlingen får ett tydligt uppdrag att samarbeta med kommunerna för att arbeta individuellt så att de unga ska slippa bollas mellan olika insatser. Vi avsätter till att etablera Navigatorcentrum, där Arbetsförmedlingen och kommuner i samverkan med det lokala näringslivet kan jobba på individuell basis. Det finns ingen quick fix. Men vi måste ha blicken framåt. Därför vill möta den generationsväxling som vi har framför oss med att skapa traineeplatser i välfärden och i näringslivet. Det är ett smart sätt att ge unga möjlighet att få in en fot på arbetsmarknaden som vi tillgodoser ett stort behov. Vi har i årets budget 15 000 platser, och det är någonting som vi tror att vi behöver många fler av framöver. Vi vill att unga ska få arbetslivserfarenhet långt innan de slutar skolan. Därför vill vi ge kommunerna stimulansbidrag så att alla unga 1617-åringar ska få möjlighet att sommarjobba. står inför stora utmaningar. Vi behöver en politik för att stimulera till nya jobb. Det vill göra genom att investera i omställningen av . Vi har en politik med åtgärder för att möta de långsiktiga behoven när det gäller klimat- och miljöutmaningarna. Genom att göra stora investeringar i till exempel järnvägsutbyggnad, järnvägsunderhåll, utveckling av energisystem, effektivisering av våra bostäder, kvalitetsförbättringar inom vård, omsorg och skola ger vi förutsättningar för tiotusentals nya arbetstillfällen. kommer som vanligt att få frågan hur det kan blir fler jobb om vi tar bort halveringen av arbetsgivaravgiften för unga. Men bevisbördan ligger på Alliansen att tala om hur många nya jobb det ger. Enligt analys ger det ca 12 000 jobb. Många jobb skulle nämligen ha kommit till utan subvention. Detta innebär enligt deras utredning att varje person kostar . Vi tycker att det är att missbruka skattebetalarnas pengar. Vi säger som IFAU och att det är ineffektivt och kostsamt. Vi anser att dessa 11 miljarder kan användas på ett bättre sätt. Vår modell är mer träffsäker. Vi tar bort hela avgiften för de unga som har varit arbetslösa . Jag yrkar bifall till reservationerna 3 och 14. 3 (SD): Vi hörde tidigare här ett kärnfullt inlägg av . Jag kan till stor del hålla med om den inledande beskrivningen av dagens situation. aspirerade på regeringsmakten. Det kan man göra. Vi har ett antal tillkännagivanden gemensamt på detta område. De gäller hundradagarsregeln, deltidsarbetslösa och fas 3 där regeringen inte har gjort någonting. Det kan ni ta till berörd instans för att se vad som händer, om ni nu aspirerar på regeringsmakten. Vi kan även jämka oss när det gäller a-kassan. Det går att lösa om er ambition verkligen är att ta regeringsmakten och om ni vill ha den. Men det återstår att se. Vi har i ett särskilt yttrande och i vår budgetmotion redovisat våra förslag på detta budgetområde. Det ämne som denna debatt främst berör är statens utgiftsområde 14 om arbetsmarknad och arbetsliv. Statens anslag till Arbetsförmedlingen, a-kassan, , och olika statligt finansierade arbetsmarknadspolitiska åtgärder finns bland de viktiga anslag som ska debatteras och beslutas om. Allt detta är nog så viktigt och ska tas på största allvar. Men, herr talman, de signaler som regeringen och regeringspartierna sänder ut till arbetsmarknaden, arbetsgivarna, investerarna, marknaden och inte minst arbetstagarna och de arbetslösa består av så mycket mer än bara siffror och anslag.