prot · GZ0983 · 2012-03-15 00:00:00 — Även om man kan ha förståelse för den typen av oförutsedda händelser kan till exempel ett äktenskap som från början upplevdes som mycket stabilt upphöra. Då är frågan om vi bör ha en karenstid för detta. Ja, det har vi i form av tvåårsperioden, och jag tycker att det är bra. Det skapar en balans i systemen. 76 (S): Jag vill ställa min fråga till jämställdhetsminister . Många kvinnor beskriver förlossningssmärtan som den värsta smärta de någonsin upplevt eller kommer att uppleva under sin livstid. Trots det har beslutat att kvinnor som föder inte längre ska få lustgas. Lustgas är en mycket bra smärtlindring som även kvinnor som inte har exempelvis epidural ryggbedövning får mycket hjälp av. Jag tycker att det måste vara kvinnornas eget val ifall de vill ha ryggbedövning eller inte. Dessutom kan man behöva lustgas som ett komplement till ryggbedövningen, något jag själv har använt. Det är en mycket viktig jämställdhetsfråga att man, oavsett var i landet man bor, får hjälp med den oerhörda smärta som en förlossning för många innebär. Att man inte längre ska ge lustgas motiveras med miljöskäl och personalskäl, alltså att personalen inte ska utsättas för lustgas. Det finns dock reningsanläggningar. Det finns möjlighet till bättre ventilation, tätare slangar, att man andas inne i lustgasmasken och så vidare. Min fråga till jämställdhetsministern är: Kan inte regeringen ta fram riktlinjer så att alla kvinnor i får rätt till lustgas oavsett var de råkar bo? 77 Statsrådet (FP): När man föder barn ska det vara i livet, och självklart ska man kunna göra det utan onödiga smärtor. Detta rör dock medicinska frågor som jag inte kan uttala mig om i denna talarstol. Jag har inte ens hört talas om fallet, vilket gör att det är svårt för mig att uttala mig om det. Jag tar gärna med mig frågan och ser vad den handlar om. Om inte annat kanske socialministern har koll på detta; jag vet inte. Det låter som något som läkarna måste avgöra utifrån arbetsmiljön och utifrån kvinnans bästa. Utgångspunkten måste vara att ingen ska behöva föda med onödiga smärtor. Jag utgår från att sjukvården även i detta fall agerar på det viset. 78 (S): Det som angetts som alternativ till lustgas är epidural ryggbedövning och avslappningsövningar. Jag har absolut ingenting emot epidural jag har själv använt det men man måste respektera dem som inte vill ha det. Det kan leda till värksvaghet som kan leda till ökad risk för sugklocka och tång. Det är en oerhört viktig fråga. Att föda helt utan medicinsk smärtlindring är ungefär som att operera någon utan smärtlindring. Alla som fött barn vet att det kan göra mycket ont. Jag tycker inte att detta är någon medicinsk fråga. kan självfallet se till att det blir säkert för personalen. Det finns mycket man kan göra, vilket jag nämnde tidigare, till exempel ha reningsanläggningar. Det har gjorts en reningsanläggning i som är väldigt effektiv. Man kan alltså lösa miljö- och arbetsmiljöproblemen på andra sätt. Kvinnor som grupp belastar mindre än män. Ska de då tvingas föda under fruktansvärda smärtor? Detta är en avgörande jämställdhetsfråga, och jag är tacksam för att tittar närmare på den. Jag hoppas att det ger resultat. 79 Statsrådet (FP): Jag ska inte titta närmare genom att ge sjukvården expertråd. Jag utgår från att sjukvården är bättre lämpad att själv sköta detta. Det jag säger är att det självklart aldrig får förekomma att en kvinna tvingas föda under smärtor, utan att få hjälp. Det är det jag menar. Om det sedan är epidural, lustgas eller andra metoder som sjukvården använder är jag inte kvinna att uttala mig om. Jag utgår från att ingen kvinna i vårt land tvingas föda utan att få smärtlindring i den processen. Granskning av kvaliteten i förskolorna 80 (KD): Även jag vill rikta min fråga till statsrådet . Det gäller tillsynsansvaret för förskoleverksamheten. Vi vet att Skolinspektionen har ett tillsynsansvar beträffande hur kommunerna lever upp till sina åtaganden. Sedan är det kommunerna själva som har tillsynsansvaret ute i den faktiska verksamheten. Det innebär att kommunerna ska kvalitetsgranska den verksamhet som de själva har huvudansvaret för. Det säger sig självt att den granskningen kanske inte alltid blir oberoende och självständig. Kommunerna ska även granska fristående förskolor och dem som i olika former bedriver pedagogisk omsorg. Häri ligger ett konkurrensförhållande. Min fråga till statsrådet blir därför: Pågår det några diskussioner om hur en oberoende granskning och kvalitetsuppföljning ska ske ? 81 Statsrådet (FP): Granskning av våra förskolor är en viktig del för att kunna utveckla kvaliteten i dem. När föräldrar överlämnar sina barn till samhällets tjänst, statens och kommunernas tjänst, måste man självfallet kunna garantera att föräldrarna kan känna sig trygga och vara säkra på att barnen har det bra. Den ordning vi valt är att kommunerna ska granska verksamheten i enskilda förskolor. Det ska sedan rapporteras via kommunerna till Skolinspektionen. Jag har inte hört att den ordningen inte skulle fungera, och därför har jag inget annat svar att ge än att så är det just nu och så fortsätter det att vara också framgent. Jag ser dock att det finns annat som är viktigt att följa vad gäller utvecklingen, såsom lärartätheten och barngruppernas storlek. Det är viktiga frågor och egentligen lätt för kommunerna att rapportera till Skolinspektionen så att vi får den statistiken och kan följa upp den ordentligt. 82 (KD): Jag tackar statsrådet för svaret. Det var bra att hon kom in på detta med uppföljning. Föräldrarna vill ofta ha möjlighet att välja en förskola av god kvalitet. Därför skulle det vara önskvärt att det fanns öppna jämförelser som tog hänsyn till det som statsrådet nämner. Hur många vuxna det är, hur många barn som finns på plats rent fysiskt, personalomsättningen och personalens utbildning kanske kan finnas med i dessa nyckeltal. Kan statsrådet ge besked om att det kommer att bli lättare för föräldrar att välja barnomsorg utifrån öppna och oberoende jämförelser av kvaliteten i barnomsorgen? 83 Statsrådet (FP): Jag tackar för frågan. Nej, jag kan nog inte på stående fot lova att jag kan komma att leverera det, men jag tycker att det är en viktig fråga. Den har diskuterats i vårt land när det gäller både vården och omsorg om våra äldre, och det är klart att detta är viktigt också när det gäller skola och förskola. kan detta egentligen användas som konkurrensmedel av enskilda förskolor, som kan profilera sig på hemsidorna varför ska föräldrarna välja just deras förskola? Det ser jag som en möjlighet . Om det borde finnas organiserat på nationell nivå är jag inte beredd att ge något svar på. Men politik handlar om att följa upp och komma med nya idéer om vad man behöver göra. Det är självklart att också denna fråga som alla andra finns i omloppet. Kanske landar vi vid tillfälle i att det skulle behövas. Men att leverera en sådan lösning är ingenting som för tillfället finns i pipeline. 84 (S): Min fråga går till statsrådet och gäller isbrytarverksamheten, som diskuteras just . är avgiften för isbrytning inlagd i den allmänna farledsavgiften. Det innebär att man solidariskt betalar för isbrytningen runt Sveriges kuster genom samtliga farledsavgifter. kan det hända att det krävs isbrytning mycket långt söderut i . Det var inte vi hade en ganska hård vinter även på och i de södra farvattnen. Men diskuteras bland annat från sida om man i stället skulle ta ut avgiften explicit för de transporter som utnyttjar isbrytarna. Jag undrar hur statsrådet ser på den frågan. 85 Statsrådet (M): Jag var själv med både och uppe i . Det är helt klart att isbrytarverksamheten gör nytta. Det som säger om den diskussion som har förts är alldeles riktigt. De som tillhör de södra hamnarna, där man har långa farleder in och inte har så mycket is, till exempel i , och , tycker ibland att det känns jobbigt att betala höga farledsavgifter när de inte har nytta av isbrytning. Det omvända skulle vara att de hamnar som behöver ha isbrytning får betala det själva. Diskussionen handlar då om vad som händer med den solidaritet som funnits . Vi har ställt frågan för att se vad detta skulle innebära. Det har funnits en utredning tidigare om huruvida man skulle ha en finansiering där den som behöver ha isbrytarverksamheten betalar. Det finns dock risk för att det blir en väldigt sned fördelning. Vi söker efter den bästa lösningen, där man kan få med dem som i konkurrens med hamnar i övriga känner att de skulle kunna vara effektivare om de inte betalade för isbrytning men ändå inte hindra dem som behöver ha isbrytning genom att de i stället får betala oförtjänt höga avgifter. 86 (S): Jag tackar för svaret. Jag tror att den enda väg som man skulle kunna gå om man ska ta bort den solidariska fördelningen av avgiften är att staten skjuter till pengar. Det brukar i alla fall finansministern ha vissa synpunkter på. Om man skulle gå in för en ordning där transporterna från norra , som det framför allt gäller, finge speciella kostnader för isbrytning skulle hela basindustrin och all den industri som använder sig av sjöfarten få en direkt konkurrensnackdel. Om inte annat borde näringsministern ha synpunkter på detta. Detta skulle egentligen innebära att det skulle bli omöjligt att bedriva sjöfart på norra i någon större utsträckning. Det är väldigt viktigt att denna konkurrensnackdel inte kommer till stånd. Jag tror att man i så fall kommer att leta sig andra vägar för godset. Jag hoppas alltså att statsrådet behåller den solidariska fördelningen. 87 Statsrådet (M): Det jag kan konstatera när jag reser runt i hela vårt avlånga land, som har väldigt mycket kust, inte minst mot , är att detta är en ständigt pågående diskussion. Däremot har vi inte tagit fram något förslag om att vi ska ha en avgift enbart för dem som använder isbrytningen. Det finns inget sådant förslag. Vi har dock ställt frågan vilka konsekvenserna skulle bli. Bland annat har varit inblandat. Vi jobbar dessutom med att försöka få isbrytarverksamheten så effektiv som möjligt, både miljömässigt och ekonomiskt. Därför har vi nu också ett formellt samarbete med , vilket ser ut att kunna gynna bägge länderna. Vi prövar alltså olika vägar. 88 (M): Jag har en fråga till statsrådet med anledning av de beslut som regeringen har fattat om en vidareutveckling av ramöverenskommelsen med . Det handlar om förordnanden om offentligt biträde i migrationsärenden, om den allmänna översyn som ska göras av Lifos och slutligen om hur utformningen av beslut kan utvecklas. Vad innebär detta rent konkret för exempelvis den enskilde asylsökande? 89 Statsrådet (M): Jag tackar för frågan. Det är helt riktigt att vi bockar av ytterligare tre punkter i den ramöverenskommelse som regeringen har ingått med om migrationspolitiken. De punkter som räknade upp är väldigt viktiga. Det handlar om att förstärka den väldigt höga rättssäkerhet som vi redan har i vårt asylsystem på ett antal punkter där vi tycker att det finns anledning att göra översyner. Det gäller till exempel frågan om offentligt biträde. Det ska ges ett uppdrag till Statskontoret att se över hur utser och förordnar offentliga biträden. Det handlar även om landinformationssystemet, som ligger till grund för asylprövningarna, och den information som förs in i detta. Där tycker vi att man dels bör se över tillgängligheten och praxis, dels göra en allmän översyn av detta informationssystem, så att det håller en hög kvalitet. Slutligen har vi på regeringssammanträdet fattat beslut om ett kommittédirektiv som innebär att vi ska se över hur beslut och domar utformas, så att de som är mottagare av informationen får en korrekt beskrivning av vad det egentligen är man har fattat beslut om i domstolen eller myndigheten. Det är vad det handlar om. 90 (M): Jag tackar så mycket för svaret. Jag fick delvis också svar på min följdfråga, som lyder: Vad får detta för påverkan på rättssäkerheten? Statsrådet har redogjort lite grann för det, så jag nöjer mig med att tacka för svaret. 91 (M): Jag har en fråga till statsrådet . Det är en fråga som är väldigt viktig för mitt hemlän . Det handlar om förbindelsen över Kvarken. Vår alliansregering har jobbat hårt inom EU och lyft fram betydelsen av E12:s hela sträckning från i till Mo i i . Det har resulterat i att EU har gett hela E12 TEN-T-status. Dagens färjeförbindelse över Kvarken är under all kritik. Det civila samhället, näringsidkare och den gränsöverskridande arbetsmarknaden påverkas negativt som en följd av detta. Även miljön tar skada, då omvägar med bil görs runt . Hur ser statsrådet på färjetrafikens framtid? Har hon några funderingar om detta som vi kan ta del av? 92 Statsrådet (M): En gång i tiden var det rätt många färjor som gick från den svenska till den finska sidan, inte minst när man kunde handla taxfree. När det förändrades blev det inte många färjor kvar, förutom den som går över Kvarken. Jag tror att det var som den som hade vunnit upphandlingen gjorde konkurs. Det kanske inte fungerade så bra företagsekonomiskt. Avtalsparten har varit den finska sidan, men i samarbete med det regionala och kopplat till , för färjan går mellan och . Staten har aldrig via subventioner stött den här färjetrafiken. Vi har prövat frågan om vi ska göra det och kommit fram till att vi inte ska det. Däremot har jag i kontakter med min finska kollega sagt att vi som stat inte har någonting emot om som stat har ett avtal med svenska sidan och kommunen eller regionen i fråga. Det har brukat handla om 5 miljoner som man delar på hälften. 93 (M): Tack så mycket för svaret. Jag har en kort följdfråga om statsrådet tror att TEN-T-status kommer att öka det politiska intresset för Kvarken och om man kan tänka sig en trestatslösning med , och för att förbättra färjetrafiken över Kvarken. 94 Statsrådet (M): Om parterna ska utvecklas från att vara två till att bli tre kan jag inte se att det skulle finnas något hinder mot det. Min ingångspunkt har varit kontakterna med den finska sidan som har valt att ha det som statliga anslag. Vi har inte det som statliga anslag. Vi tycker att den lösningen är okej. Skulle det komma in ett ytterligare land om man ser det som angeläget ser jag inte att vi skulle vara motståndare till någonting sådant. 95 TREDJE VICE TALMANNEN: Jag ber att få tacka närvarande statsråd och ministrar för medverkan i dagens frågestund. Jag vill återigen beklaga de tekniska missöden som ägde rum under frågestunden. På grund av tekniska problem ajournerades förhandlingarna till . 8 § (forts. från 6 §) Vissa frågor om Försvarsmaktens materielförsörjning (forts. FöU3) 96 (M): Jag vill börja med att yrka bifall till förslaget i försvarsutskottets betänkande Vissa frågor om Försvarsmaktens materielförsörjning. Riksrevisionsrapporter utgör alltid värdefull granskning, så också den rapport som vi debatterar . Genom att identifiera och lära oss av tidigare begångna misstag i processer genomför vi förbättringar. Rätt materiel levererat i rätt tid är ett grundfundament i svensk försvarspolitik. Brister och förseningar i materielförsörjningsprocesser påverkar ytterst den svenska försvarsförmågan. om försvarets internationella materielsamarbeten ska läsas noga men också genom glasögon med lite olika slipningar. Den genomfördes innan nu gällande materielförsörjningsstrategi hade implementerats fullt ut, vilket framhålls av själv och även i regeringens skrivelse. Vidare genomfördes granskningen innan budgeten för utgiftsområde 6 presenterades för försvarsutskottet av departementet, där utskottsledamöterna på ett mycket öppet sätt fick sig redovisat pågående och framtida planerade försvarsmaterielprojekt ett bra steg i rätt riktning för att öka transparensen i materielförsörjningsprocessen i dialog med ledamöter i försvarsutskottet. Men kanske viktigast, fru talman, är att se Försvarsmaktens omställning vad gäller materielförsörjningen på samma sätt och med samma förståelse som Försvarsmaktens omställning i övrigt. Internationellt försvarssamarbete hänger ihop med utvecklingen av insatsförsvaret mot ett mer flexibelt, tillgängligt och framför allt interoperabelt insatsförsvar. Nya hot, säkerhetssamarbete byggt med andra länder och snabba växlingar av säkerhetshot kräver också ny materiel. Svensk försvarsindustri eller, för att vara korrekt, som min folkpartistiske kollega uttryckte det, försvarsindustri och försvarsrelaterad materielproduktion förlagd i , ser positivt på utvecklingen av en avreglerad marknad i EU inom försvarsmaterielsektorn. och försvarsföretagen, förkortat SOFF, företräder små och stora företag inom säkerhets- och försvarsområdet i . På deras hemsida kan man läsa artiklar om avtal efter avtal om försvarsmaterielsamarbete mellan svenska företag och svenska och utländska företag. Så ser det ut . Det är inget konstigt. Tvärtom är både SOFF och dess medlemsföretag mycket positiva till utvecklingen av samarbete och en inre, öppen marknad i EU inom försvarssektorn, för man vet vilken hög kvalitativ och teknologisk nivå svenska försvarsföretag håller, och man är trygg i att svenska företag står sig starkt i konkurrensen. initiativ och direktiv om skärpning av möjligheterna för försvarsmaterielproducerande EU-länder att undanta anbud från en öppen upphandling har varit uppe i debatten. Låt mig inskärpa hur viktigt beslutet av är för att sätta tummen i ögat på de länder i EU som i ren och skär protektionism i alltför generös utsträckning använder sig av de möjliga undantagsklausuler som finns för att behålla produktionen i det egna landet. Det kan inte vara meningen att man ska få undanta en upphandling av kängor till Försvarsmakten från den öppna marknaden. Det kan inte rimligen räknas som avgörande för det nationella säkerhetsintresset. ska heller inte sälla sig till de länder som agerar på detta sätt och försvårar och förhindrar öppen upphandling inom försvarsmaterielområdet. Det är främst för den svenska försvarsindustrins egen skull. Det gynnar den nämligen inte. Ett branschprogram, som jag trodde att Socialdemokraterna genom partiöverenskommelsen i betänkandet hade varit kloka nog att gå ifrån, verkar inte i vare sig svensk försvarsindustris, svensk försvarsmakts eller svensk försvarspolitiks intresse. Min värderade kollega från Blekingebänken som tyvärr har lämnat kammaren berörde den arenan. belönades en örlogskapten vid för sin uppsats om turerna inom försvarsmaterielprocessen som den såg ut under senare delen av men också in . Titeln på den här uppsatsen jag återger den lite fritt ur minnet löd: Å, en sådan måste vi ha! Det satte med en glimt i ögat fingret både på den möjlighet och den risk som välvilliga och entusiastiska försvarsingenjörers ambition att ligga i teknikutvecklingens framkant innebär, nämligen att inte alltid möta Försvarsmaktens verkliga behov och beställd nivå av försvarsförmåga. Det kan ibland gå för långt när det gäller både tekniksprång och multifunktioner. Man kan jämföra det med konceptbilar inom bilindustrin. Det kan vara kostsamt, och för att möjliggöra det hela krävs kostnadsdelning helt i linje med nu gällande försvarsstrategi. Detta påskyndas också i positiv riktning, även om det är av en tråkig anledning, av den ekonomiska kris som råder. Oppositionen får det i debatten ibland att låta som om svensk försvarsindustri lever på undergångens brant och behöver hållas under armarna för sin överlevnads skull om inte branschprogram med riksdagsledamöters hjälp införs. Den svenska försvarsindustrin klarar sig alldeles utmärkt utan ingående politisk handpåläggning. Svensk försvarsindustri är i stor utsträckning oberoende av beställningar av den svenska Försvarsmakten. Vi har här hört olika siffror. Det rör sig om siffror mellan eller till och med över. Paradoxalt nog är det så att handel och samarbete bidrar till fred. Så är det också inom försvarsmaterielsektorn. 97 (M): Jag tycker att det har varit en bra diskussion här som på olika sätt har speglat det nya försvar som växer fram. Den här resan har pågått , och omställningen pågår precis i detta . Om mina uppgifter stämmer har vi just nu 627 rekryter i bland annat , och som genomför sin grundläggande militära utbildning. De är rekryterade helt på frivillig basis och snart anställda i försvaret som soldater och sjömän med hela världen som möjlig arbetsplats. Omställningen handlar inte bara om människorna i Försvarsmakten. Även på materielsidan har mycket skett . slut, nya hotbilder som har vuxit fram och skiftet från invasions- till insatsförsvar ställer nya och allt högre krav på materielförsörjning. Därtill är medlem i EU. Vi har på flera områden ett samarbete med Nato, och vi har en försvarsindustri som är tvungen att tillverka allting från ax till limpa, utan den är en i hög grad internationaliserad verksamhet. Ny materiel utvecklas tillsammans med andra länder. Precis som flera talare har påpekat här är flera av de verksamheter som finns på svensk mark i utländsk ägo, precis som svensk försvarsindustri å andra sidan är etablerad över hela världen och också har en stor del av sin försäljning i andra länder. Det är mot denna bakgrund man ska se den nya materielförsörjningsstrategin. Det är viktigt att påpeka i sammanhanget att detta inte är någonting som har tagits fram i en handvändning. Tvärtom ligger det en gedigen analys och mycket arbete bakom detta. Riktlinjerna togs fram redan under , befästes sedan i försvarsutredningen och kodifierades slutligen i inriktningspropositionen 2009. Strategin har ofta kommit att förknippas med att köpa färdigutvecklad materiel. Det är inte så konstigt eftersom det är en viktig poäng. Att i högre grad köpa färdigutvecklad materiel är kostnadseffektivt eftersom vi slipper höga utvecklingskostnader. Det tycker jag är viktigt. Vi ska vara varsamma med skattebetalarnas pengar. Det gäller i skolan, det gäller i arbetsmarknadspolitiken, och det gäller också i försvaret. Det är viktigt att betona att detta inte på något sätt innebär ett stopp för att utveckla ny försvarsmateriel. Det är en missuppfattning som ibland förekommer i debatten. Svensk försvarsindustri är fortsatt involverad i flera tunga utvecklingsprojekt, men inte av slentrian utan som en följd av den nya strategin. Här nämns bland annat ny beväpning för JAS Gripen, som utvecklas tillsammans med flera andra länder, eller en ny pansarvärnsrobot som utvecklas tillsammans med . Mycket av debatten har handlat om det eventuella behovet av särskilda branschprogram för svensk försvarsindustri. Jag tycker att debatten har visat varför man på goda grunder ska vara mycket skeptisk till sådana. Det är inte minst av det skäl jag nämnde tidigare, nämligen att vi ska vara varsamma med skattebetalarnas pengar. sade en gång att politik är att vilja. Det hade han rätt i, men politik är också att välja att välja det som är viktigt och satsa resurserna där och välja bort sådant som kostar pengar och tar resurser från annat. Är det verkligen prioriterat att låta skattebetalarna betala notan för att peka ut vilka industrier som ska finnas kvar i ? är detta till viss del en hypotetisk fråga eftersom Socialdemokraterna inte ens har gett en indikation om hur mycket pengar som ska satsas på dessa branschprogram. Det hade naturligtvis varit intressant att få höra det i debatten . Men en sak kan vi vara säkra på, och det är att det här kostar pengar, mycket pengar. En faktor att lägga på minnet är att utan ytterligare försvarsanslag skulle branschprogram av det här slaget tvinga fram besparingar någon annanstans på försvarssidan, med sänkt försvarsförmåga som följd. Det här är kostnader som jag tycker att det är rimligt att industrin betalar ur egen ficka. Om någon tycker att det är en märklig princip kan jag upplysa om att det är en ganska vanlig princip i näringslivet. Vi har tidigare fått höra att det skulle vara en mer eller mindre ultraliberal inställning. Det påståendet säger nog egentligen mer om avsändaren än om oss. Man står för sina egna investeringar.