prot · H00920 · 2012-11-07 00:00:00 — Man ser inte att det är en möjlighet att samarbeta med länder på mellanstatlig nivå där man är överens om frågor. Man ser bara en enda möjlighet, nämligen den federalistiska drömmen där majoriteten ska styra över minoriteten i i en mängd deltagande länder det kommer att bli 28 med i stället för att makten ska utgå från folket i respektive parlament. Där har vi den grundläggande ideologiska skillnaden mellan och . Där har vi också förklaringen till att inte förstår sig på vår argumentation. 44 (FP) replik: Jag försöker ganska ofta lyssna på åsikter från olika håll här i kammaren. Jag tycker att det är viktigt att diskutera och debattera vad vi står för. Som säger vill att vi går ur PA-UfM. Det vill inte vi. nämner också att man från sverigedemokratiskt håll avser att använda PA-UfM till det som den ska användas till. Det är det vi säger här . Vi vill att den ska användas till att föra en dialog mellan parlamentariker om olika frågor. Jag räknade upp ett antal i början av mitt anförande. Jag tycker att det är viktigt att känna att när vi har en arena för att kunna påverka och diskutera olika saker ska vi göra det bästa av den arenan. Vi gör inte det bästa av den arenan genom att gå ur. Bara att säga att vi vill gå ur innebär att vi desavouerar vår möjlighet att föra en god dialog på arenan. Jag och står för att vi ska ha arenor där vi parlamentariskt valda på olika sätt kan föra en dialog, påverka och påverkas. Vi tar också till oss och lär oss av andra i möten med människor. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att stärka och utveckla sådana arenor på bästa möjliga sätt. 45 (SD) replik: säger att vi vill gå ur, och det vill inte . Så är det. Vi vill lämna Medelhavsunionen. Den är inte vad den var från början. Det är inte ett samarbete mellan och . Det har gått över till något mer långtgående. Man har utvidgat processen. Man kallade den för Barcelonaprocessen. är det Unionen för . Med varje sådant steg steg för steg, pratade om utvecklar man den politiska diskussionen. Det blir politik av det hela. Det blir inte samarbete. Det blir överstatlighet. Det är det som man vill att det ska handla om från sida och kanske framför allt från och sida. är ju den som har varit mest pådrivande för att införliva i Europeiska unionen. Det leder inte till någon ökad demokrati för merparten av dessa länder utan minskad demokrati. får minskat inflytande på Europeiska unionen. Vi får därmed minskat inflytande över vår egen vardag. En stor del av de beslut som den här kammaren fattar, fattas under påverkan av EU. Det är något som hyllar, och man hymlar inte ens med det. Det respekterar jag. Det är bättre att man är tydlig och berättar vad man står för än att man hymlar med det. Det är skillnaden mellan och och de övriga partierna i . Vi tror på människan. Vi tror på demokratin. Vi tror att demokratin ska komma underifrån och upp från respektive nationalstat. 46 (FP) replik: Det var en intressant anmärkning som gjorde att politik inte är att samarbeta. Jag tycker definitivt att politik till största delen handlar om samarbete. Det handlar mycket om att lyssna och lära av varandra och i dialog föra olika frågor framåt. Så länge man är med i en organisation kan man också påverka organisationen och åt vilket håll den ska gå. Medelhavsunionen har utvecklats och förändrats. Om de är åt rätt eller fel håll kan vi ha olika åsikter om, men det är viktigt att konstatera att så länge man är med i en organisation kan man också vara med och påverka utvecklingen av den. Går man ur den har man mycket svårt att påverka just den organisationen. En av de viktiga anledningarna till att vi finns med i organisationen är att vi ska kunna påverka inte bara organisationen i sig utan framför allt de frågor som den driver. Det har vi betydligt större möjligheter att göra om vi deltar i PA-UfM än om vi går ur. 47 (C): Jag börjar mitt anförande med att yrka bifall till förslaget i utrikesutskottets betänkande gällande PA-UfM. När jag deltog på mitt första möte kändes det faktiskt lite lustigt med delegationen. Jag förstod inte mycket av strukturen, och jag kände ingen på plats, förutom mina svenska kolleger. Jag tyckte också att det var lite småkaotiskt organiserat. Men när vi sedan satte oss för lunch ägde det, enligt mig, intressanta samtalet rum. Detta samtal ägde rum innan den arabiska våren startade. Då vill jag lova att samtalet var ett helt annat än vad det kom att bli efter revolutionen i . Jag kunde bland annat samtala med mina marockanska kolleger om situationen i . Det är ett rätt komplicerat och på många sätt känsligt ämne. Jag upplever det också som akut. Men genom unionens arena fick jag en möjlighet att framföra en åsikt och en syn på konflikten direkt till de folkvalda marockanska kollegerna. Det kanske inte ändrar på utgången av denna konflikt eller löser den. Det är jag mycket medveten om och ödmjuk inför. Men jag är helt övertygad om att detta samtal gjorde lika stort intryck på mig som på mina marockanska kolleger. Och någonting måste de ha tagit med sig hem eftersom jag tog med mig någonting av deras åsikter hem. är en egyptisk bloggare. Han var bland de första bloggarna redan under tid i som öppet bloggade om behovet av demokrati och frihet och krav på en omedelbar avgång för . Ganska efter detta blev han fängslad av militärregimen i . fängslades och hölls fången utan rättegång. På en studieresa som delegationen gjorde till bland annat fick vi träffa personer på det egyptiska och även deras ambassadör för de mänskliga rättigheterna på . På plats i ifrågasatte jag den egyptiska regeringens agerande och bad om svar från ambassadören på hur kunde sitta fängslad utan rättegång i det så kallade fria . Svaret jag fick var självklart luddigt. är en fri man, och han bloggar för fullt om alla sina åsikter. Jag menar återigen inte att mötet i med det egyptiska var anledningen till att fick en rättegång och blev frikänd. Men det var en tydlig signal. Detta samtal handlade om att världen har ögonen på och att vi inte blundar när yttrandefriheten kränks. Individers rätt till åsikter och att forma och framföra dem får inte kränkas. Detta ser vi, och det vågar vi även framföra. På samma studieresa kunde vi direkt se en demonstration slås sönder av militären på Kairos gator. Vi satt på andra sidan om och kunde se hur egyptier som demonstrerade och krävde sina rättigheter blev slagna till marken. Det var kopter och muslimer som gick hand i hand och krävde ändringar av lagen som handlar om att få bygglov för att få bygga kyrkor. Att på plats uppleva detta var mycket starkt. Dessa uttryck skulle ingen tv-ruta, tidning eller radio kunna återge oss svenska ledamöter. Jag skulle kunna göra en lång lista över delegationens värdefulla insatser under de olika möten som vi har deltagit i. Men dessa insatser finns återgivna i rapporten från delegationen. Dialogen är självklart den bästa formen av samtal. Vi som riksdagsledamöter borde vara de största ivrarna av samtalet, eftersom ett samtal handlar om två jämlika parter där var och en med egna ord återger den verklighet som de upplever utan att de påtvingas en verklighetsuppfattning. Samtalet är, förutom att man ges möjlighet att tala och säga sin åsikt, en möjlighet att lyssna. Det kanske vi politiker borde bli ännu bättre på. Detta må verka basalt, men reservation visar att det finns partier i som inte tror på samtalet länder emellan, parlamentariker emellan och helt enkelt människor emellan. Det är värt att stanna upp och fundera över vad anför i sin reservation, nämligen att bör verka för ett utträde ur unionen med tanke på det geografiska avståndet från samt verka för en skarp konditionalitet. Det som glömmer i sin reservation är det faktum att vi svenskar reser mycket till , till stränderna på både den södra och den norra sidan, att vi svenskar handlar mycket med och att en del svenskar faktiskt har sina rötter i , på båda sidorna av . Detta gör att är mycket nära och inte alls långt borta, som vill antyda i sin reservation. Vi får inte heller glömma att länderna på den norra sidan av är de länder som tar emot flest flyktingar och migranter som första station. är i allra högsta grad en del av Europeiska unionen, och vi vill ta vårt ansvar för mottagandet av flyktingar. Vi vill också vara med och påverka på ett tidigt stadium. Därför blir detta samarbete mycket viktigt. I en globaliserad värld är en avlägsen by i djupaste skogar eller på högsta berg en del av vår vardag, kanske genom tv-rutan, kanske genom Twitter eller Facebook och kanske genom vår granne som kommer därifrån. Det faktum att EU är en partner i Medelhavsunionen är mycket viktigt för länderna vid . är exempel på ett land som handlar mer med än med sitt grannland . Det råder visumkrav dessa länder emellan. EU är en bra förebild på ett pågående fredsprojekt, demokratiseringsprojekt och ekonomiskt samarbete som bygger på jämlikhet mellan parterna och på gemensamma intressen. Det bygger på att man ska ta vara på varandras kunnande och intressen i stället för att gå långt bort för att få sina intressen tillgodosedda. För att underlätta denna dialog länderna emellan kanske det är viktigt med infrastrukturutbyggnad, fri rörlighet eller en lösning av vattenkonflikten som är en konflikt som vi i vårt land tack och lov är skonade ifrån. Det kanske är dessa byggstenar som är viktiga för att gå framåt i dialogen. För att skapa stabilitet i regionen och för att skapa fred är EU en mycket viktig förebild, och är en mycket viktig aktör i EU. Om vi ska behålla den svenska förmågan, vår förmåga, att påverka i vår omvärld kan vi inte stänga in oss i vår borg som vi kallar . För att som nation ska kunna behålla det stora förtroendekapitalet i utrikespolitiken är det vår uppgift att stödja dialog och vår skyldighet att delta och även leda. Vårt ansvar är inte mindre än så. 48 (SD) replik: jag hoppas att jag uttalar det rätt, annars ber jag om ursäkt säger att inte tror på samtal och att det är därför som vi vill lämna Medelhavsunionen. Det är en helt felaktig uppfattning. Vi tror på samtal, men vi tror inte på den överstatlighet som övriga partier här företräder och som förmodligen även ni i företräder eftersom ni är en del av regeringen. Jag förutsätter att ni står för samma uppfattning som andra regeringspartier. Hade detta handlat om ett handelssamarbete och en dialog mellan och hade vi också varit för det. Det var precis så Medelhavsunionen såg ut från början, men det är precis så Medelhavsunionen inte ser ut . Det är definitivt inte så ni från regeringens sida vill att den ska se ut . I stället vill ni införa de fyra friheterna. Det är det stora steget mot ett EU-medlemskap; det tror jag att till och med kan erkänna. Det innebär att varor, tjänster, personer och kapital fritt får röra sig över gränserna mellan , och EU. Det är detta vi vänder oss emot. Vi vänder oss inte på något sätt emot samarbete. Vi vill föra en dialog, och vi vill sprida demokrati och mänskliga rättigheter i omvärlden. För att lyckas med det tror vi dock att vi måste göra det på mellanstatlig nivå, inte genom att lyfta in dessa länder i den europeiska unionen som i sig inte ens bygger på demokrati nästan alls. Den bygger i stället på teknokrati. Detta är vår grundsyn, ingenting annat. Det har jag stått här och förklarat för två tidigare företrädare. tvingas jag återigen stå här och förklara samma sak för . Om man lyssnar på vad vi säger är vårt budskap väldigt tydligt: Vi tror på samarbete, men vi tror inte på överstatligheten. I detta anförande instämde (SD). 49 (C) replik: Tack för din fråga och ditt förtydligande, . Grejen är att jag, och Alliansen inte uppfattar EU som bara en geografisk enhet. EU är en union som bygger på värderingar. Det är värderingar som demokrati, respekt för de mänskliga rättigheterna, yttrandefrihet och fri rörlighet. Hela denna begreppsapparat är vad vi tror är EU. Det är inte begränsat till att vara mellan ett visst hav och ett visst berg. Värderingarna sträcker sig mycket längre än så. Medborgare i länder som tycker att detta är bra värderingar och vill vara en del av det borde självklart vara välkomna. Medelhavsunionen nu är dock långt ifrån detta. Det finns inga diskussioner om att de ska bli medlemmar i . Det som behövs är i stället ett pågående samtal. EU måste föregå med gott exempel. Det kanske blir en Medelhavsunion liknande EU, där man har fri rörlighet, demokrati, frihet och mänskliga rättigheter. Det är det EU borde göra, inte stänga, gå ifrån och säga: Fixa ni, så kan vi prata när ni har fixat det själva. Det är vårt ansvar att vara med och bidra till en positiv utveckling. Samtal innebär att man är med man är närvarande, deltar och leder och inte bara att ta sina händer ifrån det och säga: Kom när ni är färdiga så kan vi prata. tror inte att det är vägen framåt. 50 (SD) replik: Jag noterar återigen att även tycker att enda vägen till demokrati för dessa länder är att väva in dem i , som inte ens bygger på demokrati. Demokrati är för mig någonting som byggs från folket, underifrån. Vi har 27 medlemsstater i EU. Alla bygger på demokrati underifrån men kontrolleras från EU uppifrån. Det är det vi vänder oss emot. Vi tror inte på denna utveckling på något sätt. Man säger att EU bygger på värderingarna om demokrati, mänskliga rättigheter och så vidare. Om värderingarna byggde på mänskliga rättigheter, demokrati och allt vad det heter, vilket vi håller med om men har en helt annan syn på hur man når fram till, skulle EU inte se ut på det sätt det gör . Det skulle inte bygga på en överstatlighet där några länder kan bestämma över alla andra länder. Det säger om att det kommer att leda till en union är också helt felaktigt. Det är inte riktigt korrekt om man utgår ifrån vad tidigare sade om att vi steg för steg ska utvidga den politiska diskussionen. Med politisk diskussion menar jag just det , , säger att man ska föra en dialog inom unionen, där majoriteten ska bestämma. Vi tycker att majoriteten ska utgöras nationellt. Det är svenska folket som ska avgöra vad som ska bestämmas i , inte EU och inte någon annan heller. Vår syn på hur man utvecklar demokrati skiljer sig alltså fundamentalt åt. Jag tror att vi kan vara eniga om att vi är oeniga om hur man utvecklar demokratin. Det är tråkigt att komma fram till den slutsatsen, men det är så det ser ut. Återigen: Vi har ett samarbete och för en dialog för att genom alla bilaterala möjligheter utvidga demokratin och de mänskliga rättigheterna i omvärlden, men vi är inte beredda att göra det till priset av den överstatlighet som EU representerar. I detta anförande instämde (SD). 51 (C) replik: Då skulle faktiskt federalism vara en bra lösning. Federalism innebär att man trycker ut makten från centrum, ut till periferin där människor finns. Det är vad tror på. Tyvärr vill inte ha det så heller, utan man vill stänga in sig i en borg man kallar . Sedan säger man att det är så vi utvecklar demokratin. Det är precis tvärtom, . Det är när vi öppnar våra gränser och låter människor delta i de politiska processerna som man kan bygga demokrati underifrån. Det handlar om att förenkla systemen och att tänka människor, inte system. Det är då man skapar demokrati underifrån. Det är också genom att delta i Europaparlamentsvalet som man skapar och förstärker demokratin. Det är därför vi har ett Europaparlament, som vi måste stärka ännu mer. Det sker inte genom att stänga våra gränser och inte genom att säga nej till multilateralt arbete. Jag pratade en gång med en biståndsarbetare och frågade varför vi ska gå via EU-systemet. Kan inte pusha på detta i stället? Då sade han något väldigt klokt. Han sade: Tänk på att är en myra medan EU är en elefant. Vilken fart och styrka skulle du vilja att vi angriper problemet med en myras styrka och fart eller en elefants? Det finns värde i att samarbeta. lyckades stoppa utanför . Det lyckades han med, men det hade han inte kunnat göra som . Han gjorde det för att han var EU. Det är det vi måste hitta. Att EU ibland gör fel betyder inte att det pågående freds- och demokratiprojektet är helt och hållet fel. Vi måste stärka, inte nedmontera. 52 HANS (V): Detta betänkande behandlar verksamheten i den parlamentariska unionen för . är inte representerat i den parlamentariska församlingen, och därför kommer jag inte heller att gå in på detaljer i dess arbete. Det skulle vara lite förmätet av mig att göra det. Däremot tycker jag att det med anledning av denna debatt finns flera viktiga principiella frågor att lyfta fram när det kommer till våra och EU:s relationer till och . Vi i har också lyft våra principiella ståndpunkter i ett särskilt yttrande, som finns i betänkandet. Det är nu den unge tunisiern gick ned till centrum i sin hemstad och tände eld på sig själv, driven av ilska och frustration över de trakasserier och det förtryck som var en del av den tunisiska diktaturens vardag. var knappast ensam om att bära på denna ilska eller bära på en längtan efter demokrati, mänskliga rättigheter och sociala rättvisor. Vi har sett hur en hel ungdomsgeneration i och delat inte bara hans drömmar och värderingar utan också hans ilska. De folkliga revolutioner vi har kunnat se i och har varit några av de mest överväldigande exemplen på mänskligt mod i modern tid, men också en påminnelse om att det inte finns någon starkare kraft än vanliga människor som går ihop för förändring. Jag tror att det när vi blickar tillbaka mot den arabiska våren säkerligen kommer att finnas många olika lärdomar vi kan dra. Jag tycker dock att det finns åtminstone tre tydliga lärdomar vi redan nu kan dra. För det första kan vi konstatera att och auktoritära regimer har saknat ett folkligt stöd. När människor har krävt reformer det har handlat om grundläggande mänskliga rättigheter, kvinnors rättigheter, rätten att organisera sig i en fackförening som är fri och oberoende eller för den delen att kunna få ett arbete med en rimlig lön att leva på har regimernas svar varit våld, trakasserier och övergrepp. Det har blivit uppenbart både för världen och för befolkningen i regionen att , , , och alla de andra auktoritära ledarna inte har grundat sina styren på folkligt stöd utan på förtryck, våld, repression och rädsla. För det andra kan vi konstatera att människor, unga män och kvinnor, i och bär på samma drömmar och samma värderingar som vi som bor norr om . Några av de krav som de har ställt har varit att få leva under samma rättigheter som vi har kämpat för här i och som vi även i stor utsträckning kämpar för. Det här står i tydlig kontrast till den bild som ibland har utmålats av människor i och i medier och i det politiska samtalet. Alltför ofta har människor från och utmålats som de andra, som motsats till oss i , där män och kvinnor i och utmålats som känslomässigt styrda, som med diffusa lojaliteter till klan och religion, som människor som hellre velat ha starka ledare än demokrati i regionen. Det har aldrig varit sant, det har varit en felaktig bild som har spridits. Det har blivit tydligt med den utveckling som vi har sett i och . En av de största bedrifterna av männen och kvinnorna på var att de slog sönder många av de myter som har spridits av islamofober i . För det tredje kan vi konstatera, och det är en lärdom efter den arabiska våren, att man har synliggjort dubbelmoralen i EU:s, och för den delen även , relationer till regionen. Man har i högtidstalen i och också här i gärna talat om demokrati och mänskliga rättigheter, men i de konkreta relationerna till regimerna i och har det alltför ofta, faktiskt , varit våra egna ekonomiska och politiska egenintressen som gång på gång vägt tyngst. EU har tecknat associeringsavtal och ingått fördjupade ekonomiska och politiska samarbeten med en lång rad av regionens auktoritära regimer. Vi har sett hur man inom det migrationspolitiska området har fördjupat samarbetet med en lång rad av de tidigare diktaturerna för att bygga allt högre murar runt och för att förhindra att människor ska ta sig in i EU. Vi har kunnat se hur det ekonomiska samarbetet har varit omfattande där inte minst , med handelsminister i spetsen, gärna träffat företrädare för olika diktaturer för att kunna sälja svenska varor. Alltför ofta har handelspolitiken varit helt frikopplad från diskussioner om mänskliga rättigheter. Vi har inom ramen för det så kallade kriget mot terrorismen sett hur man gärna samarbetat med flera av regionens värsta auktoritära regimer. Men trots allt är kanske det tydligaste exemplet på EU:s dubbelmoral den omfattande vapenexporten. Under fem sista år vid makten exporterade olika EU-länder vapen till för . var som tur var inte ett av de länder som exporterade vapen till , men har exporterat till en lång rad länder runt som har varit auktoritära stater, till och med diktaturer. har sålt vapen till , till , till , till . Det finns ett grundläggande behov av att genomföra reformer i samarbete både mellan som enskilt land och länderna i och och mellan EU och det södra grannskapet. Det är hög tid att EU i sin grannskapspolitik sätter demokrati och mänskliga rättigheter högst upp på dagordningen, före EU:s säkerhetspolitiska och ekonomiska egenintressen. Vi har uttryckt i vårt särskilda yttrande att anser att det är viktigt att det finns arenor och mötesplatser för dialog, också ibland mötesplatser och arenor där vi möter företrädare för diktaturer och auktoritära stater. Vi har från valt att inte stödja kravet på att ska lämna den parlamentariska församlingen Unionen för . Men vi menar att om de här arenorna ska spela en roll, om de ska ha en funktion, måste de tydligt fyllas med innehåll. Det kräver att man sätter frågor om demokrati, mänskliga rättigheter och folkrätt högst upp på dagordningen och att EU:s företrädare, eller för den delen även företrädare, är oerhört konsekventa i de här frågorna. Även om vi har sett stora framsteg i och kan vi fortfarande konstatera att flera av medlemsstaterna i Unionen för är auktoritära stater, och vi har två medlemsstater som är ockupationsmakter, som alltså bedriver ockupationer i strid mot folkrätten. Sammanfattningsvis kan vi från sida konstatera att vi i ljuset av den arabiska våren ser enorma behov av att i grunden reformera grannskapspolitiken med och och att öka fokuset på folkrätten, demokratin och mänskliga rättigheter. Det är utgångspunkten för oss i vår solidariska utrikespolitik. 53 (KD): är det första gången som vi debatterar ett betänkande som tar upp arbetet i den parlamentariska församlingen Unionen för som deltar i. Alla EU-länder har en delegation med vardera tre parlamentsledamöter som regelbundet träffar andra parlamentariker i länderna i , och även . Det är ett partnerskap som omfattar 43 länder. Partnerskapet började formas 1995 i den så kallade Barcelonaprocessen i syfte att vara ett forum för dialog, utbyte och samarbete som skulle garantera fred och stabilitet men också välstånd. av ifrågasättande av samarbetets värde tog i sin valkampanj 2007 återigen upp förslaget om en Medelhavsunion, en union där statsöverhuvuden skulle delta, och han inbjöd till ett möte . Detta samarbete har till skillnad från det parlamentariska arbete som vi deltar i fungerat mindre bra. Men det kan komma att få ett mycket större värde framöver, tror jag, när vår dialog ökar. PA-UfM:s, Parliamentary Assembly of the Union for the , roll har förmodligen aldrig varit viktigare än vad den är . De pågående reformeringssträvandena i medlemsstater som , och är viktiga att följa. Det synnerligen blodiga inbördeskriget i , som delvis håller på att spilla över till , och de förnyade spänningarna mellan och Hamas har med all tydlighet synliggjort behovet av fred, stabilitet och demokrati i den södra och östra . PA-UfM har i och med de senaste årens dramatiska händelseutveckling kommit att bli en av de viktigaste mötesplatserna för parlamentariker från EU:s medlemsstater och partnerländerna på .