prot · GZ0970 · 2012-02-15 00:00:00 — Med tanke på kvinnornas situation i många av världens länder, med brist på utbildning och försörjningsmöjligheter, med manligt förtryck och förmynderi, med hög förekomst av misshandel, med sexuellt utnyttjande och prostitution och som om inte det räckte dessutom med synnerligen inhumana abortlagar i ett stort antal länder är det alldeles nödvändigt att kvinnor kan få ta plats i politiken. Det gäller förstås också andra opinionsbildande och beslutande församlingar allt detta för att man ska kunna få en förändring till stånd. En förutsättning för demokrati är att vi alla respekterar de mänskliga rättigheterna. Därför måste vi alltid stå upp för MR-frågorna om och när vi ser att dessa rättigheter kränks. Vår röst, röst, ska vara lika skarp mot oförrätter oavsett om de begås av en stormakt, en diktatur, ett litet land eller någon annan aktör. Människohandeln ökar, och vi vet egentligen inte hur omfattande och grym den är. Som avslutning på mitt anförande skulle jag vilja ge ett exempel på vad grymhet och förnedring kan innebära för en ung kvinna. Som mycket ung anställdes hon för att sköta om det stora huset. Hon fick också stå till tjänst på flera andra sätt, inte minst sexuellt. När man hade tröttnat på henne och hennes tjänster såldes hon vidare till en bordell. Här utnyttjades hon grovt. Hon blev med barn. Då kom man på att man kunde sälja barnet och tjäna pengar även på det. Man lät henne bli gravid fem gånger till innan hon var så utsliten att hon inte gick att sälja längre. Då, när man tror att ingenting kan bli värre, fick hon duga som organdonator. Detta, herr talman, är en beskrivning av hur den moderna världens slaveri kan se ut. Det är inte svårt att kräva att mäns våld mot och utnyttjande av kvinnor ska upphöra. 51 (M): Dagens debatt sker i då det händer mycket inom det utrikes- och säkerhetspolitiska området. Det är händelserna runt , som vi kallar för den arabiska våren, sakta drog i gång. Även på andra ställen som i , och börjar det bubbla under ytan. Men jag tänkte koncentrera mig mer på vårt omedelbara område, nämligen på och dess EU-ambitioner, som också nämndes i den viktiga EU-delen av utrikesdeklarationen. För oss i EU är det av största intresse att vårt närområde präglas av en fredlig utveckling. Det är en förutsättning för att vi ska kunna gå vidare med en av våra främsta prioriteringar i EU-arbetet, nämligen utvidgningspolitiken och grannskapspolitiken. har ju som mål att vara i kärnan för den europeiska utvecklingen. Precis före nyår undertecknade sitt medlemsavtal med EU. Det blir det andra landet, efter , av de före detta delstaterna i som blir medlem i EU när alla 27 länder har ratificerat avtalet. Datumet är satt till . Med denna utveckling får en viktig roll för sina grannländer på då det kan vara en drivande kraft att hjälpa till att skynda på i denna region. Det är någonting som vi från håll måste stödja så mycket som möjligt. När man går igenom regionen land för land ser man hur viktig EU:s soft power, alltså den säkerhetspolitiska och ekonomiska attraktionskraften av det enade , är. Detta blir en garanti för en positiv utveckling och en anpassning av länderna till standard. , ett land som till för strax var helt avskärmat från omvärlden på grund av dess strama kommunistiska regim, har gjort bra ifrån sig . Landet har genomfört många viktiga reformer och börjat få bukt med den utbredda korruptionen, även om de fortfarande har stora interna problem framför allt med oppositionen. Tack vare sitt medlemskap i lyckas de dock bättre och bättre med att anpassa sig. Bosnien och har äntligen fått en ny regering, sent . Det var ett viktigt steg mot att avsluta en period av status quo och inrikespolitiskt käbbel och osäkerhet, och det innebar en nystart i reformprocessen. Men regeringen måste nu förstärka demokratin och se till att de många nya partierna hittar ett ideologiskt ramverk. Utmaningen är att politiken ska bestämmas av värderingar och inte bara av nationaliteter och etnisk tillhörighet. Kosovos parlament har antagit en resolution om att de vill bli självständiga från den internationella styrningen. Men utmaningen där är hur man ska kunna garantera säkerheten och rättsstatssystemet när de internationella institutionerna som ICO och Kfor lämnar landet. Det är dock positivt att man kan konstatera att processen i riktning mot visumförenklingar med EU har börjat och att de första kriterierna redan har uppfyllts. Visst kommer det att ta till innan Kosovo hittar sin plats i EU, men utvecklingen går åt rätt håll. har, som bekant, problemet att blockerar början på medlemsförhandlingarna på grund av namnstriden. Fenomenet blir ännu mindre förståeligt då den internationala domstolen har gett rätt till sitt konstitutionella namn. är därutöver det enda land där rekommenderar en start av förhandlingarna och där detta blockeras i med veto. Men börjar det röra sig även i , där en resolution antogs som kräver ett datum för början av förhandlingar med . , som just nu har fått sitt , håller på för fullt att uppfylla kriterierna för en förhandlingsstart. Dessutom har de påbörjat en dialog med Kosovo, men resultaten är tyvärr än så länge oklara. Dessutom håller de på att förebereda val . Om valet ger de nationalistiska krafterna ett stort försprång vore det ett bakslag i processen att närma sig EU. Därför måste även vi göra allt det som står i vår makt att stärka de demokratiska krafterna. Allt detta visar på att utvecklingen för dessa länder att ta sig närmare EU just nu har goda förutsättningar och att vi snart kan hälsa nya länder i EU välkomna. kan bli regionens förkämpe och öppna fler dörrar. Vi har en uppgift i att hjälpa dem och visa att står i Europautvidgningens kärna. Vi ska göra det möjligt för idé att lyckas snart och fullständigt! 52 (C): De mänskliga rättigheterna kränks systematiskt . Det handlar inte längre om att människor inte får uttrycka sin åsikt eller tänka fritt. dödas människor urskillningslöst av sina egna regeringar. Det är dock synd att Assadregimen måste döda för att omvärlden ska reagera. I har regimen länge förtryckt sin egen befolkning i socialismens och arabnationalismens namn. Så länge dödandet skedde i mörka fängelseceller eller genom olyckor reagerade inte det internationella samfundet. Detta visar hur otillräckligt dagens FN har blivit när det gäller den främsta uppgiften, nämligen att värna människors, medborgares, rätt till frihet, fred och mänskliga rättigheter. Detta påminner oss om vikten av att reformera detta instrument så att det blir mer demokratiskt och transparent. Vi måste göra ett FN för människorna, inte för , inte för och inte för . har tagit sig an utmaningen att bli de mänskliga rättigheternas försvarare i . Detta är en välkommen utveckling, men jag är nog inte den enda som höjer på ögonbrynen när länder som och pratar sig varma för mänskliga rättigheter och för att skydda människor och demokrati. Agendan är rätt tydlig för den som är observant. Det går inte att komma ifrån det faktum att dessa länder representerar en viss del av den muslimska världen, och det går inte att komma ifrån det faktum att dessa länders drivkrafter inte är just demokrati, mänskliga rättigheter och frihet. Konflikten i har blivit av sekteristisk natur, alltså shia mot sunni. är ett olyckligt exempel på hur den regionala politiken splittrat en annars samspelt befolkning som sedan urminnes tid har kunnat leva sida vid sida. Konflikten har slitit isär det irakiska samhället. är det en totalt förlamad stat som är enormt rik men med en politisk och ekonomisk korruption av gigantiska proportioner. Men visst finns det hopp, och för mig är i ett hopp om en demokratisk utveckling. Alla initiativ för att stoppa dödandet i är högst välkomna, men agendan måste vara fred, försoning och frihet. Inget annat ska vara acceptabelt för . Att rita om karta utifrån etnisk eller sekteristisk tillhörighet kommer att kosta blod, och det kommer att kosta människoliv. Det har det gjort i före detta , och det kommer det eventuellt att göra i . Det vill inte jag ha på mitt samvete. Som liberal hoppas jag på en utveckling mot en gränsfri värld, mot en värld utan murar, där nationalstaten är den minst viktiga beståndsdelen och människan den viktigaste. Det finns något annat som jag inte vill ha på mitt samvete. Det gäller de svenska telekomföretagen, vars utrustning används av regimen i för att lokalisera aktivister. Det handlar om en balans mellan att ge människor i möjlighet att kommunicera, inhämta information och sprida denna och regimens felaktiga användning av tekniken i sina egna syften att förtrycka. Detta är ett problem som måste uppmärksammas. Vi måste tänka långsiktigt när det gäller . Det handlar om hållbarhet såväl politiskt, ekonomiskt och socialt som miljömässigt. Det måste vara vår utgångspunkt. Det får oss att ställa frågan: Vad händer efteråt? Vad är berett att göra? Som centerpartist och liberal anser jag det självklart att ska bidra till försoning och demokratiuppbyggnad, vilket uttrycktes mycket tydligt i utrikesdeklarationen, och det välkomnar jag. Detta kan anses vara pratbistånd, men senast någon försökte slå in demokrati i skallen på ett folk fungerade det inte riktigt även om det går emot verklighetsuppfattning. Demokrati handlar bland annat om samtal, och det är ingen överraskning för någon mer än möjligen för SD. Att föra dialog, att lyssna och att bygga broar är en del av demokratin. Vi måste vara beredda att stötta utvecklingen i efter . Därför välkomnar jag regeringens satsning på att utse en ambassadör som ska föra samtal med den syriska oppositionen. Jag vill också välkomna och tillbaka till friheten. De fängslades av militärrådet i . Det är en oroande utveckling av militärrådets agerande. Man har enbart bytt ut gamla ansikten, men mentaliteten är densamma. Vi måste bevaka utvecklingen i på mycket nära håll. När hade val hade jag som riksdagsledamot förmånen att få vara där som valobservatör. Jag tycker att det är en av våra största förmåner att få vara valobservatör. Jag känner än glädje, ren lycka faktiskt, över hur de oförtröttliga valarbetarna skötte sin uppgift och hur väljarna stod i långa köer i solen, värmen och dammet för att få göra sin röst hörd . Denna glädje finns än i mitt hjärta, och jag vill tacka det tunisiska folket för de minnen deras första val har gett mig och önska dem lycka till i deras fortsatta arbete för att bygga demokrati. Än är arbetet inte slut. 53 (SD): Mot bakgrund av det svenska medlemskapet, och särskilt genom det så kallade Lissabonfördraget, menar jag att det helt enkelt inte längre går att tala om utrikespolitik utan att också tala om EU. Redan är av alla ärenden som behandlas i denna kammare härledda från EU. En stor mängd av dessa är dessutom tvingande. Till detta har vi även det faktum att det inflytelserika ministerrådet om bara kommer att övergå till att fatta besluten med kvalificerad majoritet. möjlighet att blockera EU-förslag begränsas därmed till att få med 14 andra medlemsländer och av EU:s befolkning på vår sida. Omröstning med kvalificerad majoritet kommer dessutom att användas på flera områden. På de få kvarvarande områden som kommer att tillämpa enhällighetsbeslut förs redan diskussioner om hur beslutsprocessen ska göras ännu enklare inom EU:s utrikes- och säkerhetspolitik, som man kallar det. Krav framförs även på att införa en europeisk beskattningsrätt. Andra länders inflytande på svensk inrikespolitik är med andra ord redan omfattande och dessutom ökande. Det Europasamarbete det svenska folket röstade ja till ser därför fundamentalt annorlunda ut än det som utlovades inför folkomröstningen . Så är det i alla fall för alla oss som anser att ett samarbete rimligen måste bygga på samförstånd och, inte minst, respekt för folkviljan i andra länder. Kan någon av alla de EU-positiva företrädarna här ärligt säga emot mig när jag säger att det stora flertalet av alla EU-ärenden som hamnar på dagordning inte är resultatet av några svenska samarbetsförhandlingar eller att knappa 2-procentiga röstandel i inte skapar en trygg bas för att garantera svenska intressen? Jag skulle knappast tro det. Dessa partier kan inte heller säga att de har det svenska folket bakom sig. SCB:s stora novembermätning visar tvärtom att en klar majoritet, , av det svenska folket saknar förtroende för EU. Men att det svenska folket motsätter sig att makten ska utgå från och förändrar inte och regeringens inställning. Regeringen deklarerar motsatsen fast man tror på det så kallade Europasamarbetet. Den politiker som tror på det så kallade Europasamarbetet tror förstås också på EMU eftersom EMU skapar de sista förutsättningarna för att knyta ihop samarbetet, som man nu kallar det, till en politisk superstat. Finansministern har själv sagt att euron och EMU i första hand är ett politiskt projekt. Då av det svenska folket enligt Skops decembermätning skulle rösta nej till EMU är det klart att det blir svårt att vara lika benhård i att beskriva de så kallade fördelarna med ett svenskt EMU-medlemskap. Vad gör man i stället? Man säger i den ena svängen att det kanske är bra att vi står utanför EMU bara för att i den andra svängen låta gå med i en europakt som syftar just till att delstyra och samordna den ekonomiska politiken för EMU-länder. Respekten för det svenska folkets vilja beskrev statsministern vid återrapporteringen efter det som behandlade just europakten med följande ord: När det finns ett klart svenskt mervärde i ett gränsöverskridande samarbete inom EU vill vi inte stå vid sidan om. Samma inställning har man haft inte bara när det gällt att rösta igenom en europakt utan även beträffande inte mindre än tre EU-grundfördrag, det vill säga EU-grundlagar, som efter varje steg successivt flyttar mer makt från det svenska parlamentet till det europeiska. Detta sker utan att man i folkomröstningar ber det svenska folket om lov. Den svenska politikens respekt för demokratin och att makten ska utgå från folket, vilket ironiskt nog står i första stycket i 1 kap. 1 § regeringsformen, kan med andra ord inte beskrivas som större än EU-teknokraternas. Regeringen kallar detta att tro på Europasamarbetet. Om det är detta som kallas samarbete bävar jag inför att ens tänka tanken på vad som återstår av självbestämmande efter ytterligare tre grundfördrag. I detta anförande instämde och (båda SD). 54 (C) replik: När jag lyssnade på det förra inlägget från försökte jag verkligen höra efter vad vill göra för att stötta en demokratisk utveckling vad gäller den arabiska våren. Men det var jättesvårt att få fram någonting. Till slut kom det fram att demokrati egentligen måste sättas i relation till kultur, religion och vad folk har för traditioner. Anser , , att muslimer inte klarar av att ha en demokrati? Anser ni att muslimer inte är värda demokrati? 55 (SD) replik: Mitt anförande handlade om EU och inte om muslimer. Det jag talade om i mitt anförande handlar om det demokratiunderskott vi har i Europeiska unionen där vi överför makt från till . Jag berörde över huvud taget inte den arabiska våren. Den kan man prata om med . 56 (C) replik: , jag fick intrycket att talade för hela det sverigedemokratiska partiet och inte enbart ur sin egen personliga synvinkel. frågar jag om inställning och inte din personliga inställning. Tycker verkligen att demokrati inte är förenligt med ? 57 (SD) replik: Vi tror på folket och på folkviljan. Är det så att folket i de här länderna vill ha demokrati tycker vi att det är en positiv utveckling. kanske vi har haft synpunkter på det som har hänt där och på om det verkligen är en sådan utveckling vi har sett i de områdena. redogjorde föredömligt för den syn som har i den här frågan. Jag tycker att han klargjorde det väldigt väl, och jag ser egentligen ingen anledning att utveckla det vidare. 58 (M) replik: Jag var också uppe i replikskifte med tidigare. Jag ställde då en väldigt tydlig fråga och fick höra en lång rad saker som , eller eller både och, inte vill. Men jag ger även chansen: Finns det någonting som vill göra någon form av samarbete eller liknande för att stimulera demokrati och respekt för mänskliga rättigheter? Du sade tidigare att ni tror på människorna. Men tror ni på de människor som reser sig runt om i olika länder i , i , i , i , i och så vidare och kämpar för demokrati och riskerar livet ? Hur vill ni stötta dem? Vill ni göra någonting som är konkret? Ett enda exempel vore väldigt mycket mer . 59 (SD) replik: Som jag nämnde har den här diskussionen redan förts mellan och de företrädare för andra partier som sitter här. Det jag pratar om är EU och förhållande till Europeiska unionen. Jag skulle vilja vända på frågan. Har eller övriga representanter i den här församlingen någon respekt gentemot de svenska väljarna? Här i har vi ju klart bestämt att vi ska ha demokrati. Ändå flyttar ni successivt över mer och mer makt till EU genom olika fördrag och beslut på möten på europeisk nivå. Min poäng är att lyfta upp den här diskussionen som inte förs och flytta diskussionen från perifera områden, som visserligen är viktiga och som också behövs, till att samtala om hur vi ser på makten här i . Ska makten utgå från svenska folket, eller vem ska den utgå från? 60 (M) replik: Jag tackar för svaret, som jag tolkar som att inte vill göra någonting för att stötta människorna i de här länderna i deras mål att nå demokrati. För egen del tycker jag att vi ska ha diskussioner och debatter i riksdag. Vi har också haft en demokratisk folkomröstning om att vi diskuterar vissa frågor också i . Från riksdag och från den är vi oerhört aktiva när det gäller EU:s grannskapspolitik. Vi arbetar mycket med det östliga partnerskapet men också med det sydliga partnerskapet, och jag har både i medierna och i andra debatter diskuterat med representanter för som också har varit tydliga med att de inte tror att detta är en lösning. Jag får fortfarande inga svar på att man vill göra någonting, så jag kan inte tolka det här på något annat sätt än att lämnar walk over och säger att de som kämpar för demokrati utanför EU:s gränser eller kanske till och med utanför gränser får sköta sig själva. Är det så vi ska uppfatta det? 61 (SD) replik: Den här diskussionen har redan förts mellan och tidigare. Det finns ingen anledning för mig att upprepa samma sak som redan har sagt. Min poäng och det sade jag också tidigare är att demokratisynen i det här parlamentet är att vi ska flytta makten till . Sedan ska bestämma över huvudet på , och de som sitter i och de europeiska organen ska bestämma vad som är syn även i de frågor som berör . Jag tycker att det är fel väg att gå. 62 (S): Jag tänker ägna mitt inlägg åt i allmänhet och situationen i i synnerhet. I lever majoriteten av världens fattiga, trots att antalet fattiga ändå har minskat stort där. Å ena sidan ser vi exempel på hur välståndet ökar och demokratin vinner ny mark. Å andra sidan ser vi hur mänskliga rättigheter kränks på många håll och friheten minskar. I , precis som berättade om, fortsätter den grymma isoleringen av ett helt folk, och utvecklingen är mycket oroande, såväl humanitärt som säkerhetspolitiskt. I fortsätter att med järnhand värna sitt maktmonopol. Antalet avrättningar där är flest i världen, och bland annat minoriteters rättigheter är starkt begränsade. Från har vi nåtts av hemska rapporter om tibetaner som i protest mot detta bränner sig själva till döds. måste i alla sina kontakter med lyfta fram arbetet med de mänskliga rättigheterna och införandet av demokratiska reformer. Men är också en motor i såväl som den globala ekonomin. har lyckats lyfta hundratals miljoner människor ur extrem fattigdom. Vår hållning är att inte kan isoleras utan måste engageras i världssamfundet och genom nödvändiga reformer moderniseras. Kampen för demokrati förs också i . , nästan , träffade och jag Aung i . Då hade hon släppts från sin mångåriga husarrest. Hon var avvaktande inför utvecklingen men ändå försiktigt optimistisk. Budskapet vi fick med oss då och senare i ett seminarium i Skandiasalen i där Aung själv medverkade via telefon var alldeles glasklart: Alla politiska fångar måste släppas och en dialog med alla parter måste inledas för att få till stånd verkliga demokratiska reformer. har passerat och mycket har hänt i , mer än vad de allra flesta bedömare hade kunnat gissa. Ett stort antal politiska fångar har släppts fria. Aung och hennes parti NLD kan verka politiskt igen, och hon kommer att kandidera i de fyllnadsval som ska hållas senare i vår. Fredssamtal har inletts med en del etniska grupper i gränsområdena, och vissa lättnader har skett vad gäller till exempel yttrandefriheten. Samtal pågår också mellan höga regeringsföreträdare och Aung . Hon har själv jämfört läget i nu med det läge som befann sig i kring 1990. Allt det här är förstås glädjande, och förhoppningsvis signalerar de här förändringarna att något varaktigt positivt ska ske i . Men jag vill ändå höja ett varningens finger. Det är lätt att låta sig svepas med i den optimism som finns. Vi måste då komma ihåg att har styrts av en av världens mest hårdföra diktaturer . Militärjuntan har manipulerat omvärlden för att kunna stanna kvar vid makten. Hur gärna jag än skulle vilja är det svårt för mig att tro att det gamla ledarskapet och de gamla strukturerna plötsligt har drabbats av en längtan efter demokrati och därmed lättvindigt släpper ifrån sig all makt. Det finns krafter som verkar åt olika håll, och det finns många oroande signaler från . Många av de reformer som har lanserats finns ännu bara på papper och kan när som helst rullas tillbaka. Fredssamtal pågår i en del konfliktområden, och det finns preliminära avtal om vapenvila. Men märk väl det är vapenvila och preliminära avtal, inte färdiga fredsavtal. vet vi att övergrepp och våld fortsätter exempelvis i . Många politiska fångar har släppts, men finns hundratals kvar i fångenskap under ofta vedervärdiga förhållanden. Det har hållits val till ett parlament, men vallagen och grundlagen är djupt färgade av att militären ska kunna behålla ett avgörande inflytande oavsett resultat i val. Omvärlden måste förmå se båda de här tendenserna, dels det positiva med demokratiska reformer och frisläppande av fångar, dels att det faktiskt är en lång resa kvar innan vi vet att den demokratiska utvecklingen är oåterkallelig och att folkets vilja respekteras. Det är nu viktigt att och omvärlden noga följer utvecklingen, att vi stöder den demokratiska oppositionen i och utanför , att vi stöder de krafter som verkar för varaktiga och genuina demokratiska reformer och att omvärlden inte brådstörtat lättar på sanktioner innan verkliga framsteg har gjorts. Det är oerhört viktigt att de väpnade konflikterna med de etniska minoriteterna löses så att man kommer överens om stabila fredsavtal. Sammanfattningsvis, fru talman, kan jag säga att framtiden för är svårbedömd. Det står verkligen och väger, men jag hoppas och tror att de steg som har tagits är de första på en resa mot verklig demokrati och frihet för ett plågat folk som levt under diktaturens ok. Men vägen dit är lång . 63 HANS (M) replik: Låt mig först som moderat företrädare säga till socialdemokraten att han är en mycket värdig representant för riksdag just genom sitt engagemang för och genom att vara en så talför representant för idén om mänskliga rättigheter, inte bara på vår egen kontinent utan världen runt. I det alldeles utmärkta inlägget började han med . Då utgår min fråga till från det vi tidigare har diskuterat i kammaren, huruvida demokrati är möjligt på arabiska. Jag tillhör ju dem som är övertygade om att demokrati är fullt möjlig på arabiska. Frågan är då: Är demokrati möjlig på kinesiska? Det är min fråga till . Det finns faktiskt ett gott exempel på ett kinesiskt område där man har demokrati, nämligen Republiken i kontrast till . De har precis omvalt president . Det finns, tycker jag, tecken på att demokrati är fullt möjlig även på kinesiska. Delar den bedömningen? 64 (S) replik: