prot · GZ09125 · 2012-06-07 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . 2 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2011/12:410 Till Interpellation 2011/12:410 ockupation av av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resor. (M) Enligt uppdrag 3 § Hänvisning av ärende till utskott Föredrogs och hänvisades Proposition 2011/12:151 till 4 § Klimatpolitik och geologisk lagring av koldioxid Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU25 Klimatpolitik och geologisk lagring av koldioxid (prop. 2011/12:125). 1 (S): Jag får nog inleda med att säga att det finns en risk för att jag drar över lite på min talartid . Jag har drabbats av en förkylning som gör att jag hostar då och då. Jag hoppas att jag ändå i princip ska klara mitt anförande på de minuter som jag har till mitt förfogande. Fru talman och åhörare! Klimatet är vår tids ödesfråga. Vi kan med tilltro till vår egen förmåga bygga ett och en värld för alla människors frihet, en framtid där vi, var och en, kan växa och åstadkomma så mycket mer än vad vi trodde från början. är ett modernt land. Vi bejakar utveckling och är öppna för vår omvärld. måste vi våga utvecklas, våga vara offensiva och föra en framtidsinriktad jobbskapande politik. Vi måste klara av att åstadkomma mer än vad vi tror är möjligt. Vi måste modernisera vårt samhälle så att resurserna på vårt enda jordklot räcker till alla. Bara så kommer vi att tillsammans få uppleva att jobben växer fram och att vi räddar vår planet. Vi måste på allvar sätta fart på omställningstrycket genom offensiva satsningar på förnybart, på infrastruktur, på energieffektivisering på en utsläppssnål och energieffektiv ekonomi helt enkelt. Vetenskapen varnar för att effekterna av klimatförändringarna kommer snabbare och är värre än vi trott: uppvärmningen går snabbare, havsnivåhöjningarna blir större, issmältningen går snabbare och jordens egna återkopplingseffekter sätter fart på temperaturökningen. Internationella klimatförhandlingar har låst världen mot temperaturhöjningar på , eftersom utsläppsminskningarna inte ska börja . Den billiga oljans tid är förbi. Oljan blir dyrare på grund av ökad efterfrågan när stora länder som och växer och på grund av minskade tillgångar. Djupare borrhål, och okonventionella metoder med större miljörisker följer i dess spår. Egentligen är klimatfrågan ingen miljöfråga. Det handlar om hela vårt samhälle, alla jobb och hela vår välfärd hela vår framtid. Det världen nu står inför är en fantastisk omställning, från fossilberoende till ett samhälle med förnybara energikällor. Vi socialdemokrater menar att det är hög tid att på allvar ta sig an den gröna omställningen. Vi räds den inte. Vi vet att vi kan göra mer än vi tror är möjligt. Vi har tagit oss an omställningar förr, från Fattigsverige till välfärdssamhälle, från ett samhälle där utbildning var förunnat ett fåtal till kunskapssamhället. är det tid för omställningen från fossilberoende till förnybart. Många länder har insett att den gröna kapplöpningen har börjat, som , , och . Satsningen på förnybart beräknas ge 630 000 jobb i och 77 000 jobb till 2020 i , enligt deras egna departement. En klimatpolitik måste hålla ihop. Den måste klara jobb, välfärd och klimatomställning. Den måste innehålla tuffa åtgärder men också åtgärder för omställning. Utsläppen i bör minst halveras till 2030 om vi ska klara EU:s mål på 8095 procents minskning till 2050. behöver en plan för hur olika sektorer ska minska utsläppen och delmål . måste se till att industrin har tillgång till förnybar energi och säker el. Det stärker för framtiden, när oljan sinar och utsläppen i EU:s utsläppshandel blir dyrare och dyrare. En snabbare omställning till förnybart och effektivare energianvändning ger jobb. Energieffektivisering ger lägre elpris, billigare drift för dem som sparar, massor av jobb i bygg- och ventilationssektorn om vi ställer högre krav på byggnader. Investeringar i järnväg ger jobb på kort sikt och på lång, eftersom bättre infrastruktur ger bättre konkurrenskraft. Stimulans till innovationer på klimatområdet ger jobb i nya företag nya gröna jobb. En del av framtidsutmaningen handlar om att stimulera ny teknik. Det kan göras genom att göra den gamla tekniken dyrare. Det blir då dyrare att släppa ut, och ny teknik blir konkurrenskraftig. Om man sedan använder en del av de pengar man får in till att stimulera investeringar får man dubbel effekt. Vi socialdemokrater har föreslagit lokala klimatinvesteringar. Vi pekar på att de i större utsträckning kan fokuseras på försöksanläggningar och pilotanläggningar. Det gör att vi gemensamt tar ansvar för tillfällen att pröva och utveckla ny svensk teknik. Det är bra för klimat, jobb och konkurrenskraft. Liksom många länder har insett fördelarna med att gå före har också flera företag gjort sin omvärldsbevakning och förstått att det inte finns någon väg tillbaka. Den som ställer om snabbt kommer att få konkurrensfördelar. Hagainitiativet är en sammanslutning av svenska företag som samarbetar för att visa det affärsmässiga med att minska sin klimatpåverkan. De företag som ingår i EU:s utsläppshandel är medvetna om att deras klimatpåverkan kostar mer och mer pengar . och har intensiva forskningsprogram för att minska utsläppen. Fortum har en plan för att sluta med kol, och ska avveckla torven i kraftvärmeverken. är ett exempel på ett internationellt företag som helt ställt om. De storsatsar på förnybar energi, på energieffektiva produkter, på resurseffektivitet och återvinning av material. De bygger ett helt nytt huvudkontor i som blir ett nollenergihus. Här i har den borgerliga regeringen formulerat otydliga klimatmål, som de inte ens riktigt vet hur man ska mäta eller definiera. Men framför allt saknas handlingskraft och aktiva åtgärder som minskar utsläppen. måste ha en klimatpolitik som håller , som minskar utsläpp, även när det är kallt och även i högkonjunktur. Den här regeringen är på väg att göra ett industrihistoriskt misstag, när man passivt låter andra länder springa före och inte levererar tillräckligt på hemmaplan. Vi menar att det går att samla hela landet i en gemensam uppgift. , socialdemokratisk statsminister, påbörjade ett nytt sätt att se på ekonomin, där synen på bnp breddades till att också innefatta gröna nyckeltal som styråra. Hela miljömålssystemet har sin grund i det synsättet. De gröna nyckeltalen och de gröna nationalräkenskaperna ser vi inte längre till i budgetpropositionerna. Det duger inte när vi skriver budget att aktuella utsläppssiffror saknas. Vi måste givetvis ha med aktuella utsläppssiffror i budgetpropositionen eftersom de är avgörande för klimatpolitikens utformning och storlek på styrmedel. Vi socialdemokrater delar regeringens uppfattning om grunderna i propositionen om koldioxidlagring att koldioxidlagring ska prövas som miljöfarlig verksamhet enligt att både avskiljningen och lagringen ska prövas att regler om tillstånd, anmälan och tillåtlighet för geologisk lagring av koldioxid ska tillämpas även på kontinentalsockel utanför territorialgränsen att koldioxid som avskiljs för geologisk lagring ska definieras som avfall. Mycket av den svenska basindustrin är beroende av fossila utsläpp och är därför känslig för klimatpolitiken i EU och internationellt. En klimatpolitik som håller ihop kan inte blunda för den utmaningen. Det står stora exportinkomster och arbetstillfällen på spel. Tyvärr saknar vi en aktiv strategi från regeringens sida för att säkra dessa jobb i en utsläppssnål ekonomi. Att implementera CCS-direktivet i är ett steg i rätt riktning. Men det räcker inte. Koldioxidlagring kan bli en viktig komponent . Det är nämligen naivt att tro att de stora utsläppen från industrin kan finnas kvar i industriländerna och i . De företag som snabbast utvecklar ny teknik och ställer om kommer att ha stora fördelar, och här kan koldioxidlagring spela en roll. Vi vill dock vara mycket tydliga med att avskiljning och lagring av koldioxid inte får leda till minskade ansträngningar för förnybar energi och bli en förevändning för att hålla fast vid förbränning av kol, olja och naturgas. CCS är inte lösningen på klimatutmaningen, men däremot kan CCS i kombination med annan ny teknik bli viktigt för några av de svenska utsläppsintensiva företagen. De största källorna för utsläpp av koldioxid i är inte energiproducenter som på kontinenten, i stället är det stål- och malmproduktionen. För svensk del behöver verka för att anpassas så att en ekonomisk stimulans för CCS finns även för anläggningar med koldioxidutsläpp som inte har fossilt ursprung, exempelvis massafabriker, bioenergiverk, etanolfabriker. Det är synnerligen viktigt och strategiskt att regeringen agerar aktivt i dessa frågor. behöver en aktiv strategi för den svenska koldioxidintensiva industrin för att säkra dess konkurrenskraft i ett samhälle med mycket små utsläpp. Men tyvärr, regeringen levererar inte. Vi socialdemokrater hävdar att progressivitet och klimatomställning tjänar oss väl, stärker vår konkurrenskraft, bygger broar till jobb och välfärd, räddar vår planet och visar, inte minst de fattigare länderna i världen, att vi tar vårt ansvar, att vi sätter in oss själva i den större bilden. Vi kan gemensamt åstadkomma så mycket mer än vad vi tror från början. Jag vill ha en ny regering . Avslutningsvis vill jag påpeka att jag naturligtvis står bakom Socialdemokraternas alla reservationer men vill för tids vinnande yrka bifall till reservation 4 och reservation 26. 2 (MP): Jag hade någon sorts ambition att jag skulle hålla mig inom min tidsram, och jag skalade helt enkelt bort hela propositionen undanflykten till att vi får tala klimatpolitik . Jag kommer inte att prata så mycket om CCS. Jag hoppas att ni kan leva med det. Jag börjar i stället med de breda penseldragen, om klimatpolitiken i stort. Egentligen tror jag att alla vi som sitter här och alla de som tittar på tv uppe på läktaren är det tomt har bra koll på klimatförändringen. Vi vet att det kommer att bli en massa otrevligheter med översvämningar, värmeböljor, torka, stigande vattennivåer, massutrotning av arter och allmänt elände. Men vi tänker gärna att det där är någonting som kommer , eller i alla fall inte här. Men så är det ju inte riktigt. Redan den klimatförändring vi orsakat nu sätter sina spår. Det går inte att säga att just den här väderhändelsen beror på klimatförändringarna, men det går inte heller att blunda för den stora bilden att extremt väder blir vanligare. Klimatförändringarna märks inte bara på andra sidan jorden. Även i kommer vi att få förbereda oss på ökade risker för översvämningar, ras och jordskred, insektsburna sjukdomar, värmeböljor, hot mot dricksvattentäkter och det ena och det andra. Tyvärr är världen så orättvis att det inte är vi som drabbas hårdast, vi som har den största skulden, vi som har släppt ut den mesta koldioxiden. Det är fattiga och redan sårbara människor som har mycket mindre skuld i problemet som drabbas hårdast. Det jobbiga är att ju mer man forskar, desto allvarligare tycks läget bli. För varje ny rapport slår man fast att förändringarna kommer vid lägre temperaturer och ger allvarligare konsekvenser än vad man trodde. Jordens egna dämpande mekanismer, som det kol som binds in i skog, växter och hav, tycks visa tecken på att mättas. Det beror ju på att vi redan har släppt ut så mycket. När man tidigare pratat om två graders uppvärmning som någon sorts gräns inte en säker gräns, men i alla fall en gräns för det hanterbara talar allt fler forskare om en och en halv grad. Går vi över den gränsen riskerar vi att vi sätter i gång självförstärkande mekanismer som i sin tur sätter i gång en uppvärmning vi inte alls har kontroll över. Klimatforskningen jobbar med stora osäkerheter, och det är svårt att över huvud taget tala om säkra gränser. Vad som är en acceptabel gräns är också i högsta grad en politisk och moralisk fråga. Vilka risker är vi beredda att ta, inte bara för oss utan också för andra som inte har haft någonting att säga till om? Då alltmer tyder på att en och en halv grad är någon form av tröskel tycker jag att det är rimligt att politiken riktar in sig på den gränsen. Jag ska inte försöka påskina att det är busenkelt. Den uppvärmning vi redan har orsakat genom de utsläpp vi har gjort fram till nu sätter sina spår. Det har fått vissa forskare att fundera över hur realistiskt det är att nå enochenhalvgradersmålet eller tvågradersmålet. Men den stora fråga som vi kan påverka nu är inte vad vi har gjort utan hur mycket dumt vi ska hitta på framöver. Med tvågradersmålet räknar forskarna med att de globala utsläppen måste sluta öka 2015 och sedan vända nedåt . Om toppen kommer senare, om utsläppen vänder ned senare, måste utsläppsminskningarna bli så mycket brantare. För ett mål på en och en halv grad blir betinget ännu större. Den glada nyheten i allt det dystra är att det inte i första hand är kunskap eller teknik som saknas för att förvandla domedagsprofetian till en njutbar framtid. är det i första hand den politiska viljan som saknas, och politik går faktiskt att ändra på i motsats till naturlagar. Med politiker som ser den gröna omställningen som en möjlighet och dagens passivitet som ett hot i stället för tvärtom kan vi styra om kursen. Med politiker som ser till att det som är långsiktigt hållbart också blir kortsiktigt lönsamt kan vi få alla krafter i samhället att dra åt ett mer hållbart håll. Då måste vi sluta att tävla om vem som ska göra minst insatser för klimatet. Vi lurar bara oss själva på det eftersom det inte kommer att bli billigare att ställa om ju längre vi gräver ned oss i det fossila diket. Gör vi ingenting alls så blir det riktigt dyrt framöver när vi får leva med konsekvenserna i stället. Det är mycket mer ekonomiskt rationellt att göra rätt från början, att se till att vi framtidssäkrar alla investeringar vi gör från och med , i stället för att bygga in oss i fossila lösningar som blir värdelösa framöver om inte av klimatskäl så för att oljan blir så dyr när ett sinande utbud möter en ständigt ökande efterfrågan. Tittar man bakåt på svensk klimatpolitik blir man faktiskt lite hoppfull. När 2002 satte sitt första klimatmål på minus var det många som var oroliga för vad ett sådant hutlöst högt mål skulle innebära för . , så som klimatfrågan utvecklats, tycker vi inte att är mycket. Tvärtom tycker vi att siffran är oanständigt liten. Men det intressanta är att vi med råge har överträffat målet. Det var inte så svårt som folk trodde. Det ger hopp ! Men resultatet speglas inte i det svenska klimatmålet . Tvärtom är det mest ett tricksande med siffror. lägre utsläpp jämfört med låter väl rätt bra, men först avgränsar man bort alla verksamheter som ingår i EU:s utsläppshandel och sedan drar man av en tredjedel av det som blir kvar för de insatser vi gör i fattiga länder för att minska utsläppen där. Då kan man lika gärna säga att det inte ens är som ska bort. Det är inte så mycket. Tack vare de insatser som redan gjordes av den tidigare socialdemokratiska regeringen, i samarbete med och , behöver alliansregeringen nu inte göra så mycket mer än att makligt rulla i mål. Måldiskussionerna kan lätt urarta i tävlingar om vem som har de mest ambitiösa målen om man inte också har en politik för att nå dem. Men dagens situation visar vådan av för låga mål. Eftersom regeringen har så låga mål behöver man heller inte ha någon politik för att nå dem. Det visar det skriande behovet av högre ambitioner i klimatpolitiken när det gäller både mål och medel. till 2020 skulle visst vara ett hyggligt mål, om man inte tricksade bort det mesta om vi verkligen minskade utsläppen i och inte tillgodoräknade oss de insatser vi gör utomlands. Självklart ska vi bidra till klimatinsatser i fattiga länder. Det är vår moraliska skyldighet eftersom är ett rikt land som har byggt sitt välstånd genom stora fossila utsläpp. Men det ger oss inte frisedel att göra mindre hemma eftersom vi gör saker på annat håll. Och det är heller inget skäl att skära ned biståndet för att finansiera klimatinsatserna. Klimatinsatser i fattiga länder måste i stället finansieras med nya pengar, till exempel intäkterna från auktioneringen av EU:s utsläppsrätter. får man höra att vi redan gjort så mycket i att det är billigare att göra insatser i utvecklingsländer som inte kommit lika långt. Och visst kan det finnas billiga åtgärder i andra länder, men vi ska inte glömma att de svenska koldioxidutsläppen per person är betydligt högre än i , även om man räknar på vanligt, traditionellt sätt på det som produceras i . Räknar man dessutom på det som konsumeras i oavsett om det produceras någon annanstans blir de svenska utsläppen ännu högre, ännu mer orättvisa och ännu mer ohållbara. Det faktum att hela det internationella klimatarbetet bygger på produktionsbaserad utsläppsstatistik är ett problem i förhandlingarna, när många upplever att de får bära bördan av att vi har förlagt vår smutsiga produktion i deras länder, att de får bära skulden för att vi har en ohållbar konsumtion. Det här skulle man delvis komma åt om man kompletterade med konsumtionsbaserad statistik. Men återigen till målen: Vi behöver skärpa våra ambitioner i klimatpolitiken. Först då blir det på allvar tryck i att ta fram de politiska förslag vi behöver för att nå målen. Jag ska inte dra hela listan här och det skulle kunna bli lite långrandigt utan jag ska nöja mig med att konstatera att det är dags att öka tempot i klimatpolitiken, inte temperaturen. Jag yrkar bifall till reservation 26. 3 (SD): debatterar vi klimatpolitik och geologisk lagring av koldioxid. har tre reservationer till följd av regeringens proposition gällande geologisk lagring av koldioxid som handlar om att pumpa ned koldioxid under jord. Givetvis ställer jag mig bakom samtliga reservationer, men jag nöjer mig med att yrka bifall till reservation nr 2 för att spara tid. Jag vill inledningsvis be om ursäkt, för jag tror att mitt anförande kan dra ut lite grann . Vi sverigedemokrater ser positivt på att det utvecklas nya tekniker för att nå en hållbar miljöutveckling. CCS-tekniken kan vara en sådan. Men är tekniken relativt outforskad, och den långsiktiga miljöpåverkan, de ekonomiska kalkylerna och var koldioxiden ska lagras är samtliga osäkerhetsfaktorer. Det kommer att krävas ett mycket komplicerat regelverk för landbaserad lagring, då stora landområden påverkas och många fastighetsägare kan bli drabbade av till exempel landförhöjningar och i värsta fall koldioxidläckage som kan vara farligt för djur och människor vid höga koncentrationer. skedde ett koldioxidläckage från vulkansjön i som krävde 1 700 människors liv. Liknande olyckor kan mycket väl tänkas inträffa i anslutning till CCS-anläggningar och då i betydligt mer tätbefolkade områden. Med anledning av detta är det av yttersta vikt att koldioxidlagring endast ska tillåtas under havsbotten. Dock ska tillstånd kunna ges för småskaliga testanläggningar på land. Vi anmärker dock på att det föreslagna regelverket innebär att måste ge kommissionen tillgång till alla tillståndsansökningar. Vi måste vidare informera kommissionen om alla utkast till lagringstillstånd och annat material som beaktats av behörig myndighet. Till slut måste den behöriga myndigheten informera kommissionen om det slutgiltiga beslutet och ytterligare motivera eventuella avvikande uppfattningar från kommissionen. Vi sverigedemokrater är angelägna om att våra myndigheter och domstolar besitter rätt kompetens och också har rätt att ta beslut. Det är direkt anmärkningsvärt att kommissionen måste informeras och kunna kräva ytterligare motivering än den som redan finns i det nationella domstolsbeslutet. Även om kommissionen inte har det direkta avgörandet med den nya lagen kan detta resultera i framtida förordningar på grund av att flera nationer beslutar mot kommissionens tyckande. Oavsett det är det en underminering av det svenska rättsväsendet. Nog om detta. behandlar vi en hel rad motioner från allmänna motionstiden om klimatpolitik. utgångspunkt är att ska hedra internationella klimatavtal vi ansluter oss till och ta vår beskärda del av att minska de globala utsläppen av växthusgaser. Svensk klimat- och energipolitik har dock präglats av ogenomtänkta panikåtgärder som är rena återvändsgränder åtgärder som kostar åtskilliga miljarder att genomföra, men där den signifikanta miljö- eller klimatnyttan är högst tveksam. Snarare har man skapat fler problem än man löst. Några sådana exempel är den så kallade pumplagen, satsningar på etanol, satsningar på vindkraft, lågenergilampor med mera. Att vi får se alla dessa plakatåtgärder är tyvärr resultatet av att hetsa fram ogenomtänkta beslut. Det är en kamp mot klockan, får vi höra från till exempel i en motion. tycker att det är dags att på allvar ställa om och inta tätpositionen för klimatet och planetens överlevnad. Summa summarum: Agerar vi inte , och det kraftfullt, är det Harmagedon som stundar. Mer eller mindre hela har hamnat i någon knepig situation där man låter miljörörelsen, som i stora drag är ett nytt ansikte för den antikapitalistiska vänstern, sätta dagordningen för vad som är god miljöpolitik. Därför var det faktiskt ganska befriande när en av egna spinndoktorer i en debattartikel gick till angrepp mot det egna partiet och skrev att måste tydligt ta avstånd från det vänsterperspektiv som alltför länge fått definiera vad god miljöpolitik är. är det som bekant så att får ett extremt stort stöd från landets medieinstitutioner. Inte minst märks detta vid vetenskaplig rapportering, där världsbild används som något slags utgångspunkt. Det är dock av yttersta vikt att var och en inte gör avsteg från det man vet är rätt och riktigt för att krusa medierna. Jag tror att väljarna är smartare än så. Räds inte sanningen! Det är min uppmaning. För en nykter diskussion om klimatet och skyldigheter till omvärlden är det viktigt att få rätt på utgångspunkterna. har den utvecklade världens lägsta utsläpp av koldioxid. Detta innebär således att vi också har EU:s lägsta utsläpp och släpper ut ungefär en tredjedel mindre än EU-genomsnittet. Vad som också är viktigt att ha i åtanke i den nationella klimatpolitiken är att vi som nation släpper ut mindre än av världens samlade utsläpp. Man måste därför, för att seriöst behandla denna fråga, konstatera att svenska utsläpp bokstavligen är försumbara i ett globalt sammanhang. låter det i debatten som att våra utsläpp skulle vara helt avgörande, men sanningen är den att om vi så skulle halvera våra utsläpp skulle de endast vara en droppe i havet om inte övriga världen gör samma sak. Som en liten analogi skulle jag kunna jämföra det med att jag håller ut armarna och låter mitt spann motsvara världens samlade utsläpp. Då skulle en halvering av utsläpp motsvara ungefär att jag filar av naglarna . Det sägs också inte sällan att har moraliska förpliktelser och att vi ska vara ett föregångsland. Detta verkar de flesta partier ha tagit fasta på. I debatten partierna emellan är det en ständig strid om vem som kan hosta ur sig de högsta procentsatserna för minskade utsläpp i såväl som i EU. Budgivningen begränsar sig på intet sätt till vänstersidan, även om vänstern slutligen, såklart, lyckas kasta ur sig de mest orealistiska procentsatserna. Socialdemokraterna trumfar till exempel till 2030 och redan till 2020. Svensk policy i klimatpolitiken är i allt väsentligt att vi ska gå före omvärlden med tuffare klimatmål med hopp om att resten av världen ska ta efter. Eftersom åtgärder för minskade utsläpp av koldioxid är mycket kostsamma är det intressant att resonera kring huruvida länder som , , , med flera låter sig påverkas av det lilla landet i som vi kallar . Expertgruppen för miljöstudier släppte alldeles rapporten och ledarskap i just detta ämne, och den är värd att lyfta upp. Där konstaterar man att det inte går att påvisa några sådana effekter.