prot · GZ0967 · 2012-02-03 00:00:00 — Den ligger dessutom högre än snittet för öppenvård i hela . Diaverum har som utförare av njursjukvård bidragit till en väsentligt förbättrad läkarkontinuitet till en rimlig kostnad. bidrog man dessutom till en kostnadseffektiv lösning för kommunen vad gäller utdelning av läkemedel. I jämförelse med dialysverksamhet i andra landsting ligger kostnaden per dialys lågt på . Det är företag som Diaverum som den här debatten handlar om. Det finns partier här i kammaren som inte fäster vikt vid att njursjuka patienter är nöjdare i än på andra ställen, där det inte väger tungt att personalen upplever att det blivit mycket bättre med Diaverum än dialysverksamheten sorterade under sjukhusdirektören. Det är partier för vilka det faktum att stafettläkarna försvunnit utan att kostnaden ökat på intet sätt är avgörande och som inte heller är glada över att dessutom har en billigare dialys än de flesta andra landsting. Det är partier som är så upprörda över att det finns enheter som just Diaverum att de har begärt en extra riksdagsdebatt, och det av en anledning. Det faktum att dialysavdelningen vid numera drivs av ett privat företag som levererar vinst till sina ägare räcker för vissa för att tycka att det borde förbjudas. För andra är det just det faktum att ägaren till Diaverum är riskkapitalbolaget som gör att dialysen i sin nuvarande skepnad måste bort från . För mig och är det avgörande inte om ägaren är stiftelse eller kooperativ, om det är en eller ett aktiebolag. För oss är det viktigare att patienter, elever, äldre och funktionsnedsatta är nöjda, att personalen trivs och att kvaliteten är hög. Jag kan nog till och med drista mig att säga att vi hellre ser att en enhet drivs av ett privat företag som ger vinst än att den drivs av en eller landstingsförvaltning som dessutom går back. Inte minst tydligt blir det här i äldreomsorgen. Äldreomsorgen är, precis som annan välfärdsverksamhet, en tjänst som ska hålla toppkvalitet, erbjuda valfrihet och trygghet. Gör man det får man gärna gå med vinst, på samma sätt som man får göra vinst om man åt kommunen bygger ett äldreboende, asfalterar en väg eller gör skolböcker. Den som tror att privata företag kan göra vinster genom att erbjuda vanvård och usel kvalitet kan aldrig ha varit kund hos ett privat tjänsteföretag. Inte minst det som har hänt Carema på Koppargården i visar att vanvård och usel kvalitet inte är rätt väg för den som vill göra vinst. För oss i kommer därför, och , människors omsorg alltid att vara viktigare än en diskussion om driftsformer. När andra ropar högt om att förbjuda vinst och valfrihet är vårt svar att det behövs mer av valfrihet, inte mindre, mer av självbestämmande, inte mindre. När andra vill stänga välfungerande privata enheter av en enda orsak, att de är just privata, svarar vi att det tvärtom behövs många, många, många fler kreativa entreprenörer i den svenska välfärden. 7 (SD): Låt mig börja med att tacka Socialdemokraterna för att de har lyft upp denna så viktiga fråga till debatt. Frågan om konkurrensutsättning, med möjlighet att driva offentliga tjänster i privat regi, är förvisso på inget sätt en ny fråga. Tvärtom är det här en företeelse som har pågått . Men det i sig gör på inget sätt frågan mindre intressant, mindre nödvändig eller mindre viktig att följa upp och diskutera, särskilt inte med utgångspunkt i att reformarbetet för mer valfrihet, konkurrens och privata aktörer har tagit fart på nytt och att riskkapitalbolag i vissa fall missbrukat möjligheten till privat drift av välfärdstjänster. Låt oss i detta konstatera att det i grunden finns flera goda idéströmningar vad gäller både för och emot i frågan om att låta privata alternativ bedriva en offentligt konkurrensutsatt finansierad välfärd. Låt mig även klargöra att , till skillnad från andra partier i den här församlingen, inte på något sätt är knutna till något slags ideologisk låsning i frågan grundad på någon bakomliggande agenda i någon riktning. Tvärtom ser vi som parti helt pragmatiskt på denna fråga utifrån det grundläggande principiella ställningstagandet att det för oss inte är viktigt vem som är utövare. Det viktiga för oss är i stället att skattebetalarna får ut det mesta möjliga ur varje för den allmänt finansierade välfärden investerad skattekrona. Rent konkret innebär det förhållningssättet att vi principiellt ställer oss bakom både tanken och möjligheten att en privat utövare ska kunna utmana en offentlig utövare, förutsatt att den privata utövaren också kan förbättra verksamheten alternativt behålla kvaliteten till en för skattebetalarna lägre kostnad. För att möjliggöra detta blir det då förstås också viktigt att vi tittar på varje enskild del av välfärden för att det även ska vara möjligt att allokera de verksamheter där alternativa utövare kan utföra ett bättre jobb än vad en offentlig utövare förmår att göra. I många fall har det också fallit väl ut. Inte minst vet vi att en femtedel av den privat drivna välfärden utförs av icke-vinstdrivande verksamheter. Vi har till exempel äldreboendet i , som ägs av kommunen men vars verksamhet bedrivs utan vinstsyfte och utan uppdelning mellan medarbetare och boende. Dess värre kan vi konstatera att som det finns goda exempel har möjligheten att utmana den offentliga verksamheten inte fallit väl ut i alla sammanhang. Det är därför viktigt att säkerställa att villkoret för konkurrensutsättning också bygger på att det ska fylla en rimlig funktion. Det kan till exempel inte vara rimligt att vi från samhällets sida möjliggör en konkurrensutsättning inom Arbetsförmedlingen, där privata aktörer i form av lotsar tas in för att specifikt lösa problemet med att göra nya medborgare anställningsbara trots att de saknar de kvalifikationer som efterfrågas på arbetsmarknaden. På samma sätt måste det även anses vara oacceptabelt att stiftar lagar och regelsystem som möjliggör en privat utövning av offentliga verksamheter med orimligt stora vinstuttag. Än mer oacceptabelt måste det förstås anses vara att man från samhällets sida öppnar för möjligheten att dessa vinstuttag även kan beskattas i skatteparadis. Sådana avarter får helt enkelt inte existera! Inte heller kan det rimligen anses att friskolereformen har fallit väl ut. Vi menar därför att det är dags att instiftar ett friskolesystem där det måste finnas ett påvisbart behov av den utbildning som en friskola avser att ge, som till exempel en viss pedagogisk profil eller en språkskola, för att en friskola ska få tillstånd att starta upp sin verksamhet. Men inte minst måste skolsystemets resurser användas till att höja kvaliteten i skolorna och inte till att delas ut som vinst. står beredda att agera för att korrigera de uppenbara brister som föreligger. Frågan är bara: Kan vi finna en majoritet för att vi konkret också ska kunna genomdriva de nödvändiga åtgärderna i ? Låt oss i så fall göra det! 8 (V): Kissblöjor har blivit värda sin vikt i guld i den marknadsanpassade äldreomsorgen. Det är våra nära och kära, din och min mormor eller pappa, dem vi älskar, som faktiskt betalar priset. Det är de som vanvårdas, som får ligga i sin egen avföring, sova på madrassen, svälta eller till och med få sina kroppsdelar amputerade. Det är en konsekvens av en tydlig ideologisk politik där höga vinster ska pressas ur en verksamhet med små resurser. Tar man in vinstdrivande bolag i välfärden vill de självklart ha en vinst, och den måste tas någonstans. Då blir både omsorgen om de äldre och de anställdas arbetsvillkor lidande. Att det har blivit så här är helt och fullt ett politiskt ansvar. Såväl socialdemokrater som miljöpartister har ett ansvar för den uppkomna situationen, men framför allt har ansvaret. Genom deras politik har riskkapitalisterna fått fritt spelrum inom välfärden, och hotar till och med och regeringen med att tvångsprivatisera genom lagstiftning. ska de kommuner som inte har privatiserat tvingas till det. Snacka om valfrihet! Vinst varje gång! Vill du bli miljonär? Det är två av de rubriker som vi har sett i tidningen och som på ett tydligt sätt beskriver vad det handlar om i den privatiserade välfärden, en välfärd som i allt större utsträckning bedrivs av riskkapitalbolag. Inom äldreomsorgen är över hälften av den privatiserade verksamheten i riskkapitalbolagens regi, och inom handikappomsorgen är nästan hela verksamheten bedriven av riskkapitalister. har blivit en experimentverkstad för alla som vill göra vinst på vår välfärd. Inget annat nordiskt land tillåter det. Och det är klart att de är intresserade. Här finns stabila kassaflöden, som det så vackert heter, och säkra vinster utan risk. Oavsett om det är hög- eller lågkonjunktur blir vi ju sjuka, mormor behöver omsorg eller bo på ett särskilt boende, folk behöver utbildning, och vi till och med bryter benen. En verksamhet där både konsumtion och produktion, det vill säga hela verksamheten och vinsten, betalas av någon annan, det vill säga skattebetalarna, är självklart rena mumman för en riskkapitalist. Därför är kissblöjor värda sin vikt i guld. Men hur mycket väger egentligen en kissblöja? Väger den inte mer än slopad förmögenhetsskatt eller sänkt krogmoms? Det är rätt tydligt att i högerns väger girigheten tyngre än empatin och värdigheten. Det är ju faktiskt så att den privatiserade välfärden har ungefär dubbelt så hög avkastning på totalt kapital än vad näringslivet i stort har. Vi hör ofta ministrar skälla på banker och elbolag för att de har så höga vinster och suger ut sina kunder. Men att utbildning har högre avkastning än finansverksamhet och att äldreomsorgen har hela 37 procents avkastning, vilket är så hög avkastning som för el och värme, det pratar sällan ministrar om. Så, , du kan vara lugn! Visst är de lönsamma, företagen. Det gäller till exempel Baggium, som drivs av ett riskkapitalbolag och bedriver yrkesutbildning och gör en vinst på per anställd, Attendo, med per anställd, och Carema, med per anställd. Det är pengar som ska gå till våra barns utbildning och till omsorg om våra äldre anhöriga. Men de går i stället rakt ned i riskkapitalisternas fickor. Då ska vi veta att de stora vinsterna inte görs då riskkapitalbolagen äger verksamheten utan vid själva försäljningen. Riskkapitalbolag är ju mycket kortsiktiga ägare. De brukar äga . Förra gången Carema såldes gav det en avkastning på . När Attendo såldes, efter att den dåvarande ägaren hade ägt , gav det . Tänk dig själv att få på varje krona som du har satsat! Med sådana möjligheter gör det inte så mycket att möjligheterna eller så kallade aktieägarlån eller räntesnurror stängs. Det tycker inte ens . Halleluja, vad manna det regnar från skyn! utropar riskkapitalisterna glatt. Lovade vare alla politiska partier utom förstås! Teorin bakom privatiseringarna är att skapa besparingar som är större än de samordningsvinster som går förlorade när större offentliga verksamheter splittras upp på flera privata utförare. Eftersom av kostnaderna i de verksamheter som privatiseras består av löner, som alltså fortfarande bekostas av skattemedel, är det personalen som måste effektiviseras och personalkostnaderna som måste sänkas genom att de privata företagen omvandlar fasta tjänster till timanställningar, har deltider i stället för heltider, förlänger arbetstiden, sänker jourersättningen eller sänker lönerna. Det är därför en outbildad vikarie själv får ta hand om 14 äldre på ett boende ägt av Carema. Därmed uppstår ett överskott. Men eftersom det inte är det privata företaget som har satsat några pengar alls utan allt är finansierat av skatter, består detta överskott av skattepengar som har avsatts till vård, skola och omsorg men som inte har använts till det. av våra skattepengar gick till vinst. De skulle ha gått till vård, skola och omsorg. De går i stället rakt ned i privata fickor. För 8 miljarder kunde vi ha fått 20 000 fler sjuksköterskor, lärare eller undersköterskor. För oss är valet enkelt. Vi säger nej till vinstdrivande bolag i välfärden och ja till bättre kvalitet med fler anställda och en behovsstyrd, demokratisk välfärdsverksamhet. En god kvalitet i äldreomsorgen ska vara en rättighet. För oss är de äldre värda sin vikt i guld. 9 (KD): Vi ska i ha så hög kvalitet som det bara är möjligt i alla våra välfärdssektorer som det offentliga ansvarar för och som drivs med skattemedel. Det gäller främst äldreomsorgen, , skolan och sjukvården, men självklart får inte heller den så kallade hårda sektorn hamna i skymundan när skattefinansierad verksamhet debatteras. Ingen i vårt land ska behöva tvivla på att det oförtrutet arbetas vidare med att hitta vägar som förbättrar och höjer kvaliteten inom dessa områden och att det sätts in åtgärder för att ställa till rätta när det ibland går och har gått fel. Vi får aldrig glömma att det i välfärdssektorerna arbetar oerhört många människor med ambitionen att , varje minut göra det bästa man kan utifrån de förutsättningar som ges. Glöm heller aldrig att vi människor ibland gör och handlar fel! De vårdskandaler som har lyfts fram i ljuset är ibland exempel på mänskligt tillkortakommande, ibland resultatet av felaktiga rutiner och bristfällig bemanning. Varför går det då fel på vissa ställen men fungerar riktigt bra på andra? Varför trivs en del förträffligt på äldreboenden som drivs med lägre kostnader än andra äldreboenden som får kritik trots betydligt mer resurser? Varför väljer många barn att söka sig till friskolor i stället för de kommunala? Och varför tänker en del inte ens den tanken? Att kunna välja, att kunna jämföra att det i fler och fler kommuner ges den möjligheten är här för att stanna. Tro inget annat! Det gäller skolans område men också äldreomsorgen och sjukvården. Många utförare av välfärdstjänster är en del av den kvalitetsutveckling som ständigt pågår i vårt land. Det är av godo ur ett valfrihetsperspektiv men även ur den anställdes perspektiv, eftersom det är positivt med alternativa arbetsgivare i en av hävd kvinnodominerad bransch. Men i vårt land ska det aldrig vara acceptabelt att sätta människovärdet åt sidan för att nå andra syften. Det ska med automatik göra ont i själen hos dem som medvetet åsidosätter eller medvetet graderar och relativiserar människovärdet i syfte att tjäna en krona extra eller två. I mötet mellan den enskilde med behov och den eller dem som har tagit på sig ansvaret att möta det behovet ska värdighet och respekt vara ledstjärnan. Det minimerar risken för att fel begås och att människor hamnar i kläm. I den kontexten debatterar vi en av många utförare av välfärdstjänster i vårt land, nämligen riskkapitalbolagen. Vad är då ett riskkapitalbolag? Alltför ofta framställs det som något farligt och främmande, och många får det att låta som om riskkapital investeras på ett sådant sätt att det utsätter företag, anställda, kunder eller patienter för risk. Men är det inte närmare sanningen att säga att det som riskeras är just kapitalet? Ett riskkapitalbolag riskerar sina egna pengar när de investerar i en ny verksamhet. Anledningen till att de tar risken är att de tror att de kan få verksamheten att fungera bättre och därmed höja värdet på verksamheten. Inom välfärdssektorn går det inte att höja värdet på en verksamhet genom att försämra kvaliteten. Den som tror att riskkapitalisterna bakom Carema har sett en god värdeutveckling på sin investering får nog ta och läsa lite grundläggande ekonomisk teori. Värdet på ett företag inom välfärdssektorn blir högre om kvaliteten är bra, servicen är god och verksamheten är effektiv. Dock är det viktigt att påpeka att bristande kvalitet aldrig kan vägas upp av effektivitet. Bristande kvalitet är aldrig en konkurrensfördel. Sedan finns det förstås baksidor när till exempel profithunger står i vägen och skymmer huvudsyftet med verksamheten. Det går inte att komma ifrån misstanken att kortsiktig lönsamhet i vissa fall har gått före långsiktig hållbarhet. Upplägg med räntesnurror, höga internräntor och ränteavdrag har gjort att svenska skattepengar har gått som obeskattad vinst till utländska bolag. Så får det självfallet inte gå till. Skatt ska så långt det är möjligt betalas i , och räntesnurrornas tid måste snart vara förbi. Debatten visar på två läger. I det ena är valfrihet och privata utförare roten till allt ont, och lösningen på alla problem är att sätta stopp för dessa utförare inom välfärdssektorn. I det andra finns vi som inser behovet av mångfald och valfrihet för att det är den bästa vägen för välfärdssektorn att utvecklas och förbättras. Det handlar inte enbart om offentligt driven välfärd å ena sidan och riskkapitalbolag å andra sidan det finns massor med andra alternativ. Särskilt intressant är det med de ideella och icke vinstdrivande aktörerna de som med en tydlig värdegrund skapar mervärde för patienter och omsorgsbehövande. Några av de absolut bästa verksamheterna inom äldreomsorgen är idéburna, och det vore bra om de också blir fler. Därför anser vi kristdemokrater att det bör inrättas en fond för att främja finansieringslösningar i non profit-verksamheter, så att organisationer och stiftelser ska kunna låna långsiktigt med goda villkor. , oavsett affärsmodell eller huvudman, är kvaliteten det viktigaste inom välfärden. Kvalitetskontrollen måste därför skärpas, och vill inrätta en separat tillsynsmyndighet för vård och omsorg som motsvarar vad är för den finansiella sektorn. En sådan tillsynsmyndighet ska självfallet ha möjlighet att både bötfälla och stänga verksamheter som inte håller måttet, oavsett huvudman eller affärsmodell. 10 Finansminister (M): Det finns två bilder av den svenska verkligheten i den här debatten. I den ena bilden raseras nu välfärden: Vi är drivna av girighet, och drivna av girighet river Alliansen nu ned den svenska välfärden för att bygga upp kortsiktiga vinster i riskkapitalbolagen. Den andra, verkliga, beskrivningen av är att vi efter fem av alliansstyre fortsatt är en välfärdsnation en nation där vi säkrar att vi inte har för stora skillnader och där vi investerar i god välfärd, bra sjukvård och bra utbildning för alla medborgare. Sedan är ingen av oss representant för en perfekt modell. En fungerande politisk rörelse ser alltid fel och brister och fortsätter reformera. Det är därför vi i Alliansen har en pragmatisk syn på hur välfärd och offentlig verksamhet ska drivas. För oss är det självklart att man kan förstärka kvalitetskontrollen. För oss är det självklart att man kan förstärka prövningar och kontrollmekanismer. För oss är det självklart att man kan behöva tydligare och bättre regler för att verksamheter ska fungera. Det var väldigt tydligt i Sellströms, och inlägg. Det är så ett pragmatiskt politiskt alternativ förhåller sig till ett samhällsproblem. Precis som det i den offentliga vården, den offentliga skolan och den offentliga barnomsorgen kan finnas fel och brister det är detta som är den breda, stora verksamheten kan det göra det i den privata. Då ska vi arbeta för att förstärka kvaliteten och omsorgen. Låt oss också vara medvetna om hur ser ut. I stora delar av är valfrihet något nytt. I min egen hemby, Flodafors, ville kommunen lägga ned den enda skolan. kom den tillbaka som ett föräldrakooperativ. Vi kan nu gå till vår första vårdcentral i privat regi, medan all annan verksamhet är offentlig. Vi kanske får den första alternativa gymnasieskolan. Låt oss ha en rimlig bild av . Valfriheten gör att barnen i Flodafors nu kan gå kvar i Flodafors skola. Det hade inte varit möjligt om kommunens nedläggningsvilja hade fått styra. Låt oss nu också granska Socialdemokraterna. De har begärt den här debatten. Vad är det de vill debattera? Man skulle kunna tro att det var Socialdemokraternas skarpa förslag som skulle rätta till samhällsproblemen. Man har eldat upp ett tonläge i debatten som tyder på att välfärden i ska raseras. Låt oss då granska förslagen. Jag skulle till exempel kunna be skatteavdelningen att titta på de tre alternativ för att stänga räntesnurrorna som Socialdemokraterna har tagit fram. Det vore intressant, men det går inte! Det är inte möjligt, för det finns inga förslag. Socialdemokraterna har inte tagit fram något förslag för att stänga räntesnurrorna. Vi jobbar med det. Vi har stängt för interna räntesnurror det som uppstod när Socialdemokraterna ändrade skattereglerna och vi jobbar så fort det går med de externa. Vi har gett i uppdrag att följa detta. Det är därför frågan åter och åter kommer tillbaka. Efter att vi stängde de interna räntesnurrorna har vi gett i uppdrag att följa verksamheten. Så här kan inte ett fungerande regeringsalternativ agera. Ett fungerande regeringsalternativ säger: Här är ett samhällsproblem, och här är vårt förslag som löser problemet. Rösta på oss! Socialdemokraterna kritiserar i högt tonläge men har inga förslag. Den pragmatism som vi uppvisar här saknas på den socialdemokratiska sidan, och jag måste ställa frågan: När är likformigheten tillräcklig? Vi har av sjukhusvården i offentlig regi. Är det 97, det ska vara för att det ska vara balanserat? Vi är pragmatiska. Vi vill skärpa kontrollen. Vi vill se en balans mellan kooperativ, aktiebolag och offentligt driven verksamhet. Vi tycker att kommunala skolor är fantastiska och viktiga. Det är en pragmatisk hållning. Det handlar om att förstärka kvaliteten och satsa på välfärden därför att vi tror på sammanhållning. Det likformighetsalternativ och den förslagslöshet som präglar Socialdemokraterna är inget som är regeringsdugligt. 11 (S): Jag vill börja med att upprepa min tidigare fråga, som är obesvarad av vår moderata finansminister och hans borgerliga underentreprenörer: Vad ska riskkapitalbolag tillföra vård, skola och omsorg är det effektivitet? Handlar inte vård, skola och omsorg mer om mänskliga behov? Det kanske är kortsiktigt företagsekonomiskt effektivt att låta gamla människor ha våta blöjor extra, men det är knappast människovärdigt. Den privata vården i domineras av fem stora koncerner som ägs av tre riskkapitalbolag. Två tredjedelar av friskolorna drivs i associationsform, som är vinstsyftande. Av de fyra största friskolekoncernerna i ägs tre av riskkapitalbolag. Enligt SCB var avkastningen på totalt kapital för de offentligt finansierade företagen inom vård, skola och omsorg 2009, att jämföra med genomsnittet för alla företag, som låg på . Hur har då denna lönsamhet uppstått? Är det genom god arbetsorganisation och begåvat ledarskap? Om så hade varit fallet hade vi sannolikt haft en annan debatt här . Nej, lönsamheten uppkommer främst genom att kostnader pressas. Såväl privatdriven äldreomsorg som privatdriven skola har lägre personaltäthet än den offentliga. Inom skolan har personalen lägre utbildningsnivå, och lokalytorna är mindre. Var ligger kvaliteten i detta? De riktigt stora vinsterna görs vid försäljning, och de riskkapitalägda bolagen byter ägare ofta. Det är kanske inte så konstigt när vinsten på investerat kapital uppgår till svindlande summor. utmärker sig också i en internationell jämförelse med att ha en mycket generös inställning till vinstsyftande företag inom skattefinansierad verksamhet. I , och tillåts inte privata skolor att gå med vinst som delas ut till aktieägare. I och gäller samma sak för såväl sjukvård som skola. Överskott ska återinvesteras i verksamheten. Det är alltså både möjligt och önskvärt att begränsa vinstuttag. Det handlar om politisk vilja och handlingskraft. I har vi en regering som gör det omvända. Man har drivit en konsekvent politik för att privatisera så mycket som möjligt av äldreomsorgen. Det är vårdbolagets intressen som har stått i centrum, inte de äldres. Denna politik har havererat. I är läget så katastrofalt att all upphandling stoppades . I det läget väljer regeringen att hota med att lagstifta om fri etablering för privata vårdbolag. För regeringen är tydligen Carema och andra privata vårdbolag ett föredöme när det gäller att sätta nivån för kvaliteten inom äldreomsorgen.