prot · GZ09129 · 2012-06-13 00:00:00 — Detta är ett beslut som jag menar ligger väl i linje med den tradition vi har i , att delta i fredsfrämjande operationer runt om i världen, i närområdet men också lite längre bort. Vi har i vår historia antagit utmaningar inom ramen för FN i , , , , Bosnien, Kosovo, och så vidare. har den svenska utlandsstyrkan personal vid elva konfliktområden runt om i världen, och män och kvinnor från vår försvarsmakt gör viktiga fredsinsatser där. handlar vårt beslut om att inom ramen för EU ska leda den nordiska stridsgruppen 2015. Den historiska bakgrunden är, som vi vet, de tragiska krigen i Bosnien och Kosovo då det blev uppenbart att EU inte klarade den militära krishanteringen utan behövde hjälp utifrån. Olika beslut ledde fram till det vi har . ledde sin första snabbinsatsstyrka, som inbegrep , , , och . Beredskapsperioden sträckte sig . var det åter dags, nu tillsammans med soldater och sjömän från de tidigare länderna samt . , liksom vid tidigare insatser, är syftet med snabbinsatsstyrkan att snabbt kunna vara på plats vid händelse av konflikt eller annan kris. Insatsområdet är utanför EU men fortfarande i vårt närområde. Dessutom ska styrkan kunna delta i humanitära insatser inklusive katastrofhjälp och som stöd vid flyktingkatastrofer om FN så begär. Liksom utskottet i stort välkomnar vi kristdemokrater att vi gemensamt kan gå in och på nytt ta detta ansvar för fred och säkerhet. Vi menar också att det är viktigt att stridsgruppen kan ställas just till FN:s förfogande om det internationella samfundet begär det. säkerhet bygger numera på gemenskap och samverkan med andra länder. är alltjämt alliansfritt, men vi är inte längre neutrala. Vi har genom solidaritetsförklaringen i det senaste försvarsbeslutet bundit oss starkt till våra nordiska och europeiska syskon. Vi har just kunnat läsa om hur regeringscheferna i diskuterat om vi ska gå in och ta ett större ansvar för . Den lösning vi debatterar , att EU inte har eller ska ha ett eget försvar men bygger en samverkan byggd på de nationella försvaren, är viktig. Grunden för detta har vi i den för så viktiga subsidiaritetsprincipen. Detta är rätt väg, för vi är fortfarande suveräna stater och tänker inte överlåta vårt försvar till en överstatlig nivå. vidtar ett stort arbete för Försvarsmakten att få allt på plats inom . Planering, utbildning och övning blir centrala. har som ramnation ett särskilt ansvar. Även detta arbete är viktigt, och även om det kräver resurser beskriver Försvarsmakten själv hur detta ska gå till. Förhoppningsvis kan det fortsatta arbetet inom Nordic Battlegroup gynna det vi talar om här . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 20 § Diskriminering som har samband med kön i fråga om försäkringstjänster m.m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande 2011/12:AU11 Diskriminering som har samband med kön i fråga om försäkringstjänster m.m. (prop. 2011/12:122). 214 (S): har gått sedan remisstiden på utredningen fagert tal gick ut. Ändå har inget hänt. Vi har en ansvarig minister som säger att bristande tillgänglighet ska ses som diskriminering. Vi har borgerliga ledamöter som har sagt att de ska jobba för tillgänglighet men reserverar sig när förslaget behandlas i arbetsmarknadsutskottet. Det är dags att gå från ord till handling. Det här handlar om människor som har precis samma behov som du och jag. Det handlar om människor som har mänskliga och demokratiska rättigheter, precis som du och jag. Det handlar om människor som stängs ute från skolor, arbetsplatser och fritidsintressen. Det handlar om att man blir utestängd från att kunna mötas på olika arenor, till exempel kulturlivet eller de intressen man har med sin familj. Att inte kunna mötas innebär att vi förminskar vår möjlighet att lära mer av varandra och lära känna varandra. Att träffa och umgås med människor med en större funktionsnedsättning har berikat mig mycket och lärt mig mycket i mitt liv. Det går faktiskt att se skillnad på svart och rött garn med fingrarna om man inte ser. Det fick jag som barn lära mig av min farmor. Och när jag blev lite större fick jag av min farfar lära mig hur man kunde köpa snus utan att kunna komma in i affären. Alla kommer vi med största sannolikhet att ha eller få någon funktionsnedsättning, tillfälligt eller bestående, under våra liv. En del av oss drabbas av det för att vi får leva ett långt liv, en del har en medfödd funktionsnedsättning, och några drabbas för att de råkar ut för olycka. Frågan om tillgänglighet handlar inte bara om att tillfredsställa behoven hos människor med funktionsnedsättning utan om sådant som är bra för oss alla. Utan att vi tänker på det använder vi oss gärna av de hjälpmedel som finns lite här och där, även om de är för få. Vem har inte känt att räddningen är en dörröppnare när man kommer med tunga kassar, eller sovande barn på armen, eller att hissen har varit räddningen när man har haft tungt bagage eller en barnvagn att ta med sig upp i lägenheten? För att inte tala om handikapptoaletter, som jag har upplevt är en räddning när man ska hjälpa barnbarnen på toaletten, för det är bara där man får plats om man är flera. Det handlar också om hörselslingor som gör att mormor och morfar kan få behållning av tal, teaterföreställningar och sportkommentatorer, liksom att känna glädjen av att höra barnbarnen sjunga sommarvisa på skolavslutningen. Personer med funktionsnedsättning ska ha lika stora förutsättningar som alla andra att kunna delta i arbetslivet och i samhället i stort. Det får vi alla nytta av. Det här är också en fråga om människosyn och mänskliga rättigheter som är fastslagen i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, som har anslutit sig till. Jag tror att fler än jag kan förstå och känna hur kränkande det är och vilket utanförskap det kan vara att som människa inte kunna gå på restaurang eller på bio tillsammans med sina kamrater eller sin familj, eller att inte kunna köpa sig en glass, gå in på ett fik eller köpa sina kläder själv, för man kommer inte in i butiken. Trots att man är tillräckligt vuxen kan man inte göra det man borde få göra på egen hand. Låt mig ta några andra exempel: Det finns barn och ungdomar som inte kan ta sig till sin egen skolavslutning på grund av olika hinder. Det finns föräldrar som inte kan ta sig till barnens olika aktiviteter för att de har en funktionsnedsättning. Vårt samhälle är fortfarande fullt av många och olika hinder, trots att vi har haft regler och lagar . Problemet är att kraven inte på långt när efterlevs och att vi inte gör rätt. Ta SJ som ett exempel på att vi inte alltid gör rätt. I sin upphandling hade SJ från början inte tagit med att man skulle ha rullstolsramp, så kunde vi i medier läsa och höra att människor i rullstol inte fick åka med på X 2000-tåget. Eller se på den uppmärksammade AD-domen om den blinde juristen med hög kompetens och de bästa referenserna. hade upphandlat it-system för stora belopp men inte hållit sig till reglerna om att interna it-system ska följa internationella tillgänglighetsstandarder. Sådant får inte ske i ! Teknik och utrustning finns för att möjliggöra för fler människor med funktionsnedsättning att få ett jobb. Vi måste få en lagförändring i diskrimineringslagstiftningen när det gäller bristande tillgänglighet eftersom det inte har hänt tillräckligt mycket trots att vi har haft regler och lagar . Handikapprörelsen har kämpat för att få ökad tillgänglighet, bland annat genom att anordna Marschen för tillgänglighet på många orter i vårt land. Man har krävt en lag som klassar bristande tillgänglighet som diskriminering. Jag vet att många av oss politiker har gett löften om förändring. Självklart kommer detta att kosta, men kostnaderna måste ses mot bakgrund av hela befolkningens nytta med lagregleringens möjligheter. Vi måste våga se att det är en investering för oss alla och för framtiden. Vi måste se det som en investering på samma sätt som broar, vägar och skolor. Att vänta minskar inte kostnaderna. Vi blir allt äldre, och 2009 fanns det 550 000 personer i åldern . beräknas det i samma åldersgrupp finnas 870 000 personer, alltså en ökning . Det är inte så långt tills vi är där. Ändå har vi inte gjort speciellt mycket. Vi kan göra mycket mer. Detta talar för sig själv. Vi kommer att bli fler som kommer att få en funktionsnedsättning. Vi vet att när vi blir äldre får många av oss nedsatt rörelseförmåga, hörsel och syn och andra funktionsnedsättningar. Vi vet att allt fler äldre bor kvar hemma och klarar sig själva. En del gör det helt själva, och en del gör det med hjälp av hemtjänst. Om vi då bygger våra bostäder rätt är det något som vi tjänar in stora belopp på. Men man behöver inte ha en funktionsnedsättning, som jag har sagt tidigare, eller vara äldre för att ha nytta av bättre tillgänglighet. Den som kör barnvagn eller kundvagn, bär barn eller matkassar eller lastar in eller ut varor med mera får också en bättre arbetsmiljö. Och det är viktigt då allt fler förväntas finnas kvar i arbetslivet högre upp i åldrarna. Om statsministern får som han vill ska vi vara kvar i arbetslivet ända till vi blir . Att få in tillgänglighet i diskrimineringslagstiftningen är alltså bra för oss alla. När man bygger nytt eller planerar för framtiden kommer vi med stor sannolikhet att kunna se att det var en god investering som vi gjorde, om vi gör rätt, givetvis. Det är oerhört viktigt att vi tillsammans med handikapporganisationer och experter också ser till att det blir rätt. Olika beräkningar har presenterats med helt olika ekonomiska analyser, och kommer ytterligare en ny rapport om vad det här eventuellt skulle kunna kosta eller om det kommer att kosta. Men vi måste också titta på de vinster som det kan bli om vi alla får tillgänglighet. Till exempel har beräknat köpkraften hos personer med funktionshinder till ca 100 miljoner. Därtill kommer givetvis de som följer med, till exempel kompisar eller en familjemedlem. Det är nog ganska troligt att även de kommer att handla. Det kanske rör sig om 130140 miljoner, enligt deras beräkning. Vi vet att arbetslösheten är stor, att inträdet i arbetslivet förhindras för unga människor med funktionsnedsättningar och att allt fler unga personer med funktionsnedsättningar tvingas till förtidspension eller aktivitetsstöd. Enligt SCB har det ökat när det gäller 19-åringar . Om vi bara kunde minska det något skulle det vara en vinst både för den enskilde och för oss alla. Om arbetsplatser och skolor var tillgängliga för alla skulle fler med funktionsnedsättningar kunna arbeta eller utbilda sig och försörja sig genom eget arbete. Om bara en liten del till kom in i arbetslivet skulle det bli vinster för såväl den enskilde som verksamheten och samhället. Vi vet också att föräldrar till barn med funktionshinder uteblir mycket från arbetslivet eller minskar tiden på grund av att barnen inte har möjligheter att ta sig till skolan eller till fritidsaktiviteter själva. Det krävs att någon vuxen eller förälder följer med. har i en rapport räknat fram att det är enorma summor i fråga om produktionsbortfallet för föräldrar som har barn med funktionshinder. Även här skulle vi kunna få vinster i samhället om vi kunde få tillgänglighet för allt fler. Vi måste se på möjligheterna, för det här skapar också nya arbetstillfällen. Vi behöver mer och nya jobb i . Det är saker som ska åtgärdas och planeras, men det kan också skapa möjligheter till nya uppfinningar, såsom teknik, nya hjälpmedel och andra produkter. Vi socialdemokrater vill att regeringen skyndsamt återkommer till med ett lagförslag om bristande tillgänglighet som diskrimineringsgrund. Regeringen behöver inte utreda fler gånger. Det har redan utretts i bland annat utredning Bortom fagert tal. Det finns alltså ingen anledning att fördröja en lagreglering på det här området. Ansvarig minister brukar hänvisa till att frågan bereds i och att det inte är någon hemlighet att ministern och anser att bristande tillgänglighet kan ses som diskriminering. Han har makten över dessa frågor. Ändå förhalar han denna fråga. Men det är inte bara minister som har lovat, utan flera andra regeringspartier lovade förändringar i valrörelsen . Ändå kommer inget förslag fram. Regeringen har faktiskt visat tidigare att de kan förändra väldigt fort om de bara vill, men då handlade det tyvärr om att försämra för människor. har regeringen en ny chans upp till bevis att snabbt återkomma med ett bra lagförslag. Det är bra för alla oss människor men speciellt för personer med funktionsnedsättning. Detta betänkande handlar inte bara om bristen på tillgänglighet, utan det handlar också om lönekartläggning, psykosocial arbetsmiljö och diskriminering samt om . Där har vi socialdemokrater reservationer och ett särskilt yttrande. Men är det här den viktigaste frågan att diskutera. Avslutningsvis vill jag yrka bifall till utskottets förslag under punkt 7 och till vår reservation nr 11. 215 (M): Vi debatterar arbetsmarknadsutskottets betänkande AU11, Diskriminering som har samband med kön i fråga om försäkringstjänster m.m. Det finns en motion väckt med anledning av propositionen. I betänkandet behandlas också 67 motionsyrkanden om diskriminering. I propositionen föreslås att det generella undantaget i diskrimineringslagen från förbudet mot diskriminering som har samband med kön vid tillhandahållande av försäkringstjänster tas bort. I stället införs ett särskilt förbud mot att ha olika försäkringspremier och ersättningar för kvinnor och män om skillnaderna grundas på beräkningar där kön används som en faktor. beräknas olika på grund av kön när det exempelvis handlar om livförsäkring, sjukförsäkring, bilförsäkringar och privattecknade pensionsförsäkringar. Försäkringar har således fått undantag från förbudet mot könsdiskriminering. Men i en dom slog fast att den punkt i direktivet som tillåter undantag för försäkringar är ogiltig. Det kommer enligt domstolen att bli förbjudet att ha olika försäkringsvillkor för kvinnor och män. är då skyldigt att anpassa diskrimineringslagen så att den är förenlig med dom. Regeringens förslag är att det nuvarande undantaget i diskrimineringslagen för försäkringar tas bort och att det blir ett förbud mot att ha olika försäkringspremier och ersättningar för kvinnor och män. Kvinnor och män kommer genom ändringen att få lika försäkringar. Den lagändring som föreslås gäller bara nya försäkringsavtal och grundar sig således på en EU-dom. Det ska alltså vara lika behandling enligt EU-domen när det gäller beräkning av och ersättningar. En anpassad diskrimineringslag, förenlig med dom, har också fördelen att den är ytterligare ett steg mot de jämställdhetspolitiska målen, att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män i samhället. Alliansregeringens satsning på att utveckla och stärka jämställdheten inom olika områden är omfattande. Regeringens arbete för en jämställd arbetsmarknad ska även fortsättningsvis ha hög prioritet. Kvinnor och män bör dela makt och inflytande i alla delar av samhällslivet. Kvinnors och mäns kompetens och skaparkraft ska tillvaratas och främjas. I arbetar både kvinnor och män i stor utsträckning jämfört med många andra länder. Allt fler män tar ett aktivt föräldraansvar. Och nyföretagandet bland kvinnor ökar. Det är några exempel. Här har LOV, lagen om valfrihetssystem, betytt mycket. Fler kvinnor startar nu egna företag inom vården. Fler privata alternativ förbättrar också lönesättningen. lyfts ofta fram som ett föredöme och en förebild när det handlar om jämställdhet, men visst finns det fortfarande brister och mer kvar att göra inom området. Vi måste börja redan i skolan, och vi måste skapa bättre möjligheter att kunna kombinera arbete och familjeliv samt komma till rätta med ojämlika löneskillnader och karriärmöjligheter och en alltför könsuppdelad arbetsmarknad. Det skrivs rätt mycket om handlingsplaner i det här betänkandet, och det är viktigt. Arbetsgivarna är skyldiga att upprätta handlingsplaner för jämställdhetsarbetet och jämställda löner. Jämställdhetsplaner är ett viktigt instrument för ett aktivt jämställdhetsarbete, och lönekartläggningsarbetet som finns bidrar till att vi får lönejusteringar som innebär mer jämställda löner. Men som sagt finns det mer att göra. Det är inte rimligt att det fortfarande finns löneskillnader mellan kvinnor och män som utför samma jobb. Det ska vara lika lön för lika arbete. Flera motioner berör diskrimineringsfrågorna inom olika områden. En effektiv och heltäckande lagstiftning är en nödvändig förutsättning för att ska kunna uppnå målet om ett samhälle fritt från diskriminering. är skyddet mot diskriminering på grund av kön, religion eller annan trosuppfattning, funktionshinder och sexuell läggning omfattande och mer omfattande än skyddet mot diskriminering på grund av ålder. Det är viktigt att notera att undersökningar visar att ålder tillsammans med kön är de vanligaste grunderna för upplevd diskriminering i vårt land. Anmälningarna till DO ökar trots att förbudet mot åldersdiskriminering endast gäller för arbetslivsområdet och utbildningsområdet. Vi välkomnar regeringens lagrådsremiss som föreslår att ett förbud mot åldersdiskriminering införs på de områden i samhället där det saknas ett sådant skydd i diskrimineringslagen. Utgångspunkten måste alltid vara den att den enskilde ska bemötas utifrån sina förutsättningar, sina egenskaper och sin förmåga och inte utifrån sin ålder. har en alltmer åldrande befolkning, och då är det viktigt att också motarbeta åldersdiskriminering och bättre ta till vara de äldres kunskaper och erfarenheter. Lika viktigt är att uppmärksamma diskriminering och etnicitet. ska vara ett tolerant och humant samhälle som präglas av mångfald och respekt för individens mänskliga fri- och rättigheter. Här har även vår diskrimineringslagstiftning stor betydelse. Syftet med den lagstiftningen är ju att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. tillsatte regeringen en utredning som skulle titta närmare på hur arbetskraftsdeltagandet bland utrikes födda kvinnor och anhöriga ska öka. Med detta vill jag påstå att regeringen har uppmärksammat många av de utmaningar som förvisso finns och som nämns i ett antal motioner. En annan viktig fråga är diskriminering och hbt, en fråga som aktivt arbetar med både hemma och inom EU. Det viktiga arbetet ska inte hamna i glömska när vi debatterar diskriminering. ska fortsätta att ha en ledande roll i arbetet för hur hbt-personers rättigheter och möjligheter bäst främjas. Även denna fråga bereds såväl inom som inom EU. Att vårt samhälle har en hög tillgänglighetsgrad är en viktig demokrati- och tillgänglighetsfråga. Bristande tillgänglighet påverkar vår vardag och hindrar oss från att vara delaktiga på lika villkor. Bristande tillgänglighet är en fråga om grundläggande mänskliga rättigheter och är, som sades här innan, fastslagen i FN:s konvention om rättigheter för personer med funktionshinder som har anslutit sig till. Krav på tillgänglighet finns i grundlagen och andra lagar som diskrimineringslagen, , lagen om handikappanpassad kollektivtrafik och genom principer som lagts fram av för den nationella funktionshinderspolitiken. Viktigt är också att framhålla de insatser regeringen gör för att få fler människor med funktionsnedsättning i arbete, in på arbetsmarknaden. Det gäller att förändra attityder och att se förmågan och möjligheter i stället för problem. Stat, kommuner och landsting framför allt måste bli bättre på att anställa människor med funktionsnedsättningar. Frågan om bristande tillgänglighet har utretts genom exempelvis promemorian Bortom fagert tal. Den promemorian var inte tillräcklig. Regeringen lät därför Statskontoret göra en samhällsekonomisk kostnadsanalys av förslagen. Till skillnad från vad som framkom i promemorian Bortom fagert tal visade Statskontorets undersökning på mycket långtgående konsekvenser och att en förändrad lagstiftning skulle föra med sig mycket stora kostnader. Man konstaterade att ett förbud mot diskriminering i form av bristande tillgänglighet för personer med funktionsnedsättning kan leda till betydande samhällsekonomiska kostnader inom såväl privat som offentlig sektor. Kostnadernas storlek kommer självklart att avgöras av vilken rättspraxis som skulle utvecklas och i vilken takt man gör samhället mer tillgängligt. Statskontoret skriver också att det är svårt att uppskatta kostnader och intäkter, men man konstaterar som sagt att förslaget kan föra med sig mycket stora kostnader. Man skriver i texten att om detta exempelvis leder till att av fastighetsbeståndet förnyas i stället för som är normalfallet hamnar kostnaderna i storleksordningen 200 miljarder eller en ökning av samhällskostnaderna med 10 miljarder . Statskontoret påpekar också att detta är det minst kostsamma alternativet. Det är viktigt att notera. SKL, Kommuner och Landsting, har haft möjlighet att yttra sig under handläggningen och utskottsbehandlingen av frågan. Det har också haft möjlighet att göra. skriver bland annat att ökad tillgänglighet till fastigheter kan regleras och förbättras i nu gällande plan- och bygglag. Man kan alltså göra väldigt mycket med den lagstiftning som finns. Man skriver också att diskrimineringslagstiftningen bör förtydligas och att kostnaderna är svårbedömda. SKL avvisar utan reservationer förslaget, och alla partier inom Kommuner och Landsting har, om jag har förstått det hela rätt, tyckt likadant. Man menar att om förändringar ska ske så måste kostnaderna först beräknas på ett tillförlitligt sätt. Dessutom bör en ordentlig konsekvensbedömning göras. SKL konstaterar att det fortfarande finns brister i tillgängligheten inom stora delar av samhället, och det fick vi ett bra bevis på i inledningsanförande om kollektivtrafiken. Det finns en lagstiftning, så kommuner och landsting får ta sig i kragen för att rätta till det här. SKL tar också upp finansieringsfrågan och beskriver två vägar. Det handlar om omfattande bidrag från staten om nu skulle gå lagstiftningsvägen, det vill säga finansieringsprincipen, vilket innebär att om staten bestämmer något ska man också se till att finansiera det. Det menar SKL. Alternativet är, skriver man, att kommuner och landsting själva finansierar detta, och det kan resultera i hög kommunalskatt vilket ju påverkar sysselsättning och tillväxt på ett mycket negativt sätt; det känner vi till. Det skulle vara intressant att höra vilket alternativ oppositionen i förespråkar. SKL beräknar också kostnaden till 200 miljarder för sina medlemmar, alltså landets kommuner och landsting, och Statskontoret hävdar, om man läser riktigt noggrant, att kostnaderna kan vara högre än så, men man utgår från det här med 200 miljarder. Vi noterar att flertalet av oppositionspartierna inte har anslagit några medel för detta ändamål. En reform om ökad tillgänglighet är mycket viktig och angelägen, men budgeterar man inte för ett budgetpåverkande förslag tar man inte ekonomiskt ansvar. Jag skulle vilja fråga hur ert samlade förslag på finansiering ser ut. Vem ska betala och hur? Varför vilja lagstifta utan att invänta de beredningar som pågår? Vi är nog överens om att bristande tillgänglighet kan vara ett hinder för att personer med funktionsnedsättning ska kunna delta fullt ut i samhället. En alltmer åldrande befolkning innebär att åldersrelaterade funktionssvårigheter ökar. Vår strävan måste vara att skapa ett mer tillgängligt samhälle. Men det är också så, och det ska vi komma ihåg, att det redan finns lagstiftning, och den måste nog användas bättre. Redan i samt i lagen om handikappanpassad kollektivtrafik finns ju bestämmelser om tillgänglighet. Denna lagstiftning ska givetvis följas, följas upp och utvärderas. Regeringen har också stärkt skyddet mot diskriminering inom flera andra områden, exempelvis för människor med funktionsnedsättning.