prot · GZ09119 · 2012-05-29 00:00:00 — Det vi vill få till är rättssäkerhet, både för dem som är dömda och för oss som finns utanför. Jag kan också konstatera att Finn talar i egen sak utifrån att ha erfarenhet. Själv är jag politiker och vill få ordning och reda i landet. Det är det som den här frågan handlar om för mig. Jag kan bara konstatera att efter den här debatten känner jag mig inte tillfreds med vad som har framkommit. 41 Socialminister (KD): Jag skulle också önska att det fanns en lösning som var tydlig och rättssäker, men precis som i nästan varje sammanhang när det handlar om vården är det så att vi måste se till att det finns ett utrymme för individuella bedömningar. Det är därför människor tvingas genomgå ganska avancerade utbildningar, för att kunna se på den enskilda personens situation och förutsättningar så att man kan ta fram rätt lösning. Tyvärr är det så att lagen inte kommer att fungera om den inte skrivs så att den möjliggör den individuella prövningen. Annars landar vi på en generell lösning som sannolikt torde komma att strida mot såväl grundlag som Europakonvention. Jag tror inte att heller förordar en lagstiftning som skulle strida mot de grunderna, för då är vi naturligtvis väldigt illa ute. Tydlig och rättssäker, så tydlig och rättssäker som den kan vara, och det måste finnas ett utrymme för bedömningar utifrån den enskilda patientens situation, precis det som gäller i andra vårdsammanhang. Vi har låtit utreda detta. Utredaren har kommit fram till sitt förslag. Jag har inget förslag. Utredaren har sitt förslag. lyssnar vi på vad remissinstanser, väldigt många sådana, har att säga när det gäller förslaget till lösning. När vi har fått in remissvaren kommer vi att pröva de förslagen. De kommer att landa, och vi kommer med ett förslag till i det här avseendet. Jag förmodar tyvärr att den som tror att det går att hitta en enkel lösning kommer att bli besviken. Det här är svåra avvägningar som vi säkert kommer att behöva brottas med när det gäller varje enskild patient även fortsättningsvis. Men utgångspunkten ska självklart vara att begränsa möjligheten att begå brott eller göra andra saker som är olämpliga. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2011/12:356 om bolån 42 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att genomföra vissa förslag för att öka bankkundernas makt och minska deras bolånekostnader. I allt väsentligt delar jag syn på att bankernas finansieringskostnader och bolånemarginaler bör vara tydliga för konsumenten. Därför har regeringen gett i uppdrag att varje kvartal analysera och redovisa hur bolånemarginaler, finansieringskostnader med mera utvecklas. redovisades den första rapporten. Det är också en rimlig begäran och i överensstämmelse med konsumentkreditlagen att bankerna ger tydlig information till kunden om villkoren och eventuella tidpunkter för ränteändringar. Kunden ges därigenom möjlighet att bevaka sin rabatt och ta ställning till om det finns anledning att initiera en omförhandling av låneavtalet. Bankerna finansierar bolån på många olika sätt, bland annat genom inlåning och genom utgivning av särskilda obligationer. Bankernas finansieringskostnader följer alltså inte helt den så kallade reporäntan. Det är rimligt att bolåneräntan kopplas till de finansieringskostnader som banken har och att bankerna öppet redovisar vilka finansieringskostnader de har för bolånen. Vad gäller ränteskillnadsersättningen, det vill säga kostnaderna för att lösa ut ett bundet lån , håller jag med om att modellen måste ses över. Enligt konsumentkreditlagen har banken rätt till ersättning som motsvarar skillnaden mellan räntan på krediten och den riskfria räntan ökad med en procentenhet. I den marknadsmiljö som råder har den riskfria räntan fallit kraftigt med påföljd att ränteskillnadsersättningen blivit hög. Ett arbete har därför påbörjats inom i syfte att lägga fram ett förslag på en reglering som skapar förutsättningar för en rättvis ersättning som är enkel att förstå och tillämpa. I sammanhanget bör nämnas att det finns regler som vid förtidsbetalning anger att fordran ska beräknas i enlighet med god kreditgivningssed och som bland annat syftar till att åstadkomma ett rättvist resultat och därmed förhindra att kreditgivaren överkompenseras. 43 (V): Tack, statsrådet, för svaret! Enligt ökade bankerna sina bolånemarginaler , alltså 166 procents ökning . gjorde bankerna en vinst på 79 miljarder, eller per dag. Det finns självklart flera orsaker till att det har blivit så, bland annat råder det stor bostadsbrist, där regeringen inte tar ansvar för att bygga bort den. Bostadsbristen pressar upp bostadspriserna. råder det en bristande bankkonkurrens. Enligt skulle många av de högt belånade hushållen tjäna på att byta till hyresrätt, men eftersom det inte går på grund av bostadsbristen sitter de där de sitter. De fyra storbankerna har av all in- och utlåning. Lägg därtill att de fyra storbankerna har en statlig garanti i ryggen som gör att de själva lånar billigare på bankmarknaden, vilket de tjänar på enligt . Bankernas utsugning av sina kunder har lett till ett bolåneuppror i landet. Att folk är upprörda visar inte minst det förnäma arbete som har gjort med sin räntekarta där över 20 000 har lämnat in sina ränteuppgifter för att på så vis hjälpa varandra att pressa kostnaderna på sina bolån. har helt enkelt blivit ett bankparadis. Allt detta har lett till att många människor har fått höga boendekostnader i förhållande till sin inkomst. Bolånens andel av hushållens disponibla inkomster har fördubblats . Det gör att för bostadsrätter ligger och för villor . släppte en rapport, precis som finansmarknadsministern sade, som visar att bankerna har en avkastning på på eget kapital på bolånen till skillnad mot annan bankverksamhet som är på . För en genomsnittlig bolånekund som har 1 ½ miljon i lån handlar det om . Bankerna har ingen skyldighet att redovisa för sina bolånekunder vilka påslag de gör på bolånen. De har inte heller någon skyldighet att redovisa sina påslag i sina årsredovisningar. De meddelar inte heller sina kunder när framförhandlade rabatter löper ut. Kunden sitter helt enkelt där den sitter, helt utlämnad till bankernas giriga aktieägare. lade fram en rad förslag i en rapport . Det är den vi ska diskutera . I den rapporten visade vi också vad halverade bolånemarginaler skulle innebära för en bolånekund med till exempel ett lån på , vilket är vanligt . Det skulle innebära en minskning av kostnaderna på , det vill säga en tusenlapp . Om vi därtill lägger den ränterabatt som ofta har framförhandlats mellan bolånekunden och banken, som banken sedan drar bort utan att lämna information om, handlar det om ytterligare , det vill säga . Det betyder att många jobbar bara för att få ihop till bankernas vinst på det bolån de själva har tagit. Finansmarknadsministern och jag verkar vara överens om en del saker, vilket jag tycker är bra. Vi är överens om att det ska vara öppenhet. Vi är överens om att bankerna ska redovisa för , och ska kontinuerligt lägga fram en rapport där bolånemarginalerna framgår. Därmed är vi inte överens om en del andra saker. Jag tycker inte att finansmarknadsministern har svarat på mina frågor. Vi hade ett förslag om att utgå från reporäntan. Jag vet mycket väl att bankerna inte har kostnaderna från reporäntan, men det är tydligt och välkänt att reporäntan ändå är en form av styrränta. Jag tror att de flesta bankkunderna känner till den. Därför skulle det vara lättare för bankkunderna att utgå från reporäntan i sina bolån med bankerna. Jag får återkomma till mina övriga frågor. 44 (S): Det är inte bara bolånekunderna som är upprörda. Vi har fått bekräftat, senast från , att det inte står rätt till i bolånen. Siffrorna är talande för , nämligen vinsterna för bankerna, 22 procents vinst för bolåneräntorna, på övrig bankverksamhet. Det innebär att den verkliga jättevinsten kommer från bolånen. Svenska folket är ett av världens mest belånade folk när det gäller bolån. Det är ett stort problem. Jag vill jämföra detta med elräkningar. Där har framkommit kritik och krav på att göra elräkningarna tydligare. Det ska gå att se de dolda kostnaderna fasta eller rörliga kostnader. Det finns många frågetecken. Jag vill gärna se samma utveckling för bolånen. och förslag är bra, det vill säga att få en tydligare räkning som bankkund där man kan se hur mycket vinst bankerna gör. Det kan man inte se, men man borde se den. Det är bra att det har kommit fram en konkret siffra på vad en halverad vinstmarginal skulle innebära 11 00012 000 i genomsnitt för en vanlig familj. Det är ett bra steg framåt. Jag skulle vilja att vi tar detta ytterligare ett steg framåt, nämligen att ge ett uppdrag att hålla ned bolåneräntorna. Det hade tidigare, men det togs bort. Jag kände en stark oro när direktivet togs bort, och kan vi se konsekvenserna. Jag är övertygad om att det hänger ihop. Ytterst handlar det om konkurrens. Om nästan alla banker håller hög bolåneränta finns inget alternativ att gå till. Ministerns förslag att det ska bli billigare och enklare att lösa ut ett bolån är bra. Men det hjälper inte om alla banker håller alldeles för hög bolåneränta. Om får uppdraget att hålla ned bolåneräntorna får vi se att de andra stora aktörerna sänker sina räntor för att helt enkelt kunna konkurrera. Annars går helt logiskt alla kunderna till . Ministern har själv ett förslag. har flera bra förslag. Jag vill lägga till ytterligare ett förslag, nämligen direktivet till . Det var inte alls omöjligt tidigare. Vi har haft den politiken. Forskningen visade att en normalfamilj sparade tack vare att bolåneräntorna hölls ned. Det var inte bara fråga om bolåneräntor utan även de andra bankerna följde med för att kunna konkurrera. Det finns sätt att komma åt dessa frågor som faktiskt fungerar. Det visar historien. Självklart måste vi anpassa oss vi lever i. Ett nytt förslag som har lagts fram är att man som bolånekund inte ska kunna skuldsätta sig upp över öronen. Man ska inte få låna av kostnaden. Det kan låta bra, men risken är att folk tar andra lån med ännu högre ränta därför att de inte har kapitalet. Det är ett stort och växande problem som vi måste göra något åt. 45 (FP): Innan jag kommer till min fråga till statsrådet kan det vara värt att påminna om att när en statlig bank som det har tidigare funnits statliga banker i får ett sådant uppdrag som var inne på, har det inneburit att man har sagt till den statliga banken att gå före med lägre räntor, ökad belåning och ökad överbelåning. Det är problemet i . Har vi en fastighetsbubbla eller inte? Det vet vi inte. Det pågår en intensiv diskussion om detta. Jag tillhör dem som är oroade över den nuvarande situationen. Receptet att säga till de kreditinstitut som staten har ett inflytande över att vara mer djärva det är vad det handlar om och sänka sina priser har erfarenhetsmässigt varit en döbelnsmedicin. Det ska vi inte göra om. Min fråga till är egentligen grundfrågan. Vi har fyra dominerande banker. Hur ska vi kunna få bättre konkurrens på bankmarknaden? Det är ju lösningen. Jag håller med debattörerna om att det har visat sig vara förfärligt svårt att få till stånd bättre konkurrens och se till att de mindre bankerna och kreditinstituten kan hävda sig genom konkurrens på ett bättre sätt, för att vi ska få en större mångfald. Vi har fått en del utländska banker, som . De har kunnat utmana, men de har inte lyckats med sin utmaning av de fyra storbankerna. Har finansmarknadsministern några bra synpunkter på hur man ska förbättra konkurrensen? 46 Statsrådet (M): Jag vill börja med att tacka för interpellationen. Det är alltid roligt att diskutera bankfrågor med . Hon har en grundläggande kunskap och insikt och rätt omdöme i de här frågorna. Jag tycker också att vi för det mesta tycker detsamma. Om vi inte gör det så är det om inte på marginalen så oftast om lite mindre viktiga frågor. Den rapport som vi pratar om , som tog fram, är en rapport som regeringen har beställt av inspektionen. De rapporterna har inte funnits tidigare under andra regeringar. Det är den här regeringen som vill blottlägga och klarlägga hur det ser ut på marknaden. Det är väl alldeles utmärkt att här visar den enorma vinstpotential som bankerna har på sina bolån. Vi välkomnar det och tycker att det är en bra rapport med bra kvalitet. Problemet med att låta bankerna visa sina finansieringskostnader har varit att bankerna har använt olika modeller för detta. och har gjort det var och en för sig och räknat på lite olika sätt. har inspektionen kommit med ett förslag som förhoppningsvis blir en rikslikare. Inspektionen har för avsikt att träffa bankerna, både var och en för sig men också tillsammans, för att förmå bankerna att låta just den här modellen bli den som man ska använda för att jämföra finansieringskostnaderna. Det tror jag är rätt väg framåt att försöka hitta en enda modell för att få detta att fungera. Jag tycker att idén är alldeles utmärkt, men jag tror som sagt inte att reporäntan är bra att utgå från, i och med att den är mer och mer irrelevant för bankernas finansieringskostnader. Det gäller att hitta spetsiga, effektivare och bättre mått än vad vi har haft . Beträffande är grundförutsättningarna ungefär så här: De fyra stora bankerna i har en stor fördel gentemot andra. De har billig inlåning: våra lönekonton, kort och gott. Ni vet säkert själva att man får , eller ½ procent i ränta på de pengarna. Det är de stora bankernas mycket billiga finansieringskälla. Den finansieringskällan har inte i och med att inte har inlåning över huvud taget eller har jättelite inlåning. När ska låna ut pengar måste de alltså själva låna upp på marknaden, och den upplåningen är mycket dyrare än vad bankerna kan få genom sin billiga inlåning. Därmed har svårt att konkurrera på samma villkor som de bankerna. Vi har satt ett avkastningskrav på som är mindre än hälften av de kommersiella bankernas avkastningskrav, just för att uppnå det vill, att vara en ordentlig konkurrensspelare på marknaden. Till skillnad mot föregående regeringar av socialdemokratisk natur har vi nu gett möjlighet att utveckla sin affär. De bildar nu egna fonder och ska bli en fullsortimentsbank för att möjliggöra att få den inlåning som de fyra storbankerna har och därigenom bli konkurrenskraftig på marknaden. Det är så man använder för att idka konkurrens inte att här i talarstolen eller på regeringsmöten bestämma vilken ränta ska ha. Det gäller att ge förutsättningar. Det har inte tidigare regeringar gjort, men det gör den här regeringen. 47 (V): Jag tycker att det är väldigt bra att ni har gett det här uppdraget. Det är också något som vi själva har föreslagit, så jag tycker att det är mycket bra. Jag ser också fram emot att de här rapporterna ska komma kontinuerligt. Jag tycker också att det är bra att regeringen tittar på hur man kan se över kostnaderna för att lösa ett lån . Jag tror att det är en viktig nyckel för att ge mer makt till bolånekunderna. Men jag tycker ändå att finansmarknadsministern släpper ett mycket viktigt förslag, nämligen vårt förslag att utgå från reporäntan. Finansmarknadsministern säger att det är irrelevant. Men tittar man historiskt ser man att det inte har varit så irrelevant, utan det har varit en mycket tydlig koppling. Det finns saker som har hänt det är jag fullt medveten om. Men genom att utgå från reporäntan tvingar man bankerna att redovisa sina olika påslag. Det blir väldigt enkelt och tydligt för kunden vad man faktiskt förhandlar om, och på så vis får man mer makt att själva ifrågasätta. Blandar man in annat, som hur stora påslag de själva lägger på, tror jag att det blir mycket svårare för kunden att se igenom det hela, och därmed får man mindre makt som enskild bolånekund. Därför tycker jag att det är viktigt att genom föreskrifter förtydliga för bankerna att det är reporäntan man ska utgå från och därmed erbjuda kunderna sådana bolån. Sedan blir det en förhandling om vilka påslag det går att lägga på. Det blir också tydligt för bankkunden vad man betalar för. Jag tror att de 20 000 som har deltagit i bolåneuppropet skulle bli förbaskade om det blev väldigt tydligt att de kanske jobbade bara för att banken ska få ihop sin vinst, så att säga. Jag tror att det skulle kunna leda väldigt mycket framåt. Den andra fråga som jag inte alls hann fram till i mitt förra inlägg handlar om den framförhandlade ränta som många bolånekunder har och som löper . Sedan slutar den löpa, bolånekunden är inte medveten om det, och banken underlåter att meddela kunden det. Det gör att man helt plötsligt står där med ännu dyrare bolånekostnader än man har räknat med. Finansmarknadsministern säger att vi har en lagstiftning som säger att det finns en skyldighet att tydligt redovisa när saker och ting ändras. Men det fungerar ju inte . Inte minst Villaägarnas egen undersökning visar att bankerna är väldigt dåliga på detta. De underlåter i av fallen att meddela kunden att de har ändrat räntevillkoren. Detta är också något som finansmarknadsministern inte har bemött. Det tredje förslaget, som inte heller har diskuterats här ännu och som jag också hade med, gäller en räntekarta. Jag tror att det skulle vara bra att tvinga bankerna att redovisa för sina kunder hur de lån som de har beviljat ser ut räntemässigt. Det tror jag skulle kunna underlätta för bolånekunderna. Jag hade inte med förslaget om i min interpellation, även om det var med i vår bolånerapport. Visst är det ett viktigt verktyg. Men det finns väldigt mycket mer man måste göra för att öka konkurrensen på bankmarknaden. Det har finansmarknadsministern och jag haft ett antal debatter om. Det finns en ganska stor skillnad i en viss fråga, och det är frågan om en bankdelningslag, som jag tror är ganska avgörande för bankkonkurrensen. Det debatterar vi inte . Men jag skulle vilja att finansmarknadsministern utvecklade en sak: Varför inte utgå från reporäntan, att åtminstone göra ett försök, för att se om det kan förbättra bolånekundernas möjligheter att förhandla fram bättre lånevillkor och på så vis pressa sina bolånekostnader? Det är absolut inte rimligt som vi har det . Även om rapporten kommer att skapa en bättre debatt tror jag inte att den kommer att vara tillräcklig för att ge mer makt till de enskilda bolånekunderna på det sätt jag tycker behövs. 48 (S): Jag vill börja med att hålla med när det gäller reporäntan. Det är ganska intressant att se hur det är när reporäntan ändras. Det kan gälla små justeringar upp och ned det har vi sett en hel del . Vad händer med bankräntan när reporäntan har sänkts? Jo, då sänks inte bolåneräntan lika mycket som reporäntan sänks. Det blir en förändring, och det dröjer ofta. Först sedan det har varit mycket medieskriverier om att bankerna ändå får lov att sänka räntan när reporäntan har sänkts, så sänker de stora bankerna lite grann. Likadant är det när höjer räntan. Då är bankerna desto snabbare att höja bolåneräntan, och då höjer man mer än vad har höjt reporäntan. Någon form av samband finns det uppenbarligen. Ju mer reporäntan hoppar upp och ned, desto mer växer gapet till vad bolånekunderna får betala. Det är alltså väldigt bra att koppla ihop dessa båda frågor. Det finns ett tydligt samband. Sedan blev jag inte riktigt klok på vad ministern och framför allt egentligen vill. Å ena sidan är det klagomål på de höga räntorna i bankerna och den bristande konkurrensen. Det är alla överens om att vi måste göra något åt. Finansministern är den som är mest ute i den frågan. Å andra sidan var det tydligen inte bra när lyckade hålla nere bolåneräntorna. Man gick ju faktiskt före och skapade konkurrens, så att storbankerna följde efter för att inte förlora sina kunder. Det var av någon anledning dåligt, för då belånade folk sig för mycket. Jag tycker att det är viktigt att bestämma sig för vad man vill. Bevisligen fungerade detta med . 30 000 sparade en vanlig familj . Det talar för sig självt. 49 (FP): Man får bestämma sig för vad man vill, sade . Det finns lite målkonflikter här. Vi har ju också ett annat samhällsproblem i den här sektorn, nämligen det så kallade stabilitetsproblemet. Vi är väldigt glada över att de svenska bankerna är så stabila som de är, till skillnad mot bankerna i många andra delar av . Problemet om man låter blåsa på, eventuellt med någon statlig garanti i ryggen, är att även om räntan möjligen blir lägre får man stabilitetsproblem. En del är nog lite konfunderade över finansministerns och finansmarknadsministerns diskussion om bankerna. Man tar upp frågan om räntorna och om att det är för dålig konkurrens. Där får ministern gärna svara på min ursprungliga fråga. Man säger att räntan är för hög. Men sedan kommer ministrarna in på att vi måste höja kapitaltäckningskraven, och man har haft en framgångsrik förhandling i Europeiska unionen där man har kunnat ge möjlighet för att ha högre kapitaltäckningskrav och därmed högre kostnader för de svenska bankerna. På något sätt finns det väl en målkonflikt här, finansmarknadsministern? Å ena sidan säger man åt bankerna att de ska ha lägre räntor. Å andra sidan bestämmer man att de ska ha högre kapitaltäckningskrav. Jag tror att det senare är viktigt ur stabilitetssynpunkt, så det är min prioritet. Det är det absolut viktigaste, och det enskilt största hemmagjorda hotet mot regeringens ekonomiska politik är att den blåser upp en husprisbubbla som sedan spricker. Det ska vi till varje pris undvika. Det finns alltså lite målkonflikter här. Det vore intressant att höra om ministern har någon synpunkt på detta. 50 Statsrådet (M): Jag ska snabbt säga något om reporäntan. Detta kan vi säkert diskutera utanför kammaren. Jag tror att det är oomkullrunkeligt att effekten av reporäntan på bankernas finansiering är mycket mindre . Därför är den olämplig som bas. Jag inser och accepterar pedagogiska argument för reporäntan, men låt oss nu se vad inspektionen kan göra i sin dialog med bankerna. Lyckas man inte med detta får vi från politiskt håll försöka få till en lösning som vi kan tycka är bra och som är enkel för konsumenterna. första fråga bättre konkurrens för bankmarknaden är vad detta egentligen handlar om. Vi vill inte att regeringen eller finansmarknadsministern bestämmer räntan, utan räntan ska bestämmas på en marknad som fungerar. fungerar det inte tillräckligt bra. Å ena sidan ska vi se till att kunden blir bättre i sin kamp eller förhandling mot banken, och i en annan interpellationsdebatt ägnade jag faktiskt ett helt anförande åt att rabbla upp de åtgärder vi har vidtagit för att stärka kundens ställning. Det räckte inte , så jag fick faktiskt avbryta den uppräkningen. Å andra sidan ska vi göra det lättare att byta bank. Där finns det flera frågor som jag har tagit upp. En är att man ska kunna behålla kontonummer när man byter bank för att göra det lättare. En annan är att förbättra just ränteersättningen när man bryter ett bundet bolån. Den tredje frågan tror jag är den som är inne på, nämligen vad som gäller när man förlänger ett lån. är lagstiftningen sådan att om man har ett femårslån och sedan glömmer bort att det löper ut banken påminner inte om det blir det med automatik ett nytt femårslån. Då sitter man fast med det igen. Har man ett tioårigt banklån, vilket faktiskt förekommer, blir det ett tioårigt nytt lån. Detta är inte rimligt. På departementet tittar vi nu på om vi kan göra något åt detta. Här har man nämligen ett ytterligare sätt att binda in kunden i banken. Sedan ska vi kräva ytterligare transparens av bankerna. När man tittar på forskning om vad folk faktiskt förstår av finansiell information är det uppenbart att transparensen inte räcker. Ett enkelt exempel är att fem personer köper en lott tillsammans och vinner . Om de delar lika på vinsten, alltså två miljoner delat med fem, hur mycket får var och en? Den frågan har ställts till ett stort antal vuxna svenskar. Det visar sig att svarar fel. Även om det finns god transparens är den inte mycket värd om kunderna inte förstår vad effekten blir.