prot · GZ0991 · 2012-03-29 00:00:00 — Det gjorde vi i den budget som gäller , och det kommer vi att göra i kommande förhandlingar. Situationen för religiösa minoriteter 70 HANS (M): Jag har tidigare frågat statsministern om judiska gruppers känsla av oro i . Jag skulle vilja återvända till och till där just den judiska konektiviteten känner oro. Det har också funnits, av olika skäl, fräcka spekulationer om att den judiska gruppen i skulle ha varit utsatt för infiltration och en del annat. Därför är min fråga till statsministern: Hur kan vi som förtroendevalda på olika positioner nationellt, regionalt och lokalt arbeta för att judiska grupper inte ska känna sig rädda för att bära kippa, för att gå till synagogan, för att uttrycka sin stolthet över sitt judiska arv? Och hur gör vi det möjligt som förtroendevalda att skapa ett klimat i där olika religiösa grupper, alldeles oavsett om man är jude, , eller icke-troende, känner att man lever i ett samhälle med sammanhållning och respekt för varandra? 71 Statsminister (M): Jag tycker att vi i har gjort två kloka vägval. Det ena är att vi har sagt att vi ska hålla isär politik och religion. Det gör man inte överallt. Det andra vi har sagt är att i vårt land ska världsreligioner med ibland lite skilda synsätt få leva sida vid sida med varandra. Det klarar inte heller alla. Men det ställer ett väldigt krav på ett sådant samhälle för att få detta att fungera. Det måste bygga på en ömsesidig respekt, nyfikenhet och en vilja att acceptera att det finns en annan person som inte ser ut och gör precis som jag men att det är okej. Det är också ett sätt att visa en respekt för varandra. Det är naturligtvis vägen till att möta det problem som nämner. Det finns få exempel i världen på att det här verkligen fungerar. En av de vanligaste grunderna för konflikter är just att på religiös grund peka finger åt varandra och skapa en känsla av misstro och distans mellan människor. Vi kan bara möta detta med respekt, och det berör var och en av oss. Visa själva den respekt inför andra som ni tycker att de ska visa mot er! Det är en väldigt viktig grund att bygga detta på. Därmed tackar vi statsministern och deltagande frågeställare. 13 § (forts. från 11 §) Assisterad befruktning (forts. SoU26) 73 (KD): Jag yrkar bifall till reservationerna 1 och 2. Vi har ett grundkoncept i vårt samhälle. Det har vi i generation efter generation byggt upp det här samhället kring. Det handlar om att ha en mor och en far. Det handlar om att förstå sitt ursprung, om identitet, om integritet. Min far dog när jag var relativt ung. Men jag kan lova att jag under hela mitt liv har kunnat relatera till honom, dels i uppväxten, dels senare i livet. Han fanns alltid där inte fysiskt närvarande eftersom han mest var ute på det stora havet i väster, men han fanns, och finns, som en viktig del av mig. Det finns många ensamstående mödrar. Dessa kvinnor gör storverk med sina barn. Men jag tror att det är viktigt, ja, faktiskt avgörande att barnet också har en pappa att relatera till, oavsett om han finns nära familjen eller inte på grund av skilsmässa eller att han är i livet så som det blev för mig när min far plötsligt drabbades av sjukdom och avled. Pappa är alltid pappa. Pappor är viktiga för barn. Vi behöver fler närvarande pappor i barns liv, inte färre. Vår lagstiftning bygger på att pappor har ansvar för sina barn, och vi kristdemokrater vill inte minska pappans roll eller ansvar. Jag ser det ur barnets perspektiv. Det handlar om barnets behov och barnets bästa. Barn som ska födas saknar egen röst. Vi kristdemokrater fortsätter att värna barns rätt till båda sina föräldrar, och vi vill därför inte öppna för att ensamstående kvinnor ska få genomföra assisterad befruktning. Kort sagt, barn behöver två föräldrar att relatera till. Vi är ju det parti i riksdag som mer än andra hävdar att familjen är en sammanhållande länk i vårt samhälle. Det finns de som menar att familjen är en gammalmodig och uråldrig institution som inte har någon egentlig roll att spela längre. Om man söker efter den åsikten finns det ett antal politiska partier som jag kan rekommendera. Därför blir röst så oerhört viktig. Den andra stora frågan i det här betänkandet gäller surrogatmoderskap. Här har samtliga partier utom och slagit in på en väg som jag menar är tveksam. Att frågan utreds är ett steg på vägen mot ett införande också av detta, och det är mycket tveksamt ur en rad etiska aspekter. En kvinna ska alltså bära andra personers barn. Hon är bärare av andras börda men får inte skörda frukten av det, såvida hon inte får ekonomisk ersättning. Och här, mina vänner, ligger en uppenbar fara för att många av dessa kvinnor blir exploaterade, speciellt de som lever under fattiga förhållanden i till exempel och . Hur ska barnet förstå sitt ursprung i en sådan här situation och få svar på de ständiga frågorna: Vem är jag? Var kommer jag ifrån? Men, säger någon, om tre vuxna personer kommer överens om att låta en kvinna vara surrogatmamma, vad har staten med det att göra? Det borde väl vara upp till dem. Staten ska garantera barnets rättigheter. Barnet har annars ingen talan. Vi talar ju ofta i om barns rättigheter och barnets bästa. Barnperspektivet kommer vi kristdemokrater aldrig att överge. Det är intressant att notera att när det vid sidan om barns rättigheter också handlar om vuxnas rättigheter tar övriga partier, utom i det här fallet, genast lättare på problemen. tog tidigare i debatten upp de argument som den socialdemokratiska regeringen anförde när de ansåg att surrogatmoderskap inte är etiskt försvarbart. har Socialdemokraterna ändrat sig. Men vad säger de socialdemokratiska väljarna ute i vårt land om det här? Vad säger övriga partiers medlemmar och väljare om den väg ni slagit in på? Har ni lyssnat på dem som gett er förtroendet att fatta viktiga beslut i riksdag? För det är väl inte så att det är beslut fattade ovanför huvudet på svenska folket? I detta anförande instämde och (båda KD). 74 (MP) replik: blir jag lite trött på KD:s resonemang om barnperspektivet som klingar lite falskt för mig. Ni är ett av de partier som inte vill ha in , och ni är med i en regering som skickar tillbaka barn som saknar inte bara pappa utan föräldrar över huvud taget. Var är barnperspektivet då? Ni har ju gått med på att man ska kunna adoptera som ensamstående. Vad är det för skillnad på att vara adoptivmamma och att ha blivit mamma genom assisterad insemination? tar upp att barn har rätt till sin egen historia. Ett av skälen till att vi vill att inseminationen sker i är att här finns den rätten, men den saknas om insemination sker utanför . Det här borde ni tycka är bra. Det är inte så vanligt att KD ligger före i tiden, men gör ni det. Det kommer att ta år innan utredningen om surrogatmoderskap är klar. Inget är bestämt, men ni pratar som om vi skulle få surrogatmammor . Så är det inte. Låt oss hålla oss till det läge som är . Hur det blir framöver har vi ingen aning om. 75 (KD) replik: När det gäller har vi klart deklarerat att vi vill få den inkorporerad i svensk lag. Jag vet inte varifrån du fått att vi skulle vara emot , för såväl vår barn- och äldreminister som och jag med flera har deklarerat att det är en verkligt viktig sak för oss. Vi kommer att arbeta mycket framöver för att det ska ske. Jag vet inte vad du menar med att vi skickar tillbaka barn. Vart skickar vi dem? Jag förstod inte riktigt, . Vid en adoption finns inga föräldrar, och då har vi ansett att det är bättre för barnet med en ensamstående förälder än ingen förälder alls. Man kan säga att det finns en inbyggd konflikt här, men så ser vi på det. Det hindrar inte att vi anser att pappans roll och plats i en familjesituation är viktig. Vi måste dock se till den verklighet som finns. När det gäller surrogatmoderskap har jag hört representanter från dem som vill ha utredningen tala om ett tillkännagivande till regeringen om att detta ska bli tillåtet också i , men jag har också hört socialdemokrater tvivla starkt på det. Ni är tydligen ganska oeniga inom oppositionen. 76 (MP) replik: Vad gäller handlar det om det ställningstagande som regeringen har, och ingår i regeringen. När jag sade att ni skickar tillbaka barn avsåg jag de ensamstående flyktingbarn som skickas tillbaka till länder där det varken finns mamma eller pappa. menar att det vid adoption inte finns några föräldrar. Det finns i och för sig biologiska föräldrar, men de har valt att lämna bort barnet. När det gäller surrogatmoderskap vill jag bara framhålla det jag sade förra gången, nämligen att i alla fall för räkning gäller beslutet vi har tagit: en utredning och ingenting mer. 77 (KD) replik: Jag måste säga att detta ger mig ett visst hopp. Jag har hört att socialdemokrater och miljöpartister nu börjar tvivla på att det här med surrogatmoderskap ska gå igenom. Det känns bra, därför att vi tycker att det är ett väldigt dåligt förslag. Du säger också att vi ingår i en regering som inte har inkorporerat . Det är ju riktigt, men vi har naturligtvis rätt som parti att slåss för att den ska inkorporeras, och det kommer vi att fortsätta göra. Sedan är vi som du säger del av en regering, och var och en får svara för sig när det gäller den frågan. När det gäller de ensamkommande flyktingbarnen är det samma sak. Jag kan bara svara för oss kristdemokrater, och vi är ett humant parti. Vi har medkänsla och empati för människor. Det betyder att vi också i regeringssammanhang naturligtvis anför våra särskilda skäl som vi har utifrån vår värdegrund och som bygger väldigt mycket på människors rätt att leva ett värdigt liv. Jag gläder mig som sagt över att det finns en ljusning när det gäller surrogatmoderskapet att tvivlen börjar komma, även om några andra har sagt att det här skulle innebära att det blir tillåtet. Låt mig säga att staten genom lagstiftning ska värna barns rätt till en pappa. Det är den grunden vi har i . Pappor är viktiga för barn. Jag vill säga det en gång till. Tycker man något annat finns det partier som jag kan rekommendera, men vi tror att pappan är viktig. Vi menar att det som har fört vårt samhälle framåt i generationer också bör fortsätta att göra det. 78 (V) replik: En familj som duger för KD är mamma-pappa-barn, det är tydligt när man hör . Vad händer om det är mamma-mamma-barn eller pappa-pappa-barn? Två vuxna som älskar varandra och som har barn, duger inte det alls? Det är en sådan fråga som är relevant att ställa till . Jag tycker också att det är mycket relevant att ifrågasätta att på det här sättet klassa ned alla andra familjekonstellationer. Ensamstående föräldrar som älskar sina barn och som jobbar och sliter och kvinnor som har valt att få barn genom insemination eller på annat sätt och som har ett jobb har tänkt igenom beslutet, har ett nätverk och släktingar omkring sig som ställer upp och tillsammans ger barnet en väldigt bra och trygg uppväxt det duger tydligen inte. För kan familjen se ut på väldigt olika sätt. Det betyder inte att den inte är viktig. De närmaste människorna kring ett barn, de närmaste vuxna som ger kärlek och trygghet, är jätteviktiga. Men det kan se ut på många olika sätt. Den här bilden av att det perfekta är mannen, kvinnan och barnet tycker jag snarare skapar en sorts stigmatisering av alla andra familjekonstellationer som finns. Det tror jag inte gynnar barnen, och det gynnar inte de andra familjekonstellationerna heller. Vad vi behöver är ett samhälle som faktiskt har barnperspektivet i fokus oavsett vilken familj barnen lever i. Det har inte KD, utan man talar om vad som gäller, är bra och är , och det ska alla andra rätta sig efter, annars vill de inte ha en bra uppväxt för barnen. Jag förstår inte det här, ! Mamma-mamma-barn eller pappa-pappa-barn kan inte det duga lika bra? 79 (KD) replik: Jag kan inte förstå detta. Om jag säger att det är en bra konstellation med mamma-pappa-barn, vad hindrar det att jag respekterar andra former av konstellationer? Jag lyfter fram pappans roll och säger att han är viktig. Vi vill inte minska pappans roll, men det vill tydligen göra. I allt annat när det gäller jämlikhet och så vidare lyfter du fram fädernas roll, men här är det bara en förälder som det handlar om. Det finns inget motsatsförhållande i att jag anser att en familj är en viktig grundkonstitution i vårt samhälle och att det finns andra konstellationer. Jag vet att familjer ser olika ut. Jag har många vänner som lever i andra situationer än jag själv som faktiskt har en familj som består av mamma, pappa, barn och även barnbarn. Jag vill säga också att när det gäller pappa-pappa-barn är det inte min livsstil, men det ger mig inte rätt att döma andra människor. Jag vet vad det handlar om när man väljer att leva i pappa-pappa-barn-konstellationen, eller som du gav exempel på, till och med fyra föräldrar, om jag förstod det rätt. Man har valt det. Jag dömer absolut ingen. Jag har inte rätt att göra det. Jag tror säkert att man lever i varma, goda förhållanden, absolut! Men det hindrar inte att jag lyfter fram pappans roll, och det vill jag fortsätta att göra. Ensamstående gör storverk, och det sade jag. Men jag menar att barns behov av föräldrar är starkare än vuxnas längtan efter och rättighet till barn. 80 (V) replik: Självklart har barn behov av föräldrar. Men var du inne på begreppet familj, och då satte du likhetstecken mellan det och det som är mamma-pappa-barn. Du måste vidga ditt familjebegrepp! Det handlar inte om din eller min livsstil, utan det handlar om vilket samhälle vi bygger upp, vilken lagstiftning vi har, vilket stöd vi ger och vilka möjligheter vi ger till människor som gör olika livsval och på alla sätt försöker ge sina barn en bra uppväxt. Det ska kunna fungera oavsett vad man väljer för familjekonstellation, och det ser jag inte att KD bejakar alls. Vill man ha närvarande pappor, som jag sade , vore ju en delad föräldraförsäkring jättebra. Vi vet av erfarenhet att pappor som har tagit del av sina barns småbarnstid och varit nära dem inte blir sådana pappor som försvinner vid en skilsmässa eller jobbar och inte har tid med sina barn. Det är de som kommer att fortsätta att spela en stor roll och ha kontakt med sina barn oavsett om det blir skilsmässor eller inte. Sedan är det inte så att man är ensamstående jämt för att man fått barn som ensamstående via insemination, eller att man alltid är en familj för att man varit det när man fick barnet. Det är en väldigt statisk bild. Vi vet ju att väldigt många förhållanden spricker. Vi vet att ensamstående kvinnor som har fått barn genom insemination kanske träffar någon att leva med. Den här bilden är alltså oerhört statisk, och jag tycker att KD verkligen borde fundera på vilka signaler man sänder ut när man bygger upp en idealbild som består av en familjekonstellation. Vad vi vill göra är att stötta människor så att de kan ge barnen en trygg uppväxt. Vi vill att föräldrar ska kunna jobba och fungera med barnen . Vi vill ha barnomsorg med mindre barngrupper och se till att inga ensamstående föräldrar behöver vara fattiga i den utsträckning som de är . I stället vill vi ha ett samhälle som bejakar olika familjekonstellationer och som skapar trygghet för och kärlek till barnen. 81 (KD) replik: Jag utgår lite grann från min egen livsstil och från mina värderingar när jag lägger fram mina tankar här. Det är klart. Du kan tänka dig fyra föräldrar, om jag förstod dig rätt, och du kan tänka dig många olika konstellationer. Det får stå för dig, och de finns säkert fler som delar de tankarna. Jag menar fortfarande att det inte finns någon motsättning. Om jag lyfter fram familjen, såsom vi levt i generationer, som en bra modell betyder det inte att jag inte förstår att det finns andra sätt att leva på, och jag respekterar det. Jag är fullt medveten om att det i vårt samhälle finns mängder med familjer som är splittrade på grund av skilsmässa och annat. Många ensamstående kvinnor kämpar hårt. Det vet jag. Jag delar uppfattningen att det är viktigt att de får en ekonomi som fungerar. Vi arbetar för det. En signal som jag vill skicka ut gäller pappans roll. Vi har talat om att pappans roll är viktig. har vi hört att kanske inte tycker samma som jag. Vi har lite olika värderingar. För mig är det viktigt att ett barn har rätt att veta vem som är dess far. Därmed kan barnet också relatera till fadern under hela sitt liv, inte bara när det blir utan när det är 1, 10, 15, och så vidare. 82 (FP): Om någon som är helt okunnig om vårt lands lagar och traditioner av en ren händelse befann sig i kammaren för att lyssna på denna debatt skulle den personen först och främst gripas av respekt för talarnas stora engagemang för barns situation men därefter förvånas över de grundsatser på vilka stora delar av diskussionen vilar. Det talas om att tillåta, om att införa, om att ge rätt till. Mer sällan nämns vad det egentligen handlar om, att ta bort ett förbud. Det är två vitt skilda perspektiv, och de leder tankarna åt vitt skilda håll. I det ena fallet handlar det om att staten har makten i sin hand, och att staten i sin välvilja kan ge den enskilde lov till något. I det andra fallet ligger beslutet hos den enskilde, och staten använder sin myndighet bara när det finns överväldigande starka skäl att gå in och göra det. Valet mellan dessa två synsätt blir särskilt viktigt när det handlar om livets slut och livets början. Att staten pekar på en människa och säger att detta liv borde inte få bli till är i grunden en oerhörd maktutövning som riktas mot den enskilde i tillvarons kanske viktigaste ögonblick. Låt oss aldrig glömma detta när vi diskuterar och lagstiftar om hur och i vilka livssituationer en kvinna borde tillåtas bära ett barn. Denna församlings makt att påverka det allra mest privata i människors tillvaro ska inte underskattas. Låt oss använda den makten med eftertanke. Vi kan använda den för att bygga murar, stänga igen, låsa ute. Men vi kan också använda den för att öppna, släppa in och bygga till så att fler får plats. Sakta men säkert har vi byggt om och byggt till så att barn födda utanför äktenskapet fått fullt rättsligt erkännande, att adoptivbarns ställning stärkts, att alla par kan få tillgång till assisterad befruktning och möjlighet att prövas som adoptivföräldrar och att alla barn kan få möjlighet till rättsliga band till sin styvförälder, oavsett om styvföräldern är av det ena eller det andra könet. kan vi fatta principbeslut om att slopa förbudet för ensamstående att få tillgång till assisterad befruktning och göra en förutsättningslös utredning om surrogatmoderskap, en utredning där vi ska väga in både positiva och negativa erfarenheter från andra länder. Låt oss glädjas över möjligheten att vi kan fatta det beslutet, och låt oss vara ödmjuka inför om denna församlings makt ska användas till att motverka eller erkänna familjens och föräldraskapets mångfald. Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet. I detta anförande instämde och (båda FP). 83 (S): Det är inte ofta man får gå upp i denna talarstol och glädjas åt att två motioner som man väckt i princip är bifallna. Det är jag väldigt glad över, speciellt som det är motioner som jag väckt sedan jag kom in i . Jag ska inte orda så mycket om ensamstående kvinnors rätt till insemination. Mycket klokt har redan sagts, inte minst av , och . Jag nöjer mig med det som sagts tidigare. Jag tänkte i stället berätta om mina kompisar . och ingick registrerat partnerskap, som det hette det var ganska tidigt och de blev ett av de första paren i som godkändes som adoptivföräldrar. Men då uppstod problemet att ingen ville adoptera barn till ett samkönat par. Där stod vi. Vi har bland annat haft interpellationer i med utgångspunkt från detta par, och frågan har diskuterats fram och tillbaka. Till slut såg de sig tvingade att ha en värdmoder. Var det bra? Nej, jag tycker att det finns många saker man kan ifrågasätta, och jag hade tänkt bygga hela mitt anförande på det. Det gjorde dock bättre än vad jag skulle ha gjort, och därför instämde jag i hennes anförande. Jag skulle vilja göra några reflexioner utifrån den här debatten. Jag tror att jag hört alla debatter som så mycket som luktat hbt, och framför allt hbt och familj, ända sedan frågan om registrerat partnerskap diskuterades. Varje gång får KD, som i grunden är ett klokt parti, något vilt i blicken och säger att nu kommer samhällets grundvalar att gå om intet, nu raseras hela bygget genom att det finns andra familjer. Den argumentationen som används är oftast att det finns många andra typer av familjer, och vi ser dem framför oss. Men KD säger nej, vi ska ha mamma-pappa-barn. Inget annat ska regleras, trots att det finns flera hundra par som lever i antingen den ena eller den andra typen av familj. KD vägrar att se det. När det lagstiftades att samkönade par skulle få adoptera hade många redan fixat barn på andra sätt. Homosexuellt samkönade par hade barn i ganska stor utsträckning. Det kunde till och med påvisas hur många det var. Det hade gjorts försök att räkna dem. Trots det säger att vi inte ska lägga oss i detta. Det visar att man alltid får dra KD in när det gäller familjepolitiken. Det får vi göra även den här gången. Slutligen skulle jag vilja säga några ord om surrogatmoderskap och Vänsterns agerande. Jag läste att sagt att det fanns risk för att det skulle uppstå svarthandel på grund av surrogatmoderskap. Men, , vad är det då vi har ? kan vi inte säga att handeln är ett öppet, transparent, system, utan det sker i stor hemlighet. Med det, herr talman, ber jag att få yrka bifall till utskottets förslag. 84 (KD) replik: Det är trevligt att lyssna på dig, . Du beskriver något som jag vet delvis finns där i bakgrunden och som är orsaken till att jag skrivit reservation 2, som innebär nej till surrogatmoderskap. Du beskrev två mäns önskan att få barn, och därför tillsätts nu en utredning. Men vi ska inte bara ha en utredning. skrivning på s. 14 talar man inte om en utredning utan om att man ska pröva mer förutsättningslöst. Det gäller ett antal frågor, kanske för att tillgodose den intention som du har. Min fråga till dig, , är: Vad är det som gör att du så går på tvärs mot vad den socialdemokratiska regeringen kom med för besked när statsministern hette ? Vad är det du vänder dig emot i den tidigare socialdemokratiska regeringens uppfattning och den nuvarande socialdemokratiska ledarsidan i ? Den dåvarande och den nuvarande ledarsidan i står upp för samma principer som vi kristdemokrater. Vi noterar att det nu finns en sajt som heter Feministiskt nej till surrogatmödraskap. Vi vill inte ha handel med kroppar. Vi vill inte ha handel med kvinnor och kvinnors livmödrar. Det är inte det samhälle vi vill nå. Det är därför vi nu säger nej. Jag undrar: Vad är det som gör att du går emot vad andra socialdemokrater så tydligt har givit besked om på den här punkten? 85 (S) replik: När det gäller det tidigare regeringsbeslutet kan det ha sin orsak i att det har gått . Politiken utvecklas och förändras . Det har den gjort på detta område och på många andra områden. borde vi till och med när vi ser vad våra partikamrater gjorde nästan le , för det var kanske naivt och dumt. Men sedan kan man konstatera att situationen har ändrats. Det är vad jag har att säga om detta. När det gäller ledarsidan på får den ha vilken uppfattning den vill. Varken jag eller någon annan ska tycka om vad den har för uppfattning. Vad man talar om är framför allt handeln med kvinnors kroppar. Det ville inte heller jag och inte heller Socialdemokraterna ha. Men vi vill pröva hur man ska komma ifrån detta oskick med att människor ska behöva åka till för att kunna bli surrogatförälder . Det är en väldigt viktig punkt. Vi ska inte ha handel med kroppar. Vi ska inte ha handel med barn. Vi ska inte ha handel med livmödrar. Om jag möjligen ska kunna gå med på detta måste alla frågetecknen som jag tycker är ett problem vara totalt utraderade och klarlagda. Går detta att införa trots detta? Gör det inte det ska vi inte heller införa det.