prot · GZ09103 · 2012-04-25 00:00:00 — Dessutom är rovdjursförvaltningen en infekterad fråga med stora motsättningar och samexistensproblem. Historien har visat att det finns risker med att i sådana lägen överlåta beslutsfattande till länsstyrelser eftersom de lätt kan utsättas för starka påtryckningar av särintressen. För att uppnå den mest neutrala förvaltningen bör därför förvaltningen av de rovdjursstammar som ännu inte har uppnått en gynnsam bevarandestatus ske på nationell nivå. Detta tycker jag är rätt fräckt. Det är ett underkännande av dem som jobbar ideellt i viltförvaltningsdelegationer. Man kan fråga retoriskt: Vad är det för andra saker som alliansregeringen har fört ut och där vi har regionalt inflytande som ni ska centralisera? Det gäller till exempel infrastrukturplaneringen. Där har vi lagt en stor del regionalt. Ska den dras tillbaka? Jag tycker att detta är fräckt mot dem som jobbar ideellt med frågorna. Avslutningsvis vill jag ta upp en fråga som handlar om naturvård. Naturvård handlar både om skydd av värdefull natur och om skötsel. Jag tycker att det är bra att det i det här betänkandet finns en signal som kopplar ihop förslagen i motion MJ387 med Miljömålsberedningens pågående arbete med en långsiktigt hållbar markanvändning. En av motionärerna, en partikamrat till mig, kommer upp senare i debatten. Det centrala i detta är att det handlar om hur man ska skydda biotopskyddsområden. Man ska skydda olika föremål, stengärdsgårdar och sådant, i odlingslandskapet. Den biologiska mångfalden i sig kräver skötsel för att upprätthållas, men då blir det här skyddet kanske sitt eget problem eftersom skyddet innebär att man inte får göra någonting för att underlätta en rationell skötsel. Det krävs inget tillstånd för att sluta bruka en mark. Då skogar det igen, och då upprätthålls inte det här skyddet. Just den typen av svåra målkonflikter ska hanteras av Miljömålsberedningen. Vi har lämnat ett delbetänkande om hur vi kommer att jobba vidare med en plan och en strategi för en långsiktigt hållbar markanvändning. Jag tycker att det är viktigt att påpeka i det här sammanhanget att kloka motioner som kommer in till kan föras vidare till en utredning. På ett sådant sätt blir de positivt behandlade utan att vi för den skull behöver yrka bifall eller avslag till dem här i . 59 (S) replik: Vi har olika roller här i , och oppositionens roll är ju att ställa frågor och i viss mån vara kritisk. Men jag tycker inte att man ska avstå från att ge beröm när saker och ting faktiskt är bra. En sak som verkligen är bra är Nagoyaöverenskommelsen som den förra miljöministern har varit med och tagit fram. Jag skulle vilja veta lite mer om den här nationella planen för hur vi ska uppnå dessa mål. Man känner en viss frustration. Jag förstår det framförde, att det tar tid och att det ska göras rätt och riktigt. Det skulle vara intressant att få höra något om hur och ser på detta. När kan vi förvänta oss att en sådan plan kan komma till stånd? 60 (C) replik: Tack för frågan, ! Jag håller med om att både Nagoyaöverenskommelsen och den nationella och internationella fortsättningen av den är otroligt viktiga på grund av det som jag pekade på, nämligen behovet och vikten av biologisk mångfald. Miljömålsberedningen har det här uppdraget från regeringen. Som jag sade jobbar vi med detta. Vi har lämnat ett delbetänkande i det gångna . Enligt utredningsplanen kommer vi att lämna ytterligare ett delbetänkande . Där kommer vi att staka ut hur vi anser att vi ska uppfylla målen i Nagoyaöverenskommelsen. 61 (S) replik: Jag tackar för svaret. Jag känner mig fortfarande frustrerad. Jag har roat mig med att göra en liten lista över olika saker och ting som sägs vara under beredning i det betänkande som vi behandlar . Det bereds i , det är dialoggrupper och det är både det ena och det andra. tar upp Miljömålsberedningens framtagande av etappmål. Det verkar oklart när dessa etappmål ska beslutas och när det över huvud taget ska komma fram någonting konkret av dem. Tilläggsuppdraget om skydd och skötsel av landområden ska slutredovisas . Frågan om invasiva arter är under beredning i , och det är inte satt någon tidpunkt när det ska vara klart. Det finns väldigt många saker att sätta sig in i, och det är svårt att få en helhetsbild av hur detta ska gå till och när vi kan se någon konkret plan. 62 (C) replik: Precis som påpekade kommer slutrapportering när det gäller en strategi för långsiktig och hållbar markanvändning . Men jag sade också i min första replik att det kommer en delrapportering . Sedan ska det remissbehandlas och fattas beslut. Det här är stora och viktiga frågor. Vi skulle mycket väl kunna säga här i , men sedan ska det genomföras. Hur ska det fungera i praktiken? Jag tror att man ska ha respekt för att detta är stora och viktiga frågor. De påverkar markanvändning, markägare, näringsliv och biologisk mångfald. Då måste man göra det på ett seriöst sätt. Vi har en sådan ordning i det här landet att vi utreder saker. Det kan tyckas tråkigt och ta , men besluten blir bättre. Miljömålsberedningen har ett mycket stort och brett uppdrag. Jag är stolt över att sitta där, och jag tycker att det är fantastiskt. Det är lärorikt men också resultatinriktat. Jag ser fram emot att lämna ett delbetänkande från Miljömålsberedningen som bland annat berör planen för biologisk mångfald från Nagoyaöverenskommelsen. 63 (MP) replik: Jag hade tänkt fråga lite grann om 2000-områden, men jag kanske ska börja med att bemöta funderingar på regional rovdjursförvaltning. tycker i allmänhet att det är bra om man flyttar besluten så nära människor som möjligt och ser demokratiska fördelar med det. Men det är inte alltid att det är bättre att flytta saker som är en nationell angelägenhet, som biologisk mångfald, till regioner och lägga det på organ där de olika särintressena är representerade och låta dem få ett starkt inflytande, särskilt inte när man hör rapporter om att de här viltförvaltningsdelegationerna kanske har blivit lite mindre balanserade än vad man har tänkt sig. Vi har till exempel sett att jägarintresset har blivit mer representerat än vad som kanske var tänkt. Det är förvisso ett intresse i sammanhanget, men det finns många andra som kanske inte har samma plats. Djurskyddsintresset har över huvud taget ingen plats i det sammanhanget. Sedan vi började med detta har vi i och för sig fått en rovdjursutredning som vi måste ta ställning till, och vi måste också se vilka analyser som kommer fram där. kan jag gå vidare till de 2000-områdena. Det är lite problematiskt att vi inte har ett ordentligt skydd av de 2000-områdena. Jag har försökt ställa en massa frågor till vår miljöminister om det. Senaste gången fick jag svaret att hon skulle prata med länsstyrelserna om varför man inte reglerar fisket och varför man inte begär tillståndsprövning. Eftersom är partikamrat till miljöministern tänkte jag fråga hur det har gått med de där samtalen. Senast var i ute och sade att de inte kunde tillståndspröva fisket. Kommer man framåt någonstans? 64 (C) replik: Tack för intressanta frågor, ! Jag börjar med den sista om 2000-områden. Jag läste också svaret som fick från miljöminister . Det är jättetydligt att det krävs tillstånd enligt för att till exempel bedriva bottentrålning i 2000-områden. Det är jättetydligt. Problemet är att länsstyrelserna inte uppfattar den tydligheten. Det innebär att det bollas fram och tillbaka mellan länsstyrelserna och regeringen. har sagt att länsstyrelserna har det här ansvaret och att regeringen är beredd att agera om det kommer nya uppgifter som skulle visa att skyddet av 2000-områden är bristfälligt. Som förstår har en diger agenda just nu med + 40 och inför . Jag har inte koll på om hon har hunnit föra den dialogen med länsstyrelserna, men hennes budskap i svaret på din fråga var tydligt. 65 (MP) replik: Jag tycker också att det var mycket glädjande, särskilt det sista om att det ska vara tillståndsprövat och att hon skulle ta ett snack med länsstyrelserna. Jag förstår om hon inte har hunnit göra det, men jag är förstås angelägen om att det sker någonting. Och det kanske inte bara ska vara ett snack. Normalt har man lite mer formella beslutsgångar där man ger uppdrag och direktiv till länsstyrelserna. Man kan kanske inte bara kan skriva det i ett frågesvar och hoppas att länsstyrelserna följer det, för så tycks ju uppenbarligen inte länsstyrelserna uppfatta det. Om inte vet hur har det har gått med de här samtalen ska jag inte luska mer i det utan bara skicka med en from förhoppning om att man skyndsamt kommer att arbeta vidare med denna angelägna fråga så att det verkligen blir ordning och reda . 66 (C) replik: Det är helt riktigt som säger att riket inte styrs via frågor och svar i , utan i det här fallet blir det en myndighetsdialog mellan regeringen och länsstyrelserna. Om den inte faller väl ut får man kanske förtydliga i regelverket så att det ansvar som länsstyrelserna redan har blir övertydligt för dem. Jag skulle vilja återkomma till den fråga som tog upp i sitt första replikskifte om den regionala förvaltningen. Jag tycker faktiskt att inte bara det som står i skriftliga reservation utan också det hon säger här om att viltförvaltningsdelegationerna blir något slags tummelplats för särintressen är anmärkningsvärt. Det är inte min syn på demokrati att regionalt inflytande per definition innebär särintressen. Jag tycker att det är lite fräckt mot dem som jobbar ideellt i viltförvaltningsdelegationer att beskriva det på det sättet. Som är väl medveten om jobbar vi i Miljömålsberedningen efter ekosystemansatsen. I ekosystemansatsen inkluderas människor. Det är precis en sådan ansats som jag vill också ska prägla rovdjursförvaltningen, för då får människor som är berörda och som har rovdjur inpå knuten en delaktighet i beslutanderätten. Då blir acceptansen större, och jag tror att förvaltningen blir bättre. 67 (V) replik: Jag hade egentligen inte tänkt gå upp i den här frågan, men då läser upp och reservation blir jag lite smickrad av det stora intresset för vår politik. När det gäller Nagoyaplanen måste jag säga att jag blir mer och mer oroad ju mer information jag får från regeringspartierna. hänvisar som i nästan alla andra viktiga miljöfrågor till Miljömålsberedningen. Där lägger vi in allting, och ska någonting komma ut. Men det är vi i den här församlingen som är valda för att fatta besluten. Det är vi som har chansen att här och fatta beslut så att man skyndar på arbetet med att få en plan för hur vi ska kunna implementera det som vi har ställt oss bakom i i . Man ska komma ihåg att det ska vara klart till 2020 att få de här reservaten, att fasa ut de miljöskadliga subventionerna och att kompensera de fattiga länderna. säger att det ska komma ett betänkande . Sedan har vi ett långt sommaruppehåll, och sedan blir det remissbehandling. När kommer vi egentligen att få en Nagoyaplan? Det kanske blir långt in på 2015. Det är alldeles . Anser inte att vi borde agera snabbare än så och få en Nagoyaplan så fort som det bara går? Det har trots allt gått . Sedan måste jag också säga att vad gäller det storskaliga fisket i de reservaten tycker jag att det verkar vara väldigt otydligt vad som gäller. Här vill jag att sänder en tydlig signal till vår miljöminister. Ni tillhör ändå samma parti. Jag ställde också en skriftlig fråga om just det här i går. 68 (C) replik: Jag tror inte att jag behöver skicka några tydliga signaler till miljöminister i frågan om det behövs tillstånd för att bedriva bottentrålning i de reservaten i Natura 2000-områden. Om hade läst svaret på fråga det står riksdagsledamöter fritt att ställa frågor hur mycket som helst hade det varit tydligt också för att det inte finns något undantag enligt för fiske när det gäller en sådan påverkande aktivitet som bottentrålning. Det finns inget sådant undantag, och därmed finns kravet på tillståndsplikt, vilket är länsstyrelsernas ansvar. Det har bollats lite som en het potatis mellan regeringen och länsstyrelserna, och är väldigt tydlig med att regeringen är beredd att agera om det finns uppgifter som skulle visa på att skyddet av 2000-områden är bristfälligt. Där tycker jag att är jättetydlig, så jag behöver inte förtydliga för henne. Miljömålsberedningen gör ett stort och brett arbete, och jag är glad att förvisso inte men ändå finns med i det arbetet och gör, precis som alla andra partier, en gedigen insats. Miljömålsberedningens del av hur vi ska implementera Nagoyaöverenskommelsen när det gäller den svenska förvaltningen kommer i ett delbetänkande 2014. Nagoyaöverenskommelsen är stor och innehåller också andra delar då det ju är 20 mål. Allt hanteras inte av Miljömålsberedningen, för det skulle vara övermäktigt för oss och det skulle vara slöseri med tid, så en del hanteras av regeringen. 69 (V) replik: Jag ska börja med de reservaten. När inte en enda länsstyrelse faktiskt utkräver tillstånd för fiske i de reservaten tycker jag att det verkar som att någonting är lite snett. När länsstyrelserna själva säger att de inte har någon rätt att utkräva tillstånd krävs det tydligare signaler från regeringen. Jag har själv läst svar till , och i stora drag tycker jag att det var bra, men det verkar helt uppenbart att det krävs ett tydligare agerande från miljöministern. Det är det som jag efterfrågar. Jag vill vidhålla att jag är bekymrad över hur ska leva upp till våra åtaganden från . Det var vi ställde oss bakom överenskommelsen i , och tiden rinner ifrån oss. Jag vill också kommentera det som sade i sitt inledningsanförande om att vi i och vill ha ett nationellt ansvar för rovdjurspolitiken. Vi tycker att det är dumt att man har den ordningen som man har då det finns stor risk för särintressen och regionala påtryckningar. Det här är en nationell angelägenhet rovdjuren rör sig över stora arealer. Jag tycker självklart att det är viktigt att dialogen och inflytandet måste finnas där oavsett om vi har den här ordningen på regional nivå eller på nationell nivå. Vi i och föreslår också att miljö- och djurskyddsorganisationer till exempel ska kunna överklaga beslut som rör jaktfrågor. Så är inte läget , och vårt förslag är ett konkret exempel på hur vi vill utvidga demokratin och inflytandet på det här området. 70 (C) replik: När det gäller den regionala förvaltningen av våra rovdjur innebär viltförvaltningsdelegationerna just den här dialogen och inflytandet. Om jag tolkar rätt vill han lyfta upp detta och ha en ökad dialog och inflytande på nationell nivå. Jag tycker att det är lite fräckt att peka ut viltförvaltningsdelegationerna som särintressen och underkänner deras betydelse för att få en bra förvaltning. När det gäller den andra frågan som handlar om länsstyrelserna och om det finns krav på tillståndsplikt för till exempel bottentrålning i ett Natura 2000-område är det jättetydligt behöver inte övertygas. Hon har som miljöminister gett ett väldigt tydligt svar. De som behöver övertygas är länsstyrelserna som behöver veta att de har det här ansvaret. Det är givetvis regeringens uppgift att göra det, och det gör man inte via svar i , utan det gör man via en myndighetsdialog. När det gäller och hur man ska hantera det tycker jag att det är lite illavarslande när man läser andra reservationer som har skrivit där och vill göra frivilliga avsättningar till naturvårdsavtal med en löptid utan ersättning. Om man skulle ta sådana beslut här i har man brutit upp allt vad förtroende heter när det gäller att just skapa en dialog om och ett ömsesidigt mål för hur vi ska implementera Nagoyaöverenskommelsen och bevara och stärka den biologiska mångfalden. Jag är lite oroad över den typen av inriktning och helt övertygad om att det bereds i Miljömålsberedningen. Det må ta lite , men jag tror att resultatet blir väldigt mycket bättre. 71 (SD): I detta betänkande tas en lång rad mycket intressanta frågeställningar upp, och jag tänkte tala om åtminstone ett par av dem. Jag kan konstatera att utskottsmajoriteten svängt något i frågan om allmän jakt på skarv och ambitionen att begränsa skarvpopulationen. lämnade man förslagen i detta ämne utan åtgärd och avslog därmed den reservation som bland annat SD stod bakom och argumenterade för. har man dock valt att bifalla ungefär samma förslag som det som förelåg , och som oppositionspolitiker kan man faktiskt välja att tolka det som att påtryckningar i denna fråga givit frukt. Jag tror hur som helst att denna nya skrivning välkomnas bland medborgare som drabbats negativt av den stora skarvpopulationen. En annan fråga som behandlas i betänkandet gäller allemansrätten; den har redan varit uppe till diskussion. Vi i vill slå vakt om allemansrätten som vi anser har en stor betydelse för medborgarnas livskvalitet och det svenska friluftslivet. För att bevara det breda folkliga stödet för allemansrätten anser vi att balansen mellan friluftslivets intressen och den privata äganderätten måste upprätthållas. Det är väl egentligen inte några jättestora skillnader mellan och andra i den här frågan. Man kan konstatera att många markägare känner att deras äganderätt inskränks till exempel av att näringsidkare bedriver olika former av verksamhet på deras marker utan att alla gånger ha omtanke om och ta fullgod hänsyn till naturen. Flera motionärer har genom att väcka motioner i satt fingret på detta problem, och diskussionen om hur man ska komma till rätta med de problem som finns måste naturligtvis fortsätta. Kanske kan det komma att krävas förtydliganden i lagstiftningen i vissa avseenden, men det finns också många som hävdar att det snarare är tillämpningen av lagarna som brister, inte själva lagstiftningen. avser därför att följa frågan och hoppas att vi gemensamt kan hitta en form där marken inte utnyttjas på ett sådant sätt att markägarna behöver känna att deras äganderätt inskränks. 72 (KD): Vi debatterar nu naturvård och biologisk mångfald. Betänkandet innehåller en rad motioner från allmänna motionstiden och spänner över många olika och viktiga områden. En stor del av sidantalet upptas dock av frågor om rovdjursförvaltningen, och då till största delen av vargfrågan igen. Många av motionerna är till del överspelade, skulle man kunna säga, eftersom regeringens rovdjursutredning ligger på bordet. Liljelund har kommit med sitt slutbetänkande Mål för rovdjuren. Utifrån utredningen ska vi nu sätta fokus på att hantera frågan på ett klokt och ansvarsfullt sätt så att alla berörda blir lyssnade på och får ge sina synpunkter på utredningen. Jag vill säga till alla er som lyssnar på debatten och inte är i kammaren: Se till att ta del av betänkandet och skriv remissynpunkter! Det är nu ni kan påverka framtidens rovdjurspolitik. Få frågor väcker så mycket känslor och engagemang som rovdjursfrågan. För mig som kristdemokrat är det viktigt att vi får en modell för förvaltningen som är ansvarsfull både mot de människor som bor i bygder med stora rovdjurspopulationer, och inte minst har sin utkomst från djurhållning, och mot det beslut som vi alla varit överens om, att rovdjuren ska finnas och vara en del av den fauna vi har i . Det är lätt att stå i kammaren och ha åsikter i den här frågan då de flesta av oss inte är drabbade av den dagliga oron för våra husdjur och för vår bygd, till skillnad från dem som bor i områden där man känner ett tryck från minst ett, oftast tre, av de stora rovdjuren. Ska vi ha framgång i arbetet krävs med andra ord att vi sätter till resurser för att markägare ska få sina skador ersatta och det till en rimlig nivå. Vill vi ha en större numerär av rovdjuren kommer kostnadsbilden att bli större, vilket även utredningen pekar på. Hur det ska hanteras måste tas upp till politisk diskussion framöver. Det kräver att länsstyrelserna, likt , som jag vill lyfta fram som en förebild, på ett konstruktivt sätt arbetar med frågan för att få en tydlig dialog och kompetensutveckling i bygder där människorna lever med dessa frågor. Det är därför oroande att höra att oppositionen anser att allt det ska ske på central nivå. Det är inte i kammare vi löser dessa frågor på ett konstruktivt och effektiv sätt. Det görs ute i bygderna genom att skapa tilltro till och acceptans för det som ska göras. Jag är trött på att jägare ofta misstänkliggörs i de här debatterna. Hur är det inte just de som är de största naturvårdarna vi har? Det är de som sett till att väcka frågor lokalt och regionalt för att vi ska värna naturen. lyfte fram en viktig fråga som tyvärr blivit följden av att man inte känner sig lyssnad på, vilket jag beklagar. Det gäller eftersöksproblematiken, som breder ut sig. Det visar vilket ansvar dessa människor tidigare tagit på helt ideell basis. När det gäller markanvändning, allemansrätt och till viss del strandskydd kommer min kollega att ta upp dessa frågor. Betänkandet handlar också om avsättning av skyddsvärda områden och den biologiska mångfalden. I dagens betänkande ser vi återigen misstron mot markägarnas vilja att ta ett egenansvar för den biologiska mångfalden och för skyddsvärda områden. Det skrämmer mig. Det är faktiskt genom den skötsel och vård som våra förfäder bedrivit som vi har den bild vi har och därmed möjligheten att värna den biologiska mångfalden. Det är inte länge sedan som var totalt avskogat. Den återbeskogning som skett är lovvärd och till gagn för mycket. Det är i det sammanhanget, fru talman, viktigt att se att den överenskommelse i som alla tidigare talare berört har en central och viktig funktion. Inte minst vi som haft förmånen att till viss del få delta i + 40 har sett att det är en viktig pusselbit i de rundabordssamtal och andra former av samtal som ägt rum under dessa . Att Miljömålsberedningen sedan har att ta sin del av ansvaret är självklart, för det handlar om långsiktighet. Det handlar om att vi politiskt ska ha en hållbar förvaltning och struktur, en som är robust och håller över . Det behöver beredas, och det behöver helst ske med politisk konsensus för att vi ska kunna stå upp för det . Det är många intressen som ska samsas, och det är en robust politik med tydliga och robusta ekosystem vi vill förvalta. Vi vill förhindra minskningen av den biologiska mångfalden, inte bara här hemma utan även i ett internationellt perspektiv. Det är, fru talman, inga enkla frågor. Det räcker att läsa och inlaga till regeringen för att se att detta är en oerhört komplex materia som vi måste få jobba vidare med. Utifrån det som pågår i , + 40, har jag blivit alltmer övertygad om att vi måste ha effektiva, smarta och långsiktiga system och förhållningssätt för att nyttja naturresurserna så klokt som möjligt. Inte minst gäller det de förnybara resurserna. Där är skogen, som sagt, en viktig nyckel. Skogen ska användas för att producera energi, byggmaterial, kläder ja, inte minst det såg vi exempel på biologisk mångfald med mera. Det ska göras för att värna den jord vi har och med förvaltarskapet för ögonen. Det är då, fru talman, jag blir beklämd. tycks gilla att vi läser deras reservationer. Jag ska därför läsa högt ur reservation nr 11: Alla frivilliga avsättningar bör göras om till naturvårdsavtal med en löptid utan kompensation eftersom de är markägarens bidrag till samhället för att kunna uppnå ekologiskt långsiktigt levande skogslandskap. All naturskog utöver de frivilligt avsatta arealerna bör staten köpa in och skydda, för att säkerställa att inga gammelskogar med höga naturvärden försvinner. Vad är detta för tilltro till äganderätten och människors egenansvar, när dessa biotoper finns att skydda? Jag blir riktigt upprörd när jag läser det. Även om det haltar lite kan jag inte låta bli att jämföra med vår egen löneutveckling i de jobb vi har haft i vårt civila värv. Det vi har kämpat för och satsat på att utveckla skulle helt plötsligt tas ifrån oss. Jag tycker att detta är skrämmande. När det gäller Natura 2000-områden och fiskefrågorna hänvisar jag till vad bland annat sade, för att hålla mig inom min talartid.