prot · GZ09118 · 2012-05-25 00:00:00 — Inledningsvis vill jag säga att jag först trodde att ifrågasatte om jag hade sagt att det gällde Järnvägsskolans vara eller inte vara i relation till andra gymnasiala skolor. Men så tolkar jag det inte när jag har hört hela anförandet. Det handlar inte om Järnvägsskolans vara eller inte vara, för den är. Det är snarare fråga om vem som ska vara huvudman, om i sitt arbete med att fokusera på sina uppgifter ser vem som ska ta över verksamheten. Det är den frågeställningen som har haft uppe och för samtal om. Precis som säger har varit en av dem som nämnts. Det finns andra tekniska högskolor som har liknande intressen, såväl i och i som KTH i och andra aktörer. Det viktigaste är väl snarare att branschen i sin helhet känner var den kan få mesta och bästa nyttan, alltså inte bara det som är gångbart just . Det som kanske är den riktigt svåra utmaningen är den signaltekniska kompetensen eller säkerhetskompetensen i form av en kontrollfunktion, där ett helt arbete utförs på spår. Det kräver av högskoleutbildning och dessutom bra tillfällen att få praktik. Det är därför som jag menar att det är viktigt att branschen är med. Även om samhället har behov av att järnvägen ska fungera eller att vi ska ha bra samarbete med alla transportslag måste det finnas ställen där man får vara i sin praktik och där man kan få kompetens. Men det är också fråga om innovation, som jag tror är en av de viktiga drivkrafterna för att det här ska bli en attraktiv framtidsbransch att jobba i, med många olika aktörer som med sitt kunnande jobbar på olika sätt. De bidrar i en konkurrens till att utveckla det som ger nytta för samhället och som skapar attraktivitet för många, där de kan få vara med och påverka i utbildningsväsendet. Det är det som är lite spännande. Transportstyrelsen, som är en myndighet, och mer en tillsynsmyndighet, ser just nu över om vi i stället för att bara godkänna utbildningsplatser kan ha någon form av branschsystem för kompetensförsörjning som skulle vara bra just för det transportpolitiskt övergripande, både väg och järnväg. Det finns också med i den här diskussionen. På direkta fråga om jag kommer att verka för att tar över Järnvägsskolan måste jag nog säga att det kanske inte är det jag först och främst ska göra. Det är att efterfråga någonting som jag inte får göra, och det är ministerstyre. Men jag konstaterar att är en av flera aktörer som tittar på. Och är inte en dålig aktör i detta sammanhang det kanske rent av är en bra aktör. Just nu pågår samtalen. Jag vet att har haft diskussioner och så sent som har ringt runt till olika aktörer för att stämma av. Den här frågan är lika angelägen för som myndighet för att tillförsäkra sig att kompetensen finns både nu och . Ska vi göra alla dessa investeringar och fortsätta med det underhållsarbete vi nu har påbörjat måste vi ha kompetens. Det ligger förvisso i samhällets intresse. 14 (MP): If it aint broke, dont fix it. Om det inte är trasigt, laga det inte. Det är ett amerikanskt ordspråk som det är värt att ta fasta på när man funderar på framtidens kompetensförsörjning inom järnvägsbranschen i och Järnvägsskolans roll i det hela. Alltså: Om det inte finns något problem, försök inte lösa det. Infrastrukturministern talar klokt om att vi måste ha bästa förutsättningar för innovation på området och för inflytande för branschen. Jag menar att allt detta redan finns och fungerar på Järnvägsskolan, utifrån vad jag har sett när jag har varit där och tittat. Däremot tycker jag att man kan se flera problem om en privat aktör skulle ta över, vilket inte på något sätt är uteslutet, vad jag förstår. Jag har fortfarande inte fått svar på om ministern tycker att det kan vara problematiskt. Avreglering och konkurrensutsättning är inte någon universallösning på alla problem. Tvärtom har vi alltför sett hur blind tro på att marknadslösningar alltid är de mest effektiva har ställt till stora problem. Järnvägsskolans verksamhet fungerar väl. pekar ut den som en viktig aktör för att klara de stora utbildningssatsningar som krävs för att klara både de skärpta kvalitetskraven och de stora satsningarna på att förbättra och bygga ut järnvägen, som är helt nödvändiga. Varför sätta den på spel för att till varje pris tvinga fram en marknad där det i stort sett saknas förutsättningar och inte tjänar det överordnade syftet? Jag tycker inte att jag har fått tillräckligt svar på hur infrastrukturministern avser att agera för att Järnvägsskolans unika resurser ska tas till vara ur ett samhällsperspektiv. Branschen ingår ju i samhället. Men det är inte för sent att ta av sina ideologiska skygglappar och ta sitt ansvar från regeringens sida, för att inte slösa bort en fungerande verksamhet som är absolut nödvändig för järnvägen. Vi har inte råd att inte ta till vara de goda verktyg vi har. Jag hoppas på en snar lösning som prioriterar samhällsnyttan. 15 Statsrådet (M): Jag reagerar mycket positivt när återigen nämner just och där har jag tagit på stort allvar möjligheten till innovation. Men jag blir jätteledsen när jag hör att hon i nästa andetag säger att just marknadslösningar snarare har skapat problem kopplat till järnvägsbranschen. Låt mig då bara få konstatera att drift och underhåll utförs av flera olika aktörer. Tyvärr vill nu aktivt återreglera det. En utredning visade att vi får ut mer infrastruktur för pengarna. Vi har sänkt kostnaderna utan att kvaliteten eller säkerheten har försämrats. Detta finns det utredningar om. I stället har vi fått flera aktörer, stora företag med flera tusen anställda, som driver utvecklingen och driver innovation. Jag tror att vi egentligen är överens om att det är någonting som är viktigt. Engagemanget för innovation för med sig nytta tillbaka till den utbildning där vi ständigt måste bli bättre. Där menar jag att branschen totalt sett är en viktig aktör för att säkerställa kompetens i det som man själv gör och genom den input man tillför Järnvägsskolan när det gäller branschens behov framöver. Från till exempel kan vi styra upphandlingarna, och vi behöver kompetens för upphandlingar för långsiktiga behov. Jag tror att det är viktigare att fokusera på det. Vilken roll kan komma att ha i detta behöver inte vara avklarat just . Den frågan finns kvar. finns med i bilden när ska fokusera på att vara en god beställare. Överläggningen var härmed avslutad. Kammaren beslutade kl. 9.40 på förslag av talmannen att ajournera förhandlingarna till , då statsminister (M) skulle lämna information från Europeiska rådets möte . 5 § Information från regeringen om Europeiska rådets möte 16 Statsminister (M): träffades och natt under ledning av dess ordförande . Syftet med mötet var att diskutera vilka åtgärder som kan vidtas för att öka tillväxt och sysselsättning i . Tanken var inte att fatta några beslut i detta skede. I stället fördes en öppen och informell diskussion för att förbereda överenskommelser vid . befinner sig fortsatt i ett problematiskt ekonomiskt läge. står inför ännu ett nyval med osäker utgång, och flera länder i eurozonen befinner sig under ökad marknadspress som de kämpar för att få ned underskott och skulder. De genomför också långtgående och plågsamma reformagendor. Det är mot denna bakgrund välkommet att diskuterar åtgärder för att öka tillväxt och sysselsättning för att skapa ett konkurrenskraftigt som kan tävla med tillväxtekonomierna på andra kontinenter och för att öka välfärd och sysselsättning i unionens medlemsländer. Vid diskussionen fanns allmänt en enighet om att budgetdisciplin och stabila statsfinanser å ena sidan och tillväxtskapande åtgärder å den andra inte står i motsats till varandra, utan tvärtom behövs båda, och de förstärker varandra. Det kan noteras att inga förslag lades fram om att öppna upp den så kallade finanspakten. Diskussionen kom i stor utsträckning att fokusera på olika tillväxtinitiativ. För svenskt vidkommande underströk jag vikten av att vidta åtgärder för att fördjupa den inre marknaden särskilt beträffande tjänstehandeln och den digitala inre marknaden. Jag tog också upp vikten av att arbeta för ökad fri handel globalt sett. EU har mycket att vinna på att ingå ytterligare frihandelsavtal med strategiska partner. Jag framhöll också att den kanske allra viktigaste vägen framåt mot ökad ekonomisk tillväxt är nationella strukturreformer i de enskilda medlemsländerna. Några länder lyfte fram olika innovativa finansieringsförslag för att skapa tillväxt, till exempel en kapitalförstärkning till Europeiska investeringsbanken, alltså det vi kallar EIB. En del medlemsstater såg positivt på en sådan medan andra tvekade inför såväl behovet som kostnaderna. Några länder såg en betydande potential i det kommande pilotprojektet för projektobligationer medan andra menar att med sådana riskerar man att kringgå regelverket i stabilitets- och tillväxtpakten. För- och nackdelar med en finansiell transaktionsskatt berördes också. Det förslag som fick mest uppmärksamhet inför mötet gällde möjligheten att eurozonen skulle införa så kallade euroobligationer. Förespråkarna för sådana obligationer säger att de kan bidra till att lösa krisen genom att skapa ökade upplåningsmöjligheter för länder som befinner sig under marknadstryck. Jag har tidigare uttryckt min tveksamhet till detta instrument, eftersom euroobligationer lyfter bort marknadstrycket på reformer. Genom att räntorna minskar i länder med sämre ordning i statsfinanserna kan de låna mer pengar och därmed öka sin skuldbörda ännu mer. Jag menar att lösningen på en skuldkris rimligtvis inte kan vara att skaffa sig ännu fler skulder. Vid mötet framfördes liknande åsikter som dessa medan andra menade att euroobligationer är den naturliga utvecklingen och slutet på en process som går mot en närmare politisk och ekonomisk union. står inför stora utmaningar. Det finns en betydande osäkerhet om utvecklingen i flera länder framöver när det gäller hur man kommer att lyckas med nödvändiga strukturreformer och budgetkonsolideringar. Detta gäller inte minst . I detta läge är det viktigt att också fortsätta tillväxtdiskussionen. Jag ser i den delen fram emot att få återkomma till inför toppmötet . Då kommer vi också att ha konkreta förslag på bordet om hur olika tillväxtåtgärder kan utformas. Med detta är jag redo att svara på kammarens frågor. 17 (S): Tack, statsministern, för redogörelsen från toppmötet! Det är bara att glädjas över att man har kommit fram till att det inte är någon motsättning mellan en ekonomi i balans och tillväxtåtgärder. Det har varit alldeles för lite av den varan. Från socialdemokratiskt håll välkomnar vi verkligen att diskussionerna om tillväxtskapande åtgärder finns med på agendan. 23 miljoner människor är arbetslösa i just . Av vad man har kunnat utläsa i medierna har statsministern varit negativ till de flesta förslag som har lanserats på olika sätt under toppmötet. Vi har väl anledning att komma tillbaka till det. Det som statsministern framhåller som ett sätt att öka tillväxten är att fördjupa den inre marknaden och framför allt tjänstesektorn. Det är någonting som vi verkligen ställer oss bakom, men frågan är vad det här innebär i praktiken. på hade vi handelsminister på besök, och hon föredrog ett papper som är på väg fram till EU och som i stor utsträckning handlar om liberaliseringar på tjänsteområdet. Det handlar om att man säger att det är viktigt att privatisera den offentliga sektorn. På det sättet får fler kvinnor jobb. Det handlar om att man pratar om att sjukvården i mycket större utsträckning måste konkurrensutsättas och så vidare. Jag skulle vilja fråga statsministern: det här förslag som statsministern själv driver på de här toppmötena? I så fall får vi nog börja aktivera oss när det gäller att anmäla avvikande meningar. 18 Statsminister (M): Jag återrapporterar ett middagssamtal som inte har några skrivna slutsatser. Som jag nämnde ber jag att få återkomma inför junitoppmötet då mer konkreta förslag kan tas upp. Jag vill nog hävda att min ingång var att beskriva många saker som tycker är bra och är grunder för hur tillväxten skulle kunna förstärkas. Jag nämnde betydelsen av nationella reformer, vilket är någonting som ju är ett utmärkt exempel på med av reformeringar av den svenska ekonomin. Jag nämnde behovet av ytterligare frihandelsavtal med växande delar av världsekonomin. Man har ingått det med , och jag skulle välkomna om EU gjorde det med och , för att nämna ett par av de ekonomier som har stor betydelse. När vi sedan återkommer till flerårsbudgeten och kommande årsbudget inom EU är det viktigt att lägga budgeten bredvid våra tillväxtpapper och se om den verkligen understöder våra tillväxtambitioner eller om den inte gör det. bekräftade behovet av ökad tjänstehandel, och det finns väldigt mycket som för och som vi tror leder till en bra grund för ökad tillväxt. Sedan har jag ifrågasatt en hel del av de mer innovativa finansieringsförslag som har kommit fram eftersom det ibland är lite oklart hur de egentligen ska utformas, vad de leder till och vem som ska ta notan. Jag menar att de ibland är ett sätt att kringgå budgetrestriktioner. Jag tror snarare på bättre ordning i offentliga finanser än på att minska på ordningen. var för många saker men var, när det gäller att göra anspråk på skattepengar, noggranna och ifrågasättande på traditionellt och bra, svenskt sätt. 19 (S): Tack för svaret, statsministern! Vi får självklart anledning att komma tillbaka till de här mer konkreta åtgärderna inför mötet . Parallellt med toppmötet sker det också möten i de olika råden, och just nu är ett papper på väg fram som jag förutsätter är förankrat i regeringen och som just handlar om vikten av att privatisera den offentliga sektorn för att det är så kvinnor får arbete. Det handlar till exempel också om att länder ska ha andra öppettider i butikerna, vilket väl ändå måste vara en nationell fråga. Det hade varit intressant att få höra statsministerns uppfattning om detta och om statsministern anser att detta är det som löser problem. Jag tycker att det borde vara viktigare med andra åtgärder för att lösa problemet att 23 miljoner människor faktiskt går arbetslösa. 20 Statsminister (M): Jag försöker respektera ordningen och återrapporterar det middagsmöte som jag har närvarat vid. Där förekom ingen av dessa diskussioner. har möjligheter att med enskilda statsråd göra genomgångar inför respektive rådsmöte. Jag kommer att återkomma samlat inför junitoppmötet med vad som är förmodligen något mer konkreta förslag kopplade till slutsatstexten. Det tycker jag att vi får ta vid det tillfället. 21 (M): Tack, statsministern, för återrapporten! Jag vill gärna ställa två frågor. Den första handlar om det som statsministern var inne på, nämligen att det nu förekommer många nya innovativa förslag. Normalt sett tycker vi att innovation är ett fantastiskt ord, ett positivt laddat ord, men det kanske också är ett sätt att kringgå vissa väsentliga frågor, vilket statsministern var inne på. Jag skulle gärna vilja att statsministern utvecklade riskerna med den typen av finansiella instrument som många ledare nu verkar slå ett slag för. Kan det finnas några effekter, positiva eller negativa, med dem, och hur stora skulle de vara i den kris vi ser? Den andra frågan handlar om att grunden för tillväxt trots allt är att många länder på lite måste komma tillbaka i balans, och de åtgärderna måste sättas in . Ser statsministern att det är på gång, att och även andra länder verkligen gör den läxa som de måste göra? Kunde man höra det i diskussionerna? Det är trots allt grunden för framtida tillväxt. 22 Statsminister (M): Det blev en mycket lång middagssession vilket berodde på att flera länder, bland annat på Iberiska halvön, redovisade rätt omfattande reformer. Det får vi naturligtvis följa. En viktig grund är en fortsatt nationell reformpolitik. När det gäller det innovativa har vi till exempel sagt att vi ska testa det som kallas projektobligationer. Vad är då en projektobligation? För att använda en marknadsfinansiering är det ofta ett konsortium av något slag som vill bygga någonting och utfärdar en obligation till marknaden som Europeiska investeringsbanken eller EU:s budget delvis täcker riskerna för. I stället för en hel marknadsfinansiering tänker man sig avlasta en del risk som letar sig in i EU-gemensamma delar. Vad spelar det för roll? Jo, syftet är naturligtvis att få fram pengar man annars inte skulle få fram. Risken lämpas över i en annan riktning. Den fråga som givetvis måste ställas är vem som ska bära den risken och hur de kostnaderna fördelas. Är det ett sätt att kringgå restriktioner, att man i annat fall inte skulle få göra detta då det egentligen inte finns ett finansiellt utrymme? Ja, det finns anledning att misstänka det. Vi har lärt oss att om man späder på efterfrågan med för mycket lånade pengar, om man späder på en efterfrågan som i grunden marknaden i sig själv inte bedömer är riktig eller värd att finansiera leder det ofta till överkonsumtion, till för mycket av insatser som inte är långsiktigt hållbara. Så har vi förr byggt bubblor av olika slag i . Vi ska lära av vår egen historia och därför vara aktsamma med de innovativa finansiella instrumenten. Av den anledningen har vi varit rätt skeptiska. 23 (SD): Tillväxt- och sysselsättningsfrågor är givetvis intressanta att diskutera. Däremot tycker jag att det är fel att ta den diskussionen i . Det är ju frågor som främst berör den nationella grunden, och det tycker jag även gäller finansfrågor, arbetsmarknaden generellt, utbildning och utrikespolitik. Det är inte av en slump som de är de enda delar som finns kvar av Europasamarbetet där vi fortfarande har vetorätt, de enda frågor där vi fortfarande kan hävda att det sker ett samarbete . Samtliga dessa områden inskränks , vilket också 2020 är en del av. Utifrån det perspektivet kritiserar vi regeringens hållning i dessa frågor. Vi menar att det är ett resultat av EMU:s misslyckande. Även finansminister har erkänt att EMU är en politisk union, en process, vilket jag förmodar att också statsministern ställer sig bakom. Jag kan tycka att man har en naiv inställning när man ingår i ett eurosamarbete, till och med frivilligt som regeringen gör i och med europakten, när vi ser vilket misslyckande EMU faktiskt är. Framför allt är det bekymmersamt att se följderna av det; Barroso säger i att det enda verktyg vi har kvar är fortsatt integration och ett avskaffande av vetorätten. Jag skulle vilja ha en kommentar till det av statsministern. Vad tycker han egentligen om Barrosos uttalande? 24 Statsminister (M): Det grundläggande är väl ifall man bara ska hänvisa till nationellt självbestämmande, där länder är skilda från varandra, vilket jag tror att tycker. Vår slutsats är att vi inte längre tror att det fungerar. Vi tror att det riskerar att leda till skilda lösningar i länderna, till ökad risk för konflikter och till brist på kontakt och förståelse för varandra. Det är dessutom dåligt för ekonomin. Många av länderna är för små är ett utmärkt exempel på det för att klara sin ekonomi i ett slutet system. Alltså har vi byggt vår rikedom och välfärd på att handla med andra, gränsöverskridande. Det är bara att lyssna på dem som startar småföretag i . Väldigt snart efter att företaget börjat växa i inser de att de behöver gå ut på andra marknader än bara den svenska då efterfrågan inte räcker i . är för litet. De behöver möjligheter till export till andra länder. handlar om att koordinera, harmonisera, våra länder, minska betydelsen av gränser. Det är i grunden bra, det gör våra ekonomier starkare, men det gör också att vi blir beroende av varandras beslutsfattande. I det sammanhanget ska Europeiska unionen ses. Det är ett försök att koordinera och säkerställa att skötseln runt om i efterlevs. Skälet till det är enkelt. Om ett land i missköts finns risk för att det sprider sig och medför problem även för andra. För mig finns ingen väg tillbaka till nationellt, frånskilt, beslutsfattande. Jag tror att det vore mycket olyckligt att ens försöka. Sedan äger vi själva att föra diskussioner om hur långt vi vill gå. Svenska folket har sagt nej till att ska vara medlem av euron. Vi går in i finanspakten, har föreslagit att ska ställa sig bakom det, enkom på den grunden att det inte ska ha någon rättslig påverkan för . Även vi som tror på ett i nära samarbete länderna emellan är mycket tydliga med att föra diskussionen om exakt hur gränserna ska se ut, mer än vad som varit fallet historiskt. 25 PER (MP): Tack, statsministern, för återrapporten! Jag välkomnar många av de ställningstaganden som statsministern kommer med, bland annat att det går att kombinera att ha ordning på ekonomin och att stimulera den. Det har vi hävdat länge både i och i . Jag välkomnar även ställningstagandet att öka möjligheterna för frihandel. Även vi ser det som en väg framåt, alltså att riva ned EU:s tullmurar och ta bort de exportstöd som EU har för till exempel jordbruksprodukter. Där hoppas jag att är en stark röst inom EU. Vi ser att det finns många problem som behöver lösas i . Vi har en ekonomisk kris och en arbetslöshetskris. Men låt oss inte glömma bort att vi också har en klimatkris som måste åtgärdas. När vi tittar på den ekonomiska krisen i ser vi att det är uppenbart att de länder som har stora underskott och stora skulder är länder som också är starkt beroende inte minst av oljeimport för stora summor. Därför anser vi inte, vad gäller de utökade satsningar som diskuteras inom EU, att lösningen är att lägga satsningarna där man lagt dem tidigare, det vill säga investera i gasinfrastruktur, oljeinfrastruktur, fossila bränslen. Lösningen för EU på både kort och lång sikt är att stimulera en övergång till en grönare ekonomi, att stimulera investeringar i förnybar energi, i transporter som inte är beroende av fossila bränslen, i energieffektivisering och så vidare. Det diskuteras nu att man ska ha någon form av projektobligationer. En ambition från sida som jag tycker vore bra skulle vara att gå över till någon form av klimatobligationer så att de projekt som diskuteras skulle gå i rätt riktning för att ställa om från fossila bränslen som kol och olja. Jag vill fråga statsministern vad han ser för möjligheter att styra över de stimulanser som diskuteras i EU mot den typen av gröna satsningar och vilka möjligheter statsministern ser att finna allianser med andra EU-länder för att driva stimulanserna i den riktningen. 26 Statsminister (M): Jag nämnde Europeiska investeringsbanken. Det finns en diskussion om huruvida man ska tillföra ytterligare kapital motsvarande för att fortsatt pröva den. Europeiska investeringsbanken är gemensam för alla 27 medlemsländer, och alla ska i så fall bidra. Om man gjorde en sådan ökning skulle andel vara . Det ska ses i ljuset av att de redan har utestående lån på . En hel del av det går i den riktning Per önskar. Det förstärker i realiteten investeringar som gör grönare. Jag tycker att frågan är rätt ställd, för vi måste det har jag också påpekat i naturligtvis genomlysa en del av dessa investeringar för att se om de verkligen gör det fullt ut. Jag har varit på många möten i där man talat om behovet av energitillförsel. Då har man med det menat att bygga rör och olika former av konstruktioner för att föra fram fossila bränslen. Här får man, som sagt, granska lite vad som görs. Det är viktigt också i det vi kallar Agenda 2020 eller 2020. Där finns EU:s klimatmål inskrivna. Vi ska få upp den genomsnittliga andelen förnybar energi till . Det är små tal för . Vi är på väg mot att av vår energianvändning är förnybar. Vi talar om genomsnittet. Det här handlar också om länder som knappt haft någon förnybar energi men börjar göra investeringar. Där ligger också vår ambition att bördefördela och legalt bindande minska våra klimatutsläpp med i genomsnitt . De målen måste tas in i de sammanhang som Per nämner när vi pratar investeringar och tittar på hur vi använder vår EU-budget. Vi hävdar också ständigt dessa som tydliga svenska positioner. 27 (FP):