prot · H00932 · 2012-11-28 00:00:00 — Kan man vara trovärdig när man talar om att ställa upp för flyktingar i om man kommer att stå på barrikaden för att utvisa samma människor om de kommer till ? Kan man vara trovärdig om man säger: Vi ska stödja UNHCR:s verksamhet i och öka den? Sedan kommer man att stå på barrikaderna och säga: Vi kommer inte att ta emot fler på kvot när den förfrågan kommer när vi bidrar med mer resurser. Någonstans måste det finnas en konsekvens här. Om man engagerar sig och predikar internationell solidaritet måste den också gälla om människor kommer till och söker skydd här. säger: Vi har aldrig krävt någonting sådant. Då har ni en del framtoningsproblem. Det får ni ändå tillstå. 147 (SD) replik: Jag anser inte att vi har framtoningsproblem. Däremot anser jag kanske att har lite problem att lyssna på det vi verkligen säger. Jag sade att vi alltid varit tydliga med att flyktingar som är berättigade till skydd enligt flyktingkonventionen och kvotflyktingar ska beviljas det skydd de behöver. Det har vi varit tydliga med och är fortfarande. Oavsett vilken flyktingpolitik som vi har i , som jag sade innan, är de flesta människor kvar i närområdena och har inte råd och möjlighet att ta sig hit. Vi vill hjälpa så många som möjligt. Därför vill vi öka satsningarna till UNHCR och hjälpa flyktingar i närområdet. Jag tycker inte alls att det är någon dubbelmoral. Däremot kan jag anse att det kan vara en ganska dålig moral från regeringen när vi ska debattera bistånd att man gör avräkningar på biståndet och lägger ned mer pengar på flyktingmottagningen i än vad man gör på att hjälpa flyktingar i deras närområde. Vi ställer oss kritiska till att man ska göra denna typ av avräkningar i biståndet. Den debatten har vi möjlighet att återkomma till. Jag tycker inte alls att vi har någon dubbelmoral i frågan. Det vi i första hand kritiserar är inte flyktingar enligt flyktingkonventionen eller kvotflyktingar, utan det är en annan typ av invandring. Främst är det kanske anhöriginvandring som vi kritiserar och även den havererade invandringspolitiken i stort och svårigheten att integrera och assimilera människor i . Viljan att hjälpa flyktingar som behöver skydd enligt flyktingkonventionen och flyktingar som befinner sig i en oerhört utsatt och svår situation i sitt närområde är äkta, och sympatin för dem är äkta från vår sida ingenting annat. 148 HANS (V): sägs det att inte kan påverka att vårt land är för litet och för avlägset för att vi ska kunna ha något inflytande. Det sägs att det inte finns någon poäng med att ska ha en självständig utrikespolitik och egen röst i världen. Jag menar att de som säger så i grunden har fel. Den värld vi lever i är i akut behov av länder som konsekvent står upp för fred, folkrätt och mänskliga rättigheter. Det behövs länder som kan vara verkligt allierade med de hungriga, fattiga och förtryckta som världen över kämpar för sina rättigheter. Det är min fulla övertygelse att skulle kunna vara ett sådant land. Det saknas inte möjligheter. Det som ofta saknas är däremot den politiska viljan hos den nuvarande borgerliga regeringen i . Dagens debatt visar på möjligheterna för vårt land. I betänkandet behandlas en lång rad förslag. Det handlar om konkreta beslut som vi skulle kunna fatta i denna kammare och som skulle få stora konsekvenser långt utanför denna kammare och långt utanför vårt land. Det är därför med glädje som jag konstaterar att en majoritet i utrikesutskottet har ställt sig bakom motioner från bland annat om att ska erkänna . är sista koloni. Medan folkets längtan efter frihet har besegrat kolonialismens förtryck i land efter land har vi sett hur ockupationsmakten steg för steg har stärkt sitt grepp över . Ockupationen strider mot folkrätten, mot internationella konventioner och mot beslut från såväl FN som i . Ockupationen har sedan dag ett inneburit grova och omfattande brott mot sahariernas mänskliga rättigheter. Om om skulle fatta beslut om att erkänna skulle det vara ett historiskt beslut. Vi skulle bli det första västland som fattar ett sådant beslut. Det skulle skicka en tydlig signal av hopp till de västsaharier som lever under marockansk ockupation. Det skulle också skicka en signal av hopp till de hundratusentals västsaharier som lever i flyktingläger i . Men det skulle också vara en mycket tydlig signal till om att vi underkänner deras ockupation och att vi inte kommer att tolerera att fortsätter att förhala en fredlig lösning. Ett erkännande skulle vara ett historiskt beslut, men inte ett unikt beslut. Redan har drygt ett 80-tal av FN:s medlemmar beslutat att erkänna . Sydsudan, och tillhör de länder som har erkänt . Västsaharierna är på många sätt ett föredöme. Man har valt att lägga ned sina vapen och att föra sin kamp vid förhandlingsborden. Man har satt sin tilltro till världssamfundet och till folkrätten men omvärlden har svarat med tystnad och ointresse. kan vi se hur gång på gång har gynnats av EU genom fördjupat samarbete och förmånliga handels- och fiskeriavtal. ser vi nu hur västsaharierna i de algeriska flyktinglägren ser hur det livsavgörande humanitära stödet till dem minskar i ljuset av den ekonomiska krisen i . pyr det bland unga västsaharier. Man frågar sig, med rätta kanske: Varför ska man fortsätta förhandla? Varför ska man fortsätta kämpa med fredliga medel när omvärlden ignorerar dem? Möjligheternas fönster håller på att stängas i . En fredlig lösning håller på att rinna oss ur händerna. återstår bara ett enda alternativ för Västsaharierna: att ta till vapen. Därför behöver omvärlden agera. Därför behöver erkänna . De borgerliga partierna har tidigare i debatten gömt sig bakom den folkrättsliga definitionen av en stat: att det krävs ett territorium, ett folk och en regering. Man menar att dessa kriterier inte är uppfyllda i . Det är fel. besökte jag staden i de befriade delarna av . Jag mötte företrädare för den regering som styr området, och jag samtalade med de västsaharier som lever i ett fritt som de själva styr. Det finns ett land, det finns en regering och det finns definitivt ett folk. Det som saknas är den politiska viljan hos de fyra borgerliga partierna. säger dessutom enigt att det går att fastställa att var ett folkmord detta efter att bland annat har krävt att ska erkänna Anfal som ett folkmord. Anfal är ett av de mörkaste kapitlen i mänsklighetens moderna historia. Under den så kallade Anfalkampanjen 19861989 genomförde den dåvarande regimen i markattacker, bombanfall, massdeportationer, fördrivningar och attacker med kemiska stridsmedel mot kurder. Attacken mot staden är den mest kända enskilda incidenten. Då anföll den irakiska regimen en obeväpnad stad med kemiska stridsmedel i en hänsynslös attack som kostade över 5 000 män, kvinnor och barn livet. Det är fortfarande oklart hur många kurder som mördades av under Anfalkampanjen. Enligt officiell irakisk statistik dödades 182 000 personer, men enligt oberoende källor kan det vara så många som tio gånger fler som dödades. I säger vi ibland att tiden läker alla sår. Det är inte sant. För dem som överlevde Anfal och för deras barn och barnbarn är övergrepp fortfarande ett öppet sår ett levande trauma. Det är inte ett sår som tiden kommer att läka. Det kan bara läkas genom att man får sitt lidande bekräftat och upprättelse för det man har genomlevt. Därför är orden i dagens betänkande så viktiga. Men de är också viktiga därför att vi måste lära av historien, i synnerhet i då vi ser i flera andra länder hur förtrycket skärps mot just kurder. har lagt fram en lång rad förslag som behandlas i betänkandet om hur på allvar skulle kunna agera för att bli ett land som på riktigt är en allierad med de modiga kvinnor och män som kämpar för demokrati, mänskliga rättigheter och social rättvisa i och . Jag får erkänna att alla förslag inte har blivit tillstyrkta av utrikesutskottet. Vi vill bland annat tillsätta en FN-rapportör för de mänskliga rättigheterna i och se till att de som gjorde sig skyldiga till krigsförbrytelser under ockupation ställs inför rätta. Vi kräver att det humanitära stödet till ökar och att i EU-kretsen slutar blockera sanktioner mot syriska telekombolag. Vi vill att EU:s medlemskapsförhandlingar med tydligt kopplas till krav när det gäller de mänskliga rättigheterna i . Vi vill att kräver att samtliga politiska fångar i släpps och att kurdernas och de övriga etniska och religiösa minoriteternas rättigheter ska respekteras. Vi vill att sätter frågor om mänskliga rättigheter i centrum för sin dialog med regimen i och att det svenska näringslivet fullt ut tar sitt ansvar så att de investeringar som svenska företag gör i inte under några omständigheter bidrar till att stärka regimens grepp över landet. Jag vill använda den sista delen av mitt anförande till att tala om att inte bara i ord utan också i handling måste bli en tydlig kraft för en tvåstatslösning en kraft för ett fritt och demokratiskt och därigenom också en kraft för fred i . Med sorg har vi kunnat följa hur högteknologiska armé kraftigt beskjutit ett av jordens mest tätbefolkade områden: . har gjort sitt bästa för att leva upp till löftet från den israeliska inrikesministern om att bomba tillbaka till medeltiden. För tillfället har raketbeskjutningen från och till upphört. Det är oerhört välkommet. Raketbeskjutning mot civila områden innebär alltid ett folkrättsbrott, oavsett vem som avfyrar vapnen. Låt mig vara mycket tydlig på den punkten. Trots att det nu tillfälligt råder vapenvila kan vi se att det grundläggande problemet, ockupation av de palestinska områdena, inte på något sätt är löst. Tvärtom ser vi hur den israeliska regeringen genom att utvidga de illegala bosättningarna och genom att fortsätta att bygga muren på palestinsk mark effektivt slår sönder förutsättningarna för en tvåstatslösning. För oss som vill se en tvåstatslösning, två självständiga och demokratiska stater sida vid sida, där befolkningen kan leva i fred inom säkra gränser börjar tiden nu rinna ut. Det är därför hög tid att omvärlden agerar för att möjligheten att bidra till fred i inte ska rinna oss ur händerna. , och kräver därför gemensamt att ska erkänna . Det skulle vara en mycket tydlig signal att menar allvar med sin retorik om en tvåstatslösning. Men det skulle inte på något sätt vara en unik signal. En majoritet av jordens länder, över 130 FN-medlemmar, har redan erkänt . har länder som , och gjort det. Och det är lite talande att till och med vårt grannland visat större utrikespolitiskt mod än . kommer dessutom generalförsamlingen i FN att behandla en resolution med krav på att status i FN uppgraderas. Mycket tyder på att en sådan resolution kommer att röstas igenom. Vi vet att både och kommer att rösta ja. De har gett tydliga besked, men frågan är hur kommer att förhålla sig . Denna tystnad, denna ovilja att ge besked som vi har sett även i den här debatten, är lite talande för den borgerliga regeringens och de borgerliga partiernas Mellanösternpolitik. Det är trots allt veligheten som är det största och tydligaste signumet för den borgerliga Mellanösternpolitiken, och det kanske inte är så svårt att förstå. ska i sin roll som utrikesminister lyckas balansera ett centerparti som åtminstone på stämmor förstår vad folkrätt innebär, ett som känslomässigt ansluter sig till positioner gång på gång och dessutom en handfull kristdemokrater som verkar låta bibeltolkningar styra sitt förhållande till . kan göra skillnad, men som enskilda medborgare kan vi också göra skillnad. Som konsumenter ska vi ha möjlighet att göra medvetna val när vi befinner oss runt om i det svenska samhället. Men förekommer det att varor som är producerade på israeliska illegala bosättningar märks med text om att de har producerats på , i eller i . Viner från de ockuperade betecknas på Systembolaget som övrigt ursprung. I alla de här fallen blir det mycket oklart för oss som konsumenter var varan egentligen är producerad. Är den producerad i , på illegala bosättningar eller på de palestinska områdena? Den brittiska regeringen tog fram riktlinjer för märkning av varor. beslutade att införa liknande riktlinjer. och jobbar på samma område, men i svarar på en skriftlig fråga som jag har ställt till honom att regeringen bereder frågan. Det är fin kanslihussvenska för att vi inte gör någonting alls. Länge åtnjöt ett starkt förtroende i som möjliggjorde för vårt land att spela en aktiv roll för fred, folkrätt och frihet. måste jag erkänna att det inte är lätt att följa de senaste dagsnoteringarna i den borgerliga regeringens Mellanösternpolitik. Det är hög tid att blir en tydlig och konsekvent röst för fred i . Ett första, oerhört viktigt steg skulle vara att vi röstar ja till att uppgradera status i FN och vi röstar ja till att erkänna som stat. Därför vill jag avsluta mitt anförande med att yrka bifall till reservationerna 6 och 7. 149 (KD): Det är många frågor och många länder som ska behandlas. Mina överskrids kanske något. Jag har försökt att skära i mitt tal, men det är väldigt mycket som man vill säga. Jag tänker börja med den arabiska våren och kvinnorna. har passerat sedan den arabiska våren tog sin början i . Det är medborgare i och icke-demokratiska stater reste sig upp och krävde mänskliga fri- och rättigheter, social rättvisa och ekonomisk utveckling. Som en av delegater till den parlamentariska församlingen för Medelhavsunionen har jag fått möjlighet att med representanter för de aktuella länderna i regionen diskutera den demokratiska processen. Det är entusiastiska personer som vill skapa en ny framtid för sina länder, vilket är mycket hoppfullt. Men de hoppas också på stöd och råd från oss i . Det gäller särskilt kvinnorna. Situationen för många av regionens kvinnor har dock inte i alla delar förbättrats utan till viss del förvärrats . Även om kvinnliga politiker behöll av platserna i parlamentet i och med valet i har antalet kvinnor i övergångsregeringen minskat från fyra till tre. Trots att principen om jämställdhet mellan könen ryms inom nya konstitution återfinns endast en kvinna i dagens marockanska regering. presidentval i återfanns inte en enda kvinna bland de 13 slutgiltiga presidentkandidaterna. Regionens kvinnor är kraftigt underrepresenterade i det offentliga rummet, och det finns en rad exempel där kvinnors fri- och rättigheter i större utsträckning än tidigare till och med kränks och inskränks. Sharialagar är på väg att införas i , lobbyn mot kvinnors rätt till skilsmässa i är stark och vi ser tyvärr en negativ utveckling på många håll. Det gör att vi måste fortsätta stödet till kvinnorna i regionen. I och ser vi tyvärr också hur förföljelsen av och övergreppen mot regionens kristna minoritetsgrupper har eskalerat . I till exempel blir den kristna koptiska minoriteten, som utgör av landets befolkning, ofta föremål för attacker från militanta, islamistiska grupperingar. Kyrkor har bränts, och våldsanvändningen är utbredd. Kopternas utsatta situation förefaller dess värre inte på något sätt ha förändrats till det bättre efter Muslimska seger i presidentvalet . har president bland sina rådgivare utsett en kopt, och vi får ställa vårt hopp till alla de moderata krafter som trots allt finns i . Vi får hoppas att de ska bidra till att situationen förbättras framöver för den kristna minoriteten, men vi måste bevaka situationen. Vid sidan av de demokrati- och rättsstatsstärkande åtgärder som krävs i krävs också att man tar itu med de enorma sociala och ekonomiska orättvisor som finns i landet. Den sociala utmaningen är stor. Där kan vi genom EU bidra med ökad handel och samarbete. I regeringens budget föreslås också att vi tredubblar anslagen för att stödja demokratisering och respekt för mänskliga rättigheter i hela regionen. Vi skjuter till 70 miljoner för att stärka kvinnors fri- och rättigheter. Det är bra satsningar som vi ska använda på absolut bästa sätt. Man kan inte säga annat än att situationen i är en mänsklig katastrof. Det som började som ett rop på reformer i kölvattnet av den arabiska våren har utvecklats till ett blodigt inbördeskrig. 30 000 människor har fått sätta livet till, och miljontals har tvingats fly både inom landet och bortom landets gränser. Omfattande övergrepp och kränkningar av de mänskliga fri- och rättigheterna begås av Assadregimens styrkor men även av väpnade oppositionsgrupperingar. Inbördeskriget är en blodig kamp mellan de som styr som i huvudsak tillhör shiiter och alawiter och oppositionen som till stor del består av sunnimuslimer. Mitt i detta kaotiska slagfält återfinns två och en halv miljon kristna. Det är en grupp som på det stora hela haft goda relationer och visat lojalitet mot och skyddats av Assadregimen. Fruktan för olika hämndaktioner är därför stor, och kristna i faller i ökad utsträckning offer för islamistiska milisgruppers aggression. Kyrkor har blivit särskilda mål för väpnade angrepp i bland annat , och staden är i det närmaste helt tömd på den kristna befolkningen. Så sent som såg jag på Twitter att två bomber har sprängts i ett område i där det bor kristna och druser som uppges inte ha gått med i upproret mot regimen. Minst 34 personer har dödats. Så ser situationen ut i , vilket är skrämmande. När Assadregimen har fallit måste landets kristna garanteras samma fri- och rättigheter och politiska representation som övriga religiösa och etniska grupper. Det är vi alla överens om, och vi har uttalat det via EU. En stor grupp som inte heller ska utelämnas är kurderna som finns i och som balanserar och försöker stå vid sidan av konflikten men som på olika håll dras in i den. och EU har tydligt uttalat att måste avgå, lämna över till en övergångsregering och förbereda fria och rättvisa val. Det är någonting som vi ska arbeta för. Konflikten hotar tveklöst säkerheten i regionen. Den har redan, i varierande utsträckning, spillt över till grannländerna och och hotar att också påverka . Medan sitter kvar vid makten i är styre i historia. Även om säkerhetssituationen i flera delar av landet är bristfällig har en rad steg för att demokratisera landet, öka rättssäkerheten och främja mänskliga fri- och rättigheter tagits sedan diktatorns fall 2003. Att nu till exempel har tagit fram en nationell handlingsplan i syfte att genomföra för mänskliga rättigheters rekommendationer bör välkomnas. Situationen för vissa av landets minoritetsgrupper, särskilt kurderna, har förbättrats avsevärt . Regionen i landets norra delar har numera ett långtgående självstyre, och enligt UD förbättras läget vad gäller mänskliga rättigheter. Detta är långt från vad som gällde när övergrepp på kurderna pågick. och Bathregimens förtryck av kurderna kulminerade i den så kallade Anfalkampanjen 1988. De flesta av oss minns den avskyvärda gasattacken mot Halabja. Flera byar angreps, 182 000 människor miste livet och över en miljon drevs på flykt. Såväl det irakiska rättsväsendet som en rad internationella människorättsorganisationer betecknar Anfalkampanjen som ett folkmord. Många av varandra oberoende källor delar den uppfattningen, och har också självt i domstol tagit upp händelsen och dömt ansvariga för folkmordet. Domen blev dock dödsstraff, vilket vi ju inte accepterar i , men vi tycker att det är bra att man har ställt de ansvariga till svars. Det finns mycket som har förbättrats i , men vi kan inte acceptera summariska rättegångar, tortyr och bristande föreningsfrihet i en demokratisk rättsstat. Situationen för landets kristna är väldigt allvarlig. har många tvingats på flykt på grund av våld och övergrepp. Flera hundratusen kristna irakier lever under svåra förhållanden i flyktingläger i bland annat och . Vi menar att , EU och FN har en viktig roll i att åtgärda den negativa utvecklingen i landet. är lite av en krutdurk som vi måste bevaka. folk lider svårt under en brutal regim. Respekten för grundläggande fri- och rättigheter saknas. Oppositionella förföljs, torteras och avrättas. Politiskt oliktänkande, kvinnor, hbt-personer och religiösa och etniska minoriteter drabbas alla av den skoningslösa regimen. Situationen för de iranier som väljer att konvertera till andra trosåskådningar är direkt livsfarlig. stöder fullt ut säkerhetsrådets och EU:s utökade sanktioner mot den iranska regimen som syftar till att sätta press på att fullt ut samarbeta med . Vi är för dialog och samtal. Men för att kraven gentemot ska vara tydliga är de utökade sanktionerna nödvändiga och högst legitima i väntan på ett bättre samarbete från deras sida. Konflikten mellan och Hamas blossade upp igen med full kraft. Efter dagar av mycket intensiva raketbeskjutningar från in på israeliskt territorium svarade . Det går inte på något vis att ifrågasätta rätt till självförsvar. Dock går det att diskutera huruvida motattacken stod i proportion till Hamas missilbeskjutning. slöts ett avtal om eldupphör som måste följas upp med konkreta åtgärder. Hamas måste erkänna staten rätt att existera, och deras raketbeskjutningar av måste upphöra. Detsamma gäller de enligt folkrätten illegala israeliska bosättningarna på . bör visa gehör för EU:s krav om att öppna övergångarna till för att underlätta för den humanitära hjälpen att nå fram och se till att kommersiell handel kan bedrivas. Livssituationen för folket i måste förbättras både ekonomiskt och vad gäller mänskliga fri- och rättigheter. Om så inte sker finns en risk att den fattiga befolkningen radikaliseras, vilket inte kan anses gynna säkerhet. En lösning på den långvariga konflikten är avgörande för hela regionens fred och säkerhet. Förhandlingar om fred måste utgå års gränser och genom ett fredsavtal resultera i en tvåstatslösning med som delad huvudstad. Endast genom ett ömsesidigt gynnsamt fredsavtal kan varaktig fred, säkerhet och demokrati bli verklighet för både israeler och palestinier. Vi anser inte att det går att erkänna som stat. Det går inte så länge Hamas inte kan erkänna rätt att existera. För att ett erkännande av staten ska bli möjligt måste det föregås av ett fredsavtal som leder till en tvåstatslösning. Men som det står i betänkandet ankommer det för övrigt, som vi ser det, inte på utan på regeringen att göra sådana folkrättsliga ställningstaganden. Samma sak gäller vad avser den fråga som är under diskussion i generalförsamlingen om uppgraderad status. Det är regeringen som hanterar den frågan. måste inom ramen för sitt utvecklingssamarbete med och fortsätta att främja fredsprocessen och ett demokratiskt palestinskt statsbyggande och ställa hårda krav på den palestinska myndighetens efterlevande av mänskliga fri- och rättigheter. är enligt FN det sista icke avkoloniserade territoriet i . ockuperar alltjämt två tredjedelar av . Det är en ockupation som strider mot internationell rätt. stöder därför fullt ut regeringens ståndpunkt att västsaharierna i enlighet med folkrätten äger rätt till självbestämmande. Västsaharierna bör ges rätten att i en folkomröstning, genomförd av FN-styrkan efter beslut av säkerhetsrådet, avgöra territoriets framtida status. Om västsaharierna i en sådan folkomröstning röstar för självständighet är det ett beslut som och världssamfundet måste acceptera. När det gäller situationen i som också finns med i betänkandet kommer min kollega senare att ta upp den oroväckande utvecklingen i landet där mänskliga rättigheter alltmer åsidosätts i och med arresteringar och fängslanden av kurdiska parlamentsledamöter, lokalpolitiker, akademiker och journalister. Med detta vill jag yrka bifall till förslaget i betänkandet vars alla delar jag står bakom förutom förstås det som berör reservation 25 om erkännande av som stat. 150 (SD) replik: Jag har först en fråga gällande situationen i och och den aktuella frågan om upphöjd status för i FN. Jag förstår att jag inte får något svar på vad regeringens inställning är. Det har andra redan försökt få svar på. har deklarerat sin åsikt. har deklarerat sin åsikt. Jag undrar om kunde säga vad hållning är i den här frågan.