prot · GZ09112 · 2012-05-10 00:00:00 — Man försöker genom att i allt högre utsträckning stänga och låsa kyrkorna, vilket resulterar i att de kristna kulturminnen som inte blir stulna eller förstörda i stället blir mindre tillgängliga för allmänheten. En del av lösningen skulle kunna vara att, i likhet med vad föreslår i motion 318, låta utreda möjligheten att i samarbete med kyrkan inrätta ett nationellt kyrkohistoriskt museum i likhet med vad som redan finns i till exempel . Där skulle kyrkans främsta kulturskatter kunna samlas och det kristna kulturarvet skyddas, vårdas och tillgängliggöras för allmänheten. Det är i alla fall klart att någonting måste hända och att staten måste ta ett större ansvar, för vården av det kristna kulturarvet är sorgligt eftersatt på i stort sett alla områden från såväl kyrkan som staten. Ett annat område som tyvärr också är eftersatt är vården av det kulturarvet och mer specifikt, vården av våra traditionsfartyg. Enligt den nuvarande kulturminnesvårdslagen ska ett vrak som förlist betraktas som ett fast fornminne och har därmed ett starkt lagskydd. De fartyg som däremot har bevarats och stannat kvar ovanför vattenytan saknar bisarrt nog detta lagskydd. Till skillnad från vården av de landbaserade kulturminnesbyggnationerna har vården av de flytande kulturbyggnationerna nästan helt och hållet lämpats över på ideella krafter. Tack vare att det finns och har funnits fantastiska eldsjälar runt om i landet har denna ordning fungerat någorlunda så här långt. ser dock denna ordning ut att ha nått vägs ände. Den ideella sektorn inom den kulturarvsvården står inför ett generationsskifte som kommer att dränera verksamheten på mycket kraft. Resultatet kommer sannolikt att bli att fler traditionsfartyg antingen kommer att förfalla eller föras ut ur landet. I motion 324 förordar att staten ska ta ett större ansvar för det kulturarvet. Vi pekar bland annat på vårt grannland , där det statliga stödet är hela 20 gånger större jämfört med och där man har byggt upp nationella fartygscentrum dit ägare av traditionsfartyg kan vända sig för att få hjälp med svåra reparationer och där man samlar kompetens och kunskap om såväl den materiella som den immateriella delen av det kulturarvet. De frågor som jag har tagit upp här är bara en bråkdel av de förslag som vi sverigedemokrater har för att stärka vårt nationella immunförsvar mot faran med en smygande kollektiv minnesförlust. Vår uppfattning är att det behövs en rejäl ambitionshöjning på kulturarvsområdet och att detta är ett viktigt led i arbetet med att bevara den nationella gemenskap som har varit en ovärderlig grund för framväxten av vårt demokratiska, fredliga och framgångsrika samhälle. Jag beklagar att denna ambition inte delas av regeringen, och jag beklagar den idélöshet som regeringen har visat på det här området så här långt . 139 PER (S) replik: Det var många kloka ord, . Det ska du ha kredd för. Men det jag blir lite nyfiken på är att vi ganska ofta i debatten har en diskussion om vilka som ska och vilka som inte ska. När vi pratar om kulturarvet vet både och jag att det är influerat av en mängd olika kulturer som har gjort att det har vuxit fram och blivit som det har blivit. Som jag sade i mitt anförande: Om vi förflyttar oss ungefär , hur känner det inför kulturarvets framväxt? 140 (SD) replik: Jag vet inte riktigt hur jag ska tolka eller besvara den frågan. Jag hoppas att jag inte lever , för då är jag nog ganska skröplig. Jag hoppas att det som har bevarats inte bara är sådant som produceras nu och under de år som ska komma utan att väldigt mycket av det som funnits längre tillbaka i tiden har bevarats. Jag är dock lite orolig för hur det ska gå till, för jag ser en regering som inte har några ambitioner på området, och jag ser också en opposition som inte har någon särskilt offensiv politik när det gäller att bevara kulturarvet. Men jag hoppas att det kan bli ändring på det och att även de saker som vi betraktar som kulturarv fortsätter att leva vidare så att de finns kvar även . 141 PER (S) replik: Det var härligt att höra, tycker jag, för det som är det intressanta just nu är att vi väl aldrig någonsin har influerats så mycket av olika kulturer som skapar kulturarvet framgent. Jag tror inte heller att jag kommer att vara verksam , så det behöver vi inte diskutera. Ni för ett ganska intressant resonemang om vilka som har rätt och vilka som inte har rätt att vara här. Ni påför ganska ofta i debatten att om vi inte hade den invandringspolitik som vi har så skulle det inte se ut på ett visst sätt. Då skulle vi kunna göra det ena och det andra. Men i det här fallet måste väl ändå vara med på tanken att eftersom vi har en mångfald och så många som bidrar till att utveckla och skapa ett framväxande kulturarv så är det jättebra. 142 (SD) replik: Vi influeras mycket av andra länder. Jag ser inga problem med det, och det har jag sagt tidigare, så länge de influenser som kommer är frivilliga, så länge vi tar till oss det vi vill ta till oss och har möjlighet att avhända oss det vi inte vill ta till oss. Tyvärr är det inte så med det mångkulturella samhällssystem som Per förespråkar. I det samhällssystemet blir vi tvungna att ta till oss och påverkas även av sådana kulturella influenser som vi inte känner passar i vårt samhälle och som vi inte vill ha här. Kulturarvet skapas , säger . Så är det, men det är inte per automatik så att vi måste ha ett mångkulturalistiskt samhällssystem bara för att vi har en invandring. Det finns en möjlighet att anpassa sig och bli en del av den svenska kulturella gemenskapen. Vad den här diskussionen och striden om framtiden kommer att utmynna i återstår att se, men hoppas jag att företeelser som tvångsäktenskap, hedersvåld och andra saker inte är en del av kulturarvet och att det inte är någonting som Per vill se på svenska museer . 143 (V): När det gäller kulturarvsfrågor är det två ord som osökt infinner sig: ansvar och tillgänglighet. Upp i ljuset, ut till folket med denna skatt och källa till kunskap om vårt förgångna, om samhällenas förändring, om arbete, livsmönster och traditioner! avhandlar vi kulturarvsfrågorna, och jag vill speciellt yrka bifall till två av våra reservationer, nr 5, som handlar om fri entré på regionala museer, och nr 9, som handlar om digitaliseringen av värdefullt fotografiskt material i . När jag ändå är inne på digitaliseringen, denna viktiga uppgift med att göra samlingarna tillgängliga, vill jag dela med mig av en stark gårdagsglädje. Jag hade nämligen lyckan att göra ett studiebesök på bildarkiv, som är otroligt intressant och som hyser inte mindre än fem miljoner originalbilder i pappersformat. Det är en osedvanlig bredd på dessa bilder, alltifrån skördetröskor i till cirkusbröllop i , engelska kungahuset, i ruiner, svenska 50-talsidyller och som sitter och tittar beundrande på i en sminkloge. Även dessa bilder digitaliseras. Ungefär 30 000 finns tillgängliga på nätet. Min fråga och min farhåga gäller dock detta arkivs framtid. Utredning pågår nämligen och en diskussion om att arkivet ska omhändertas av företaget , det vill säga hamna utanför det public service-ansvar som står för. Jag menar att detta vore ett tragiskt bidrag till den hotande glömska som tenderar att breda ut sig över fosterlandet. Mellan de virtuella världarna öppnar sig nya möjligheter. Jag tycker också att man kan betrakta arkeologin som ett nyttigt redskap, denna historiens backspegel med vars hjälp vi kan vinna kunskap och insikt om gångna generationers liv och leverne. Kulturarvet spelar en mycket viktig roll för ett hållbart samhälle och pekar i den meningen framåt i ett viktigt medborgarperspektiv, ett arv som ska vårdas och omhändertas, ansvaras för men också användas för allas vårt gemensamma bästa. Det krävs med andra ord ett folkligt, uthålligt engagemang i kulturarvsfrågan och därtill en nära kontakt med forskningen och kulturinstitutionerna. Naturvården och kulturmiljövården är som jag ser det två sidor av samma mynt. Kulturlivet betyder också mycket genom sina inte mätbara värden, men ändå viktiga värden som kulturell identitet och lokal självkänsla, betydelsefulla också för en hållbar, grön framtid. Min egen bakgrund är förankrad i norra , i gränslandet mellan den uppodlade leende , omsjungen av i , och den lite mer mörka vildmarken dit finska invandrare från Savolax kom för att bygga sig liv och framtid. De svedjade skog, sådde råg och födde sina barn i bastun. Bastun var det första som byggdes. Jag vill passa på tillfället att förmedla fyra rader av en bygdediktare som skrev på sin nordvärmländska dialekt. Ja vet e litta fatti bygd Langt nol i vill ni helst skull sea När som sola strör sitt gull Dessa bygder och skogar var förr befolkade på ett helt annat sätt än de är . Men genom arkeologiska utgrävningar kan vi få väldigt mycket kunskap om den fascinerande berättelse som finns också i denna karga trakt. Det som med fog kan kallas glesbygd var några generationer tillbaka väldigt livaktiga bygder. Man levde sina egna liv genom självförsörjning, utan att märkas så mycket i de stora sammanhangen. Historiens rötter ligger djupare än man kan tro. Långt innan finnarna kom , så långt tillbaka som till den yngre stenåldern finns lämningar bevarade. En storhetstid för norra brukar man räkna mellan . Att på ett varsamt och kunnigt sätt hantera denna naturgåva och detta kulturarv har verkligen gjorts i norra . , som från början hette Jakt- och fiskemuseet, fick ett komplement genom en fantastisk bildvävnad, en sorts textil roadmovie, som handlar om pilgrimsvandringen från Vänerlandet upp till Nidaros i . Man satte också i gång en säter, Ransbysätern, dit folk kan komma för att andas frisk luft och för att få en liten aning om hur livet en gång levdes mellan blånande berg och vajande granskog. Ett studium av gångna tiders livsvillkor säger oss också att folk i var mångsysselsatta, att man såg det som någonting positivt att vara arbetsmänniskor och att man genom sitt arbete och genom råvarorna skogen, järnet, vattenkraften och dessutom den egna arbetskraften var med och formade det som är , vårt gemensamma fina folkhem. Detta vill jag påminna om nu när andra tider råder, nu när landsbygden och skogslandet betraktas som en tärande del, när vi som bor i det inre stödområdet alltför ofta känner att vi står med mössan i handen vi som var med om att bygga upp det här landet en gång i världen. Allt detta riskerar att falla i glömska, och just den arkeologiska forskningen kan motverka detta. Den är det nödvändiga verktyget för insikt och förståelse, liksom ett lokalt engagemang och ett folkligt deltagande. Kulturarvet, herr talman, kan främja det sociala kapitalet, stimulera till mötesplatser och upplevelser, skapande av alternativ produktion, deltagande och ansvarstagande. Allt är viktigt för oss som vill satsa på en hållbar framtid. 144 (M): Vi verkar alla vara rörande överens om att kulturarvet och kulturmiljön är något väldigt viktigt. Det är väl inte så konstigt. Det finns väl ingen invånare i vårt land som inte tycker att den frågan är viktig. Med det vill jag börja med att yrka bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på samtliga motioner. Det känns, som någon nämnde här, konstigt att yrka avslag på alla motioner när vi ändå kanske tycker samma sak. Men vi vet ju att vissa saker är på gång med utredningar och annat som kommer fram . Det finns därför ingen anledning att godkänna motionerna . I årets budget står som målsättning för vårt engagemang för kulturarvet ett försvarat och bevarat kulturarv ett hållbart samhälle med goda och stimulerade miljöer med kulturmiljöarbetet som en drivande kraft i omställningen allas förståelse, delaktighet och ansvarstagande för den egna kulturmiljön nationell och internationell solidaritet och respekt inför olika gruppers kulturarv. Jag fick fundera ett tag på vad man menade med den sista meningen. En del av kulturutskottet fick resa till . Vi var i Kyoto och fick lära oss en mångtusenårig tradition, nämligen hur de lagade te. Vi kanske inte respekterar den traditionen lika djupt som vi gör med andra traditioner, men vi förstod att i andra länder är vissa saker mycket viktiga. Per började som alla socialdemokrater gör i alla debatter, nämligen med att säga att regeringen gör ingenting. Vad sker då med de 925 miljonerna i budgeten? Riksantikvarien får 225 miljoner, kulturmiljövården får 200 miljoner och kyrkan får 460 miljoner. Det låter mycket. kan vi sätta det i relation till huset på andra sidan vattnet, , som renoverades för 200 miljoner. Det är en enda byggnad. Jag kan hålla med om att det behövs mycket mer pengar för att klara kulturarvet, men kommer samhället aldrig att klara kulturarvet självt. Samhället kan stödja och uppmuntra, men alla goda initiativ ute i måste komma från annat håll. Om samhället skulle ta hand om allt skulle det bli en orimlig kostnad. Per tog upp frågan om fornfynd. Jag har aldrig funderat så mycket på frågan. Jag har ett antal stenyxor som ligger hemma. De hittades , och de ligger på den öppna spisen. hade man kanske blivit polisanmäld om man inte hade lämnat in dem. Av förslaget i betänkandet framgår att har ett uppdrag. Dessutom ses lagstiftningen över. Frågan om fri entré återkommer ofta. Resultatet av indragningen av den fria entrén var en ökning av antalet besökande på museerna. Det gäller kanske inte de små museerna ute i glesbygden, men för de större museerna där det finns stort intresse för deras utställningar ökar besöken betydligt mer . tog upp frågan om det arvet. Det är inte så lätt att bygga museer för alla båtar. ska i bygga en hall för ubåtarna. En stor del kommer att investeras där. kommer både Kronan och andra båtar att få möjlighet till tak över huvudet. diskuterade lokala museer. Det finns exempel på mycket gamla och lokala museer, men det finns även exempel på nya och lokala museer. I finns ett lokalt museum. Man har med hjälp av frivilliga krafter byggt ett flygmuseum på den gamla flygflottiljen. Det finns inga statliga pengar utan det är bara med egna händer som det har byggts upp, vilket är fantastiskt. Det kanske saknas vissa delar i betänkandet, till exempel den pågående översynen av lagstiftningen som ska läggas fram . Vi avvaktar tills den kommer för att få veta var den landar någonstans i fråga om de nationella målen på kulturmiljöområdet. Jag vill kommentera motion om kulturarvet vad gäller kulturbyggnader på landsbygden. Man kan inte dra alla över en kam, utan man måste ta hänsyn till möjligheterna att ta hand om dessa byggnader på landsbygden. Själv har jag varit engagerad i dessa frågor under ett tiotal år som ordförande i en organisation för kulturmiljö och kulturbyggnader. Man skulle vilja ha en morot för att uppmuntra de insatser som görs, inte hindra. Det finns flera sätt att göra förändringar. Vi kan återkomma till det. Låt mig gå över till behandlingen av . Jag är delvis bekymrad även i den frågan. Det hela kommer att delas upp i två etapper. kommer museet att krocka lite grann med , som ska hamna på tomten bakom. Innan man är helt övertygad om var ska placeras inför etapp 2 borde man kanske inte gå fram så fort med , som vi i och för sig betalar för för att ligga i . kan ju flyttas över till , som redan står där och som det har investerats 200 miljoner i. Det är inte så långt att flytta. Men och var inte helt överens förstod vi när vi fick redovisningen i utskottet. Jag kan inte låta bli att även ta upp motion om ålagille och världsarv. Jag har faktiskt själv varit med om ett ålagille någonstans norr om . Man skulle med naken överkropp fånga ål i en tunna. Tanken då att ålagillet skulle vara en världsarvsfråga var rätt fjärran. Det är den väl fortfarande. har ett särskilt yttrande där de föreslår att en kulturarvsfond ska inrättas. Det finns en stiftelseutredning, och det skulle vara bra om den lades fram . Kultur är inte skattebefriat. I de fall stiftelser skänker pengar till kulturaktiviteter är kultur inte med på listan över skattebefriade aktiviteter. Om utredningen lades fram skulle det underlätta att få mer pengar till kulturen även från privata intressenter. Sedan har vi Kulturarvslyftet. Jag kan hålla med om att det är trögt i dörren. Få har fått information. Där måste man öka tempot. 145 (SD) replik: Det finns mycket att säga om det framförde. Jag skulle kunna tala i om de ämnen och kommentarer gjorde. Men jag tänkte hålla mig till motionen om kulturarvsbrott. sade inledningsvis att det finns frågor där motionärer och utskottsmajoritet är helt överens, men det finns ingen anledning att skynda på och det finns ingen anledning att bifalla motioner där det finns utredningar som väntar. Jag förstår faktiskt inte riktigt den utgångspunkten i fallet med motionen om kulturarvsbrott. Det kan finnas en poäng i att vänta in utredningar om man känner att man inte har problembilden klar för sig eller om det kan finnas ytterligare information som kan ha avgörande betydelse för hur man kommer att ställa sig till slut. Här har ni deklarerat att ni instämmer fullständigt i problembilden. och har konstaterat att kulturarvsbrott är ett stort problem som ökar. En av de viktigaste åtgärderna att vidta för att komma till rätta med brottsligheten är att skärpa straffen och förlänga preskriptionstiden. Huruvida det finns en utredning som väntar eller inte är oklart. Det står i betänkandet att kulturministern överväger om hon ska vidta några åtgärder eller initiera en översyn. Jag kan inte se varför man inte här och kan bifalla motionen, speciellt eftersom det finns en tidsaspekt i det hela. Det försvinner kontinuerligt värdefulla kulturskatter från vårt land. Att stoppa detta måste vara en prioriterad fråga, så fort som möjligt så att inte fler föremål försvinner från vårt land . Det måste vara en prioriterad fråga. Varför kan och inte bifalla motionen när vi är helt överens och ni redan har gjort en problembeskrivning och analys av situationen? 146 (M) replik: Det är på det viset att departementet har frågan och arbetar vidare med den. har ett uppdrag för att komma fram med olika förslag om att garantera det här. Sedan vet vi att i till exempel kyrkornas fall är det en väldigt dyrbar process att sätta in larm i alla svenska kyrkor. Därför har man kanske försökt plocka undan värdefulla föremål, vilket i och för sig också är tråkigt. Motivet för att inte säga ja till motionen är att vi vill ha lite mer kött på benen innan vi tar fram ett förslag på hur man ska hantera de här frågorna. 147 (SD) replik: Men det jag talar om är specifikt att skärpa straffen och förlänga preskriptionstiden. Där har ni redan gjort ett ställningstagande. Ni säger att det behövs, att det är viktigt och att vi måste göra det. och säger exakt samma sak. Vad är det ni ska vänta på? Jag förstår inte det. Jag tycker att det är ett oansvarigt hanterande. Jag menar också att det tyvärr nog är ett tecken på hur regeringen ser på kulturarvsfrågorna. Man behandlar kulturarvsfrågorna med nonchalans och ointresse. Det återspeglar sig i alltifrån denna fråga till hur man har behandlat Kulturarvslyftet och många andra frågor. Jag beklagar det. Men det är kanske inte så förvånande när vi har en moderat statsminister, en moderat kulturminister och moderata ledamöter i kulturutskottet som offentligt har uttalat att man ser det svenska som endast barbari. 148 (M) replik: Det är alltid lätt att kritisera, men det är svårare att komma med egna förslag. Kulturarvslyftet uppfattas som väldigt positivt av många. Sedan tar det ett tag innan det kommer i gång. Så är det med alla sådana här nya innovationer, som man får kalla det eftersom det är en nyhet. Jag vill påstå att man väldigt aktivt följer det här. Det ingår dessutom att skaffa fler jobb för fler människor, och det finns ingenting negativt i det. 149 PER (S) replik: Ja, , du är en behaglig herre. Fast jag måste nog rätta dig på en punkt. När fri entré-reformen avskaffades sjönk besökstalen dramatiskt. Sedan har de stigit. Så var det. Det var inte så att man utgick från den punkt då man avskaffade den och det sakta gick uppåt, utan det var en dramatisk sänkning och i vissa fall nästan katastrof i besökstal. Jag tror att vi kan vara överens om att rätta till historieskrivningen en smula. Vi var ganska överens om Kulturarvslyftet, effekterna och tempot, och då blir i konsekvensens namn frågan: Vad tänker ni göra åt det? 150 (M) replik: Det är svårt att tolka besökssiffror. Det nya fotomuseet på Söder, nere vid hamnen, gick på Moderna museets siffror när de skulle starta sitt museum. hade då 550 000 besökare, och de sade att fotomuseet säkert kommer att ha hälften. Det visade sig att även mätte personalen som gick ut och rökte. Alla som gick fram och tillbaka i dörren mättes. Det är ingenting som jag har hittat på, utan jag har fått informationen av dem som driver fotomuseet. Därför tycker jag att det är lättare att tolka besökssiffrorna om man får betala en peng. Då går det att registrera varje betalande. Det är möjligt att det dippade då, men kanske alla de som gick in på museet med barnvagn försvann när de blev tvungna att betala. Jag tror att det är positivt att man får betala en peng när man går in och på det sättet känner ett visst ansvar. 151 PER (S) replik: Det var ju inte bara det att det dippade lite grann, utan det var ett tapp på . Det var förmodligen fler än de som gick ut och rökte. Då går jag till fråga nr 2, Kulturarvslyftet och tempot: Hur tänker majoriteten försöka styra upp det här så att effekterna blir så positiva som de skulle kunna bli? Jag måste vara ärlig och ge en eloge för det: Det här är bra och viktigt. Men desto mer problematiskt blir det att det inte utnyttjas. Det måste bero på någonting. Hur tänker ni framgent vad gäller kulturarvslyftspengarna? 152 (M) replik: Det finns ett bekymmer. var jag i och tittade på ett antal olika kulturbyggnader, och där var det ingen som kände till Kulturarvslyftet. För det första måste man gå ut med mycket mer information. För det andra måste man informera om hur de hanterar de här frågorna för att få ut information snabbare. Det finns ju länsmuseer som har jobbat med frågorna, även länsstyrelser, och man kunde hantera de människorna på ett bättre sätt. Om människor som vårdar en kulturbyggnad inte vet om att det finns är det ett problem det håller jag med om. 153 (FP): Kulturarvsfrågor jag skulle tro att det låter ganska tråkigt för de flesta, lite dammigt och instängt eller kanske jordigt, med skelettdelar och gamla mynt, eller kanske fäbodar, knätofsar eller samiska. Hur kul eller intressant skulle det kunna vara? Möjligen skulle det kunna finnas en och annan som börjar tänka på hur vi i har en historia där vi bland annat mätte skallar på samer och tvångssteriliserade romer. Den bakgrunden har vi också, tyvärr. En otrevlig bakgrund verkar dock inte bekomma , som vill att det ska genomföras återkommande nationella informationskampanjer i skolorna om kommunismens och nationalsocialismens brott mot mänskligheten. För min egen del finge det gärna genomföras informationskampanjer i dessa ämnen i skolorna. är det ju så att skolorna har historia på schemat, och där ingår att läsa om kommunism och nationalsocialism. Vad som inte ingår på schemat är att läsa om att har sitt ursprung i nationalsocialismen. Den motionen finner jag därför ganska märklig man skulle till och med kunna kalla den ett självmål. Sedan har vi en annan motion som vill att uppdraget om att upplysa om kommunismens brott, som Forum för levande historia har, ska tas bort. Det märkliga med den motionen är förstås, förutom det märkliga att man inte vill att det ska upplysas om kommunismens gigantiska brott mot mänskligheten, att den inte är skriven av en vänsterpartist. Då hade jag inte varit särskilt förvånad. Nej, den är skriven av en socialdemokrat. Jag tycker att uppdraget som Forum för levande historia har är bra och att inget i det behöver tas bort.