prot · H00921 · 2012-11-08 00:00:00 — Talmannen meddelade att (M) ansökt om ledighet . Kammaren biföll denna ansökan. Talmannen anmälde att Mohamoud M. Enow (M) skulle tjänstgöra som ersättare för . Talmannen meddelade att (M) avsagt sig uppdraget som suppleant i socialförsäkringsutskottet. Kammaren biföll denna avsägelse. 3 § Anmälan om kompletteringsval till socialförsäkringsutskottet Talmannen meddelade att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som ledamot i socialförsäkringsutskottet. Talmannen förklarade vald till ledamot i socialförsäkringsutskottet (M) 4 § Anmälan om vice ordförande i näringsutskottet Talmannen anmälde att (MP) återinträtt som vice ordförande i näringsutskottet . 5 § Anmälan om fördröjt svar på interpellation Till hade inkommit följande skrivelse: Interpellation 2012/13:88 Till Interpellation 2012/13:88 av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är resor. Utrikesutskottet (M) Enligt uppdrag 6 § Anmälan om inkommet protokollsutdrag från utskott Talmannen anmälde att ett utdrag ur prot. 2012/13:7 för i ärende om subsidiaritetsprövning av EU-förslag inkommit från utrikesutskottet. 7 § Anmälan om inkommen faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen Talmannen anmälde att följande faktapromemoria om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2012/13:FPM19 Andra inremarknadsakten (SMA II) Tillsammans för ny tillväxt KOM(2012) 573 till näringsutskottet 8 § Subsidiaritetsprövning av förslag till förordning om Europeiska tillsyn över kreditinstitut Föredrogs finansutskottets utlåtande /13:FiU18 Subsidiaritetsprövning av förslag till förordning om Europeiska tillsyn över kreditinstitut (KOM(2012) 511 slutlig). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 1 (V): Det ska ta ställning till är om förslaget om kredittillsyn som SCB föreslås ta över är förenligt med subsidiaritetsprincipen. Det anser egentligen inget parti i , vilket jag tycker är glädjande. Men det ärendet egentligen handlar om är att ska ta ett första steg in i den föreslagna bankunionen. Det skriver också utskottsmajoriteten själv i sitt yttrande. Jag menar att det är mycket oroväckande att majoriteten så tydligt är beredd att gå i den riktningen. Majoriteten skriver i sitt utlåtande: Enligt uppfattning hänger regelverk, beslutsregler och finansiering av samt ansvar för att bedriva tillsyn, krishantering och avveckling ihop. Det går inte att säga så mycket tydligare att man är beredd att ta steget in i den föreslagna bankunionen även om man vill ändra lite för att kunna gå med. Det vi ska besluta om är helt enkelt det första steget där ansvaret för tillsyn ska föras över från många nationella parlament men också från , dit redan har överlåtit en del beslutsbefogenheter men av mindre karaktär än den överföring och den makt som föreslås läggas på ECB. Jag delar inte majoritetens hållning att om bara får rösträtt i den nya tillsynen i ECB är vi villiga att vara med. Visst säger de också att vi ska kunna ha högre kapitaltäckningsregler i eftersom vi själva vill ha det, men kapitaltäckningen har inget med detta ärende att göra utan beslutas i III. Jag menar helt enkelt att ni är helt fel ute och att det är oroväckande att ni så villigt bollar med vår framtid. Jag vill passa på att problematisera kring den resa majoriteten är beredd att göra och som i sak återkommer hit till framöver. Det är mycket svårt att hålla sig från saken när ett sådant här centralt ärende ska avgöras även om det handlar om en subsidiaritetsprövning. Ingen vet hur en överföring av makt och tillsyn till ECB kommer att påverka den svenska tillsynen av banker och andra finansinstitut. Dessutom kommer de kommande stegen med en gemensam insättningsgaranti och en gemensam avveckling att påverka oss både demokratiskt och ekonomiskt. Regeringen brukar påstå att om man ska vara med i en gemensam insättningsgaranti ska alla andra länder också ha avsatt pengar först. Jag skulle vilja kalla det för en ren fantasi med tanke på hur det ser ut i , framför allt i EMU-länderna. Dessutom brukar regeringen påstå att man inte är villig att betala för andra länders havererade banker, utan de länderna måste i så fall ha någon form av fond. Men ska sanningen fram har inte ens en egen fond som klarar av ett bankhaveri liknande det som skedde . Dessutom är vår banksektor ännu större . Och inte heller något annat land har en sådan fond. Jag tror inte att det är många som tror att de länder som befinner sig i djup kris kommer att lyckas avsätta pengar till en sådan fond eller att de banker som krisar skulle kunna klara av att göra det i nuvarande läge. Jag menar att regeringen spelar med argument där man tar upp villkor för att vara med som inte har någon reell bas i verkligheten, och ändå är man beredd att ta det här steget och överlåta tillsyn och makt till ECB, det vill säga . Ingen kan ha undgått att betalar ett högt pris för det politiska experiment de deltar i med en gemensam valuta, och vi hade också varit med i det om vi haft otur och , och övriga gänget hade fått bestämma. Det är tur att andra var mer ekonomiskt och demokratiskt ansvarsfulla. Till detta valutaexperiment ska läggas alla de konsekvenser som den nästan helt avreglerade finanssektorn fått och som EU, och även sådana partier som , gått i bräschen för. räddas bankerna och medborgarna runt om i , men folket lämnas i fattigdom och arbetslöshet. Men för tydlighets skull vill jag också säga att det är klart att EMU-länderna måste vidta åtgärder, men de måste bygga sina egna institutioner och fatta sådana beslut som inte påverkar de länder som inte är med, vilket förslaget om en bankunion och det förslag vi har på bordet faktiskt gör. Jag tror inte att någon i finansutskottets majoritet skulle kunna förklara för mig vilken påverkan detta får på vår egen tillsyn över våra egna finansinstitut. Utifrån det perspektivet tycker jag att det är mycket oroväckande att man är beredd att ta steget in. Kort och gott anser att den tillsyn och makt som ECB föreslås få är ett för stort ingrepp. Vi anser att det här första steget mot en gemensam bankunion är fel väg att gå eftersom det är helt omöjligt att se vilka konsekvenser det här beslutet får för vår tillsyn över kreditinstituten. Det vet nog inte majoriteten heller, men trots det öppnar man dörren och tar steget in. Jag yrkar bifall till vår reservation. I detta anförande instämde (V). 2 (M): Låt mig börja med att yrka bifall till finansutskottets förslag. Jag kan inte låta bli att referera vad riksbankschefen har sagt. Vi i finansutskottet hade ju en utfrågning av honom . Om bankkriser i sade han att det till syvende och sist är nationernas eget ansvar. Det står jag gärna bakom. På en fråga om bankunionen sade han dessutom att det är svårt att förhålla sig till den frågan när förhandlingarna pågår. Jag vill då säga att när vi talar om bankunionen skjuter vi just nu på ett mycket rörligt mål eftersom frågan rör sig långsamt framåt och är borttagen ur helheten. Kommissionen sände sin handling till oss . Därefter har det hänt mycket. Förhandlingarna pågår, och vi kommer att få ytterligare information i . Frågan kommer tillbaka till . Man kan ha synpunkter på bankkrisen. Någon sade att det är ungefär som när huset har brunnit ned och man dagen efter ringer till försäkringsbolaget och ber att få en försäkring. Det vi lärde oss av den kris vi hade var att se till att inte hamna i en sådan kris igen. Vi gjorde en avsättning och fonderade pengar. Även om påstår att den fonderingen inte räcker har vi i alla fall kommit en bra bit längre än många andra länder i . Alla partier i känner en väldig oro över vad som kan hända i den här frågan. Som sann europé är jag orolig för att det blir en splittring i , att somliga hamnar innanför och andra utanför de uttrycken används i debatten. Därför tycker jag att det är viktigt att vara ödmjuk inför frågan tills vi får veta var det hela landar. Först då kan vi ta ställning till om vi ska vara med eller inte. är det oerhört viktigt att den demokratiska processen fullföljs på så sätt att vi som medlemmar i en union har lika mycket att säga till om som andra. Det får inte vara så att några är innanför och andra utanför. 3 (V) replik: tar upp en viktig sak i sitt anförande när han säger att vi fick detta och mycket har hänt . De olika parlamenten ska svara före . Det menar jag visar på en brist i systemet. Medan vi diskuterar om vi ska ta första steget in, med subprövningen, pågår förhandlingar om vad det faktiskt ska innehålla. Från ett demokratiperspektiv är det oroväckande. Jag tänkte passa på att ställa en fråga till majoriteten i kammaren. säger att ingen vet vart bankunionen är på väg. Så är det, det är mycket tydligt. Ingen vet egentligen vilket underlag vi faktiskt tar ställning till, och det i sig är ganska oroväckande. Majoriteten skriver att tillsyn hör ihop med avveckling och finansiering. Trots att ni, , konstaterar att ingen vet vart det är på väg säger ni att ni ändå är villiga att gå med. Vad gäller tillsynen är ni villiga att vara med på den bara ni får rösträtt, och ni är beredda att ta steget att både vara med på en gemensam insättningsgaranti och en avvecklingsfond för banker runt om i . Det är dit ni är på väg helt enkelt. Sedan försöker ni lägga in kapitaltäckningsreglerna som någon form av argument, något som över huvud taget inte hanteras i detta ärende. Jag tycker att ni är ute på svag is och skulle därför vilja fråga: Är ni beredda att ta dessa steg? tar ni det första steget, trots att ni inte vet vilka konsekvenser det får för vår egen tillsyn. Dessutom säger ni tydligt att vi ska vara med hela vägen, för det hänger ihop. 4 (M) replik: Jag kan inte här och säga vilka ställningstaganden vi kommer att göra, för ingen vet hur det slutgiltiga förslaget kommer att se ut. Vi har ett antal krav, bland annat att vi ska kunna höja kapitaltäckningskravet för våra egna banker. Om vi inte får igenom de krav som vi ställt i förhandlingarna, som vi delvis är med i och delvis inte, tycker jag att vi ska överväga om vi ska vara med. har vi ett bankväsen i som är stort och dessutom finns i , , , och så vidare. Då kan man inte rakt av säga att vi inte ska vara med ifall det skulle skada hela banksystemet. Det är helt enkelt för tidigt att svara på det. Vi får hoppas att vi kan diskutera frågan igen i och att vi då vet mer. 5 (V) replik: är vi där igen och talar om kapitaltäckningsreglerna fast de inte har någonting med det här ärendet att göra. De hör till III. Där bestäms vilka kapitaltäckningsregler de olika nationerna får sätta, om det blir ett minimiregelverk eller om det blir lika över hela skalan. Där har vi en gemensam syn. Vi vill att ska kunna ha högre kapitalteckningskrav på grund av att vi har en så stor banksektor. Just därför är också tillsynen över den mycket central, för om den brister kommer det att få enorma konsekvenser i form av arbetslöshet, fattigdom och sådant. Därför blir jag orolig när medger att ingen vet vart det hela är på väg och att vi inte vet vad det får för effekter på vår egen tillsyn. Jag tycker att man som ansvarig riksdagsledamot och regering borde ha mer på fötterna innan man bestämmer sig för att vi ska försöka vara med på resan. Utifrån mitt perspektiv borde man helt enkelt inte vara med i en bankunion, för jag har svårt att se hur det ska gå ihop. Om vi för över tillsynen dit är vi sedan tvungna, enligt er egen argumentation, , att vara med också i de andra två delarna, det vill säga den gemensamma insättningsgarantin och den gemensamma avvecklingsfonden. Menar på fullt allvar att det är den vägen vi ska gå, att vi ska garantera verksamheten i andra länders banker? Jag tycker att det är helt horribelt. Jag menar att svenska skattebetalare och medborgare inte ska utsättas för det. Men ni är beredda att pröva den vägen, och om ni då är nöjda med steg ett är vi därmed med i steg två och steg tre eftersom ni säger att de hänger ihop. 6 (M) replik: Jag kanske kan svara bättre på frågan när vi hört vad finansministern har att säga om förhandlingarna. eller majoriteten har inte på något sätt tagit ställning för detta. När det gäller kapitaltäckningskravet vet vi att det varit en av de frågor som finansministern förhandlat om. Även om det ligger i III har man haft den synpunkten. I den diskussion som förts om bankunionen har man velat lägga ribban lägre. finns ingenting på pränt, och det är därför svårt att stå här och försvara någonting som man ännu inte sett. För en gångs skull kan jag delvis hålla med när det gäller några av dessa frågor. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 13 §.) 9 § Att hantera brottmål effektivt en utmaning för regeringen och rättsväsendet Föredrogs justitieutskottets betänkande 2012/13:JuU2 Att hantera brottmål effektivt en utmaning för regeringen och rättsväsendet (skr. 2011/12:135). 7 (S): debatterar vi alltså regeringens skrivelse om hantera brottmål effektivt. Den har undertiteln, kan man säga, En utmaning för regeringen och rättsväsendet. hanterar vi också en del motioner som passar bra i detta sammanhang. Den granskning som gjort gäller perioden 20002011 och utgår från fyra centrala mål för rättsväsendet, nämligen minskad brottslighet, återfall i brott, ökad uppklaring och kortare genomströmningstider. Om man ska göra en enkel sammanfattning av resultatet kan man säga att det inte alls gått särskilt bra. har även tittat på samverkan, kompetensförsörjning och kunskapsstöd i rättsväsendet. Där kan man säga att resultatet är ungefär likadant. Utifrån dessa genomgångar lämnar rekommendationer både till berörda myndigheter och till regeringen. Bland myndigheterna finns exempelvis polisen, Kriminalvården och domstolar. Myndigheterna får rekommendationer som att sätta mål som kan följas upp, att ha bra systemuppföljning och att ha ett system för hur analyser kan göras och varför problem inte har lösts. Om vi sedan tittar på rekommendationerna till regeringen kan vi se att en huvudrekommendation är att en grundläggande analys behöver göras av hela verksamheten. Det är en ganska tung rekommendation. Vidare finns rekommendationen att se över stärkt samverkan i rättsväsendet och att formulera gemensamma och sammanhängande mål för hela rättsväsendet. De av er som läste en stor svensk dagstidning kunde läsa en intervju med justitieminister . Journalisten undrade följande: Polisen har fått mångmiljardbelopp i ökat anslag, och ändå minskar andelen uppklarade brott. Hur är det möjligt? Justitieminister tyckte själv att det var en ganska bra fråga. Socialdemokraterna har lagt fram en del olika förslag på det här området, självklart sådant som vi tror kan ge bättre resultat i rättsväsendet. Ett förslag som vi har lagt fram har vi fått majoritet för i utskottet. Det handlar om att specifikt ange en inriktning för polisen; det behövs fler civilanställda som utför arbeten som poliser gör men som civilanställda skulle kunna göra med enkelhet, till exempel sitta som arrestvakt, svara i telefon eller sitta i receptionen. Vi tror att det skulle effektivisera polisens arbete väldigt mycket. På temat polis har vi också polisutbildningen. Vi har debatterat den sedan jag kom in i , senast bara härommånaden, när jag hade en interpellationsdebatt med där hon lovade att besked om hur polisutbildningen ska se ut skulle komma . är det snart mitten av november, och vi har fortfarande inte hört någonting. Vi i Socialdemokraterna vill se en treårig högskoleutbildning, liksom , som också väntar. påpekade i den rapport som vi diskuterar att regeringen släpar efter i den här frågan och behöver lämna ett besked. Vi har också lämnat förslag om en utslussningspeng i kriminalvården. Vi tror att det är viktigt att staten går in och säkrar upp detta, så att det finns en bra mottagning med boende och sysselsättning när människor kommer ut från kriminalvården. De har då möjlighet att starta om livet på ett bra sätt och inte återfalla i kriminalitet, någonting som man väl lugnt kan säga att alla tjänar på. Vi ställer oss naturligtvis bakom alla våra reservationer, men för att vinna tid väljer jag att yrka bifall endast till reservation 3. 8 (M): Som den tidigare talaren nämnde är det här ett betänkande som justitieutskottet skrivit med anledning av en skrivelse som regeringen gjort med anledning av en slutrapport från . Det handlar egentligen om åtta olika rapporter som skrivits under en följd av år, där gått igenom effektiviteten inom rättsväsendet. Det nämndes också tidigare att den omfattar en ganska , , med början . Det är med socialdemokratiskt styre och med alliansstyre. Det är bra att gör de här genomgående granskningarna, tittar på vad som hänt och följer ärendena. Det är ett ganska gediget arbete som sker . När gör sin slutrapport och sammanfattar de åtta olika rapporterna till en helhet innebär detta de facto att en stor del av de problem man tagit upp redan är åtgärdade. Det gäller också i detta fall. De omfattande problem som fanns före regeringsskiftet jobbar vi nu med. En del är åtgärdat, men allt har vi inte hunnit med. Det finns dock anledning att observera en del punkter som tar upp och se till att vi får en bättre styrning och ledning. Då tänker jag inte minst på polisen. har det skett en del väsentliga saker vad gäller myndighetsstyrningen i . var det en annan myndighetsstyrning. Det var en mycket högre detaljgrad när regeringen skrev regleringsbrev. Man gick in mer i olika typer av detaljer. Detta ledde till problem som kunde konstatera och som också kritiserade. Det var svårt att följa upp verksamheten. Det stod en sak i budgeten, men det redovisades på ett annat sätt, och det var väldigt svårt att följa upp det hela. Därefter har vi fått en annan myndighetsstyrning. Det betyder att myndigheterna har ett större fristående ansvar, precis som det ska vara i enligt det system vi har byggt upp. Regeringen petar mindre i detaljer och talar i stället i större drag om vilka mål myndigheten ska uppnå. Myndigheten har då inom sitt anslag friheten och ansvaret att se till att styra verksamheten så att målen uppnås. Då är det viktigt att vi som riksdagsledamöter följer upp att myndigheten också når uppsatta mål. Däremot är det inte meningen att vi riksdagsledamöter så fort vi får en snilleblixt ska tala om exakt hur polisen ska utreda ett brott eller hur domstolen ska göra när de dömer. Det blir sällan bra. Då är vi inne på ett område som vi absolut ska avhålla oss från. Vi ska inte heller tala om för åklagarna hur de ska sköta sitt jobb. Det kan de bättre än vi. Men vi ska vara noga med att se till att medborgarna får det som de har rätt att kräva med tanke på att skattebetalarna avstår för att se till att rättsväsendet fungerar. Det ingår inte i oppositionens roll att tala om de positiva förändringar som skett, så avstod naturligtvis från att tala om det, men faktum är att vi , trots den kritik som förts fram mot polisen, har fler misstänkta för brott än 2005. Det betyder att polisen har gjort ett större arbete. nådde man de högsta talen; antalet misstänkta för brott var då högre än 2005. Med andra ord var det högre med nuvarande regering än med den tidigare. Det har säkert inte bara att göra med regeringsskiftet, men det handlar om en tydlighet i målstyrningen; vi vill se resultat. Tittar man på åklagarna, som är nästa del i rättskedjan, kan man konstatera att antalet lagförda är högre jämfört med , vilket är viktigt och väsentligt. Vi har fler avgjorda mål i domstolarna, och ekonomer, som gärna talar om produktivitet och effektivitet, kan konstatera att fler mål avgörs per domare . Det är positivt. Det har gjorts en hel del. För att inte bli för långrandig ska jag bara nämna ett par brister vi sett när det gäller ökning av effektiviteten. En sak är problemet med myndighetssamverkan när det gäller polisen och grov organiserad brottslighet. Det är en mycket väsentlig del där myndigheterna måste arbeta tillsammans. Detta arbete har pågått , och den första utvärderingen har gjorts. Man kan säkerligen fortsätta att effektivisera arbetet, men det är viktigt att alla delar i samhället samverkar och arbetar på det sättet. Det är en av de punkter som tar upp i sin rapport och som man absolut har helt rätt i. Samhället kan arbeta bättre, och samhället ska fortsätta att arbeta bättre. En annan sak när det gäller att få detta att fungera bättre ihop är den så kallade seriebrottsligheten och mängdbrottsligheten. Polisen och åklagarna har i regleringsbreven fått i uppdrag att se till att arbetet med mängdbrotten fungerar bättre tillsammans, att det blir en bättre samverkan. Det är också väsentligt för att kunna få upp effektiviteten i rättsväsendet. Vi har inte minst inom ramen för sett att det finns brister . Det finns konstiga gränsdragningar inom polisen som gör att man inte ser systemen i den här typen av brottslighet. Vi har uppenbarligen problem, inte minst när det gäller antalet utredningar polisen har . Det handlar om ett klart och tydligt uppdrag att se till att antalet utredningar blir mindre. Vi säger väldigt tydligt från Alliansens sida att det måste finnas en måluppfyllelse och en målsättning att alla utredbara brott ska utredas. Där tycker vi att det brister. Det finns absolut förutsättningar att kunna göra saker bättre. Alliansen har tillfört snart 6 miljarder mer i resurser till rättsväsendet. Slutsatsen av det måste bli att medborgarna nu har större rätt än tidigare att kräva resultat, inte minst när det gäller polisens arbete. Vi fick alltså ett förslag från den så kallade , vilket innebär att vi kommer att få en polismyndighet. Vi kommer att fatta beslut i kammare om att det ska genomföras. Det kommer inte att lösa alla problem inom polisen, det ska ingen tro, men det är en förutsättning för att kunna ta tag i de problem som finns . Jag tror att vi måste ta ett steg vidare. Vi måste börja fundera lite på polisens arbetsmetoder. I första hand måste polisen själv göra det, men vi kan gärna ta initiativ i likhet med vad vi i Nya gjorde och börja titta lite på arbetsmetoderna. Det kan vara fråga om lean production, som vi hade ett seminarium om . Tanken med det är helt enkelt att det måste kunna finnas inom polisen en diskussion om hur man arbetar snarare än att ha en lång diskussion om ett förändrat arbete. Polisutbildningen har ministern lovat ett besked om före årsskiftet. Det är ett ansvar inom alla partier inom regeringen att se till att så kommer att ske. Sedan har vi tillkännagivandet om civilanställda lite märkligt, lite konstigt. Låt mig först konstatera att man tydligen, precis innan vi har beslutat att polisen ska ha en ny organisation, direkt ska gå in och tala om för polisen att man ska öka en del av de anställda innan polisen har hunnit sätta sig in i sin nya organisation, och detta trots att vi har fler civilanställda inom polisen . Man kan säga att målet redan är uppfyllt, förhoppningsvis. Men tydligen är fler än tidigare redan för lite. Det här har de fyra oppositionspartierna lyckats komma överens om, trots att man inte har finansierat någonting på motsvarande sätt. Något av oppositionspartierna vill ge betydligt mer pengar till polisen, något vill finansiera polisen med betydligt mindre pengar, exempelvis som har föreslagit 300 miljoner mindre till polisen , eller som välvilligt och gärna ger ett uppdrag som kostar mer resurser men finansierar det med 5 miljoner mindre totalt. De fyra oppositionspartierna har inte något som helst gemensamt budgetförslag. Det enda man är överens om är att tillföra mer resurser, men det utan pengar. Det mest anmärkningsvärda är väl att det parti som har ambitioner att kunna utmana och som har gjort sken av att vilja ta ansvar för den ekonomiska politiken försöker driva på ett beslut från riksdag utan att själva ha finansierat det med en enda krona. Från utskottets sida har vi tagit in ett yttrande från för att få en bedömning av vad detta kostar. meddelar att det handlar om !