prot · GZ0993 · 2012-04-10 00:00:00 — Då gäller det inte enbart väg- och järnvägstransporter utan hela den uppbyggnad som följer av gruvans etablering och av att människor kommer att jobba i Pajalaområdet och förhoppningsvis också kommer att bosätta sig där. Det medför konsekvenser i form av behov av barnomsorg, skola, äldreomsorg och annat. Även det finns med. Låt mig så gå till den konkreta frågan, som både och tar upp, nämligen hur man kan ha långsiktighet och hållbarhet i transporter, inte minst mellan och , innan man sedan kommer in på trafikering där vi vet att malmen till största delen kommer att gå vidare till . Det arbetet har pågått i två steg, i så kallade åtgärdsval, där man har tittat på strategier. Det ena har man kommit långt med. Man har haft ett gränsöverskridande arbete vad gäller och Ofotenbanan. pågår ett arbete gällande Kaunisvaara till och med omnejd. Bland annat kommer väg 99, som har med i sin fråga, men också väg 392 upp i den diskussionen. Väg 392, som inte berörs på samma sätt som väg 99, kommer dock inte med riktigt lika mycket. Det talas om en järnväg, och jag kan säga att också det har tittats på. är orolig för eltradarna, att de enligt honom låter futuristiska och kanske kan finnas på plats . Då är frågan: Hur kan det ta för en järnväg att komma på plats de 15 milen och till vilken kostnad? Generellt vet vi att en mil järnväg kostar 1 miljard. Det betyder 15 miljarder. Just nu finns ett företag som är berett att komma i gång och ha sin första leverans till kund . Med det som fokus jobbar vi tätt ihop med alla berörda för att se om och hur befintlig väg kan stärkas upp, och vi jobbar med dispens för tunga lastbilar till att börja med. I det uppdrag som tog upp har det funnits tankar om hur man kan hitta en långsiktig lösning, att pröva någonting nytt som kanske är miljömässigt hållbart och trafiksäkert. Därför ingår i uppdraget att även titta på elvägar. Det ska göras i samklang med människorna som bor i och kring området så att de känner att de har en trafiksäkerhet och en framkomlighet som är anpassad för alla. 61 (S): Vägarnas betydelse för infrastrukturen i tror jag inte att vi nog mycket kan betona. Väg 99 är direkt berörd av malmtransporterna. Det är en helt undermålig väg som måste stärkas upp. Väg 392 har en annan betydelse, nämligen att också andra varor och transporter till ska fungera så att människor ska kunna leva och bo där, kunna ha den service som är rimlig i ett samhälle av storlek, som dessutom är ett växande samhälle, precis som ministern säger. är en lyckligt lottad kommun, för man har en möjlighet att expandera och komma ifrån en långvarig situation med minskande befolkning. Hur demografin ser ut i kommun ska vi bara inte prata om. har den äldsta befolkningen i . Men som sagt kommer detta att komma upp i andra interpellationsdebatter, både och längre fram, så det ska vi inte ägna tid åt . Vad gäller malmfrakterna kan man till att börja med som sade fråga sig hur rimligt det egentligen är i längden att ha lastbilar som kör på de här vägarna kanske om det är eller var sjätte om det är . 90 tons lastbilar från sovrumsfönstret det finns människor som bor från vägen är inte alls rimligt. är det inte rimligt att man ska ha den typen av lösning för transporter, oavsett om bilarna drivs med el eller inte. I stället måste det vara rimligt att man använder sig av de möjligheter som finns; det gråberg som gruvan alstrar kan man lägga ut och bygga järnvägsbanken med. En mycket stor del av råvaran kan man använda på det sättet. Eltradare tror jag är en möjlig väg att gå för att få bort en hel del av utsläppen från tung trafik och så vidare, men det gäller framför allt efter våra motorvägar. har också visat med sin forskning att det är fullt möjligt att göra detta där. Men efter den här vägen? Det är en självklarhet att man måste titta på frågan, men jag måste säga att jag inte tror på det projektet. Om dessutom bilar med den vikten ska köra efter den här vägen måste man bygga om vägen helt och hållet. Den har inte den bärigheten. Broarna har inte den bärigheten. Då säger man att det kostar en tiondel tror jag att det var av vad det kostar att bygga en järnväg. Men då räknar man inte med att man måste bygga om hela vägen; det kostar också en massa pengar. Malmen kommer att räcka under betydligt än vad man tror . Det är jag helt övertygad om. Man kommer att hitta malm så det räcker att bryta i kanske uppåt däruppe. Med de möjligheter som finns tror jag att det i alla fall är rimligt att bygga en järnväg på denna sträcka. 62 (V): Jag skulle vilja upprepa min frågeställning. Det var väldigt framgångsrikt när infrastruktur- och försvarsministern jobbade tillsammans med motsvarigheten i och fick Botniska korridoren att komma med i EU:s TEN-T-projekt, alltså det transeuropeiska transportnätet. Det finns andra fondmöjligheter där, och jag funderar på om det inte skulle kunna bli lika framgångsrikt om och samarbetade för att få det godsstråk som jag nämnde i slutet av mitt förra anförande, så att man kommer i kontakt med och de isfria hamnarna. Järnvägssträckan KaunisvaaraSvappavaara skulle kunna vara en sådan förutsättning. Det behövs en sträcka mellan Kaunisvaara och den finska sidan. Där finns det en befintlig järnväg. Det här skulle kunna vara någonting som pekade på en stor utvecklingspotential för det här området. Just nu är det inom det här området så att man äntligen, vill jag påstå, har fått möjligheter att få denna efterlängtade gruva till stånd och kan få malm på ett lönsamt sätt. Det har också framkommit, precis som var inne på, att livstiden för denna gruva kommer att vara längre än man tror. Det hade varit intressant om man i detta sammanhang hade kunnat ge ett utredningsuppdrag i den riktning som jag nu nämnde. 63 Infrastruktur- och försvarsminister (M): Redan när diskussionerna kom upp en gång historiskt när skulle börja bryta malm i och kring fördes en ganska stark diskussion med . Tanken var att man skulle gå över till den finska sidan och skeppa ut från Kemi hamn. blev det inte på det sättet. Snarare är det så att olika händelser har givit vid handen att just för att har plats och mark att kunna kombinera frakten har fokus utifrån rådande tidssituation på den svenska sidan mer legat på transporter över till . Det behöver för den skull inte utesluta att vi kan komma att behöva mer av godsstråk över till den finska sidan. Däremot tror jag att det här tidsperspektivet är lite för snävt för det. Det som verkligen ligger nära till hands, och som också ger uttryck för, är att den väg som finns inte har den bärighet som krävs för att man ska kunna köra vanliga lastbilar där, inte heller tunga lastbilar, inte ens de som kommer att få dispens. Det kommer att behöva göras investeringar för den vägtrafiken också. Jag ska själv upp till igen . Då kommer också en del företag att vara med, inte minst , som är en av intressenterna när det gäller ellastbilar. Vi kan se på deras inställning till vad som är möjligt. Må vara, fru talman, att inte tror på eltradare, men vi kan se om detta utvecklingsmässigt kan vara ett bra demonstrationsprojekt som vi kan ha nytta av i andra delar av landet. Det är bara att titta i området runt ikring, om vi bortser från Bergslagen, som också är ett rikt område. Vi har nya gruvor på gång utanför . Vi har koppargruvor på gång utanför . Om varje gruva som dyker upp ska ha en ny järnväg är det en fantastisk utmaning i sig, men det är svårt att hinna med det, och hur ska vi prioritera in det i budgeten? har tidigare nämnt att företagen också kan vara med och betala för investeringar. Det finns diskussioner om detta. För järnvägen är naturligtvis detta egentligen det mest optimala när vi pratar om långa och tunga transporter, även långsiktigt. Men det är också en kostnadsfråga. Då blir frågan: Kan man använda banavgifter till sådant här? Till viss del kan man det, till viss del inte. Vi har gjort det utifrån när det gäller insatser på . Men det finns också en tveksamhet från företagens sida inför att vara med och betala när infrastruktur ska vara ett statligt ansvar. Hur kan man hantera banavgifter så att de inte blir ett problem eller diskriminerar andra som kör på banan? Det är lite tricksigt. Vi kan heller inte höja banavgifter hur som helst. Men vi tittar på det också för att se hur vi kan hitta lösningar. Jag står fast vid att lösningen att ha vanliga lastbilar som går på den här vägen inte är optimal. Men det blir en hanteringsfråga för att klara den första leverans som går ut till kund 2013. Det är det första som vi har tittat på. Det andra handlar om att titta på infrastrukturen. Det ingår i det uppdrag som nämnde och som jag tog upp inledningsvis i mitt svar. frågade om ny infrastruktur. Det kan vara en helt ny väg. Det kan vara en järnväg, vilket man till viss del redan har tittat på tidigare. Men det kan också vara en elväg för lastbilar, vilket skulle kunna vara utmärkt där vi både har kraft på plats och har en ny utmaning miljömässigt. 64 (S): är vi i den lyckliga omständigheten att det finns någonting som heter . Om det skulle komma till stånd en gruva i kan vi i alla fall använda den. Det blir inte speciellt många kilometer man behöver frakta efter väg för att komma till den banan i så fall. Men den kommer också att kräva sina upprustningar för att kunna fungera som malmtransportled, för den sämsta delen av är just den mellan och . När det gäller banavgifter kommer det inte att gå någon annan trafik på en järnväg mellan och än malmtransporter. Det innebär att man nästan kan likställa det med en form av industrispår. Det är visserligen väldigt långt men är trots allt detta. Det borde kunna öppna för möjligheten att ta ut banavgifter. Men man måste komma ihåg att man inte kan plocka ut hela vinsten i banavgifter. Företagen måste också ha en rimlig chans att överleva på marknaden. En fråga som jag tog upp i min interpellation var frågan om it och telefoni. är det inte ministerns ansvarsområde. Men jag måste ändå få säga att är en kommun som är väldigt hårt ansatt av avbrott i både telefoni och bredband och dessutom i mobiltelefonerna. För de gamla som bor i kommunen är det en ren trygghetsfråga. Det är en självklarhet med larm och annat. För de människor som vill kunna bedriva affärsverksamhet är det nästan omöjligt. Jag har sett många och långa reportage i tidningarna hos oss om detta fenomen. Detta måste åtgärdas. Felet ligger i infrastrukturen. Den är gammal, och det är inte gjort någonting åt det sedan den egentligen byggdes. Här måste samhället gå in med pengar och göra någonting åt det hela. 65 (S): Detta är en mycket viktig interpellation om infrastruktur för att möjliggöra ytterligare export till gagn för hela vårt land. Det är av bnp som utgörs av export. Stora delar av den exporttillgången kommer från de norra delarna i vårt land och från gruvnäringen som just nu diskuteras. När vi numera diskuterar infrastrukturfrågorna i tenderar vi att inte vara så modiga. Vi kommer inte så fort till beslut om vi törs göra det. Jag drar mig till minnes och har läst på lite grann historia om hur infrastrukturen byggdes upp i och framför allt uppåt de norra delarna. fattade man beslut om Stambanan som också färdigställdes . Man fattade också ett beslut om som färdigställdes . Då var ett av fattigaste länder. Men man hade modet trots att man var fattig att fatta dessa beslut. Tyvärr var det bara män i den här . Tänk om de inte hade funnits. Då hade vi inte haft dessa exporttillgångar som vi har och som är så oerhört betydelsefulla. Det gör att man kan öka exporten avsevärt till gagn för hela landet. I det här landet är det ofta så att vi talar, talar och talar, men vi kommer inte till skott. Jag har haft väldigt mycket att göra med våra finska vänner. De brukar säga så här: Ni svenskar diskuterar och diskuterar. Så svär de och säger: Man måste också göra någonting. Jag tror att det behövs mer action. Jag hoppas att infrastruktur- och försvarsministern kan övertala kassahållaren så att det börjar hända någonting med infrastrukturen så att vi kan få ännu mer intäkter till detta land. 66 Infrastruktur- och försvarsminister (M): Låt mig börja där slutade. Det behövs mer action, och det går inte så fort. Jag delar inte riktigt den beskrivningen av verkligheten. När det väl börjar bli konkurrens till plus att börjar gå som tåget och med en fantastisk framfart, och till och med ligger före när det gäller att få ut malm, var regeringen där. Det gäller inte minst de senaste 5 miljarderna för att möjliggöra fyra nya mötesspår. Det var något som inte fanns i den tidigare planen. Det har vi gjort tillsammans med bland annat . har vi också en diskussion när det gäller . Man kan tycka vad man vill om det. Det hade kunnat göras betydligt mer åt den banan . Det hade det heller inte gjorts. Det pågår just nu en diskussion där avtalet ska förnyas . Där har jag varit och åkt sträckan från upp till . Det är klart att man kan se den banan som ett komplement till den andra stambanan för att få ut ännu mer kapacitet. Det gäller inte minst när det kommer andra gruvor förutom skognäringen som också finns där runt ikring. När det gäller och ny gruva som talade om kan vara en del där. Det rör sig om kanske . Där finns ett starkt intresse från det företaget att gå in och betala helt och hållet själv i den delen vad jag har förstått. Dock har vi inte fört något samtal om detta . Avslutningsvis är it och telefoni viktigt för alla människor i hela landet. Där det inte fungerar kommersiellt ska staten ta ett ansvar, därav pengar som finns i statsbudgeten för det. När det gäller , gruvnäringen och vägarna har det gjorts en hel del. Det pågår ett fantastiskt gott samarbete bland alla inblandade aktörer. Min ambition är att när första leveransen går till kund 2013 ska det kunna ske på ett fungerande sätt. Överläggningen var härmed avslutad. 18 § Svar på interpellation 2011/12:279 om egenintresse i regeringens välfärdsutvecklingsråd 67 Näringsminister (C): har ställt frågor till socialministern om . En fråga rör på vilket sätt socialministern kommer att säkerställa att ledamöter i inte använder rådet för att främja sina egna intressen. Hon har också frågat vad socialministern avser att göra för att minska de misstankar som kan finnas att regeringen agerar på uppdrag av vårdföretagen samt om regeringen kommer att ta initiativ till att ändra sammansättningen i för att bättre spegla ett allmänintresse. Interpellationen har överlämnats till mig. Regeringens politik för att öka valfriheten och tillgängligheten för brukare och patienter inom vård och omsorg har varit framgångsrik. Med fler aktörer och delvis nya rollfördelningar inom vård- och omsorgssektorn kommer både nya möjligheter och utmaningar. ledamöter ska bidra med kunskap och erfarenheter till regeringen i arbetet med att förbättra förutsättningarna för valfrihet, mångfald och tillgänglighet inom vård och omsorg. Det har därför varit nödvändigt för regeringen att samla en bred grupp av experter som kan bidra med perspektiv från olika verksamhetstyper. Rådet ska utgöra ett forum för diskussion för att nå ökad förståelse för varandras uppdrag och förutsättningar samt ge möjlighet att genom dialog komma med idéer till lösningar på olika problem. är ett arbetande råd som gemensamt lämnar förslag till regeringen. Förutom privata vård- och omsorgsgivare representeras bland annat fackliga och idéburna organisationer, kommuner och landsting. En fråga som rådet särskilt valt att behandla är exempelvis hur samverkan kan förbättras mellan landsting, kommuner och olika vårdgivare för att förenkla patienternas väg genom vården. En annan fråga handlar om hur ersättningssystemen kan utformas för att bättre gynna innovationer och verksamhetsutveckling som premierar kvalitet och brukarnöjdhet. Ökad kvalitet i leverans av tjänster till patient och brukare, oberoende av utförare, är en central utgångspunkt för rådets arbete. Regeringen värdesätter rådets samlade kunskap och ser fram emot nästa delrapport. Vad gäller första fråga ligger det i sakens natur att den som representerar en organisation främst bidrar med erfarenhet från den egna verksamheten, som personen har kunskap om. Att det är flera representanter från den privata sektorn beror på att de representerar olika branscher och både små och stora företag. Ett kunskapsintensivt företag inom medicinteknik bidrar inte med samma erfarenheter som ett litet assistansbolag som arbetar med personer som har funktionsnedsättning. Samma logik gäller för ledamöter från offentliga organisationer det finns representanter från stora och lite mindre landsting respektive stora och mindre kommuner. Vad gäller den andra frågan menar jag att rådet är betydelsefullt för att belysa utvecklingsområden inom vård och omsorg, och förslagen i rådets rapporter fungerar som idébank. Rådet är däremot ingen offentlig utredning och deltar inte heller i regeringens arbete med utformning av beslut. Att regeringen agerar på uppdrag av vårdföretag genom ett formaliserat råd är ett direkt felaktigt påstående. Vi är däremot beredda att lyssna och tror att det är viktigt att föra en öppen dialog med alla intressenter inom sektorn. Med hänvisning till att rådets ledamöter speglar den mångfald av verksamhetsperspektiv som finns inom sektorn och att rådet är ett forum för bred och öppen dialog blir svaret på den tredje frågan att regeringen inte har några planer på att ändra rådets sammansättning. 68 (V): Jag vill tacka för att hon har besvarat min interpellation. Jag kan ändå inte låta bli att notera att det är ganska symtomatiskt att det inte är socialministern utan näringsministern som tar debatten. Frågan handlar om det som regeringen kallar för sitt välfärdsutvecklingsråd, men det är tydligen inte en fråga som regeringen anser hör till , utan till . Det säger en del om hur regeringen ser på sådant som sjukvård och äldreomsorg i första hand som näringsfrågor och inte som välfärdsfrågor där medborgarnas behov står i centrum. Det blir också uppenbart när man tittar på hur regeringen har valt att sätta samman detta råd, som ska bidra till att utveckla välfärdspolitiken. Brukarna eller patienterna fick en enda representant genom Handikappförbundens ordförande. Inga patientorganisationer, inga anhörigorganisationer och inga pensionärsorganisationer är inbjudna. De anställda inom vård och omsorg fick sammanlagt tre representanter: en vardera från , och . De privata vård- och omsorgsföretagen fick däremot hela 15 representanter i rådet. Vårdbolagens röst väger alltså fyra gånger tyngre än patienters, anhörigas, medborgares och anställdas röster när regeringen vill ha råd om utvecklingen av vård- och omsorgssektorn . Ganska tippade denna obalans över ytterligare eftersom ordförande valde att lämna rådet. Det gjorde hon eftersom hon anser att inte har något medborgarperspektiv över huvud taget, utan bara företagarperspektivet, hur företagen ska kunna få mer plats i välfärdstjänsterna. väger alltså vårdbolagens röster och synpunkter fem gånger tyngre än brukares och anställdas i detta välfärdsutvecklingsråd. Den överlägset största personalkategorin i vård och omsorg saknar helt representation. Jag tycker därför att det är lite anmärkningsvärt att vidhåller att sammansättningen i rådet är väl avvägd och att det inte finns några som helst behov av att ändra den. Jag måste återigen ställa frågan: I vems intresse verkar egentligen detta råd? 69 Näringsminister (C): Regeringen tror att en bred dialog är nödvändig för att kunna möta dagens, men också framtidens, utmaningar. huvuduppdrag är att bidra med kunskaper om hur valfrihet, mångfald och tillgänglighet kan förbättras och stärkas inom såväl hälso- och sjukvård, handikapp- och äldreomsorg, apoteksmarknad som hushållstjänster. I budgetpropositionen 2010 togs initiativet till att inrätta . Det ligger under . Anledningen är att regeringen menar att det behövs ytterligare kvalitetsförstärkningar för att stimulera och förenkla företagande och entreprenörskap inom vård- och omsorgssektorn. För regeringens del är det avgörande att kvaliteten och tryggheten finns för den enskilde medborgaren när vi pratar välfärd. Det handlar om välfärd inom allt från barnomsorg till äldreomsorg. Men detta är ett råd som behandlar ett perspektiv och en del inom välfärden. Om man tittar på de förslag som har kommit från rådet har kommit med en första rapport ser man att det finns ett sextiotal olika. Vi har tittat närmare på några av dem. Bland annat finns det ett förslag om kompetensreform för dem som arbetar inom omsorgen. Omsorgslyftet, som regeringen har satsat 1 miljard på, är till just för att stärka kompetensen för vårdbiträden och undersköterskor inom den offentliga verksamheten. Vi har även tagit ett annat förslag som har diskuterat. Det handlar om att de vill se ett råd för innovation och kvalitet inom den offentliga verksamheten. Rådet har inrättats, och det kommer att se hur man kan skapa mer innovation och ett nytänkande inom offentlig sektor. Det kommer att slutredovisa sitt uppdrag . När man diskuterar välfärdsfrågor är patienten, eleven och den äldre alltid i centrum. Detta perspektiv är oerhört viktigt. Men rådets huvuduppgift är att se hur vi kan stärka mångfalden, valfriheten och tillgängligheten. Rådet består av 24 personer plus ordförande. Förutom kommuner och landsting finns i rådets sammansättning exempelvis Vägen ut, som är ett socialt arbetskooperativ. OP Assistans, ett privat företag som arbetar med personliga assistenter, finns där. Där finns , som är ett företag som arbetar med trygghetslarm för äldre och funktionsnedsatta. Vi har Famna, som organiserar vård- och omsorgsföretag utan vinstintresse. Vi har ett företag som heter , som arbetar med hemtjänst, och omsorgsföretag levererat på den äldres hemspråk, bland annat. Vi har två distriktssköterskor som kallas för Bjäresystrarna som sitter med i rådet. Allt från större till mindre företag finns representerade eftersom det är angeläget att få in olika perspektiv. Förutom dessa finns kommuner och landsting men också fackliga företrädare. Jag beklagar att ordförande valde att lämna rådet. Hennes företrädare var med på ett flertal sammanträden. När hon lämnade sin plats erbjöds att få en ersättare, för vi tycker att det är viktigt att vi har med det fackliga perspektivet i verksamheten. Den frågeställning som tar upp om allmänintresset är intressant. Hon undrar: Varför finns inte allmänintresset med? För mig finns det med. Det är nämligen brukarna, det vill säga människorna och konsumenterna av välfärdstjänsterna. Det är utförarna, det vill säga representanterna från arbetstagarorganisationerna. Och det är producenterna, det vill säga kommunerna, landstingen och de privata utförarna. Min fråga till är: Vilka fler vill du inkludera i allmänintresset förutom brukarna, utförarna och producenterna? 70 (V): Brukarna är representerade av en enda person, nämligen ordföranden i , som är en alldeles förträfflig person. Men man skulle kunna tänka sig patientorganisationer, som det finns ganska många av, anhörigorganisationer och pensionärsorganisationer. Det finns en mängd olika företrädare som har synpunkter på och kunskap om detta. De är över huvud taget inte inbjudna. har hoppat av. Det skulle jag betrakta som en total katastrof och ett nederlag om detta var mitt initiativ. representerar en halv miljon människor, varav de flesta jobbar inom vård och omsorg och förmodligen sitter inne med de viktigaste kunskaperna. försöker naturligtvis få det att framstå som att det handlar om att ordförande är lite sur eller någonting sådant. Men har skrivit en reservation till den rapport som rådet levererade till regeringen . Jag har läst den, och jag tycker att det är uppenbart att rådet inte alls sysslar med att förbättra välfärden för medborgare och anställda. Mitt intryck är att rapporten nästan uteslutande går ut på att klaga och gnälla på regler och byråkrati, på att kommunerna har för krångliga regler och det ena med det fjärde.