prot · H00932 · 2012-11-28 00:00:00 — När det gäller telefonförsäljning, som höll med mig om, undrar jag: Är det också synpunkt att jag som konsument först måste göra det aktiva valet att säga ja om jag vill ha en telefonförsäljare i luren eller inte. Är det er politik? 44 (M) replik: Vad gäller konsumentvägledning är det min uppfattning att den kommunala självbestämmanderätten står högt. Därför finns det olika möjligheter och lösningar. Kommunerna ska ha möjlighet att lösa de här frågorna på olika sätt. Det som utredningen föreslår är just en nationell samordning, vilket jag spontant tycker är bra. Men jag vet att det finns remissinstanser som har haft synpunkter på det också. Jag tänker inte heller säga om jag tycker att det är bra eller dåligt att man säger ja till telefonkontakt. Jag vet att det också finns en utredning just vad gäller köp i mobilappar eller inte. Där konstaterade utredaren att det finns en lagstiftning som är tillgänglig och inte behöver ändras . Lagstiftningen är på plats. Det gäller kanske att utnyttja den bättre. 45 (C): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till utskottets förslag i dess helhet och avslag på reservationerna. Det är väldigt lockande att ge sig in i den bostadspolitiska debatten, speciellt om man pratar om bostadsbyggande på landsbygd och i glesbygd. Men jag ska hålla mig till konsumentfrågorna och lämna de andra frågorna till min kollega . Nästan alla människor i är konsumenter. Det är egentligen sällan vi har ett betänkande på vårt bord här i som omfattar så många människor. Konsumentfrågorna lever tyvärr ett alldeles för undanskymt liv, som flera talare har påpekat. De får inte riktigt den respekt de förtjänar, tycker jag. Det arbetar jag och för att ändra på. Vår konsumentpolitik utgår från att alla människor ska ha möjlighet att göra upplysta val. Det ska vara upp till var och en att välja vilken grad av djurskydd, miljöhänsyn och vilka sociala som man utifrån sina egna åsikter, värderingar och plånbok vill använda sig av. Självfallet ska grundskyddet på dessa områden vara starkt, men precis som ibland, om man jämför med andra länder, vill gå lite längre ska också enskilda människor i ha möjligheten att gå ytterligare ett steg jämfört med vad som land gör. Konsumentmakten är faktiskt en av de starkaste makterna vi har för förändring av vårt samhälle. Den produkt som inte lever upp till kraven kommer att försvinna och ersättas av något annat. Det är därför viktigt att vi ger konsumenten möjligheter att faktiskt ställa de här kraven. För är det viktigt, inte enbart med ett konsumentverk utan med organisationer som tillvaratar konsumenters intresse, precis som exempelvis Konsumenter. En av de första riktigt stora konsumentfrågorna handlade om klorblekt papper. Jag kommer inte själv ihåg det, men jag kommer ihåg att mina föräldrar diskuterade detta mycket när jag var liten. Det var mycket noga vilket kaffefilter de valde. finns det mycket större möjligheter att bestämma om dessa frågor själv, och det går mycket snabbare. Tack vare sociala medier, nättidningar och olika jämförelsesajter går det ganska snabbt att förändra det enskilda beteendet både hos sig själv och hos andra. Jämförelser har blivit en affärsidé. Jag går numera ganska sällan till en viss butik eller till en viss hemsida för att köpa något rakt av. Jag går till en sida som jämför olika butiker och priser. Dessutom kan man se hur det fungerar och om människor är nöjda med en viss affär. Jag handlade via en sådan sajt och fick ett pris som var mindre än hälften av priset i den butik där jag brukar handla i vanliga fall. Det är inte bara som ska förmedla information och kunskap. Det görs ofta mycket bra av de konsumentföreningar och konsumentvägledare som finns på lokal nivå. federalistiska principer bör genomsyra även konsumentområdet. Beslut ska fattas så långt ned i hierarkin som möjligt. Det är därför viktigt att man inte centraliserar alltför mycket. Den utredning som har lagts fram har vissa sådana inslag. Där får vi se över dessa möjligheter. Detta är inte på bord än så . Vi är också lite oroade över trenden att exempelvis tidningsredaktioner drar ned mer och mer på konsumentjournalistiken. Å andra sidan ska man säga till tv:s försvar att de har varit ganska duktiga på detta . Vi hoppas att denna utveckling fortsätter eftersom detta är ett viktigt sätt att informera människor. Vi är också oroade över den organiserade brottslighet som har börjat plocka upp mer och mer på konsumentområdet. Här finns mycket av telefonförsäljningen. Det är ofta inte fråga om lagliga försäljningar. Ofta prackas människor på saker genom att de luras, tvingas eller hetsas till beslut som inte är övervägda. handlar det snarare om att den lag som vi redan har ska tillämpas och att den ska prioriteras av poliser ute i landet än att vi måste stifta nya lagar. Sedan kan man säkert se över vissa lagar. Men i grund och botten handlar det om att vi ska tillämpa de lagar som vi har, och där kan vi lösa många av problemen. Något som vi däremot ser positivt på är att olika branscher tar ett eget ansvar för att opartiskt bedriva konsumentrådgivning. Här har det faktiskt växt fram ett flertal byråer som man har använt tillsammans med och respektive sektorsmyndighet, exempelvis . Tack vare dessa byråer har jag själv på ett enkelt sätt kunnat jämföra saker som i vanliga fall är krångliga. Det handlar om bilförsäkringar och olika variationer i fråga om villkor, graviditetsförsäkringar och hemförsäkringar, som jag jämförde . Men här hade det lika väl kunnat handla om el, bredband eller fjärrvärme. Vi i ser fram emot utredningen om ett framtida konsumentstöd som kommer till för behandling. Det är nämligen ett angeläget område som berör nästan alla människor i . 46 (S): Jag börjar med att ställa mig bakom de yrkanden som tidigare i debatten har framfört. Det är lockande att lägga sig i den konsumentpolitiska debatten, men jag har valt att fokusera på bostadspolitiken. Jag är helt säker på att bostadspolitiken kommer att spela en allt större roll i den allmänpolitiska debatten framöver, inte minst på grund av den mycket ansträngda situationen på den svenska bostadsmarknaden. Det är inte svårt att hitta företag, organisationer eller myndigheter som uttrycker oro över bostadsbristen. rapporterar om studenter som planerar att avsluta sina studier . Efter avslutade studier planerar var femte student vid större studieorter att flytta. I båda fallen är det på grund av bostadsbristen. Vilka tillväxtregioner har i förlängningen råd med denna utveckling? Kollektivtrafikföretaget anställer 600 bussförare och 50 mekaniker . De anställs i Göteborgs- och . Flera som erbjudits jobb där har fått tacka nej på grund av bostadsbristen. I handelsstaden och Hennes & hemstad rapporteras bostadsbristen nu vara ett problem för handeln. Handelskammaren i både och varnar för att bostadssituationen nu hotar tillväxten. Det är å andra sidan inte heller svårt att hitta kommunala bostadsbolag eller byggherrar som vill bygga mer men som har svårt att få kalkylerna att gå ihop. Jag har träffat flera, och samtliga har en gemensam fråga. De undrar varför det är så svårt att åstadkomma blocköverskridande långsiktiga lösningar. Detta är en utomordentligt allvarlig situation. Det har även denna debatt visat. När regeringen tillträdde 2006 tog den, vilket har påpekats här i debatten, bort alla former av statligt stöd till nybyggnationer och nyinvesteringar i hyresbeståndet. Räntebidragen trappades ned och fasades ut. Marknaden skulle lösa problemen med bostadsbyggandet. Byggandet avstannade när stimulanserna togs bort före finanskrisen. Det går bara inte att vara nöjd med situationen som den är på bostadsmarknaden . För att få fart på byggandet igen tycker jag och mitt parti att staten borde ta ett större ansvar för en del av kostnaden, detta för att få i gång nyproduktionen av bostäder. är det ett effektivt sätt att införa ett investeringsstöd inriktat på studentlägenheter och små lägenheter. Vi föreslår, som här har redovisat, en byggbonus för byggande av studentbostäder, småhus och hyresrätter. Detta säger regeringen nej till. Den gillar inte subventioner. Men regeringen är inte så konsekvent utan för en subventionspolitik på andra områden. Där går det om man vill. Det finns både för- och nackdelar med alla system. Det finns ett stort behov av små lägenheter och studentlägenheter. Därför väljer vi att rikta bostadssubventionerna, medan regeringspartierna väljer att hoppas på att marknaden ska lösa denna uppgift. Vi pekar på skatten på olika boendeformer som en annan faktor där ingen upplåtelseform ska diskrimineras i lagstiftningen. Vi pekar på att behöver reformeras. Plan- och byggprocessen behöver effektiviseras och byråkratin minska. Vi vill att regeringen tillkallar en partssammansatt parlamentarisk kommitté med ett tydligt uppdrag att snabbt föreslå nödvändiga förändringar. Vi redovisar förslag som skulle påskynda ett bostadsbyggande, ett bostadsbyggande med små lägenheter och studentlägenheter, ett bostadsbyggande som vi menar att behöver. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 8 § Kommunala resultatutjämningsreserver Föredrogs finansutskottets betänkande 2012/13:FiU15 Kommunala resultatutjämningsreserver (prop. 2011/12:172). 47 (V): Jag kan börja med att berätta att jag i avvaktan på denna debatt har gjort min plikt och gått de 218 trappstegen upp till tak. Det är trappdag , och man kan gå upp på taket och skåda ut över ett regnigt . Det var första gången som jag gjorde det, och jag kan uppmana andra som har möjlighet att göra detta. Man får också alkoholfri rabarberglögg om man lyckas komma upp på toppen. Detta handlar dock om något allvarligare, nämligen betänkandet om kommunala resultatutjämningsreserver. Låt mig börja med att yrka bifall till reservationen. Den innebär i sak att vi i anser att kommunernas balanskrav bör gälla över en konjunkturcykel, precis som de gör för offentliga sektorns sparande i sin helhet. anser att dagens utformning av kommunsektorns balanskrav är svårbegriplig och skadar såväl kommunernas verksamhet som en god balanserad samhällsekonomisk utveckling. Kommunernas intäkter och utgifter är mycket konjunkturkänsliga. Vid en lågkonjunktur försvagas kommunernas finanser snabbt till följd av vikande skatteintäkter och stigande utgifter för till exempel ekonomiskt bistånd. Om inte statsbidragen till kommunsektorn ökar i motsvarande mån kommer många kommuner och landsting att ställas inför valet att antingen skära ned på kostnaderna, vilket ofta betyder färre anställda, eller höja kommunalskatten. Oavsett vilket val kommunerna och landstingen gör kommer deras beslut att förvärra lågkonjunkturen. Balanskravet för kommunsektorn är med andra ord procykliskt, det vill säga understöder och fördjupar en lågkonjunktur. Regeringens förslag om att införa resultatutjämningsreserver är det håller jag med om absolut ett steg i rätt riktning, men det är enligt vår uppfattning inte tillräckligt för att skapa goda förutsättningar för en mer hållbar ekonomi i kommuner och landsting. Vårt förslag om att kommunernas balanskrav ska gälla över en konjunkturcykel är en del av det alternativa ekonomiska ramverk presenterade . Det innehåller i övrigt till exempel att det överordnade målet för den ekonomiska politiken ska vara full sysselsättning och att regeringen till ska presentera en åtgärdsplan för full sysselsättning. Det innehåller vidare att staten precis som kommuner och företag ska införa en investeringsbudget och att dagens överskottsmål ersätts med ett medelfristigt mål för de offentliga finanserna, där dessa i normalfallet ska vara i balans över en konjunkturcykel. Det kan jämföras med vårt förslag vad gäller kommunerna. Det alternativa ramverket innehåller också att dagens system med fleråriga utgiftstak för statsbudgeten reformeras eller helt avvecklas och att det ska vara som utformar målen för penningpolitiken, till exempel inflationsmålet, medan självständigt utformar den löpande penningpolitiken. På detta sätt skapas en tydlig ansvarsfördelning: De folkvalda i beslutar om politiken, och verkställer. Vi anser också att penningpolitiken ska understödja målet om en sysselsättningsgrad på och att inflationsmålet ska höjas till . Jag nämner dessa exempel från alternativa utvecklade ramverk för finans- och penningpolitiken, där alltså även vårt förslag om att kommunernas balanskrav ska gälla över en konjunkturcykel ingår som en viktig del, för att ledamöter och åhörare till denna debatt ska veta att det finns ett parti i som har lagt fram förslag som ger bättre verktyg för att nå målet om full sysselsättning. Övriga partier i denna riksdag har tyvärr likt surrat sig vid masten och anklagar alla som föreslår ändringar och förbättringar av det befintliga ramverket som ansvarslösa. Jag hävdar med bestämdhet att alternativa ramverk är mer ansvarsfullt. Givet starka offentliga finanser skulle vi då kunna föra en mer offensiv ekonomisk politik med ett något lägre finansiellt sparande och en något högre inflation, vilket skulle minska massarbetslösheten som den svenska kronan rimligtvis skulle sjunka något i värde. Det skulle i sin tur gynna den svenska exporten som vi är så beroende av. Även kommuner och landsting skulle med vårt alternativa förslag kunna föra en mer offensiv politik under lågkonjunktur, till försvar av välfärd och arbetstillfällen. Även om förslaget om kommunala utjämningsreserver är ett steg i rätt riktning anser vi som sagt att det är otillräckligt, krångligt och klåfingrigt. Läser man lagförslaget om förutsättningarna för när medel får avsättas till dessa resultatutjämningsreserver är det inte så lätt att hänga med. Inte blir man klokare när det i betänkandet sägs att beslut om användande av dessa medel kan bli föremål för laglighetsprövning om kommunerna inte följer ett vägledande riktmärke om att uttag från reserven får göras när den prognostiserade underliggande skatteutvecklingen för riket nästkommande år över- eller understiger den genomsnittliga utvecklingen av skatteunderlaget . Nej, vi anser att vi ska lägga både ansvaret och befogenheterna på kommunerna själva att leva upp till ett balanskrav över en konjunkturcykel. Det var intressant att notera att det ungefär som vi presenterade vårt alternativa ramverk, där detta med kommunerna ingick, var en debattartikel i från ett tiotal kommunalråd från där de föreslog samma sak. De uttryckte sig så här i : Det är viktigt att kommunernas ekonomi hålls i balans. Vi anser dock att kommun- och landstingspolitiker måste få ta ett mer långsiktigt ansvar. Balanskravet borde därför justeras till att omfatta en konjunkturcykel, exempelvis en tidsperiod . På så vis kan kommunerna skörda frukterna av sin goda hushållning i goda tider och värna välfärden även när konjunkturen är hårdare. Jag tror även att folkpartiledaren har uttalat sig om detta. Ett krav på balanskrav under en konjunkturcykel innebär ju att kommunernas finansiella ställning inte långsiktigt får försämras det är ingen lössläppt politik men det medger att kommunerna får gå med underskott under en lågkonjunktur då skatteintäkterna sjunker och utgifterna för försörjningsstöd stiger. Jag tilltror fullmäktigeledamöter landet runt att de klarar av att ta ett sådant ansvar, precis som vi gör här i . Jag tror även att det skulle vitalisera den kommunala debatten om en långsiktigt hållbar ekonomi om kommunerna ges detta förtroende och ansvar. Jag yrkar bifall till reservationen. 48 (M): I detta betänkande behandlar finansutskottet kommunala resultatutjämningsreserver. Ordet i sig ger vägledning om vad det handlar om, nämligen att på kommunal- och landstingsnivå kunna ha en buffert i reserv för att jämna ut resultat. Förslaget har sin bakgrund i att den kommunala sektorn tillsammans med landstingssektorn har en betydande roll för att de stora verksamheterna vård, skola och omsorg, som utgör en stor del av samhällsekonomin, ska kunna göra ett bra jobb. Vi brukar sammanfatta hela deras verksamhet som välfärdens kärna. Kommuner och landsting lever efter det så kallade balanskravet, som ni precis har fått höra. Det säger att kommuner och landsting ska ha intäkter som överstiger deras kostnader. När det då blir sämre tider och vi får lågkonjunktur kan detta innebära kortsiktiga neddragningar i verksamheten, som sedan kan övergå i överhettning i högkonjunktur. Det blir med andra ord så att politiken riskerar att bli procyklisk, vilket kan påverka samhällsekonomin negativt. Inte minst spåren efter finanskrisen påminner oss om att situationen kan förstärka konjunktursvängningarna i stället för att minska dem, vilket är negativt ur ett stabiliseringsperspektiv. Med detta förslag, herr talman, tar utskottet därför höjd för att verksamhet inte ska dra ned eller öka på vid fel tillfälle. Utjämningsreserven ska med andra ord hjälpa till att just utjämna genom att kommuner och landsting får möjlighet att reservera pengar som en buffert då det går bra, för att senare kunna använda dessa pengar när det uppkommer ett underskott till följd av en lågkonjunktur. På så vis kan man klara balanskravet även i dåliga tider utan att det uppkommer neddragningar i verksamheten, och förutsättningarna blir bättre för att bedriva en stabil verksamhet över en konjunkturcykel. Det är i sammanhanget viktigt att säga att det bara kan användas medel vid just underskott till följd av lågkonjunktur och inte för andra ändamål. Därför kommer regeringen att följa hanteringen av resultatutjämningsreservernas användning noga för att säkerställa att regelverk används så som det är avsett och inte för någonting annat. Som ett riktmärke, som vi precis har hört, för hur man ska veta vad som skiljer ut en verksamhet från till ett annat används måttet för insättningar och uttag i resultatutjämningsreserven. Sådana får göras när den prognostiserade underliggande skatteunderlagsutvecklingen för riket nästkommande året över- eller understiger den genomsnittliga utvecklingen . sade att detta är svårt att förstå. Jag skulle kortfattat kunna sammanfatta det som att det vill säga att kommande år skiljer sig från snittet upp eller ned i genomsnitt under de här tio åren. Det viktiga med detta beslut är att vi fortsätter att ha god ekonomisk hushållning och sunda finanser. skapar vi en ökad flexibilitet för att möta de behov vi ser av att skapa bättre förutsättningar för en mer hållbar ekonomi i kommuner och landsting. I förslaget ligger också att det går att göra jämförelser, det vill säga att alla kommer att göra på samma sätt och det blir tydligt. Här finns regler och lagar som gör att man får en tydlighet och motverkar att balanskravet åsidosätts. En parlamentarisk grupp har arbetat med detta, och där har alla partier deltagit. Jag förstår att vill ha mer flexibilitet i kommuner och landsting. Men det finns en anledning till att ett balanskrav blev satt upp . Jag tycker att det här är ett väldigt bra förslag som tar hänsyn till både sunda finanser och flexibilitet. Därför yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet och avslag på reservationen. 49 (V) replik: Som jag sade i mitt anförande är förslaget om resultatutjämningsreserverna ett steg i rätt riktning, för det ökar kommunernas möjligheter att agera även under en lågkonjunktur, det vill säga om man har byggt upp några reserver. Men vi vill gå ett steg längre och ge kommunerna samma ansvar som vi i har fast på lokal nivå. Jag har varit kommunalt aktiv tidigare, och jag kommer ihåg från de debatter vi hade om ekonomi att det var ganska seriösa debatter. Det var inte kommunpolitiker som bara låter släta ut för sig, som drar på sig ökade räntekostnader och så vidare. Jag tror inte att det finns några kommunalpolitiker som har en sådan strategi att de bara släpper på ordning och reda. Det alternativa förslag som vi lagt fram är som sagt att kommunerna fortfarande ska ha ett balanskrav, men det ska vara att ha en balans i ekonomin över en konjunkturcykel. Det är naturligtvis inte så exakt i och med att en konjunkturcykel varierar. Den kan ibland vara , ibland , och ibland har vi riktiga lågkonjunkturer som heter finanskriser. Precis som vi i hanterar detta vi har i till exempel en offentlig skuld som i andel av bnp har sjunkit, som fortsätter att sjunka och som fortsätter att sjunka även med alternativa ekonomiska ramverk tilltror jag kommunerna att göra detta. Varför gör inte och Alliansen det? 50 (M) replik: Vi kommer väl alla mer eller mindre från den kommunala sektorn. förslag är att man skulle ha balanskrav över en konjunkturcykel. Som han själv säger kan en konjunkturcykel vara eller vad det nu kan vara beroende på hur läget ser ut. Det beror också på vad man har för ingångsvärde. Jag kanske inte alltid upplever samma positiva inriktning som även om det är tänkt att vara så. Men om man inte tar itu med sina strukturella problem till exempel i en kommun kan det bli svårt, och det hela kan fara i väg. Det här förslaget går ut på att man både har god ekonomisk hushållning genom att man sett till att ha pengar för just det här ändamålet och får flexibilitet genom att man kan använda medlen över en konjunkturcykel. Jag skulle vilja fråga om han inte ser några problem med att göra som han föreslår. 51 (V) replik: Jag tilltror kommunalpolitikerna att ta helhetsansvaret även i en kommun som har ett dåligt ingångsvärde. En kommun med ett dåligt ingångsvärde kan inte nöja sig med att ha lika dåligt värde efter nästa konjunkturcykel, utan en sådan kommun måste förbättra sitt ekonomiska värde. Som sagt tilltror jag faktiskt kommunalpolitikerna att ta det ansvaret själva. Det finns en skrivning i betänkandet om att användningen av medlen skulle kunna bli föremål för begränsad laglighetsprövning. Jag skulle vilja höra lite grann hur ser på detta. Reserveringar får göras när den prognostiserade underliggande skatteunderlagsutvecklingen för riket nästkommande året över- eller understiger den genomsnittliga utvecklingen av skatteunderlaget . Det är ett ganska krångligt riktmärke. Jag tror att kommunalpolitikerna är bättre att själva fritt avgöra sådana här frågor. 52 (M) replik: Förslaget innebär både flexibilitet och strikta regler, men det finns en anledning till att det är strikta regler. Alla partier satt med i den parlamentariska gruppen och har fått säga sitt i den här frågan. Jag tycker att förslaget är väl avvägt. Om det har satts upp ett regelverk för hur spelreglerna ska vara för att på ett bra sätt nå fram är det väl bra att man följer dem så att man håller sig inom de riktlinjer som är satta. 53 (KD): Jag ska börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut i det här betänkandet. Jag tycker att det är ett bra förslag där regeringen har landat helt rätt med utredningen. Jag fick äran att sitta med i referensgruppen till enmansutredaren som har lagt fram förslagen. Resultatet blev ja till kommunala utjämningsreserver och nej till en stabiliseringsfond. Jag tycker att det är helt rätt. Vi får aldrig glömma den rollfördelning som finns mellan den statliga nivån och den kommunala nivån. Här går och vilse. Kommuner och landsting är de som är våra välfärdsproducenter först och främst. De ska hålla en kontinuerlig verksamhet oavsett vad vi har för konjunkturläge. Sedan vet vi som finns i den verksamheten att kommuner och landsting håller på med en del andra saker också, som bolag, tillväxtsatsningar etcetera, men deras huvudfokus är en välfärdsproducerande verksamhet som ska hålla oavsett var vi hamnar i konjunkturen. Staten har däremot att se till att det finns möjligheter och resurser för kommunerna förutom de egna skatteuttagen. Det är staten som är konjunkturstabilisator i det här fallet. Det glömmer bort. Staten kan inte gå ifrån det ansvaret, det får vi inte glömma, utan det ansvaret har staten. Därmed föll argumenten för att inrätta en stabiliseringsfond. Det tycker jag är helt rätt och klokt. Finanskrisen var den som belyste frågan hur vi ska kunna komma fram med saker och ting.