prot · GZ0978 · 2012-02-29 00:00:00 — bidrag till internationella insatser gör skillnad. Vår närvaro i krisdrabbade områden bidrar till fred och utveckling. Stöd till internationella insatser är inget självändamål. Att förebygga väpnade konflikter, förmedla demokratiska värden och minska mänskligt lidande är syftet med insatserna. ska genom EU, FN och andra fortsätta att verka för att så sker. 33 (S): Jag vill yrka bifall till S reservation. Vi har naturligtvis beaktat yttrandet från försvarsutskottet. Jag vill understryka att Socialdemokraterna ser med allvar på svenskt deltagande i internationella insatser och stöd till länder i kris och konflikter. Vi ser på dessa frågor med stort allvar. Vi vill ha en FN-strategi. Vi vill se fler FN-ledda insatser. Jag konstaterar att vi i inte får någon redovisning av de insatser som regeringen under hand tackar nej till. Det kunde vara av värde att få en sådan för att kunna jämföra och värdera dessa frågor. Vi ser också vikten av att fortsätta att arbeta för att implementera resolutionerna och 1820 i allt arbete, inte minst detta viktiga arbete. Även om det är ytterst anmärkningsvärt och allvarligt att har låst sig genom välkomnar jag att det finns en så bred upprördhet och frustration över att FN inte lyckats lösa en del av de åtaganden som man har. Därför är det viktigt att vi känner ett samlat ansvar för att kunna utveckla de svenska bidragen. Jag konstaterar vidare att vi i en motion 2008 påpekade vikten av att undanröja en del av de brasklappar som vi kunde se i styrdokumentet men också att vi kunde utveckla vår förmåga att utvärdera. Utvärderingarna måste också på detta område ligga i paritet med hur vi utvärderar och ser på andra områden. Varje område har sina egna förutsättningar. Vi kan inte rikta trycket ensidigt på ett samhällsområde men ha ett annat förhållningssätt till ett annat område. Här måste de internationella insatserna från sida naturligtvis omfattas av vår allmänna generella bild att vi ska ha en ordentlig uppföljning och redovisning. Vi behöver en samlad redovisning av omfattning, inriktning, kostnader med mera för att kunna fatta beslut och följa upp dem för att se hur ska kunna svara upp mot tänkbara insatser och behov även . En utvärdering betyder också att vi står på säkrare grund när vi ska ta nästa beslut. Det kommer att komma ytterligare förfrågningar till , och jag hoppas att vi också har möjlighet att bidra på ett bra sätt utifrån de erfarenheter och de förutsättningar som en sådan mission skulle ge. Vi ser det som angeläget att förbättra resultatredovisningen till . Även om vi inte ser att vi är i mål tycker vi nog ändå att vi har kunnat flytta fram positionerna. Det har skett en utveckling. Vi tror att vi kan, som ordföranden i utskottet gav uttryck för, ha en ambition att ytterligare återkomma med redovisningar på detta område. Vi känner inte på något sätt att vi är i mål, men vi är en bit på väg. Med det stannar jag. Vi kommer säkert att återkomma till de här debatterna på olika sätt . Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 15 §.) 13 § Rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare bosatta i Föredrogs socialförsäkringsutskottets utlåtande /12:SfU8 Rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare bosatta i (KOM(2011)735). 34 (S): debatterar vi socialförsäkringsutskottets utlåtande över om rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare som är bosatta inom Europeiska unionen. Kommissionens syfte med grönboken är att inleda en offentlig debatt om familjeåterförening med fokus på vissa frågor som omfattas av direktivet om rätt till familjeåterförening. Vi delar regeringens bedömning att ett eventuellt inledande av omförhandling av direktivet kan befaras leda till en försämring när det gäller rätten till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare i EU. Med en allvarlig ekonomisk kris i stora delar av Europeiska unionen, en arbetslöshet som växer sig allt starkare, ser vi med förfäran hur högerextrema och främlingsfientliga partier också växer fram och söker inflytande över politiken. Precis som söker dessa partier ställa människor mot varandra. Inom EU genomförs nu en rad åtgärder för att nå en gemensam asyl- och flyktingpolitik. För de människor som kommer till och söker en är det viktigt att få samma bemötande och ha samma rättigheter och samma skyldigheter oavsett i vilket land de söker asyl. Det är viktigt att flera länder i tar sitt ansvar och att harmoniseringen leder till ett mer rättssäkert och öppet system som värnar asylrätten och mänskliga rättigheter. Men vi ser hur främlingsfientliga krafter i vill annorlunda. Vi är oroade över att de direktiv och förslag som diskuteras och beslutas inom Europeiska unionen riskerar att få en mer restriktiv inriktning. I detta politiska klimat menar vi att en omförhandling av direktivet inte skulle stärka rätten till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare. En stor del av migrationen utgörs av anhöriginvandring, det vill säga familjeåterförening, invandring som är förknippad med att anhöriga kan ges möjlighet att leva tillsammans med den som tvingas lämna sitt land av olika skäl. Regeringen införde 2010 ett försörjningskrav som villkor för att uppehållstillstånd ska beviljas en utlänning på grund av anknytning till person i . Försörjningskravet innebär att anknytningspersonen ska kunna försörja sig och ha en bostad med tillräcklig storlek och standard för sig och övriga. Vi menar att detta krav försvårar familjeåterförening. Den familjesplittring som kan bli följden av detta kan knappast ses som ett underlag för ökad integration i det svenska samhället. För att ansöka om återknytning finns det krav på fastställd identitet. Man måste också ha tillförlitliga dokument som visar identitet för att få uppehållstillstånd. av de asylsökande från får uppehållstillstånd i . Men för att få tillstånd för att ta en anhörig till måste den asylsökande bevisa den anhöriges identitet. Eftersom har plågats av krig saknas det fungerande myndigheter som kan utfärda sådana tillförlitliga ID-handlingar. De få identitetshandlingar som ändå utfärdas accepteras inte av svenska myndigheter. Därför drabbas somaliska familjer extra hårt. Barn väljer inte själva att bli migranter. Barn väljer inte sina föräldrar eller den situation de befinner sig i. Barnets bästa ska vara vägledande vid beslut som rör barn. Vi har varit tydliga med att lagen måste ändras så att kraven på identitetshandlingar inte hindrar familjer från att återförenas. Vid ett antal tillfällen har regeringen tillsammans med lovat att praxisändringar som påverkar möjligheten till anhöriginvandring ska göras och att lagändringen ska kunna träda i kraft . För oss socialdemokrater är det oförståeligt varför en akut lagändring för ett välkänt problem, som anhöriginvandring, fått dröja så . Även har kritiserat regeringen för denna senfärdighet. vet vi att det kommer ett förslag från regeringen . Vi har stora förväntningar på att denna proposition ska lösa problemet för de familjer som slits mellan hopp och förtvivlan och förvägras rätten att förenas med sina barn och föräldrar. 35 (M): Jag börjar med att yrka bifall till förslaget i socialförsäkringsutskottets utlåtande /12:SfU8 om rätt till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare bosatta i . är en nödvändighet för att invandrare ska ha möjlighet till ett familjeliv och för att de ska kunna leva ett gott liv i ett nytt land, med allt vad det innebär. gäller gemensamma EU-regler för invandring som reglerar villkoren för utövandet av rätten till familjeåterförening för tredjelandsmedborgare på EU-nivå. I direktivet anges villkoren för inresa och vistelse för familjemedlemmar från andra länder utanför EU som återförenas med en person som redan vistas lagligt i en medlemsstat. utgör omkring en tredjedel av all invandring till EU. Ca 500 000 migranter eller av samtliga uppehållstillstånd gäller tredjelandsmedborgare som återförenas med sina anhöriga. När direktivet antogs betraktades det endast som ett första steg i harmoniseringen och ett blygsam sådant. I både Stockholmsprogrammet och den europeiska pakten för invandring och asyl anges att det är just familjeåterförening som bör utvecklas inom EU. Den politiken är särskilt viktig framför allt med tanke på integrationsåtgärder. I grönboken framgår att kommissionen i den första rapporten om hur direktivet tillämpas har kartlagt olika nationella genomförandeproblem och brister med direktivet. Kommissionens syfte med denna grönbok är också att inleda samråd och en offentlig debatt om familjeåterförening, med fokus på vissa frågor. De slutsatser som kommissionen kommer att dra av debatten och samrådet kommer att avgöra om det blir aktuellt att ändra något i direktivet eller om man ska ändra riktlinjerna för tolkningen av direktivet. Direktivet innehåller två övergripande obligatoriska bestämmelser: 1.Vederbörlig hänsyn ska tas till att underåriga barns bästa ska komma i främsta rummet. 2.Hänsyn ska tas till arten och stabiliteten av familjebanden för den berörda personen den som är bosatt i samt varaktigheten av vistelsen i medlemsstaten och familjemässig, kulturell eller social anknytning till ursprungslandet. Enligt grönboken innebär den senare bestämmelsen att medlemsstaterna måste göra en individuell bedömning av varje fall. Kommissionens fråga är hur de två obligatoriska bestämmelserna ska kunna underlättas och säkras i praktiken. De frågor som ställs i grönboken gäller exempelvis de krav som ställs på referenspersoner alltså de som är lagligt bosatta i . Kraven handlar om varaktighet på uppehållstillstånd och eventuell väntetid före återföreningen. Just kravet på varaktigt uppehållstillstånd ger medlemsstaterna olika tolkningsutrymme och kan leda till osäkerhet ur ett rättsligt perspektiv. En annan fråga som ställs i grönboken gäller minimiåldern för giftermål och hur man ska kunna förhindra tvångsäktenskap i samband med familjeåterförening, till exempel när myndighetsåldern i medlemsstaten skiljer sig från minimiåldern för äktenskap i ursprungslandet. Det handlar också om frågor som rör underårigas ansökningar och bestämmelserna gällande vilka familjemedlemmar som kan komma i fråga för familjeåterförening, med tanke på de olika definitioner av familj som finns i olika länder. Ytterligare en fråga som grönboken aktualiserar är den frivilliga bestämmelse som ger medlemsstaterna möjlighet att kräva att tredjelandsmedborgare följer integrationsåtgärder i form av exempelvis språkkurser och olika introduktionsprogram. Kommissionen ställer frågan om integrationsåtgärderna ska definieras på EU-nivå, om åtgärder före inresa ska rekommenderas och hur det ska fungera i praktiken, så att det inte blir hinder för familjeåterföreningen. Mottagningskapaciteten hos medlemsstaterna kan vara en omständighet som ska beaktas. Men det är alltså inte tillåtet med kvotsystem eller väntetid för återförening, som vissa länder har haft. Kommissionen ställer också frågan om det är nödvändigt och motiverat att behålla systemet om att ta hänsyn till mottagningskapacitet. De som åtnjuter alternativa skyddsformer är uteslutna från direktivets tillämpningsområde, och kommissionen ställer också frågan om de tredjelandsmedborgare som har alternativt skydd bör omfattas av bestämmelserna, som innebär att flyktingar i praktiken inte behöver uppfylla vissa krav som att referenspersonen har bostad, sjukförsäkring samt stabila och regelbundna inkomster. Ytterligare en fråga som grönboken berör är om medlemsstaterna även i fortsättningen bör ha möjlighet att begränsa tillämpningen av direktivets förmånligare bestämmelser för flyktingar som har familjeband som är etablerade före inresan, liksom om familjåterförening bör säkras för bredare kategorier av familjemedlemmar, till exempel far- och morföräldrar som är beroende av referenspersonerna för sin försörjning, och i vilken utsträckning man i så fall ska ändra det. Det är en av frågorna. Kommissionens frågor rör också om det finns tydliga bevis för missbruk och hur stort det i så fall kan vara. Kan samtal, utredningar och också dna-tester bidra till att lösa dessa problem? Ska i så fall de samtal och utredningar som man gör regleras på EU-nivå? I samband med detta ställer också kommissionen en fråga om det finns tydliga problem med skenäktenskap. Det är alltså totalt 14 frågor som kommissionen har i grönboken. Som jag sade inledningsvis är syftet med grönboken att inleda en bredare diskussion om utformningen av direktivets regler och om en ökad harmonisering inom EU: Det kan leda till förslag om förändringar av direktivet. konstaterar att direktivet bygger på så kallade minimiregler, där medlemsstaterna i sin nationella lagstiftning kan ha förmånligare bestämmelser än vad direktivet anger. Utskottet delar regeringens bedömning att en eventuell omförhandling av direktivet skulle kunna leda till en skärpning av bestämmelserna. Med andra ord: Det saknas enligt socialförsäkringsutskottets bedömning skäl att inleda en omförhandling av direktivet. I detta anförande instämde (M). 36 (MP): EU:s medlemsstaters migrationspolitik håller på att harmoniseras. En gemensam migrationspolitik för unionen är under framtagande och berör allt från gränsförvaltning till flyktingmottagande, arbetskraftsinvandring och familjeåterförening. Vi debatterar nu om rätten till familjeåterförening för icke-EU-medborgare som är bosatta i . Kommissionen vill få till en debatt om familjeåterförening och ställer frågor om familjeåterförening i grönboken. EU har tagit steg mot gemensamma regler vad gäller familjeåterförening, men det är inte en total harmonisering eftersom gällande reglering innehåller minimiregler som innebär att enskilda medlemsstater kan ha mer förmånliga regler än vad EU som helhet har gentemot den enskilde. I den migrationspolitiska ramöverenskommelse som regeringen och har slutit konstateras att flera av EU:s medlemsstater på ett oacceptabelt sätt brister i sin hantering av asylsökande. Vidare påpekas att EU:s medlemsstater måste dela på ansvaret att erbjuda skydd och ge ett gott mottagande. Enskilda medlemsstater ska inte förhindras att ha en i förhållande till den asylsökande mer generös inställning än den som EU som helhet har. är en mänsklig rättighet. de gröna ser allvarligt på europeiska försök att inskränka rätten till familjeåterförening genom exempelvis krav på att delta i integrationsåtgärder, försörjningskrav eller krav på att ska ha passerat innan man kan ansöka om familjeåterförening. Att kunna återförenas med sina närmaste är väldigt viktigt för att kunna ta sig in i samhället, lära sig språket, skaffa arbete och bostad eller tillgodogöra sig tortyrbehandling eller annan behandling som man är i behov av. En central princip bör vara att familjer inte ska behöva leva splittrade. träffade jag och i . De har tillsammans med resten av sin familj flytt från på grund av förföljelse. De har tvingats ta sig hit i omgångar. Sist kom den yngste brodern, endast , med hjälp av människosmugglare, och då svårt sjuk i en njursjukdom. Familjen har efter många vändor fått avslag på sin asylansökan i alla instanser, men eftersom mamman i familjen, , är uppskattad farmaceut på ett apotek i satte de sitt hopp till ansökan om arbetstillstånd. Hon skulle ha fått detta om det inte hade varit för den så kallade sexmånadersregeln. för avslaget hade hon nämligen arbetat i och , och man måste ha arbetat för att få söka arbetstillstånd. är efterfrågan på farmaceuter stor i , och Arbetsförmedlingen måste söka sig utomlands för att hitta rekryter. Ändå utvisar alltså en redan etablerad farmaceut. Hon måste nu återvända med hela sin familj till ett land där de fruktar för sina liv och göra en ny ansökan för att kunna komma hit och jobba på det apotek där hon redan jobbar. Om familjen nu mot alla odds klarar att hålla sig i säkerhet i för att kunna skicka en ny ansökan om arbetstillstånd därifrån får dottern inte följa med eftersom hon inte är under 21 längre utan kommer att ha hunnit fylla 22. Familjen skulle alltså tvingas att välja mellan att splittras på nytt eller att kunna leva tillsammans allihop men med fara för sina liv. Dottern , som alltså skulle bli lämnad kvar i , har varit i och ser fram emot att ta studenten med sina klasskamrater. Hon talar flytande svenska, har MVG i samtliga ämnen på Naturvetenskapliga programmet och satsar på att bli tandläkare. För är det viktiga inte att mamman tillhör en efterfrågad yrkeskategori eller att barnen är ovanligt begåvade, men det synliggör det absurda i systemet, där eller migrationsdomstolarna skickar ut människor som Arbetsförmedlingen och arbetsgivarna skriker efter. Det blir som cirkulär migration fast omvänt och upp och ned. Mycket behöver ändras. vill till exempel göra det lättare för asylsökande som fått avslag att ansöka om arbetstillstånd utan att lämna landet. Kravet bör sänkas till tre, och det bör kunna uppfyllas genom olika anställningar. Dessutom bör det bli lättare för familjemedlemmar att få uppehållstillstånd på grund av anknytning till någon som har gjort spårbyte. Dagens klimat runt om i EU gör att det inte är troligt att en omförhandling av familjeåterföreningsdirektivet leder till en mer human eller öppen bedömning av anhöriginvandringen. Risken är att ett omförhandlande av direktivet skulle leda till att vissa av bestämmelserna skärps. Diskussionen om migration går tyvärr inte i rätt riktning i EU. Däremot har vi i valt en annan riktning. arbetar inom den migrationspolitiska överenskommelsen med regeringen för att stärka rätten till familjeåterförening i nationell lagstiftning, bland annat genom att lösa identitetsproblematiken för personer som kommer från och de familjer som har drabbats. I stället för att riskera att politiken blir mer restriktiv, som i övriga , driver vi på för en politik som baseras på mer öppenhet och mer humanitet. 37 (FP): Som vi vet är det ett stort antal människor som flyttar till och från . En ganska liten andel av de människor som flyttar in i är flyktingar. Andra är studerande, forskare och människor med tidsbegränsat arbetstillstånd. För att de som har fått rätt att stanna i ska kunna leva på ett mänskligt sätt måste de ha en rimlig möjlighet att leva tillsammans med sina närmaste, till exempel mindre barn eller sammanboende partner. De flesta som själva har en familj kan väl föreställa sig hur plågsamt det måste vara att leva, arbeta eller studera här om man måste vara skild från till exempel sitt minderåriga barn. Därför har också en lagstiftning som inom vissa gränser ger människor rätt att återförenas med sina närmaste. För vissa grupper gäller ett försörjningskrav om de vill att närstående vuxna ska flytta hit. formulerade EU ett direktiv om rätt till återförening, och har kommissionen ställt samman den grönbok som vi diskuterar , som sammanfattar EU-reglerna och ställer frågor till staterna om att eventuellt föreslå förändringar. tycker att det är bra att EU försöker utforma gemensamma principer för migrationspolitik i . Vår grundinställning i den här frågan är att grundläggande principer för rättssäkerhet och möjlighet att överklaga och så vidare ska utformas på samma sätt i olika EU-länder. Det så kallade Stockholmsprogrammet, som antogs under ordförandeskap, pekar framåt mot en gemensam utformning av processen för asylsökande, och det ska garantera en rättssäker behandling som inte avviker drastiskt mellan olika EU-länder. Vår utgångspunkt är att EU-reglerna ska ge en gemensam garanterad grundnivå men att det också måste få finnas nationella möjligheter att vara mer generös och tillåta återförening i fler fall än vad EU-direktivet kräver. När det gäller familjeåterförening finns det två obligatoriska bestämmelser: dels ska medlemsstaterna se till att minderåriga barns bästa ska komma i första hand, dels ska de ta hänsyn till familjeband, hur nära och stabila de är. Det innebär att en individuell bedömning måste göras i varje fall. Det finns på olika håll i partier och politiska rörelser som tar varje tillfälle i akt att ifrågasätta möjligheterna för människor att flytta till och måla upp invandringen som ett hot, trots att allt talar för att på lång sikt behöver en inflyttning för att jämna ut ålderspyramiden och öka arbetskraften och trots att det finns humanitära skäl att ta emot flyktingar. En del ser det som ett egenvärde att i alla sammanhang, oavsett vad det handlar om, föreslå striktare regler för migration. har då kommissionen lämnat den här grönboken för en diskussion om gällande regler. Som tidigare talare har sagt skulle de här diskussionerna i förlängningen kunna leda till omförhandlingar, och i värsta fall skulle de kunna leda till skärpta bestämmelser. Därför förordar inte regeringen någon revidering av direktivet. Utskottet delar den bedömningen och vill inte inleda en diskussion som skulle kunna leda till omförhandling och försämring i EU-länder när det gäller rätten till återförening. Utgångspunkten för reglerna i är att barn och samlevande partner har rätt att återförenas med anhöriga i . Det finns ett visst försörjningskrav, med ett hundraprocentigt undantag för barn. I stort sett tycker jag att de svenska reglerna är balanserade och humana, men de skulle kunna förbättras på några punkter. Det är, som sagt, viktigt för de flesta människor att få vara med sin familj. Det är också därför som många människor som flytt till för att få skydd borde ha rätt att leva med sina barn och sin partner här det har de också. Likadant har arbetskraftsinvandrare rätt att ta med sin närmaste familj till . Men som ni vet har vi haft en hel del uppmärksammade fall med riktigt sjuka gamla människor som bor i ett annat land och har sina enda anhöriga i . Det är inte så svårt, tror jag, för de flesta att sätta sig in i den oro som det innebär att ha sin ensamma mamma eller pappa långt borta. De flesta svenskar kommer nog i sitt liv att uppleva att någon av ens föräldrar blir så gammal och sjuk att man för trygghetens skull vill ha föräldern nära. föreslår därför i de kommande diskussionerna, inom Alliansen och med , att det ska vara möjligt att se fall där det är orimligt att kräva att anhöriga ska lämna en gammal människa åt sitt öde i ett annat land. Vi föreslår att man återinför något liknande den tidigare regeln om att gamla som inte har anhöriga kvar i hemlandet ska ha möjlighet att under vissa villkor förenas med sina barn i . Bland annat kan ett villkor vara att de anhöriga har en ordnad försörjning och bostad. Vi kommer att återkomma till de förslagen i de kommande diskussionerna. tycker att det är glädjande att regeringen har satt i gång och är på väg att avsluta ett arbete med att öppna fler möjligheter för att styrka identitet när ett land inte tillhandahåller godkända pass. Som vi vet är det framför allt somaliska familjer som inte har haft möjlighet att återförenas av rent formella skäl, trots att allt talar för att de skulle ha rätt till återförening. Det är glädjande att det arbetet nu är på väg att ge resultat. ger invandrare en möjlighet att ha ett familjeliv, och det är viktigt för att integrera dem i samhället. När vi nu talar om familjeåterförening, herr talman, kan det vara intressant att påpeka att anhöriga till just flyktingar är en riktigt liten del av anhöriginvandringen. Den stora delen är anhöriga till arbetskraft och anknytning genom äktenskap. I sammanhanget tog , , tidigare upp en person som inte fick rätt att söka arbete på grund av att personen bara hade haft ett fast arbete . Det här har inte direkt med anhöriginvandring att göra, men det kan vara värt att påpeka att kommittén för cirkulär migration just föreslår att tiden innan man får söka arbete ska bli kortare. Det hoppas jag verkligen att regeringen snart tar upp det och andra intressanta förslag från den här kommittén, som i bred enighet vill göra det lättare för människor att söka arbete även inifrån . Sammanfattningsvis menar jag att EU-direktivet om familjeåterförening skapar en acceptabel grundnivå för EU-staterna att utgå från.