prot · GZ09113 · 2012-05-11 00:00:00 — Det allra billigaste och allra enklaste sättet att minska energianvändningen är naturligtvis energieffektivisering. brukade alltid säga att en kilowattimme som man inte använder är den bästa kilowattimmen. Det är ju helt sant. Det tror jag att vi alla är överens om. Jag tror i och för sig att vi kommer att få göra väldigt stora investeringar i vår kraftproduktion , men det kommer att ha andra orsaker. Det kommer nog att behövas investeringar som vi inte ens kan ana hur stora de kommer att vara. Det kommer vi att behöva göra för att kunna nå fram till ett CO2-fritt samhälle . Man sade ja till de tuffa målen. Det är en sak att säga ja till de tuffa målen, man måste ändå vara mer konkret. Den elintensiva industrin är ett jättebra exempel. Jag vet att man kan om man vill. Men vi har några andra problembarn. Det är bostäderna, de offentliga byggnaderna och transportsektorn, som det har gjorts lite grann inom. Där borde man kunna sätta ännu mer fart om vi ska uppnå detta. Energideklarationer är naturligtvis bra, men det är inte så att man får mer energieffektivitet bara för att man har energideklarationer. Det är ju ingenting nytt i sig att man har arbetat med den elintensiva industrin. Det har man ju gjort , förmodligen därför att det är det allra enklaste eftersom den har så väldigt mycket pengar att vinna på att minska sin energianvändning. Men sedan har man inte så mycket mer. Det är faktiskt väldigt få redskap man har för de här områdena, transporterna, de offentliga byggnaderna och bostäderna. Där har man väldigt lite. Där menar jag att vi borde få en redovisning . Det är trots allt så att 2020 lät som väldigt långt fram i tiden när man gjorde den här överenskommelsen. Det är helt sant. Men 2020 börjar nu att i väldigt snabb takt närma sig. Man kan inte komma bara innan och tro att man ska kunna få den önskade effekten. När man till exempel tog beslutet om förnybar energi hade man ju arbetat väldigt effektivt med det . På det här området har man ägnat sig lite grann åt industrin, lite grann åt fordonen, men i övrigt har man inte tänkt i de här banorna. Det är därför jag återigen måste ställa frågan till statsrådet: Vad kommer man att göra på de här områdena, transporterna, de offentliga byggnaderna och bostäderna, för att få dem ännu mer energieffektiva? Där har vi inte bara energideklarationerna, som är viktiga, utan där har vi också flerfamiljshusen. Då menar jag inte bara allmännyttan, utan då menar jag verkligen flerfamiljshusen. 78 Statsrådet (C): Det stämmer som säger att vi har väldigt goda erfarenheter av energieffektivisering i , inte minst i industrin. Tittar man på utvecklingen kan man se att den svenska industrins energianvändning faktiskt har minskat . Det är helt fantastiskt. Mycket drivs av att det, eftersom det ofta handlar om att fasa ut ändliga, dyra energislag, faktiskt är ekonomiskt lönsamt att göra detta. Då är information och kunskap om vilka lösningar som finns att tillgå och som redan är ekonomiskt lönsamma att göra väldigt viktiga. Jag fick alldeles en ny prognos från . Det var deras senaste kortsiktsprognos som presenterades . Enligt den bedömer man att energianvändningen i kommer att minska . Det är klart att det kommer att hjälpa oss att nå vårt ambitiösa 2020-mål. Omställningen till ett långsiktigt hållbart samhälle bygger på några olika delar. Vi kan ju se att även när vi lyckas ställa om hela energisektorn till förnybart kommer det inte att räcka till om vi inte energieffektiviserar. De hänger ihop som ler och långhalm. Utmaningen är att få mer förnybar, långsiktigt hållbar energi att faktiskt räcka till fler, att se till att de miljoner människor som behöver resa sig ur fattigdom världen över kan göra det, inte med gammal dålig fossilenergi som driver på klimatutsläppen utan med förnybar energi som dessutom kan vara ekonomiskt konkurrenskraftig. En av de stora utmaningarna, som nämner i sitt inlägg, är omställningen av transportsektorn. Vi har fasat ut det fossila väldigt framgångsrikt i stora delar av samhället. Vi hade fossilt 1970 i samhället som helhet. I transportsektorn har det gått trögare. Vi har fortfarande fossilt i den, även om vi nu glädjande nog steg för steg kan se hur andelen förnybart också i transportsektorn ökar tack vare att regeringen har gjort målmedvetna satsningar på koldioxidbeskattning, på miljöbilspremie, på supermiljöbilspremie och på förändrade miljöbilsdefinitioner för att ställa om transportsektorn i mer hållbar inriktning. Just nu lägger jag sista handen vid direktiven till en utredning som ska gå igenom och föreslå vilka ytterligare åtgärder som behövs för att nå målet om en fossiloberoende fordonsflotta till 2030, som regeringen har slagit fast och har ställt sig bakom. säger att energideklarationer i sig inte automatiskt leder till energieffektivisering. Nej, det gör de inte. Det förutsätter att individer fattar rätt beslut. Men vi kan se att en av huvudförklaringarna till att en del av investeringarna i energieffektivisering som är ekonomiskt lönsamma inte sker är brist på information. En energieffektiviseringsdeklaration när du köper din fastighet är en sådan informationsinsats som tydligt och bra beskriver för köparen av en fastighet vilka investeringar som är ekonomiskt lönsamma att göra. Därför är det bra att vi nu kommer att förändra kraven och göra deklarationerna obligatoriska och ställa krav på att de ska genomföras i den aktuella fastigheten så att man kan lita på kvaliteten på den energideklaration man får när man köper ett hus. Då kommer man att kunna fatta bra och rationella energibeslut. 79 (S): Om detta är det enda som finns vad gäller bostäder blir det grädden på moset, men man kan inte räkna med att bostäderna blir så energieffektiva att de kan bidra. Det är jag säker på. Det är klart att detta kan påverkas i en viss grad. Vi har fortfarande flerfamiljshusen. Där har man få, om ens några, idéer om vad som ska göras åt dem . Det kommer att krävas stora investeringar. De kanske kommer att krävas oavsett vad staten gör. Det måste finnas verktyg så att det blir energieffektivt. Vår kritik mot har varit att den inte har påverkat byggandet så att det har blivit mer klimatsmart. Tvärtom har använts för många kök och tyvärr inte så ofta till att byta fönster, dörrar eller att tilläggsisolera. Det är vår kritik. Jag vill inte ha en ROT-debatt, men är ett exempel på att man måste vara tydlig och ordentlig när man lägger fram den typen av förslag så att förslaget inte blir något annat än vad man egentligen trodde att det skulle bli från början. 80 Statsrådet (C): Regeringen har vidtagit en lång rad åtgärder som verkar för att öka energieffektiviteten i våra bostäder. nämner ROT-avdraget, som är fullt möjligt att använda till att göra energieffektiviseringsinvesteringar. Vi har alldeles skärpt energihushållningskraven i byggregler. lämnade jag över en skrivelse till där regeringen beskriver att vi framöver kommer att behöva skärpa kraven på energihushållning i våra bostäder för att förverkliga idén om nära-noll-energibyggnader. Efter att regeringen har inhämtat kompletterande underlag och genomfört en del studier kommer vi att återkomma till och berätta i detalj vilka krav vi kommer att ställa på framtidens bostäder för att de ska bli nära-noll-energibyggnader. Avslutningsvis måste jag passa på att välkomna att är så tydlig när han säger att Socialdemokraterna inte vill se ett tak för energianvändningen i . Det är bra. Det finns andra röster i den nationella debatten som har uttryckt att borde ha ett tak för energitillförseln. Om man väljer att göra så får man fundera på vad som kan hända när vi slår i taket för energianvändningen. Ska vi stänga energieffektiv tung industri, pappersbruket hemma i eller i ? Svensk industri, jämfört med annan industri världen över, är energieffektiv och strävar efter långsiktig hållbarhet. Det är bra om industrin tar konkurrensandelar, och det är bra om den kan konkurrera ut en del annan produktion i andra delar av världen som kanske bedrivs under sämre miljökrav. Jag vill verkligen välkomna att Socialdemokraterna stöder det sätt som vi har valt att definiera det nationella målet och som målet kommer att definieras i EU. Överläggningen var härmed avslutad. 13 § Svar på interpellation 2011/12:338 om hoten mot vår säkerhet 81 Försvarsminister (M): har bett mig utveckla vad jag menar med att hoten mot vår säkerhet är både komplexa och breda och måste också mötas brett och inte bara med militära medel. Den svenska säkerhetspolitiken utgår från en bred syn på begreppet säkerhet. I En strategi för säkerhet (Ds 2006:1) föreslog Försvarsberedningen att målen för vår säkerhet ska vara följande: värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna förmågan att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Målen behandlades därefter i propositionen Stärkt krisberedskap för säkerhets skull (prop. 2007/08:92) samt i betänkande (bet. 2007/08:FöU12). Dagens hot är komplexa och kan få konsekvenser för breda samhällssektorer. Naturkatastrofer, organiserad brottslighet, epidemier, spridning av massförstörelsevapen och internationell terrorism är några exempel på dem. Hoten mot säkerheten som ställs inför sträcker sig därmed från hot som är av tydlig försvarspolitisk karaktär, till hot eller händelser som främst hanteras inom samhällets krisberedskap. Samhället ska kunna motstå och hantera påfrestningar av olika slag över hela hotskalan från allvarliga olyckor och kriser till höjd beredskap och krig. Samverkan mellan myndigheter och andra aktörer civila och militära, nationellt och internationellt är en förutsättning för att såväl förebygga och förhindra som att hantera många av hoten. 82 (MP): Jag vill först börja med att gratulera till ministerposten och önska dig lycka till i det nya uppdraget. Jag blev glad när jag hörde vår försvarsminister på sin första presskonferens lyfta fram att hoten mot vår värld är komplexa och breda och måste mötas brett och inte bara med militära medel. Jag hade hoppats att skulle utveckla detta lite mer i svaret, men på den punkten är jag tyvärr lite besviken. har den säkerhetspolitiska situationen förändrats radikalt i vår omvärld. Den hotbild som finns är inte i första hand av militär natur, precis som försvarsministern själv antyder. Trots att det inte föreligger något invasionshot mot svenskt territorium är försvaret fortfarande i sin huvudsakliga struktur utformat för ett sådant hot. Jag menar att beredskapen för att möta icke-militära hot måste förbättras. Försvarsminister nämner två rapporter, och vad hon säger är helt riktigt. Men jag tycker att vi inte har gått tillräckligt långt. Det finns ett väl underbyggt material, men det fattas ändå ett politiskt beslut. Jag menar att beredskapen för att möta de icke-militära hoten helt enkelt måste förbättras. Det gäller också att Försvarsmakten är förändringsbenägen och kan anpassa sig efter dagens verklighet, vilket jag tycker att Försvarsmakten inte gör. har , som väl känner till, drivit linjen om att ha en vidgad hotbild. Om vi tittar ut över ser vi att världen ser ljus ut om vi håller oss till väpnade konflikter mellan EU:s länder. Däremot kommer ett antal händelser av skild natur att dyka upp i och i där Nordic Battlegroup, eller den svenska försvarsmakten, skulle kunna vara en del av en räddningsstyrka tillsammans med andra aktörer. Jag vill ta upp jordbävningen i för . Då diskuterades ganska flitigt om battle group var en grupp som skulle kunna sättas in, men tyvärr blev det inte så. Jag är personligen helt övertygad om att battle group eller svenska försvarsmakten skulle ha varit en bra förstärkning inledningsvis, i det akuta läget, vid jordbävningen i . Tyvärr fanns inte den politiska kraften att sätta in battle group vid det tillfället. Försvarsministern tar också upp de beslut som har sagt ja till, nämligen att värna befolkningens liv och hälsa, värna samhällets funktionalitet och värna förmågan att upprätthålla våra grundläggande värden som demokrati, rättssäkerhet och mänskliga fri- och rättigheter. Om något av dessa mål hotas är det ett säkerhetshot. Om man skulle gå på de beslut som har fattat skulle världen enligt svensk försvars- och säkerhetspolitik se lite annorlunda ut. På slutet skriver försvarsministern själv: Samverkan mellan myndigheter och andra aktörer civila och militära, nationellt och internationellt är en förutsättning för att såväl kunna förebygga och förhindra som hantera många av hoten. Jag håller helt med om detta. Då vill jag att försvarsministern utvecklar just den tanken och ger exempel på hur detta ska förstärka vår säkerhet och kontakt med de civila myndigheterna. 83 (M): Jag tycker att lyfter upp väldigt viktiga frågor i sin interpellation. Det är inte första gången. Vi hade ett seminarium, som var med och arrangerade, som handlade om just den nya hotbilden och att den ser annorlunda ut . är det här en försvarspolitisk diskussion, men man kan säga att dessa frågor är viktiga för hela samhället och berör så många fler än enbart oss som är försvarspolitiskt intresserade. Det handlar om utrikespolitik, bistånd, miljö och klimat, it-frågor etcetera. Vi är väl ganska överens om att hoten mot ser annorlunda ut än vad de har gjort tidigare. Det är nog inte heller blockskiljande, som jag uppfattar det, utan här finns en stor samsyn. Verkligheten är ju tydlig. Precis som försvarsministern redogjorde för kan kriser och katastrofer drabba på ett annat sätt än tidigare, alltifrån nya influensor till askmoln, terrordåd och oljeutsläpp på . Tittar man globalt ser man fler exempel på det. Frågan jag ställer mig är om det finns en gemensam nämnare här, och det tror jag att det kan finnas på flera sätt. Vi talar till exempel om gränsöverskridande faktorer. Det är inte längre nationella kriser eller hot, utan globaliseringen som gör att vi blir alltmer påverkade och beroende av varandra. Jag tror att vi möter det bäst genom mer av gemensamt arbete, inte minst inom EU, som är en viktig partner i detta. Lyckligtvis bygger säkerhet med andra på ett helt annat sätt . Det är tydligt att dessa frågor diskuteras inte bara hemma i utan på många andra håll också. Ett exempel ligger inte så öster om oss, i , där Nato utvecklar ett centrum för cybersäkerhet och där man har tagit en internationell ledartröja. Det är ett område där jag hoppas att genom vårt partnerskap med Nato ska kunna vara med, och både bidra till och dra nytta av det arbete som sker. Jag tycker också att många av dessa aspekter ryms på ett bra sätt i de insatser som gör . Där är ett exempel, med en plågsam lärdom om att det inte bara räcker med militära medel för att lösa en konflikt utan att det handlar om en lång rad olika saker, alltifrån utvecklingsbistånd till statsbyggande och kunskapsutbyte mellan länder. Att upprätthålla säkerhet tror jag alltid kommer att vara en faktor i det här sammanhanget. Bredvid den som arbetar med att bygga upp civila institutioner går inte sällan en soldat. Det kan man tycka vad man vill om, men det är också en följd av hur världen ser ut . Här finns inte alltid en tydlig rågång, och det måste man vara öppen för att se. Det nya reformerade försvar som vi nu är på väg att bygga upp ska vara anpassat för att se hela hotbilden, mer flexibelt användbart för att kunna användas nationellt men också internationellt, i hela det spektrum vi talar om, från väpnad strid till fredsbevarande och till katastrofhjälp. När vi talar om hotbilden tror jag sammanfattningsvis att vi måste tala om olika typer av hotbilder och såväl hård som mjuk säkerhet hård utifrån perspektivet med en försvarsmakt som kan hantera direkta hot mot vår säkerhet, men mjuk utifrån att kunna arbeta med civila medel för att förhindra uppkomsten av hot och kriser, alltifrån utvecklingsbistånd till fattiga länder och till att kunna samarbeta inom EU för att lösa olika former av kriser. 84 Försvarsminister (M): Tack för de vänliga orden från ! Och tack till , som deltar i debatten! Jag tänkte utveckla en del av detta och ta upp några trådar som inte minst tog upp. Det är just de mål som riksdag och regering har satt upp, för det är ju de mål som man har satt upp för samhällets och befolkningens säkerhet som är styrande både för det militära försvarets förmåga och för den civila krisberedskapen i . Precis som båda talarna har varit inne på är både utmaningarna och hoten mot vår säkerhet föränderliga, och de känner inga nationsgränser. Gränsöverskridande samarbete, handel och integration främjar en positiv utveckling i stora delar av världen, och den ska vi välkomna. innebär den fortsatta globaliseringen det ser vi en ökad sårbarhet, genom att enskilda händelser snabbt kan få regionala eller globala återverkningar. Medan den gamla tidens hot var mer entydiga och existentiella är dagens hot komplexa och kan få konsekvenser för breda samhällssektorer. Väpnade konflikter och deras spridningseffekter kommer även fortsättningsvis att utgöra ett hot mot vår egen säkerhet. Storskalig terrorism är ett annat exempel på när icke statliga aktörer kan utgöra ett hot mot vår säkerhet, oavsett var den attacken inträffar. Klimatförändringar, naturkatastrofer, organiserad brottslighet, epidemier, pandemier och spridning av massförstörelsevapen är också några exempel på hot som är mer eller mindre synliga eller förutsägbara. I en globaliserad värld ökar risken för att en ekonomisk kris kan få konsekvenser för det säkerhetspolitiska läget. Hot mot vårt allt större it-beroende informationssamhälle utgör också en del av den bredare hotbilden. Vi ser alltså hur hoten mot ständigt förändras. Det är nya risker och utmaningar som tillkommer. Ett brett perspektiv på utmaningar och hot måste därför prägla den säkerhetspolitiska analysen. Jag håller med om att det är viktigt att bibehålla en öppenhet för vad som kan komma att bli ett hot och försöka förbereda sig på det oväntade genom just samarbete och åtgärder nationellt och internationellt. Här, fru talman, måste vår säkerhet därför försvaras med både militära och civila medel. Allt fler måste involveras och ta ansvar för samhällets säkerhet, vare sig det gäller ett väpnat hot, en allvarlig olycka eller en samhällskris. Vår beredskap ska anpassas kontinuerligt till den rådande hot- och risknivå som finns i vårt närområde. De reformer som genomförs för att uppnå ett mer användbart och tillgängligt försvar behövs för att skapa en större handlingsfrihet. Sedan har också, gemensamt och systematiskt, byggt upp just en krisberedskap för att kunna förhindra och hantera olika hot mot människors liv och hälsa, hot mot samhällets funktioner och hot mot samhällets grundläggande värden. De resurser som utgör samhällets krisberedskap finns ju inom ett stort antal sektorer och på flera samhällsnivåer. Här ser jag att såväl offentliga som privata aktörer inklusive den enskilde individen ingår i den sammanlagda krisberedskapen. Det ställer, precis som sade, krav på samverkan mellan våra myndigheter och mellan civila och militära aktörer. Den breda hotbilden måste mötas med en bred beredskap. Inte minst genom skapandet av Myndigheten för samhällsskydd och beredskap har man försökt få ihop så många sektorer som möjligt. Det är också genom MSB som vi har gjort en insats i . Jag är positivt inställd till att är så positivt inställd till EU:s battle group och att kunna använda den. 85 (MP): Tack för svaret! Försvarsministern målar upp den bild som egentligen finns i svaret och säger att hotbilden är bred och måste mötas brett och så vidare. Men min fråga var egentligen: Hur? var inne på samma sak, att vi är rörande överens. Men någonstans måste man ta ett politiskt ansvar och komma med några politiska förslag på hur detta ska ske och inte bara konstatera att det är en bred hotbild, vilket vi alla har insett , som jag sade. , , besökte försvarsutskottet och redogjorde för sin senaste rapport om den ryska militära förmågan i ett tioårsperspektiv. Jag tar upp detta, för om vi har någon form av hotbild eller något vi kan rädda för gäller det kanske just . Den enkla och snabba sammanfattningen av FOI:s rapport är förvisso att har ganska höga ambitioner om att öka sin försvarsförmåga men att ekonomin enligt FOI troligtvis kommer att kanske inte sätta käppar i hjulet men åtminstone få stora konsekvenser för försvarsmakten även i . Men framför allt kommer medborgarna att, precis som i västvärlden, kräva helt andra satsningar än de rent militära. Den stora fråga som FOI ställde var att det egentligen inte fanns någon riktig politisk vilja att satsa så mycket pengar på just försvaret. Det handlar inte bara om , utan det finns en hel del andra som vill göra andra satsningar. Jag reagerade ordentligt när FOI gjorde sin dragning och sade att i och för sig ser som ett fredligt land men knappt nämner vid namn och knappt nämner vid namn. Så ser alltså verkligheten ut. De hot som har enligt FOI gäller Nordkaukasien, och , även om de i och för sig nämnde också Nato. Så ser verkligheten ut. Då tycker jag att Försvarsmakten och försvarsministern ska ta initiativ till att förvandla Försvarsmakten och ge dem helt andra uppgifter. Efter direktiv från regeringen som jag tycker är bra har Försvarsmakten återupptagit den nationella försvarsplaneringen. Det tycker jag är mycket positivt. Som en konsekvens av detta kommer fyra militära regionala staber att organiseras , 2013. En central del i den nationella försvarsplaneringen är just samverkan mellan Försvarsmakten och civila myndigheter. Det är ju själva poängen. Men som alla förstår är det inte möjligt att återgå till metoder och organisatoriska lösningar som användes inom totalförsvaret under , utan Försvarsmakten kommer att mer och mer bli beroende av det civila samhället. Jag menar att samverkan mellan den civila och militära delen måste stärkas för att kunna möta de hindren och hoten såväl nationellt som internationellt. Flexibilitet och utvecklingsförmåga måste därför utgöra en integrerad del av det framtida försvaret. Jag skulle vilja påstå att Försvarsmakten inte skulle klara sig utan det civila samhället om en allvarlig kris skulle uppstå eller om det skulle bli en invasion av landet. Därför återkommer jag till frågan: Vilka tankar och förslag har regeringen och försvarsministern kring de konkreta åtgärderna, för det civila samhället blir faktiskt en förutsättning för Försvarsmakten, oavsett vad du tycker om det i sak. 86 (M): Jag tycker återigen, försvarsministern, att är inne på många viktiga frågor i sitt svar. säger att han inte är säker på att Försvarsmakten skulle klara sig utan det civila samhället vid olika kriser och situationer som kan uppstå. Jag skulle kunna vända på det och säga att jag inte är säker på att det civila samhället skulle klara sig utan Försvarsmakten vid många kriser och allvarliga situationer som kan uppstå. Här lämnar Försvarsmakten ett mycket värdefullt bidrag. Det är också så att soldatutbildningen inte ser riktigt likadan ut som . Den är breddad. , till och med om man tittar på den grundläggande militära utbildningen, finns det moment som dockar in i mycket av den diskussion som vi har kring just samhällets sårbarhet, demokrati och en breddad hotskala. Det är moment som sedan också fortsätter längre fram i utbildningen. Jag tycker att det är viktigt att vi har med oss detta i diskussionen. Rågången mellan civilt och militärt finns på plats i verkligheten. Jag tycker att det är bra utveckling. Jag tycker att vi ibland ställer saker och ting mot varandra på ett lite olyckligt sätt. Bara detta att man ser att det finns andra typer av hot mot innebär inte att de mer traditionella hoten eller riskerna per definition har försvunnit. Vi kan gå tillbaka till den senaste Försvarsberedningen, där också var med, och se att man där sade att militära angreppshot mot aldrig kan uteslutas på . Det tycker jag är viktigt att ha med sig. Det är onödigt att försöka ställa saker mot varandra.