prot · H00947 · 2012-12-19 00:00:00 — På vilket sätt undergräver eller inte undergräver jag menar att det undergräver detta våra möjligheter att finansiera utgiftsområdet? Per Åsling talar om Kall och befolkningsförändringar i inland. Jag kan förstå att det för vissa kommunala fastighetsbolag är intressant att människor bosätter sig där så att de får in en hyra. Men det är inte så det kommer att se ut i , Per Åsling. Med en helt fri invandring, som ni föreslår, kommer många kommuner att gå på knäna betydligt mer än . Per Åsling vet mycket väl att den gemensamma kakan ska betalas med skattemedel skattebetalarnas pengar. Det gäller även jämtländska skattebetalares pengar. Vår gemensamma kaka är inte oändlig. Jag kan själv svara på frågan om löner eftersom Per Åsling inte vill göra det. Jag har träffat människor som städar i för på heltid. Jag har träffat människor som utför avancerade redovisningstjänster för . Men det är kanske för höga löner för . Vilka löner ska de jobba för? På vilket sätt ska vi beskatta de lönerna för att finansiera vår gemensamma välfärd och utgiftsområdet? 10 PER ÅSLING (C) replik: Jag är förvånad över inlägg. Ta kontakt med verkligheten. Människor kommer till därför att de befinner sig i krig och de är tvungna att fly för sina liv. Människor kommer hit därför att de vill återförenas med familjer. Människor kommer hit därför att de flyttar från tätbefolkade områden till svensk landsbygd eftersom de anser att de kan förverkliga sina liv där, kan jobba som företagare eller ta en anställning. Det är väsentliga utgångspunkter för ett parti som , som vill skapa ett samhälle som är bra för alla människor, där alla människor behövs, där vi öppnar för en större mångfald i samhället. Dessa människor som kommer hit, , bidrar till det svenska välståndet, bidrar till den svenska samhällsekonomin och bidrar till att alla får det bättre. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 11 §.) 5 § Allmänna bidrag till kommuner Föredrogs finansutskottets betänkande 2012/13:FiU3 Utgiftsområde 25 Allmänna bidrag till kommuner (prop. 2012/13:1 delvis). 11 (S): ekonomi har gjort tydlig halt. Tillväxten bromsar in, varslen ökar, arbetslösheten stiger. Pessimismen breder ut sig. Prognoserna är dystra. Största möjliga avvaktan råder. Är det en konjunktursvacka eller är det en kris? Är det samma magnitud i de dystra prognoser som levereras jämfört med krisåren 20082009? Det finns inget tydligt svar eftersom det är hart när omöjligt att veta hur konjunkturen kommer att utvecklas . Kvalificerade gissningar är vad vi får förhålla oss till. Verkligheten har även hunnit i kapp finansminister som försvarade sin tillväxtprognos på men som tvingas retirera. En reviderad prognos sägs komma vilken dag som helst. Det försämrade ekonomiska läget påverkar i allra högsta grad utvecklingen i våra kommuner och landsting. kommer resultatet att bli rekordartade 18 miljarder, men det beror främst på återbetalda från Afas sjukförsäkring. Det faktiska resultatet hamnar på en betydligt lägre nivå drygt 6 miljarder. Från SKL rapporteras nu att ett flertal kommuner och landsting tar höjd för sämre ekonomiska tider genom att införa stopp för nyanställningar, stopp för återanställningar och stopp för inköp kombinerat med skattehöjningar för att klara en budget i balans. Regeringen räknar med ett överskott för kommunsektorn på mellan 11 och 13 miljarder. Kommuner och Landsting, SKL, är däremot mer pessimistiska och beräknar att resultatet kommer att landa på 9 miljarder. Ett resultat på 89 miljarder ger intryck av en ekonomi i god ordning, men det spretar betänkligt. En tredjedel av kommunerna och nästan hälften av landstingen beräknas ha underskott. Men, herr talman, för att nå ett överskott på 9 miljarder förutsätts att statsbidragen höjs och att kommunalskatten ökar med jämfört med dagens nivå. Det krävs alltså både höjda statsbidrag och höjd skatt för att nå målet om god ekonomisk hushållning, enligt Kommuner och Landsting. Efter att regeringen tvingats backa om besparingar på gymnasieskolan slipper kommunerna åtminstone en neddragning av statsbidraget, men i övrigt finns inga nya förstärkande bidrag aviserade från regeringen. Det finns flera orsaker till den ansträngda ekonomin framöver. En är kostnadstrycket från de demografiska förändringarna. Vi får fler barn och fler äldre, vilket är glädjande, men det ställer ökade krav på kommunsektorn. En annan orsak är ett ökat investeringsbehov. Skolor har blivit uttjänta, och en effektivare vård kräver en annan typ av sjukhus. Värst drabbade av de ekonomiska försämringarna är landstingen. , herr talman, gick 17 av de 20 landstingen med underskott, och ser det ekonomiska läget mycket ansträngt ut. Trots att det pågår ett omfattande arbete med att effektivisera verksamheterna tvingas många landsting höja skatten . Att den samhällsekonomiska utvecklingen och oron i omvärlden även påverkar ekonomin för kommuner och landsting är nog lika sant som amen i kyrkan. Men regeringen kan inte undandra sig sitt ansvar genom att lägga all skuld i knäet på krisande euroländer. De beslut som regering och riksdag fattar påverkar i allra högsta grad kommunernas ekonomi. Det tydligaste exemplet är arbetsmarknadspolitiken eller snarare bristen på densamma. Arbetslösheten närmar sig och 400 000 svenskar står utan jobb som företag inte hittar kompetent arbetskraft. Allt fler arbetslösa försörjs via socialbidrag. När kommunerna tvingas betala i socialbidrag, herr talman, minskar utrymmet för satsningar på till exempel skolan, som är i stort behov av förstärkningar. De senaste i raden av kunskapsmätningar visar återigen att svenska elever tappar i förhållande till andra länders, den här gången i något så grundläggande som läsförståelse. Resultaten i har sjunkit . Kommunerna drabbas dubbelt av arbetslösheten, dels genom uteblivna skatteintäkter, dels genom ökade kostnader för socialbidrag. Välfärden tar stryk. Då krävs politisk handlingskraft. Därför blir jag lika förvånad varje gång Alliansens företrädare påstår att man har lyckats stärka arbetslinjen och fått fler i arbete. Arbetslösheten har skenat i väg till , ungdomsarbetslösheten växer för var dag, och kommunerna tvingas betala i socialbidrag. Det är dags, herr talman, för Alliansen att våga se verkligheten i vitögat och inte gömma sig bakom illusionen om att ha förstärkt arbetslinjen. Och vad händer med skatteutjämningssystemet? Regeringens ovilja att ta itu med den viktiga frågan är häpnadsväckande. Varje gång ansvarigt statsråd fått frågan har svaret varit likalydande: Beredning pågår. En enig utjämningskommitté lade fram förslag på en rad förändringar, men ingenting har hänt . Många kommuner förlorar miljonbelopp på grund av regeringens handlingsförlamning. Så plötsligt aviserade statsrådet att något är på gång. Vad återstår att se. ställde sig majoriteten i bakom regeringens budgetramar . När det beslutet fattades reserverade vi oss till förmån för vårt förslag. Förslaget har fallit, men vi vidhåller vår politik och anser att anslaget till kommunsektorn borde ha varit 1,7 miljarder högre än regeringens belopp pengar som gör skillnad. Det handlar om stimulansbidrag till barnomsorg på obekväm arbetstid, om resurser till förskoleklasser så att fler barn får en bra start på sin skolgång och om rejäla satsningar på att förbättra elevernas resultat i skolan genom minskade klasstorlekar. Men störst av allt är jobbpolitiken. Vi erbjuder utbildningskontrakt till ungdomar som saknar gymnasieutbildning. Vi satsar på bristyrkesutbildningar och introduktionsjobb. Unga och långtidsarbetslösa erbjuds riktiga jobb med avtalsenliga villkor i stället för fas 3. Vi förstärker sjukförsäkringen. Vi förbättrar arbetslöshetsförsäkringen. Detta, herr talman, är förslag som leder till fler arbeten, till högre skatteintäkter och till minskade socialbidrag. Det kallar jag politisk handlingskraft. Svensk ekonomi gör tydlig halt. Tillväxten bromsar in. Största möjliga avvaktan råder. Alla håller andan. Då duger det inte att så ensidigt lägga skulden i knäet på krisande euroländer. Då krävs handlingskraft som förmår skapa förutsättningar för fler i sysselsättning och förbättrad matchning på arbetsmarknaden. Då skapas också utrymme för kommuner och landsting att utveckla och förbättra skolan, vården och omsorgen. Misslyckad jobbpolitik kostar, och det är kommunerna som får stå för notan. Detta är inte rimligt! 12 PER (MP): Kommuner och landsting står för mycket av den välfärd som vi alla är i behov av och som gör till ett bra och tryggt land att leva i. Tack vare den verksamhet som pågår , vecka och månad i kommuner och landsting kan vi alla räkna med en sjukvård av hög kvalitet när vi blir sjuka, en äldreomsorg som tar hand om våra gamla och en skola som utbildar våra barn. Men för att man ska kunna hålla hög kvalitet inom ett område krävs det som vanligt också tillräckliga resurser för att klara verksamheten. Som vi hörde i det tidigare inlägget beräknas kommunerna gå med överskott. Men redan kommande år flaggar Kommuner och Landsting för att ekonomin kommer att försämras för kommun- och landstingssektorn. Enligt Kommuner och Landsting kommer, som vi hörde, en tredjedel av kommunerna och nästan hälften av landstingen att ha underskott . Många av landets kommuner och landsting kommer att tvingas höja skatten. Kommuner och Landsting räknar med att kommunsektorns resultat, utan högre statsbidrag och utan de skattehöjningar som man tvingas till, kommer att falla successivt ned till minus , enligt deras beräkningar. En viktig anledning till det är självklart arbetslösheten. När varslen duggar tätt över är det tydligt att det kommer att få konsekvenser även för kommun- och landstingssektorn. Enligt de flesta prognoser kommer arbetslösheten att öka ytterligare, från redan höga nivåer, . En ökad arbetslöshet minskar självfallet skatteinbetalningarna till kommunerna. kommer detta också, som vi hörde i tidigare inlägg, att öka kommunernas kostnader för försörjningsstöd. Det finns en mycket tydlig orsak till det. Det är att regeringens politik har medfört försämringar av trygghetssystemen som gör att en mycket stor del av befolkningen inte längre omfattas av a-kassa och sjukförsäkring. Allt fler av dem som inte får sina resurser från a-kassa eller sjukförsäkring hänvisas i stället till kommunernas socialkontor. Det krävs att man går till kommunen för att få sin försörjning och få en ekonomi så att man klarar sig. Detta är självklart bekymmersamt, inte minst för den enskilde som ju får en väldigt dålig ekonomi men självfallet också för kommunerna som får svårt att få ekonomin att gå ihop. Det är uppenbart att det i slutändan riskerar att leda till nedskärningar i välfärden, i vården, skolan och omsorgen. Sammantaget riskerar den här utvecklingen att leda till att kommuner och landsting kommer att förlora många miljarder i minskade intäkter och ökade utgifter. Jag förutspår att vi från regeringspartierna kommer att få höra att man följer utvecklingen i kommunsektorn och är beredd att gå in med insatser om det skulle behövas. Det är en retorik som vi har hört tidigare från regeringspartiernas sida. Frågan som jag ställer mig är om regeringen kommer att upprepa samma misstag som man gjorde vid krisen 20082009. Vi minns alla att det då kom tydliga varningar, precis som vi ser , om att ekonomin i kommun- och landstingssektorn skulle försämras. Varslen skulle sprida sig även till kommunsektorn. Vi från oppositionen och krävde då att man skulle möta detta med aktiva åtgärder, att man skulle skjuta till de resurser som krävdes till kommuner och landsting så att de skulle kunna undvika att säga upp sin personal och skära ned i just den välfärd som vi alla anser är viktig. Regeringens respons var att i varje debatt säga nej, nej, nej. Varje gång vi krävde mer resurser sade man nej tills man helt plötsligt vände och sade: Ja, vi skjuter till resurser. Det behövs krisåtgärder för att möta kommunernas och landstingens dåliga ekonomi. Problemet var bara att då var det . Då hade kommunerna och landstingen redan fastställt sina budgetar. Man hade tvingats anpassa sig till den försämrade ekonomin. Man tvingades säga upp människor ur välfärden. Man drog ned på just de verksamheter som vi borde värna och klara av under en ekonomisk nedgång. De som fick betala för regeringens hantering av kommunsektorns ekonomi var de unga, barnen i skolan och de äldre. Jag vill gärna höra från regeringsföreträdarna här om man kommer att agera på ett annat sätt den här gången om ekonomin visar sig bli ännu sämre eller om man kommer att göra om sitt misstag som man gjorde vid krisen 20082009. Vi i tänker inte stå passiva. Vi föreslår ett antal olika förstärkningar av kommunernas och landstingens verksamheter . Exempelvis anser vi att kommunerna ska ta ett stort ansvar för att hjälpa till med att minska arbetslösheten, inte minst bland unga. Därför föreslår vi att alla unga mellan ska erbjudas sommarjobb och utvecklad praktik. För att det inte ska belasta kommunernas ekonomi och välfärden föreslår vi att vi skjuter till närmare 2 miljarder till kommunsektorn . Vi tycker också att kommunerna ska få ett mer utpekat ansvar för att hjälpa unga in i arbete. Arbetsförmedlingen skulle behöva ett tydligt ansvar och ett uppdrag att samverka med kommunerna för att tillsammans ge det stöd och den hjälp som behövs individuellt för unga att komma i arbete. Genom en sådan samverkan skulle de unga slippa att som bollas runt mellan olika instanser och olika utövare av verksamheter. Vi tror också att matchningen till jobb skulle kunna förbättras avsevärt. Det finns många exempel runt om i kommunerna där det funkar alldeles utmärkt. Det skulle behöva göras mer generellt runt om i . För att kunna möjliggöra en sådan verksamhet avsätter vi pengar till kommunsektorn, till exempel till Navigatorcentrum där arbetsförmedling och kommun kan samverka för att få unga i arbete. Men, herr talman, det behövs också riktade insatser för att få en ökad kvalitet i välfärden inom kommun- och landstingssektorn. Inte minst kan vi se att det gäller inom äldreomsorgen, där ett antal olika vårdskandaler har visat på hur stora brister det kan finnas i vården av våra äldre. Det visar också vilka konsekvenser minskade resurser till välfärden kan få. Från sida vill vi möta det med aktiva åtgärder. Vi föreslår en satsning på totalt , just för att kunna se till att det blir en ökad bemanning och bättre villkor för dem som arbetar inom äldreomsorgen. Kombinationen av våra satsningar skulle ge en mer rimlig arbetssituation för personalen, bättre personalförsörjning och därmed bättre vård och omsorg för de äldre. Även skolan behöver förbättras avsevärt. Det visar inte minst utvecklingen allt färre verkar nå kunskapsmålen. sjunker år i jämförande studier av elevernas kunskaper. Då måste det skjutas till mer resurser till skolan. satsar över 8 miljarder på kompetensutveckling för lärare och därmed också högre lönenivåer för lärarkåren. Det finns forskning som tydligt visar på en stark korrelation mellan lärarnas kompetensutveckling och elevernas kunskapsutveckling. Vi tycker att det är dags att lyssna på den forskningen och satsa på kompetensutveckling för lärarna, som har visat sig vara ett väldigt träffsäkert sätt att höja kvaliteten i skolan. Vårt förslag om en tydlig koppling mellan kompetensutveckling och avtal mellan fackliga företrädare och huvudmännen i skolan kommer att leda till högre lönenivåer och därmed högre status för läraryrket i , och det är något som verkligen är nödvändigt. I stället för regeringens misslyckade skolsatsningar, som får göras om, dras tillbaka och revideras, föreslår en tydlig satsning på ökade resurser till skolan. Det är vad vi anser att skolan behöver. Utöver detta föreslår vi en satsning på högre kvalitet i fritidsverksamheten och bättre elevhälsa. Fritidshem är avgörande för att ge våra barn en meningsfull fritid men också som ett redskap för att nå kunskapsmålen. Tyvärr har vi sett nedskärningar som har gjort att storleken på barngrupperna på fritidshem har ökat från 18 barn till över 40 barn . Det är en fullständigt ohållbar situation. anser att det behövs utökade resurser så att fritis kan vara den positiva plats för lärande och stimulans som våra barn har rätt till. Vi ser hur regeringen tvärtom genom olika reformer har sparat in, till exempel den nya gymnasiereformen som man har ansett skulle ge besparingsmöjligheter för skolan. har man tillfälligt stoppat besparingarna. Men frågan är hur länge det kommer att hålla, hur länge regeringen kommer att kunna hålla fingrarna borta från att skära ned på kommunernas resurser till skolan. Vi anser att det även behövs förstärkningar på klimatsidan till kommunerna. Vi vill göra om den succé som det var att ha ett klimatinvesteringsprogram som gjorde att kommunerna kunde göra investeringar i att minska sina utsläpp och ge många nya arbetstillfällen runt om i Kommunsverige. Där föreslår vi nya insatser i budgeten. Det behövs också, tyvärr kan man säga, insatser för att klimatanpassa kommuner. Vi ser hur vi närmar oss en värld med fyra graders uppvärmning om inte utsläppen kan minskas. Det kommer att få stora konsekvenser. Det mest lönsamma är att förebygga innan katastrofen inträffar, att anpassa vårt samhälle. Även här föreslår satsningar till kommunerna för att de ska kunna rusta sina samhällen för att möta klimatförändringen. Utöver dessa riktade insatser till kommunerna föreslår vi under utgiftsområdet satsningar på generella stöd till kommunsektorn. som budgeten omfattar är det sammanlagt för generella bidrag till kommunerna som föreslår i sitt budgetalternativ. Eftersom redan har beslutat om de ramar som gäller budgeten, där vårt förslag tyvärr blev nedrustat, kan vi inte längre göra de satsningarna. I stället väljer vi att redovisa våra synpunkter på vilka kvalitetsförstärkningar och resursförstärkningar som behövs för kommunal- och landstingssektorn i ett särskilt yttrande i ärendet. 13 (V): Kommuner och Landsting har gjort en enkätundersökning som visar att nästan hälften av landets kommuner planerar riktade besparingar och att höjer avgifter. Cirka var tredje kommun beräknas gå med underskott , och väldigt många landsting drar ned på sjukvårdspersonal. Vi kan se det i , , och så vidare. Varken kommuner eller landsting kommer att klara en god ekonomisk hushållning . Enligt olika beräkningar har den kommunfinansierade sysselsättningen minskat med 21 000 personer . I och med att befolkningen ökade med 350 000 personer har det resulterat i minskad personaltäthet och försämrad kvalitet på en rad områden. Behoven av fler anställda och ökade resurser till kommuner och landsting är med andra ord stora. Vi står inför ett vägval. Antingen fortsätter vi på den inslagna vägen med allt mindre resurser i förhållande till de behov som finns i välfärden och med arbetsvillkor som ofta är långt ifrån goda. Eller så väljer vi en väg med mer resurser och ökad kvalitet genom fler anställda och bättre arbetsvillkor i form av fasta heltidstjänster och ett ökat inflytande. När vi tittar på partiernas olika budgetförslag för kommunsektorn kan vi tydligt se att för de borgerliga partierna är sänkta skatter överordnat allt annat. Sänkt bolagsskatt är viktigare än fler anställda i äldreomsorg, förskola och skola. Redan har 100 000 tvingats sluta jobba helt eller gått ned i arbetstid för att den offentliga äldreomsorgen inte är tillräckligt utbyggd. Frågan är hur regeringens arbetslinje rimmar med det. Är det så att kvinnors arbetskraft inte anses vara tillräckligt viktig eller att det arbete som utförs av professionell personal i äldreomsorgen lika gärna kan utföras oavlönat hemma? Jag vill påstå att äldreomsorgen är vår tids stora feministiska fråga. Om inget görs, vilket verkar vara regeringens linje, kommer de kvinnor och män som en gång slogs för dagis åt alla tvingas se sina barn gå ned i arbetstid eller sluta jobba helt för att ta hand om dem. För att klara de växande behoven inom äldreomsorgen behöver antalet anställda öka fram för att hålla samma kvalitet som . Då behövs såklart ökade resurser men också bättre arbetsvillkor. är fyra av tio som jobbar inom äldreomsorgen visstidsanställda. Sex av tio tvingas jobba deltid, och genomsnittsåldern för en visstidsanställd undersköterska är så hög som . Så kan vi inte ha det. Därför föreslår en lagstiftning för rätt till fasta jobb på heltid. Det behövs också fler anställda i äldreomsorgen och . Vi anslår därför 4 miljarder till en särskild satsning för att öka bemanningen och kvaliteten inom äldreomsorgen. Det är vårt vägval. Staten vältrar över alltmer ansvar på kommunerna för arbetslösheten. Det syns inte minst på att kostnaderna för försörjningsstöd har ökat . tvingades av befolkningen leva på socialbidrag. Var fjärde ensamstående förälder tvingades söka socialbidrag. Nedmonteringen av a-kassan har lett till ett kraftigt ökat bidragsberoende. får fler ersättning från socialkontoren än från arbetslöshetsförsäkringen, trots att vi har massarbetslöshet. Arbetslösa ska kunna försörja sig utan att gå till socialen, menar vi. Vi måste ha en regering som tar ansvar för arbetsmarknadspolitiken i stället för att lasta över ansvaret på kommunerna. saknar två tredjedelar av de inskrivna vid Arbetsförmedlingen rätt till a-kassa. Förutom att de får en svår ekonomisk situation innebär det en minskad efterfrågan i samhället och att den arbetslöse inte får ta del av Arbetsförmedlingens program på samma villkor som de som uppbär a-kassa. Neddragningarna av de arbetsmarknadspolitiska insatserna får konsekvenser i ökad långtidsarbetslöshet. Den har ökat , och antalet som har varit arbetslösa eller längre har ökat . Vi får en sämre fungerande arbetsmarknad och en sämre ekonomisk utveckling eftersom färre kan bidra. anser att grundförsäkringen i arbetslöshetsförsäkringen ska förändras så att den omfattar fler än . Alla som har varit arbetslösa eller längre, står till arbetsmarknadens förfogande och deltar i de aktiviteter de ska omfattas av våra föreslagna lagförändringar. Om fler har a-kassa kan de kommunala arbetsmarknadsprogrammen kraftigt minskas och alla arbetssökande i stället erbjudas bättre stöd från Arbetsförmedlingen. Det skulle öka värdigheten, förbättra samhällsekonomin och förbättra möjligheterna för den arbetslöse att få ett jobb. För oss är det avgörande att alla elever ska ha lika tillgång till utbildning och lika kvalitet på sin utbildning. Skolan ska kompensera för elevers olika förutsättningar. Utbildningen ska vara likvärdig. De senaste decenniernas skolreformer har fört oss allt längre bort från målet en likvärdig skola. Kunskapsskillnaderna och segregationen ökar. Alltför många elever lämnar respektive gymnasiet utan fullständiga betyg. Utvecklingen måste vändas. Vi gör därför en storsatsning på högre kvalitet och bättre kunskap i skolan. Satsningen innehåller flera delar som kompletterar varandra. Vi anslår 1 skolmiljard i riktade statsbidrag som ska fördela direkt till de elever och de skolor som har de största behoven. Därutöver anslår vi som riktade statsbidrag för att successivt öka lärartätheten i skolan generellt. Det behöver skolan, det behöver barnen och det behöver . Tankesmedjan 3 har gjort en opinionsundersökning som visar att av svenska folket skulle välja ett vinstdrivet företag i välfärden. Övriga skulle välja det offentliga, icke vinstdriven organisation eller företag med restriktioner på vinst. Sektor 3 är orolig över den utveckling man ser med en ökad monopolisering av storföretag. Deras slutsats är att dagens system inte främjar mångfald utan gynnar storbolagen. Detta kunde vi läsa i en debattartikel i . Det som skiljer privatiserade välfärd från andra länders är dels att vi inte reglerar den, dels att vi tillåtit en betydligt starkare ägarkoncentration. I till exempel har de tio största bolagen av hemsjukvården. I har två riskkapitalbolag av den privatiserade äldreomsorgen, och bägge är registrerade i skatteparadis.