prot · H00939 · 2012-12-07 00:00:00 — Det handlar om ökade fallängder på arbetslösa i sjukförsäkringen. studerar just nu vad detta kan bero på. Dessutom ser vi en relativ ökning av den psykiska långvariga ohälsan. Det är ett stort samhällsproblem som vi delar med många andra västländer. Det saknas alltså inte alls intressanta utmaningar, men detta ska inte dölja det faktum att vi pratar om sjukfrånvaro på en helt annan nivå . Utmaningen nu handlar om att se till att få tidsgränserna att på alla sätt fungera över , så att människor får chans att via våra rehabiliteringsinsatser komma tillbaka. Även detta förefaller fungera i många avseenden. Vi har massiva rehabiliteringsinsatser, och de prövas, utvecklas och utvärderas efter hand. 90 (S): Vi socialdemokrater vill ha tidsgränser. De tidsgränserna ska vara till för att och arbetsgivare ska ha en deadline för när de måste erbjuda insatser för den försäkrade. Det är där skillnaden mellan oss ligger. Statsrådet säger att det är naturligt med den ordning och de tidsgränser som han står för. Men för mig är det inte naturligt. En 50-årig civilekonom från som opererat ryggen två gånger är på väg att bli utförsäkrad. Då säger och att hon måste komma till ett möte. Men läkaren säger att hon inte får åka till om hon inte åker ambulans. För mig är det inte naturligt att man besöker Arbetsförmedlingen eller i ambulans när man ska inställa sig hos myndigheten därför att en tidsgräns har nåtts. Det är inte naturligt. Därför satsar vi på de tidsgränser då myndigheterna måste pröva om det finns möjlighet till rehabilitering. Finns den möjligheten ska det göras en rehabilitering. Problemet är att sjuktalen efter 2005 har minskat först , efter att de så kallade återvändarna kommit tillbaka. Där ser jag tydliga problem med rehabiliteringskedjan. 91 Statsrådet (M): Tre saker tycker jag är värda att påpeka. Det första är att Socialdemokraternas hållning just nu som jag uppfattar det är att ni är för tidsgränser men utan tidsgräns. Ni är för tidsgränser i allmänhet, men en tidsgräns får inte vara skarp och ta slut . Den prövning som sker inför en tidsgräns, där man lämnar sjukförsäkringen och prövar andra alternativ, ska tas bort. Det kallar ni för att man ska ta bort utförsäkringarna. Jag kan garantera att tidsgränser som inte är på riktigt och som inte är skarpa kommer att förfuskas. Om ni på allvar vill diskutera om just , och är de optimala tidsgränserna eller om vi ska justera någonstans är jag helt öppen för ett sådant samtal. Men eftersom ni antyder att ni är för allting som har effekt på sjukfrånvaron men är emot de riktiga tidsgränserna kommer detta inte att fungera. Det är väl ändå det som är konsekvensen av resonemanget. Det andra är att jag tycker att det är uppenbart att vi har tydliga regler för vad som gäller, för vem som ska förväntas ta sig till Arbetsförmedlingen och vem som över huvud taget inte ska förväntas behöva ta sig till Arbetsförmedlingen därför att man är i ett sådant medicinskt skick att det inte är möjligt. Allt detta är relativt tydligt. Jag utesluter inte att det finns både försäkringskassemedarbetare och enskilda läkare som inte gör exakt som de ska, som i alla verksamheter. Men totalt sett är det ett mycket tydligt regelverk. Det råder entydighet om vad som gäller. Det tredje är att jag tror att det behövs krav åt många håll. Det behövs krav på att de ska erbjuda rehabilitering. Det ställs krav på arbetsgivare om vad de ska göra. Det ställs krav på läkarintygens beskaffenhet. Och det ställs krav på den enskilde. Om man tar bort någon av dessa saker kommer inte helheten att fungera. Jag tror att vi är på väg att etablera en fungerande kedja för rehabilitering och högt men rimligt ställda krav som långsiktigt ger oss en rimlig nivå på sjukfrånvaron. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2012/13:165 om taket i sjukförsäkringen 92 Statsrådet (M): har frågat mig om jag avser att vidta några åtgärder för att höja taket i sjukförsäkringen. Jag delar uppfattning att medborgarna ska känna tillit till den generella välfärden i . Undersökningar visar att stödet för kollektiv finansiering av socialförsäkringarna har ökat , liksom viljan att själv betala skatt. Nivån på inkomsterna som ska skyddas inom en allmän sjukförsäkring är en fråga om prioriteringar. Regeringen har valt att prioritera aktiva insatser för att fler människor ska komma tillbaka i arbete framför att höja ersättningar till dem som har relativt goda inkomster. av alla anställda har dessutom kollektivavtalade tilläggsförsäkringar som ett komplement till det skydd som den allmänna sjukförsäkringen ger, och den modellen har vi haft i . 93 (S): Jag vill börja med att tacka statsrådet för svaret. Bakgrunden till min interpellation är att fackförbundet har skrivit en rapport som heter Under höga tak ryms alla, där det framgår att tilliten till dagens sjukförsäkring håller på att urholkas. Det är ett allvarligt hot mot dem som är mest sjuka och mot låginkomsttagarna. Drygt en tredjedel av dem som arbetar har inte längre ett fullgott inkomstskydd i sjukförsäkringen. Många får ut betydligt av sin inkomst när de blir sjuka. Risken är uppenbar att de som tycker att sjukförsäkringen inte ger någon inkomsttrygghet kanske känner sig tvingade att betala till en privat försäkring. Motståndet från regeringen har varit kompakt mot att höja taket i sjukförsäkringen. Men i flera uttalanden från , både före och efter att budgeten presenterades, framkommer att man ansluter sig till Socialdemokraternas syn att sjukförsäkringen ska vara en generell sjukförsäkring som ger inkomstskydd vid sjukdom. Därför ställde jag frågan. Jag uppfattar egentligen inte att statsrådet svarar på frågan, men jag gissar att svaret är nej även om det inte står i svaret. Jag har några frågor. I svaret har statsrådet valt att skriva om en allmän sjukförsäkring, fru talman. Jag pratar om en generell sjukförsäkring, en generell välfärd. Statsrådet säger i sitt svar att han delar min uppfattning att medborgarna ska känna tillit till den generella välfärden. Då är min första fråga: Anser socialförsäkringsministern att sjukförsäkringen är en del av den generella välfärden? Undersökningar visar, säger statsrådet, att stödet för kollektiv finansiering av socialförsäkringarna har ökat , liksom viljan att själv betala skatt. Ja, det stämmer. Men då måste man också få ut något av försäkringen. Om man inte får ut något av försäkringen kommer man naturligtvis att påverkas av det. Då kommer man att tvingas ta försäkringar. Allt färre kan räkna med att få en ersättning som ungefär motsvarar deras lön om de skulle drabbas av sjukdom, eller andra oförutsedda händelser i livet. Det hotar grundprinciperna i den generella välfärdspolitiken. Det kan jag instämma i. Det jag läste upp , fru talman, är debattartikel som bland andra , gruppledare för , och , som sitter i socialförsäkringsutskottet, har skrivit. Det hotar grundprinciperna i den generella välfärdspolitiken. Delar statsrådet uppfattning i den frågan? Det är min andra fråga. Statsrådet skriver i sitt svar: av alla anställda har kollektivavtalade tilläggsförsäkringar som ett komplement till det skydd som den allmänna sjukförsäkringen ger, och den modellen har vi haft i . Men tycker statsrådet att det är rimligt att löntagarna ska behöva avstå en allt större del av löneutrymmet till extraförsäkringar, när de redan betalar till en försäkring via den socialavgift som arbetsgivarna betalar in och den skatt man själv betalar in? Tycker statsrådet att det är rimligt att man ska använda en större del av sin inkomst till att betala en extra försäkring då man redan är försäkrad en gång? Statsrådet glömde att nämna att en av de personer som står bakom den utredning som har gjorts heter och är tidigare socialförsäkringsminister. pekar på att om socialförsäkringen ska vara en del av det generella välfärdssystemet bygger det på att vi har en generell grundtrygghet, ekonomisk trygghet, i det här. Det har vi inte . Ser inte statsrådet några problem med det? 94 Statsrådet (M): Jag börjar med två väsentliga sakliga frågor innan jag kommer till det vi kan tycka olika om. Först vill jag säga att jag tycker att det är en genuint legitim ståndpunkt att ha olika uppfattningar om var taken ska ligga i de svenska socialförsäkringarna. Det har varit olika i . Det är olika i olika försäkringar. Man kan tycka olika, och man kan prioritera olika. Det inte är så att det finns någon fundamental, principiell skillnad, utan det är en legitim ståndpunkt att ha, och man kan lägga sina pengar på olika saker. Det finns en annan sak som jag tycker är viktig att poängtera, inte minst eftersom jag vet att det ibland är lätt att i opposition kritisera företeelser som man tycker borde vara annorlunda men glömma det faktum att det också är rimligt att ställa krav på egna prioriteringar. Det vi sakligt sett diskuterar är regeringens uppfattning att taket ska ligga på sju och ett halvt prisbasbelopp och Socialdemokraternas uppfattning att det ska ligga på åtta prisbasbelopp. Jag vill inte alls reducera eller förminska skillnaden på 0,5 prisbasbelopp, men det är det vi pratar om. Kan man se någon av ett högre väsen utpekad skillnad mellan sju och ett halvt och åtta kan vi diskutera den saken. För mig är det en rätt enkel prioriteringsfråga. Vill vi nu använda allmänna medel för att höja taket i den allmänna sjukförsäkringen, eller vill vi använda allmänna medel för andra uppgifter som vi just nu tycker är angelägnare? Det är viktigt att tilliten till den svenska generella välfärden är hög. Och jag vågar påstå det finns gott om empiriskt stöd för detta att den är hög. Sedan kommer det alltid att finnas människor som på goda grunder förväntar sig ännu mer av det mesta. Det är bra för demokratin att människor har höga förväntningar också på förbättringar och sådant som inte fungerar bra nog. Allt det där tillhör det dagliga politiska samtalet. I grund och botten handlar det naturligtvis om hur mycket allmänna medel vi vill gå in med för att garantera människors inkomster i lägen just när de inte har arbetsinkomster. Det har varit den ständiga frågan i svensk sjukförsäkring och socialförsäkring sedan de infördes i stort sett. Från tid till annan har det ansetts angeläget att höja dessa tak. Från tid till annan har ekonomin inte upplevts som sådan att det viktigaste är att höja ersättningarna för dem som tjänar mest i . Den ståndpunkten har ibland varit socialdemokratisk och ibland varit borgerlig. Jag erinrar mig att regeringen påpekade att i valet mellan att värna kärnan i de svenska sociala välfärdstjänsterna och transfereringarna bör man i varje fall i det läge som var då, och jag skulle säga att det läget gäller nu också i första hand värna de svenska välfärdstjänsterna framför att höja ersättningarna till dem som tjänar relativt sett mer. Men återigen: Allt detta kan man diskutera. Vill man lägga mer pengar på att höja taken och därmed minska betydelsen av de avtalsförsäkrade lösningarna kan man göra det. Min bild är att vi har ett fungerande samspel mellan offentliga försäkringar och avtalsförsäkringar för av dem som arbetar på svensk arbetsmarknad och att det inte finns några akuta skäl att förändra den saken. 95 (S): Statsrådet valde att inte svara på frågorna, och det är synd. Jag tycker att det är viktigt att prioritera. Statsrådet raljerar över det faktum att vi väljer att höja taket i sjukförsäkringen från sju och ett halvt till åtta basbelopp. Statsrådet tycker att det är lite och tycker att det hotar välfärdstjänsterna om vi gör den höjningen. Enligt mitt sätt att se det är det en väldigt konstig matematik. Nej, vi vill naturligtvis höja taket ännu mer, men man måste ta steg. Och steget är att höja taket, precis som vill. hade ju en debattartikel där flera riksdagsledamöter skriver att de vill höja taket i sjukförsäkringen till tio basbelopp. Jag har inte uppfattat att har lagt fram något sådant förslag i . Vi har lagt fram ett förslag om att höja det till åtta basbelopp, och jag har sagt till : Det är fritt ni får gärna rösta på vårt förslag om ni tycker att det är bättre eftersom ni har samma ambitioner. Jag ställde frågan om eftersom jag håller med om det de skriver det är precis det vi har tryckt på hela tiden. Allt färre kan räkna med att få en ersättning som ungefär motsvarar deras lön om de skulle drabbas av sjukdom, eller andra oförutsedda händelser i livet. Det hotar grundprinciperna i den generella välfärdspolitiken. Min fråga till statsrådet var: Delar statsrådet uppfattning? Det har också varit att prioritera att höja taket i a-kassen. är det ytterst få som får ersättningar från a-kassan. Det vi säger, och det visar, är att det inte är de med de högsta inkomsterna som efterfrågar a-kassa eller sjukförsäkring, för de är friskare i högre grad och blir inte arbetslösa i lika hög grad som de med låga inkomster. Men det är viktigt att de omfattas. Kostnaden för att höginkomsttagare eller medelinkomsttagare omfattas i större omfattning än är faktiskt ganska begränsad. Jag rekommenderar att läsa och rapport höga tak ryms alla. Vi pratar om en generell välfärd, och då gör man en omfördelning. Då kan man välja att ta in skatt och se till att omfördela så att alla omfattas av den. Och det bidrar till ett jämlikt samhälle, för om man känner tillhörighet i våra generella försäkringar kommer man också att stå upp för dem när man ser att andra drabbas. Det som händer nu är att det blir de sjuka mot de friska och att man inte känner igen sig. Dessutom ser man att man får betala en försäkring två gånger. Hur blir det då med tilliten till varandra? Och hur blir tilliten till sjukförsäkringen? Återigen: Jag tycker att det är viktigt att statsrådet tar fasta på att det som händer nu är att man ökar glappet. Om statsrådet tycker att det är bara en liten, liten höjning från 7 ½ till 8 basbelopp, då får gärna rösta fram vårt förslag här i . Vi har en ambition att höja taket. Vi har lagt fram ett sådant förslag och finansierar det fullt ut. Vi lånar inte en krona till det förslaget, och då tänker vi också genomföra det, om vi får majoritet för det. har visat att de står bakom Socialdemokraterna. Jag undrar: Är det så att egentligen skulle vilja stå bakom det men inte har råd? 96 Statsrådet (M): Jag har läst rapporten från min mycket respekterade företrädare i ämbetet. Jag tycker att den är en saklig och begåvad argumentation för en ståndpunkt som jag inte delar. Vill interpellanten ha en debatt med föreslår jag att hon tar en separat sådan debatt. Jag företräder regeringens politik i den här frågan, och regeringens politik är att vi har 7 ½ prisbasbelopp i försäkringen. Vi noterar att Socialdemokraterna har 8. Det är något man kan diskutera. I föräldraförsäkringen har vi till exempel 10 prisbasbelopp. Det finns inga principiella skillnader i detta. Det är en skillnad i hur man vill göra sina prioriteringar här och . Jag tycker att Socialdemokraterna för lite väl mycket väsen av en höjning på ett halvt prisbasbelopp. Jag vill påpeka två saker till. Det ena är jag tycker att jag hör det då och då är att Socialdemokraterna antydningsvis vill underkänna avtalsförsäkringar som idé i den svenska modellen. Jag medger att det inte har sagts just , men det talas ofta om privata försäkringar och att tvingas ta egna försäkringar när man i praktiken pratar om kollektivavtalade försäkringar som har funnits på den svenska arbetsmarknaden och som alltid, lite olika i olika avtalsområden, har kompletterat både det undre taket, som jag noterar att Socialdemokraterna inte har någon synpunkt på, och det övre taket. Det är en försäkring som annars är garanterad av det allmänna. Det gör de eftersom man kan avtala sig fram till olika lösningar inom ramen för ett löneutrymme men naturligtvis också därför att alla vet att det vilar på en trygg, offentlig administration och försäkringslösning där någon avgör om man har rätt till sjukförsäkring eller inte. Det är en helt fundamental skillnad mot det man ibland försöker beskriva som allmänna, privata försäkringar. Att tilläggsförsäkra sig via kollektivavtal som bygger på den logik och den offentliga myndighetsutövning som ligger i socialförsäkringarna har vi haft mycket . Om jag vore socialdemokrat skulle jag vara försiktig med att fula ut det som har fungerat så länge i den svenska välfärdspolitiken. Det andra jag vill påpeka är att jag inte alls upplever att människor saknar samhörighet med den svenska generella välfärdspolitiken. får jag en känsla av att socialdemokrater gärna tror att människor omfattas och delar den svenska generella välfärdspolitiken när socialdemokrater har makten och att de plötsligt blir djupt skeptiska till svensk välfärdspolitik när det inte är socialdemokrater som leder . Min bild är att förankringen i svensk välfärdspolitik är mycket djupare än så. Vi kan diskutera ibland principiella saker, utan tvekan, ibland ganska praktiska saker, ibland rena prioriteringsfrågor. Det rubbar i grund och botten inte de flesta svenskars tilltro till att välfärdspolitiken är viktig, att den ska vara respekterad, att den ska vara legitim och att den ibland också ska vara stram och nå de människor som den är avsedd för. Då hamnar man förr eller senare om inte annat när man ska summera i en budgetproposition eller budgetmotion var man tycker att pengarna gör störst nytta i hur mycket offentliga medel man vill lägga på transfereringar till människor i olika inkomstlägen. Då har vi valt att inte i första hand lägga pengar på mer transfereringar till människor som tjänar mer utan att lägga pengar på saker som vi tror är viktigare för den svenska välfärdspolitikens utveckling. 97 (S): Om statsrådet hade läst rapporten noggrant hade han kunnat se hur man hade räknat ut att den höjning som föreslås kostar väldigt lite. Det handlar inte om att vi ska ha människor som är sjuka och går på höga ersättningar , utan det handlar om att alla ska känna en trygghet: Om jag blir sjuk räknas också jag, även om jag tjänar en hel del. Jag ska inte behöva ta en privat försäkring därför att jag tror att jag inte omfattas av den försäkring som regeringen har urholkat och försämrat. Man måste kunna känna en inkomsttrygghet. Då är det generell välfärd. Det statsrådet gör , fru talman, är att han går ifrån att diskutera generell välfärd. Han har inte sagt bidrag, som hans kollega brukar göra, utan han pratar om transfereringar. För mig och Socialdemokraterna är socialförsäkringarna en del av den generella välfärden. De hänger ihop. Det är viktigt att det finns en trygghet när man blir sjuk eller arbetslös, är på väg till ett nytt jobb, på väg att bli frisk, på väg att studera. Då måste man kunna känna en trygghet i det. Återigen raljerar statsrådet över att vi föreslår en höjning med ett halvt basbelopp. Om nu statsrådet tycker att det är så lite, vad är det som gör att statsrådet anser att det inte finns plats för det i regeringens budget? Vi anser att det finns plats. Men vi prioriterar också andra saker, 3 miljarder mer på skolan och så vidare. Vi fular inte ut avtalsförsäkringar. Vi står bakom kollektivavtalsförsäkringar. Men principen måste väl ändå handla om att man inte ska känna sig tvingad att avstå ett jättestort löneutrymme därför att regeringen försämrar alla försäkringar, så att man i stället måste tala om löneutrymmet. Då får man ju mindre pengar i lön. Det är kanske det som regeringen egentligen är ute efter, att sänka lönerna genom att försämra de generella trygghetssystemen. Det är kanske därför man försämrar a-kassan och sjukförsäkringen. Det borde kanske statsrådet prata mer om. 98 Statsrådet (M): Först och främst är det min mycket bestämda uppfattning att vi radikalt har förbättrat sjukförsäkringssystemet i , absolut inte försämrat det. Jag är medveten om att ni tycker att allt som leder till att färre människor är sjukskrivna alltid ska beskrivas som en försämring. För och för många människor som var fast anställda är det tvärtom en förbättring. Jag ironiserar inte alls över 7 ½ eller 8 prisbasbelopp. Jag började med att säga att jag tycker att det är en legitim ståndpunkt. Jag ser inte dramatiken i att gå till 8 från 7 ½. Av det kan man fråga varför jag inte ansluter mig. Jo, därför att vi lägger våra pengar på andra saker. Men jag ironiserar inte över det. Jag tycker att det är en fullt legitim ståndpunkt, ungefär som man skulle säga 10 ½ beträffande föräldraförsäkringen eller för den delen 9 ½. Detta är en fråga om var man vill lägga offentliga medel i relation till andra saker. Jag bara konstaterar att Socialdemokraterna vill ha 8 och att vi vill ha 7 ½. Om detta kan vi dividera, företrädesvis i en budgetdebatt, men vi kan göra det också här. Har man sagt det ska man ändå, tycker jag, visa intresse för idéskissen. har en intressant idéskiss. Det skrivs ganska mycket intressanta saker , inte minst från akademiskt håll och från debattörer som föreslår olika mer radikala förändringar av hela trygghetssystemet. Det tycker jag är mycket intressant. Vi behöver mer sådan diskussion i . En del av den debatten förs också inom ramen för . Det är utomordentligt bra. Jag är väldigt öppen för den sortens resonemang. Men innan man antyder att detta är så självklart bra att det ska genomföras kan man åtminstone själv stoppa in det i sin egen budgetmotion och räkna på det och prioritera pengar och avstå från annat innan man begär att andra ska göra samma sak. Överläggningen var härmed avslutad. 15 § Svar på interpellation 2012/13:151 om 99 Näringsminister (C): har frågat mig vilka insatser jag tänker vidta för att också ska bidra till att göra i till ett skyltfönster för svensk innovation och kreativitet. Låt mig inleda med att säga att det är mycket glädjande att i hård konkurrens med andra europeiska städer har valts ut till europeisk kulturhuvudstad 2014. Det är bra för , för och för hela vårt land att vi har fått chansen att visa att vi är attraktiva, nyskapande och innovativa vad gäller kultur och konstnärliga uttryckssätt. Detta bidrar även till ett kreativt näringslivsklimat och ett attraktivt . Min ambition är därför att stödja . Det arbete som pågår för att utveckla visar en mångfald av spännande kopplingar mellan kultur och näringsliv. lyfter också fram en bred syn på innovation som stämmer väl överens med det som regeringen har lyft fram i den nationella innovationsstrategin. Regeringen har genomfört flera initiativ inom ramen för en nationell handlingsplan för kulturella och kreativa näringar. Bland annat har via handlingsplanen fått resurser för att utveckla en strategi för kulturella och kreativa näringar. I regionen har också etablerats en regional plattform. Ett exempel på ett projekt som har fått stöd är Kreativ entreprenör i , som har fått stöd inom ramen för handlingsplanens satsningar på entreprenörskap i kulturella och kreativa utbildningar. kan inför och under bidra med nätverk och kunskaper som skapats utifrån handlingsplanen, från vårt nordiska samarbete i Kreanord och samarbetet inom EU. Därtill har en koordinerande roll när det gäller kulturella och kreativa näringar samt besöksnäringen. Som har noterat har regeringen i årets budgetproposition föreslagit att totalt avsätts för att stödja i 20132014. Medlen är i första hand avsedda för kulturprogramverksamheter. 100 (S): Tack, näringsministern, för svaret! Det känns roligt och inspirerande att få avsluta interpellationsdebatterna med ett framåtsyftande meningsutbyte med näringsministern. Naturligtvis har det också utgångspunkt i i . Jag ska också tacka näringsministern för att hon i sin interpellationsdebatt med lyfte fram och även anammade mina ord om att göra till ett skyltfönster. Det känns verkligen bra att min interpellation tycks ha väckt näringsministern i denna viktiga fråga. Efter stor vånda och många påtryckningar från naturligtvis i första hand men även från EU och också från , inte minst från oss socialdemokrater, klargjordes en del av finansieringen i och med att beslöt att avsätta 75 miljoner till .