prot · GZ0979 · 2012-03-01 00:00:00 — Jag har egentligen ingen mer fråga till utan tar bara tillfället i akt att understryka att den som säger att det handlar om minimibemanning faktiskt förvanskar lite grann av hur det egentligen var. 133 (M) replik: Man kan alltid strida om påvens skägg, men man har alltid en uppfattning om vilken diskussion man har fört. Den uppfattningen äger man själv. Du äger din, och jag äger min. Så är det. Den här artikeln kom dagen innan. Det står alltså att man ska väcka ett utskottsinitiativ. säger att det är deras. var i tv dagen innan vi tog upp det här till behandling. Då pratade han också om att få igenom en lag om minimibemanning. I min värld måste den diskussionen ha förts i er konstellation när ni har gått igenom de här delarna. Men hur det än har varit och vad det än blir är jag glad åt att vi har ett förslag och ett betänkande som utgår från socialtjänstlagens redan befintliga del, att kommunerna är skyldiga att se till att det finns en bemanning som motsvarar den enskilda individens behov. Det är jag väldigt glad för. 134 (MP): Jag tror att jag börjar med att säga att vi i också är glada över det här. är ett land där vi har lovat att ta hand om varandra när vi behöver varandra. Trots detta såg vi upprepade skandaler som visar på ett ovärdigt omhändertagande av äldre. Alltför många personer i äldreboenden får sällan komma ut på promenad, ha ett längre samtal med någon eller vara med och laga sin egen mat. Resurserna till äldrevården har minskat under , vilket lett till att man måste vara allt sjukare för att få insatser. fick av dem som var offentlig vård. Chansen att få hemtjänst har minskat med . Sammanlagt har 100 000 anhöriga tvingats gå ned i arbetstid eller helt sluta jobba för att ta hand om äldre släktingar. Det rimmar illa både med värdighetsgarantin och med arbetslinjen. Det var bland annat mot denna bakgrund som , Socialdemokraterna och Vänstern initierade ett förslag om riktlinjer för bemanning i särskilda äldreboenden. Jag har samma förhoppning som , att värdighetsgarantin, i och med den förändring vi gör, ska uppfyllas. En avgörande faktor för att säkerställa en trygg äldreomsorg är att det finns tillräckligt med personal. Regeringen och har varit negativt inställda till att sätta siffror på detta. Men har öppnat dörren för att införa regler om hur mycket bemanning som krävs för att vårda demenssjuka. beslutade att regeringen borde ge i uppdrag att komplettera sina nationella riktlinjer för god vård och omsorg vid demenssjukdom med riktlinjer för bemanning. kommer en fortsättning på detta, nämligen föreskrifter för bemanning även i särskilda boenden. får således i uppdrag att utreda och, om myndigheten finner det lämpligt, utfärda föreskrifter om bemanning för personer utan demenssjukdom som bor i särskilda boenden. När det gäller lämplig bemanning ska naturligtvis individens behov och förutsättningar stå i centrum. Det är själva utgångspunkten. Det är den äldres behov av vård som avgör hur bemanningen ska se ut. Det är helt klart att det är utifrån individen. Det är det viktigaste. är professor på det var som tog fram möjligheterna när det gäller bemanning och som visade att det går att bedöma bemanning på demensboenden. Han tog i sitt anförande i den offentliga utfrågningen upp att bemanning är en av de tre absolut viktigaste punkterna när det gäller en god äldreomsorg. , professor i socialt arbete, avslutade sitt anförande med att säga: Har vi råd? Har vi råd att låta bli? Äldreomsorg är inte bara en kostnad. Jag tycker att hon ger uttryck för ett synsätt som borde färga hela äldreomsorgen. Vi i är glada över att utskottet har kommit fram till ett gemensamt ställningstagande i denna otroligt viktiga fråga. Utskottets förslag är också förslag. Jag yrkar bifall till förslaget i sin helhet. 135 (M) replik: Jag måste ställa frågor till dig med tanke på den artikel som du själv har skrivit under. Där står det verkligen att ni vill ha en lag om minimibemanning. Er rubrik är: Lag om lägsta bemanning löser krisen i äldrevården. Då funderar jag över hur det kommer sig att det har blivit en total omsvängning och att ni inte ser att ni har sagt detta. Till och med sade för någon vecka sedan i tv att ni nu hade fått igenom det. Jag blir också lite bekymrad när jag läser den här artikeln och ser att ni refererar till Äldrecentrum du refererar också nu till . De säger då att bemanningen är lämplig om den kan anses vara tillräcklig för att uppnå de krav som framgår och så vidare. Man tar den delen av citatet men inte den andra delen. Enligt rapporten kan dock lämplig bemanning inte översättas till norm. Ni väljer den ena meningen men inte den andra. Jag skulle vilja ha svar på dessa frågor: Står du bakom att det var en minimibemanning ni krävde? Vad är det som gör att ni väljer ett halvt citat när ni refererar till Äldrecentrums rapport? 136 (MP) replik: Först och främst tycker jag att det är viktigt att slå fast att det som står i utskottsbetänkandet är det vi ska utgå från. Det är det som vi resonerar om , och det står vi till fullo bakom. Det handlar om bemanning. Precis som har sagt är det inte minimibemanning. Det är inte golv. Det är inte tak. Det är bemanning det handlar om. Det som sade tog jag från den här offentliga utfrågningen. Då ställde han upp tre problem. Ett av problemen var just bemanning. 137 (M) replik: Nog kan vi vara helt överens om att bemanning är otroligt viktigt, för utan någon bemanning inom äldreomsorgen har vi ingen vård alls. Men frågan är: Står du bakom den artikel som du själv har skrivit i de här delarna? Det står att ni väcker ett initiativ som innebär en minimibemanning, och ni vill ha en sådan lag. Det må vara hänt att ni sedan har ändrat er, men det här var utgångspunkten för er. Den andra delen är fortfarande obesvarad. I artikeln refererar ni till ett halvt citat, inte helheten. 138 (MP) replik: Jag skulle vilja ta upp att i så fall har ändrat sig något alldeles fantastiskt sedan vi började den här debatten . Det är en helomsvängning. Man kan ju undra vad av det här som ni egentligen står bakom, eftersom det är en total omsvängning. Jag har ingen anledning att stå bakom någonting annat än det som gäller utskottet. Där är vi eniga. Det står jag bakom, och det är det som är det viktiga. 139 (FP): tycker jag att det är nog sagt om historieskrivningen och citat hit och dit. Det är ju glädjande för dem det gäller att vi nu är överens om tagen framöver. Det är bra att får ta tag i frågan om vad man ska tänka på när människor är så sjuka att de kräver att få ett vård- och omsorgsboende eller särskilt boende. Det är inte så många diagnoser det handlar om. Det är demens och det är sammansatta vårdbehov, men det är väldigt många olika människor som det gäller. De är födda i olika delar av landet. De kommer från andra länder. De har olika språk. De har olika utbildning. Här ska man nu flytta till ett boende där man inte heller har valt att bo tillsammans med de övriga som bor där. Många känner att man flyttar från något. Vi måste skapa en situation där människor känner att de flyttar till något, något som är bättre än det boende man har, där man kan klara sig själv. Det är myndigheten, , som får ansvaret att beskriva vad man ska tänka på. Men lite medskick är kanske inte fel. Jag ser ju biståndshandläggaren som en väldigt viktig resurs. Den äldre möter biståndshandläggaren som ska fundera ut vad det är som passar , eller vad de nu heter. Vad är det för resurser som behöver finnas här? Då anser jag att biståndshandläggaren måste vara en del i ett team där också hälso- och sjukvårdens personal kommer in med sin kunskap om , och alla de övriga. Tyvärr har jag fått uppleva biståndshandläggare som har sagt att läkarintyget bryr vi oss inte om. Det är jätteviktigt att man i den här situationen bryr sig om läkarintyget, men också vad sjukgymnaster och andra som har mött de här personerna vet om vad det är som man ska tänka på inför flytten till ett vård- och omsorgsboende. Hur ska det möbleras när man flyttar dit? Vad ska man tänka på när det gäller mat, när det gäller kulturellt inslag och kanske inte minst rehabiliteringen? Det här är personer som har bott ganska så länge, kanske för länge, i sitt gamla boende och gått ned sig. Förhoppningsvis kan man återvinna mycket av de gamla funktionerna om man får god rehabilitering, att sjukgymnaster och andra med kompetens kommer in och ser vad det är för förmågor som de kan väcka till liv igen när det gäller den här äldre personen. Det här kan se väldigt olika ut. Det är klart att det är olika behov också. Vi har de basala behoven i form av hygien, mat och så vidare. Men sedan handlar det om det sociala innehållet i tillvaron, att det ska kännas bra att bo där. Vi var ju, jag själv också, inne på en rad saker att tänka på. tog upp språket och de som är döva och dövblinda. Jag hoppas ju att det också kommer med i analys, vad man ska tänka på i den här biståndshandläggningssituationen för att den äldre ska kunna kommunicera med andra. Det här är inte lätt. Det finns också mycket teknik som har utvecklats och som kan vara till god hjälp. Den kunskapen måste spridas ut i landet på ett mycket bättre sätt, sådana kommunikationsmöjligheter som Skype till exempel. Om man nu är född med ett annat språk och har tappat det svenska språket kanske man den vägen kan kommunicera med dem som är födda med samma språk som man själv. Det finns många sådana här saker att tänka på när man möter en äldre person som det nu är dags för att flytta till ett vård- och omsorgsboende. Det här är naturligtvis kopplat till vad det är för resurser i form av bemanning, men det är också olika hjälpmedel man har att tänka på. Jag är väldigt glad att vi har lämnat det matematiska tänket, att man kan säkra en god tid för äldre människor i det här skedet av livet genom sifferexercis. Det är behovsanalysen som ska gälla, inte minst det som gäller den allra i livet. Då ska det finnas sjukvårdsresurser så att man inte i onödan måste åka till akuten och där kanske bli utsatt för insatser som man faktiskt varken vill ha eller behöver. Man ska kunna få en god vård i livets slutskede i de här boendena. Med det yrkar jag naturligtvis bifall till det förslag som vi faktiskt är eniga om i det här betänkandet. 140 PER RAMHORN (SD): behandlar vi ärendet Riktlinjer för bemanning inom äldreomsorgen, ett ärende som aktualiserades då ett flertal fall av missförhållanden avslöjades och ledde till en het debatt om kvaliteten inom äldreomsorgen. I mycket har den kretsat kring den privata äldreomsorgen, men liknande missförhållanden har också avslöjats inom den kommunala äldreomsorgen. , som är tillsynsmyndighet, granskade hundra demensboenden runt om i landet. Man upptäckte att på sex av tio boenden var det så låg bemanning att man var tvungen att låsa in de dementa utan tillsyn. Men det är inte bara som det finns för lite personal. Bemanningsproblemen är precis lika stora inom äldreomsorgen. 200 av landets kommuner har själva satt upp mål för hur ofta gemensamma aktiviteter ska finnas på äldreboendena. Men inte ens hälften av kommunerna som ingår i kommun- och landstingsdatabasen når upp till de målen. I den nationella brukarundersökningen för äldreomsorgen visas tydligt att social samvaro och sociala aktiviteter var områden som de äldre var mest missnöjda med. av de äldre var nöjda med detta. Äldreomsorg måste vara mer än bara förvaring. Äldre som bor på äldreboende har precis som alla andra egna behov och intressen. Men att situationen ser ut så här inom äldreomsorgen är inte alls konstigt och det är ingenting man ska vara förvånad över, för antalet anställda inom äldreomsorgen har minskat med 25 000 personer . Det innebär att var tionde anställd har försvunnit. Enligt forskare vid är personaltätheten den främsta kvalitetsfaktorn inom äldreomsorgen. Det finns ett tydligt samband mellan låg personaltäthet och sämre vårdkvalitet, som exempelvis undernäring och trycksår. Vi har fortfarande oacceptabelt många med smärtsamma trycksår inom äldreomsorgen, trots att det finns gedigen kunskap om hur man gör för att undvika att trycksår uppstår. Detta kostar helt i onödan. Att det finns tillräckligt med personal är också viktigt för att hinna med att umgås med de äldre och ge dem ömhet i livets slutskede. Vi måste inse att det krävs både kunskap och tillräcklig bemanning för att kvalitetssäkra äldreomsorgen. Vill man ha kvalitet inom äldreomsorgen finns det inga genvägar. Jag tar mig friheten att nu bli lite mer personlig. ska få i uppdrag att utreda och utfärda föreskrifter om bemanningen på särskilda boenden inom äldreomsorgen. Det här är något som behövs och är efterlängtat. Det gör mig oerhört glad och stolt, glad för alla de äldre och deras anhöriga som får möjlighet till en värdigare äldreomsorg. Jag är också glad för att all den personal som kämpar dag och natt för att de äldre ska ha det bra framöver kommer att få bättre förutsättningar för rimligare arbetsförhållanden, där de inte ska behöva avstå från att sitta hos en döende person eller hålla om någon som behöver tröst för att andra arbetsuppgifter kallar. Stolt är jag över att vi sverigedemokrater för sedan vi kom in i har kunnat utnyttja vår vågmästarroll för att de äldre ska få det bättre här i vårt land. Första gången var då vår motion om lämplig bemanning inom demensvården fick gehör. De här föreskrifterna ska vara färdiga nu , vilket jag ser fram emot. När jag tog tjänstledigt från mitt arbete inom äldreomsorgen för att ta plats här i fick jag ofta höra att vi är ett sådant litet parti att vi inte kommer att påverka någonting. Men dessa olyckskorpar visade sig ha fel, och det är jag glad över. För och för mig själv har målet varit att personalen i den äldreomsorg som jag lämnade ska ha bättre förutsättningar att bedriva en värdig äldreomsorg den dag jag åter börjar jobba inom omsorgen. Dagens beslut är ett viktigt steg på vägen till en trygg och värdig äldreomsorg. Jag yrkar bifall till förslaget i betänkandet i sin helhet. 141 (V): Jag vill också börja med att yrka bifall till förslaget i betänkandet om riktlinjer för bemanning inom äldreomsorgen. Jag är också glad. Det är viktigt att det finns ett enigt utskott bakom det utskottsinitiativ som tog tillsammans med Socialdemokraterna och . Det ger bättre förutsättningar när man ute i landet senare ska arbeta med frågorna. Vi har alla lokala partikamrater som vet att vi i har fattat ett gemensamt beslut. Det som vi nu fattar beslut om innebär att vi kompletterar det gamla beslutet om riktlinjer för lämplig bemanning i demensboendena med andra delar av äldreboendena. tyckte att vi hade talat tillräckligt mycket om historien, men jag kan ändå inte låta bli att säga att det har varit en resa hit. Det var inte självklart att utskottet skulle bli enigt. Det har tidigare talats om Uppdrag gransknings program om . Så var det. Jag kommer också ihåg de oanmälda tillsynsbesöken. Jag tror att det var fråga om 96 slumpmässigt utvalda äldreboenden. På av dem var det för lite personal . Jag kommer också ihåg den interpellationsdebatt jag hade med ansvarig minister. Ministern sade tydligt att det är kommunernas ansvar. Det är inte ett ansvar som ska tas nationellt, utan kommunerna har ansvar för äldreomsorgen. De får ta ansvar. Jag skrev motion om att komplettera de nationella riktlinjer som fanns för demensvården och riktlinjer för bemanning. Motionen byggde på den rapport som kom från . Där stod ingenting om minimibemanning, och där stod inte att det skulle se likadant ut överallt. Inte heller stod det något om golv och fasta siffror för bemanningen. I Äldrecentrums rapport stod det att det går att komma fram till en lämplig bemanning för en god äldreomsorg utifrån de äldres behov. Jag kan hålla med om att kommunerna har ett ansvar, men det finns ett tydligt nationellt ansvar. Vi har ett nationellt ansvar för kvaliteten i äldreomsorgen. Det ska inte skifta alltför mycket över landet, och äldreomsorgen ska vara bra. Alla har rätt till en god äldreomsorg. Vi kan se att skillnaderna inom äldreomsorgen runt om i landet är alldeles för stora. Vi kan se äldreboenden som har alldeles för låg bemanning. Vi kan se personal som stressar, som inte hinner med vad de vill göra. Det är bra att vi kan anta detta förslag i enighet. Förra gången fick vi rösta igenom frågan mot de borgerliga partierna i . behöver vi inte göra så. Det skapar andra förutsättningar att jobba lokalt med frågan. Bakom den diskussion vi har finns en verklighet. Det är en verklighet med en äldreomsorg som fungerar bra, andra gånger fungerar mindre bra. Det är tydligt att den fråga om bemanning som diskuteras i Äldrecentrums rapport inte finns på många äldreboenden. Man sade inte att alla skulle ha en viss bemanning, utan det var fråga om en bemanning som man kom fram till på en enhet för nio demenssjuka. Där fanns erfarna personer från äldreomsorgen som följde med i vårdarbetet och såg vilken bemanning som skulle vara bra. Jag tycker att vi ska vara ärliga med att det här inte är fråga om lagstiftning om minimibemanning där det följer med en finansieringsprincip och pengar till kommunerna. Det här är föreskrifter som kopplas av till den lagstiftning som finns och de kvalitetskrav som finns i lagstiftningen. Resurserna till äldreomsorgen har minskat. Äldreomsorgen har inte varit prioriterad när det gäller var pengarna ska hamna. minskade äldreomsorgens resurser , medan antalet äldre ökade . Det har försvunnit långt över 20 000 platser på äldreboendena . Vi vet att ribban är hög på många håll för att få en plats på ett äldreboende. Andra väljer själva att bo kvar längre hemma. Det innebär också att de som bor på äldreboendena behöver mer vård, omsorg och stöd än vad de gjorde för kanske . Vi ser också resultatet att anhöriga har fått ta över betydligt mer än vad de gjorde för . Den utvecklingen fortsätter. Som vi vet är anhöriga ofta kvinnor och döttrar till människor som inte har så gott om pengar. Om man har mer pengar köper man privata tjänster. Det bästa anhörigstödet är egentligen en väl fungerande äldreomsorg, så att man ger den hjälp man vill till sina anhöriga av kärlek, lust och för att man har tid och ork. Vi ser också resultatet av stressiga arbetsförhållanden för personalen med mer helgtjänstgöring, delade turer med arbete morgon, eftermiddag, kväll och ett obetalt pass mitt . Vidare är det känslan av att inte hinna med och räcka till. har pekat på att privata vinstintressen leder fel. Vi har också sett uppgifterna från om ungefär 10 procents lägre bemanning hos privata utförare. Då har det inte funnits statistik som skiljer på ideella utförare som i eller Diakoni i utan man har slagit ihop alla privata utförare. Ett stort gemensamt problem, vare sig det är en eller en privat utförare, är krympande resurser och att det finns för lite personal. Därför är det bra att vi är eniga om att vi ska ställa större krav på kommunerna att vara tydliga med vilka behov som finns, vilka behov den enskilde äldre har. Vid biståndsbedömningen ska man göra en bedömning av vilka behov som finns, timmarna, och en genomförandeplan för hur det ska gå till. Bemanningen ska rättas efter de enskilda behoven. Det ska vara synligt för äldre och anhöriga hur bemanningen ser ut i förhållande till behoven på ett äldreboende. Det ska vara synligt för intresserad allmänhet och för de lokala politikerna. De måste ta ett tydligt ansvar för att de resurser till den äldreomsorg man säger sig vilja ha har avsatts. säger i sitt yttrande att den enskildes behov ska styra bemanningen. Jag vet att många ute i landet känner att det inte är behoven utan budgeten som styr. Det är därför viktigt och ärligt av oss att säga att vi inte skickar med pengar i det här läget. Men vi vet alla att det här kommer att kräva mer resurser till äldreomsorgen i de flesta kommuner. Det här är ett verktyg som gör att kan agera starkare i sin tillsyn. Lever äldreomsorgen upp till föreskrifterna eller inte? Det är viktigt att se att kommunerna behöver pengar till mer personal i äldreomsorgen. När jag besöker representanter för äldreomsorgen berättar de ofta att de har ett budgetunderskott. De står inte och väntar på mer personal, utan de oroar sig för mindre personal. är det enda riksdagsparti som i sin skuggbudget har öronmärkt ytterligare 3 miljarder för mer personal. Det ska vara en permanent nivåhöjning med 7 000 fler anställda med prioritering på demensvården. Vi har redan bestämt att vi kommer att gå vidare i nästa års budget och satsa ytterligare 1 miljard på andra delar av äldreboendena. På det sättet ger vi förutsättningar för vår politik att leva upp till de föreskrifter som lägger fram. Det är självklart att det här inte räcker fullt ut. Vi vet att det jobbar många i äldreomsorgen som inte har rätt utbildning. Vi har länge drivit kravet på en långsiktig satsning om 4 miljarder . Vi har utbildningsvikariat så att man ska få vikarie när man går sin utbildning. Vi har satsat på ett matlyft. Vi jobbar väldigt mycket med äldres inflytande över äldreomsorgen, vilket är en av våra allra viktigaste frågor. Det går dock inte att komma ifrån det som många har sagt: Med för lite personal är det väldigt svårt att få en bra äldreomsorg. Därför, än en gång: Jag tror att vi har tagit ett steg framåt , men det kommer också att krävas mer pengar för att detta ska bli konkret verklighet. 142 (KD): Som företrädare för är jag glad den här dagen och i den här debatten. Jag är glad, och då framför allt för innehållet i betänkandet. Dessutom vill jag säga att det alltid är en särskild glädje när man noterar att åtta partier i kan samlas till ett enigt beslut i en viktig fråga som berör tusentals människor, tusentals anställda och tusentals anhöriga till dem som behöver vård. Enigheten är viktig att glädjas åt, men innehållet är om jag nu får framföra det ännu viktigare. Den fråga vi nu har att debattera och fatta beslut om är nog en av dem som ligger högst upp om man skulle ha något slags lista över vad människor samtalar om ute i samhället. Det handlar nämligen om att ge trygghet åt landets pensionärer och deras anhöriga. Det handlar om kvalitet inom äldreomsorgen. Det är frågan om hur vi har löst bemanningen på våra äldreboenden och hur vi lyfter fram värdighet för alla våra äldre som har rätt att känna trygghet i livet. De rapporter om brister och vanvård inom äldrevården som redovisats är ovärdiga ett välfärdsland. Vi har fått för många sådana rapporter, och jag vill säga att de är helt oacceptabla. Det gäller oavsett om det är privat eller kommunalt drivna vårdboenden. Detta betänkande från socialutskottet är oerhört viktigt. Det är kanske inte det mest omfångsrika betänkandet det är 20 sidor långt men det är en tydlig signal om kvalitet och bemanning inom äldreomsorgen i vårt land. Alla partier står sida vid sida och ger ett gemensamt besked. Det är bra mycket bra. är det intressant att notera att betänkandet faktiskt inte innehåller några förslag om ny lagstiftning. Den socialtjänstlag vi nu har anger vad som gäller för att nå en hög kvalitet och ge förutsättningar för att äldre ska få leva ett värdigt liv och känna välbefinnande. Allt detta redovisas i betänkandet från socialutskottet under rubriken på s. 5. Efter riksdagsbeslutet har fått i uppdrag att komplettera sina nationella riktlinjer för god vård och omsorg vid demenssjukdom med riktlinjer också för bemanning. När detta arbete har påbörjats har genom bland annat tillsyn och utvärderingsarbete kommit fram till att det finns brister i bemanningen. Av denna anledning har man bedömt att det behövs föreskrifter och allmänna råd om tillämpningen av lagens regler om god kvalitet. Detta behov finner man gäller också för andra grupper än demenssjuka. Det man saknar är kopplingen mellan den enskildes individuella faktiska behov och det särskilda boendets bemanning. Detta framhålls i betänkandet, och det är också det pekar på.