prot · H00920 · 2012-11-07 00:00:00 — Dessutom, och det här är allvarligt, har DO under samma drivit 124 ärenden till förlikning utan domstolsprövning och utan möjlighet till prejudicerande domar i domstol. Med andra ord är DO alltså tio gånger så framgångsrik i förlikning än i domstol, och framgångarna i domstol motsvarar i sig bara en tredjedel av dem som uppnås i brottsmål som drivs av allmän åklagare. Siffrorna manar till eftertanke. Används DO som politisk snarare än juridisk instans? Förlikning innebär till exempel att ett anmält företag i stället för att försvara sin sak i domstol har gått med på en förlikning och betalat ut ersättningar på . Det är just förlikningen som är det stora problemet. Att en anmäld part i ett ärende går med på förlikning innebär ingenting i själva skuldfrågan. Den press som DO tillsammans med vissa högljudda intresseorganisationer har satt på till exempel näringsidkare via mediala utspel, via uttalanden i skuldfrågan och via en ovilja att få saken prövad i domstol har ofta fått enskilda näringsidkare att gå med på förlikning utan att rättvisa har skipats i själva skuldfrågan. Företag har av ekonomiska skäl, för att rädda företagets anseende och för att rädda företagets affärsmöjligheter, gått med på att betala utan att för den sakens skull anse sig skyldiga. Jag har själv talat med företagare som beskriver processen just så. Man har använt uttryck som beskyddarverksamhet en verksamhet som liknar den som kriminella mc-gäng ägnar sig åt. Med den nu föreslagna lagändringen vill regeringen ge den beskyddarverksamhet som DO utgör fler verktyg i verktygslådan. Om vi fortsätter granska utskottsmajoritetens yttrande med anledning av min följdmotion ser vi att de skriver följande: Utskottet delar inte heller motionärens syn på lagstiftningens ringa betydelse i fråga om attitydförändringar. Enligt utskottets mening har diskrimineringslagen stor betydelse. Det är min och uppfattning att de lagar vi har att följa också ska spegla den allmänna rättsuppfattningen och inte användas som verktyg av ideologiska och politiska skäl. Jag är helt övertygad om att den allmänna rättsuppfattningen är att vi ska ha lagar som motverkar orättfärdig särbehandling och diskriminering. Där är vi överens. Jag är lika övertygad om att den allmänna rättsuppfattningen är att dagens lagstiftning inte följer den allmänna rättsuppfattningen, ej heller med de föreslagna förändringarna. Det handlar om de många undantagen, den rättsosäkra situationen med en osäker lagstiftning utan prejudicerande domar och om att diskrimineringslagstiftningen och tillämpningen genom myndigheten närmast utpressningsliknande metoder urholkar allmänhetens förtroende för lagstiftningen. Slutligen skriver utskottsmajoriteten följande i sitt svar: Diskrimineringslagen syftar till att värna principen om alla människors lika värde och allas rätt att bli behandlade som individer på lika villkor. Ytterst är lagstiftningen ett uttryck för det fria demokratiska samhället och de värderingar som ligger till grund för samhällsordningen. Jag skulle i stället vilja påstå att dagens diskrimineringslagstiftning är baserad på politiska och ideologiska visioner om den samhällsordning som majoriteten vill uppnå. Den föreslagna förändringen ökar bara risken för att företagare känner sig tvingade att ingå förlikning utan att för den sakens skull anse sig ha gjort sig skyldiga till diskriminering. Den svenska grundlagen, och FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna ger var och rätt till fri åsiktsbildning, rätt att tillhöra valfritt politiskt parti eller politisk organisation och rätt att slippa negativ särbehandling. Men svensk lagstiftning, eller bristen på svensk lagstiftning, ger arbetsgivare rätt att diskriminera mig och andra just på grund av medlemskap i ett politiskt parti. Fri åsiktsbildning måste väl ändå vara själva grunden i ett demokratiskt samhälle, men trots det vidtar man inga som helst åtgärder för att stävja politisk diskriminering. Det är viktigt att diskrimineringsgrunder är förankrade i den svenska rättsuppfattningen. Vi ställer upp på lagstiftning mot diskriminering, däribland åldersdiskriminering, men sådan lagstiftning ska vara funktionell och rättssäker. Med dagens situation, där tandlösa propositioner läggs fram för att ge DO ökad politisk makt, frångår man principen att lagstiftningen ska vara ett juridiskt och inte ett politiskt verktyg. Jag vill avluta med att yrka avslag på utskottets förslag i betänkandet och bifall till reservation 1. 57 (S) replik: Jag måste börja med att fundera lite på anförande. Varför har man i sin reservation skrivit att man ser allvarligt på åldersdiskriminering medan man inte vågar ta ställning antingen för andra förslag som motverkar diskriminering eller för att avslå hela propositionen? Även om vi inte tycker att förslaget i helhet är bra finns det delar som är bra. Vad jag förstår är för diskriminering, inte enbart utifrån var man kommer ifrån utan även när det gäller äldre människors möjligheter till lika hälsovård och sjukvård. Det gäller även diskriminering av myndiga yngre människors möjlighet att komma in på danskrogar och restauranger. Ni skriver i er reservation att det handlar om att förändra attityder. Men om man vill förändra någonting kan man inte vänta i all oändlighet. Lagstiftningen har påvisat tidigare att det sker en förändring även om det kan ta . Att förändra attityder brukar gå sakta, men om vi får en lagstiftning blir det till slut också en förändring av attityder. Jag är oerhört intresserad av att människor i olika åldrar ska ha samma förutsättningar. Jag tycker att det är viktigt att vi får en förbättrad diskrimineringslagstiftning utifrån att vi ofta diskriminerar både äldre och yngre människor. Jag undrar varför inte vill göra någonting åtminstone se till att lagstiftning drivs åt något håll. 58 (SD) replik: Vår huvudsakliga invändning mot den föreslagna lagförändringen är att den tillämpning som vi har av lagstiftningen inte är rättssäker. De resultat som vi uppnår i svenska domstolar med den lagstiftning vi har är inte tillfredsställande. Den lagstiftning vi har används som påtryckningsmedel för att i princip trycka på för att få till ett resultat i förlikning, vilket har varit vanligt förekommande hos DO, utan att man för den sakens skull får skuldfrågan klarlagd i domstol, vilket är en av grundbultarna i artikel 6. Jag håller med om att det kan kännas diskriminerande som ung att inte få komma in på krogen. Jag har själv varit i den situationen. Men jag måste ändå försvara den fria företagsamheten och säga att det ändå måste vara upp till var och en som är företagare att själv välja vem man vänder sig till med sina produkter. Om jag inte kan ta mig in på den ena krogen för att de har en åldersgräns finns det alltid en annan som av konkurrensskäl vänder sig till min åldersgrupp. Det ser jag inte som ett stort problem. Att det finns åldersskillnader i krogvärlden är, skulle jag vilja påstå, inte främst av alkoholpolitiska skäl utan mer av ekonomiska skäl. Det måste jag vara ärlig och säga, men försvarar jag den fria företagsamheten och rätten för företag att själva välja sina kunder. Jag förstår alltså synpunkter, men jag håller inte med fullt ut. Jag sätter den fria företagsamheten framför de ungas rätt att ta sig in på varje enskild krog. Det finns krogar också för dem. 59 (S) replik: Hur ska då komma till en lösning på den åldersdiskriminering som sker? Det gäller inte bara yngre utan också äldre. Ni ser allvarligt på det, skriver ni i er reservation. Hur ska det ta att förändra attityder? Jag talade om att jag upplevde detta , och det har som jag förstår inte hänt så mycket . Vi sätter fortfarande likhetstecken mellan ålder och intressen eller låter krog- och restaurangägare bestämma vem som ska få komma in. Jag kan försäkra att jag vet att det finns väldigt många 20-åringar och 70-åringar som skulle vilja gå på precis samma ställe. Man har precis samma behov av att få roa sig på samma sätt, och man kan sköta sig på samma sätt. Jag kommer ihåg och jag vet att krogägare också hellre vill ha berusade män i en viss ålder, eftersom de ger höga inkomster och inte för att de kan sköta sig, vilket kanske den där 23-åringen kunde, utan för att det genererar pengar. Ska då vi i riksdag tillåta krog- och restaurangägare att diskriminera människor på grund av ålder i stället för att se till att krogägarna sköter sitt tillstånd och sina skyldigheter när det gäller att upprätthålla ordning på krogarna? Det blir ju helt fel signaler. Du kommer in på grund av ålder, inte på grund av att du kan sköta dig. Jag vet att det inte alltid är de yngre som sköter sig sämst ute på krogen. Det finns ganska många exempel på det. 60 (SD) replik: När det gäller diskrimineringslagstiftning i allmänhet och åldersdiskriminering i synnerhet har vi inte något problem med att ställa upp på den typen av lagstiftning om den drivs av professionella jurister och åklagare och på ett professionellt sätt behandlas i domstol, där vi får prejudicerande domslut i svenska domstolar som vi kan luta vår lagstiftning emot. Så är inte fallet . Vi har en situation där regeringen lade fram en proposition där man skriver att man bör sträva efter förlikning och uppgörelser utom rätta. Hur kan vi ha en sådan lagstiftning? Det är rättsosäkert. Vi måste ju sträva efter att få våra lagar prövade i domstol för att komma till rätta med dem. Då ställer jag upp på lagstiftning men inte som det fungerar . är det många företagare som känner att de befinner sig i en utpressningssituation och som känner sig orättvist behandlade. När det gäller åldersdiskriminering är varken eller jag bäst på att bedöma vad som är bäst för att en företagare ska kunna behålla sin verksamhet och utveckla den för att få lönsamhet i företaget och kunna behålla sina anställda. Det måste företagaren själv kunna fatta beslut om. Jag håller med om att alla måste ha möjlighet att få gå ut och roa sig när de uppnått en viss ålder, men på den svenska marknaden är det ändå så att det finns krogar för alla åldersgrupper. Det är inte bara begränsat till plus eller plus . Ska det absolut vara så att man måste kunna gå in på varje enskild krog? Jag vet inte om det ska vara så. Jag tycker att den fria företagsamheten går före, och rätten för företagaren att själv få välja sina kunder går före. Företagarna har gjort stora investeringar och tagit risker, och de måste själva kunna bestämma hur de på bästa sätt ska förvalta sitt företag. Därför kan jag inte fullt ut hålla med . Jag ser ändå att det finns möjlighet för unga att komma ut och dansa, och det behöver absolut inte vara just på en viss krog. Det finns andra krogar. Vi har fri konkurrens i , och det är också ett konkurrensmedel att reglera åldern så att man får in fler kunder om man anser att det är ett sätt. 61 (M): Dagens debatt utgår från arbetsmarknadsutskottets betänkande 2012/13:AU3 Ett utvidgat skydd mot åldersdiskriminering. Det finns två motioner väckta med anledning av propositionen. En ny lag mot diskriminering infördes . Den förbjuder diskriminering på grund av ålder på de områden som omfattas av EU:s arbetslivsdirektiv vilka är arbetsliv, utbildning, arbetsmarknadspolitisk verksamhet, näringsverksamhet, yrkesutövning och medlemskap i vissa organisationer. Den diskrimineringslagstiftning vi har bygger således till stor del på lagstiftning inom EU. Lagstiftningen är ett viktigt verktyg i arbetet för mänskliga rättigheter. Diskrimineringsskyddet i svensk lagstiftning utvecklas nu successivt till att omfatta fler områden. Vårt arbete påverkas i stor utsträckning av arbetet inom EU. EU talar också om ganska tydligt att vid genomförandet av politiken och verksamheten i medlemsländerna ska man också söka bekämpa all slags diskriminering på grund av ålder. Det är mot den bakgrunden som vi föreslår ett stärkt skydd mot åldersdiskriminering. Vi får en mer heltäckande lagstiftning genom att skyddet mot diskriminering på grund av ålder utvidgas till fler samhällsområden: varor och tjänster, bostäder, allmän sammankomst, hälso- och sjukvården, , socialförsäkringssystemet, arbetslöshetsförsäkringen, studiestöd med mera. Regeringen föreslår också vissa undantag från förbuden. Regeringen anser att förbudet mot åldersdiskriminering ska förenas med undantag så att inte berättigad särbehandling förhindras. På samtliga områden utom offentlig anställning föreslås att förbud inte ska hindra tillämpning av bestämmelser i lag som föreskriver viss ålder eller annan särbehandling på grund av ålder och, som det heter, om den har ett berättigat syfte och de medel som används är lämpliga och nödvändiga för att uppnå syftet. Tillhandahållandet av försäkringstjänster undantas. För tillträde till ett serveringsställe för yrkesmässigt bedriven servering av alkoholhaltiga drycker för vilket näringsidkare har serveringstillstånd ska åldersgränser tillåtas. Ålder är en av de vanligaste grunderna för upplevd diskriminering i . Diskrimineringsombudsmannen får många anmälda fall, och åldersdiskriminering förekommer nog tyvärr också utan att det anmälts till . Därför är det viktigt att ett förbud mot åldersdiskriminering införs där det saknas ett sådant skydd i diskrimineringslagen. Utgångspunkten måste alltid vara den att den enskilde ska bemötas med respekt utifrån sina förutsättningar, sina egenskaper och sin förmåga och inte utifrån sin ålder. har en åldrande befolkning, och då är det viktigt att också motarbeta åldersdiskriminering och bättre ta till vara de äldres kunskaper och erfarenheter i arbetslivet och inom andra samhällsområden. Betänkandet som vi tar ställning till har stor betydelse för att motverka åldersdiskriminering. Det kommer också, vilket är väldigt viktigt, att bidra till en förändrad attityd vad gäller äldrefrågor och frågor som rör åldersdiskriminering. Åldersgränser kommer inte slentrianmässigt med en ny lagstiftning att kunna läggas till grund för olika ställningstaganden på de berörda samhällsområdena. Oberättigad särbehandling kommer att minska genom det nya förbudet. Den nya förbättrade lagen kommer att beröra både privata och offentliga aktörer som får avhålla sig från ett åldersdiskriminerande beteende mot såväl yngre som äldre. Vi har inte råd med åldersdiskriminering i samhället. Det gäller att ta till vara de äldres kompetens i arbetslivet och i samhället i stort. Äldre personers deltagande i samhällslivet behöver stärkas. Åldersdiskriminering är en form av diskriminering som inte alltid får så stor uppmärksamhet, men den finns där. Det finns en åldersfixering i där många människor anses ha gjort sitt på arbetsmarknaden , ibland till och med tidigare. Vi måste ändra på det så att vi ser de äldres kraft och förmåga på ett bättre sätt i det svenska samhället. På arbetsplatser och på flera samhällsarenor kan man mötas av ifrågasättande enbart på grund av ålder. Det kan drabba människor på olika sätt. Det kan drabba olika yrkeskategorier. Vi har exempel på forskare som har fått lämna sin tjänst och fortsätta sitt arbete utomlands enbart på grund av att de har fyllt . Det finns styrelseledamöter som har fått lämna sina uppdrag. Det finns inom olika yrken människor som fortfarande har mycket att ge på arbetsmarknaden som inte kommer i fråga utan ställs vid sidan om. De blir pensionärer och flyttar utomlands för att fortsätta sitt arbete. Kompetens går förlorad. Det behövs förändringar. Svenska företag och offentliga arbetsgivare måste bli bättre på att rekrytera och behålla äldre personer och basera detta på den kompetens som individen besitter, oavsett sin ålder. Äldre människor har en unik livserfarenhet som borde tas till vara mycket bättre än som sker . Ålder ska rimligtvis inte vara ett hinder för att kunna inneha ett särskilt uppdrag, oavsett om det rör den reglerade arbetsmarknaden, ett förtroendeuppdrag eller andra uppgifter i samhället. Internationella jämförelser visar att vi ligger rätt dåligt till när det gäller att ta till vara de äldres kompetens. Det måste vi ändra på. Utskottet delar regeringens uppfattning att en utvidgning av skyddet mot diskriminering på grund av ålder är viktig för att motverka fördomar och föreställningar som utgår från en människas ålder. Det handlar om att förändra attityder. Stärker vi skyddet mot åldersdiskriminering ger vi också uttryck för ett samhälle som slår vakt om alla människors lika värde och individers möjligheter oavsett ålder. Socialdemokraterna välkomnar huvuddelen av propositionens förslag och konstaterar att åldersdiskriminering förekommer bland både yngre och äldre och att det är viktigt med en ny lagstiftning. Det är givetvis bra med stor enighet i de här frågorna, och vi kan säkert också nå längre i arbetet för att motverka diskriminering. Socialdemokraterna vill dock inte, som framgår av reservationen, undanta krogar och restauranger från förbudet mot åldersdiskriminering i enlighet med utskottets förslag. Det skulle bland annat innebära att åldersgräns inte kan användas som instrument för att underlätta och i vissa fall till och med garantera en trygg och kontrollerad miljö på krogen. Det skulle ur ett folkhälsoperspektiv sänka tröskeln för tillträde till krogen och möjligheten att därmed nyttja alkohol, som restauranger och krogar skulle förlora möjligheten att använda åldersgränser som ett naturligt instrument för att skapa den miljö som man vill se i det krogkoncept man har skapat. Det skulle vidare med allra största sannolikhet komplicera det regelverk krogarna måste hålla sig till i sin löpande verksamhet. Vi menar att förbudet mot åldersdiskriminering inte ska hindra tillämpningen vid restaurang- och krogbesök. Näringsidkaren som med tillstånd driver sin verksamhet ska kunna vända sig till en viss ålderskategori. Här är det tydligt att det ändå är branschen som är mest kunnig att avgöra vilka åldersgränser som är mest lämpliga. Den andra reservationen har lämnat. det kan man uttyda av inläggen av står vid sidan av och vill egentligen inte medverka till några förändringar för människor som riskerar att diskrimineras på grund av ålder. Vi har viktiga utmaningar framför oss. Vi välkomnar regeringens förslag till ändringar som innebär en förbättrad diskrimineringslag. Enligt utskottets mening ska skyddet mot diskriminering vara så lika som möjligt på alla samhällsområden oavsett diskrimineringsgrund. Då skyddet mot diskriminering på övriga grunder är mer omfattande behöver skyddet mot åldersdiskriminering utvidgas till att omfatta ytterligare områden. Genom alliansregeringens förslag förbättrar vi diskrimineringslagen och stärker skyddet mot åldersdiskriminering. Genom ett utvidgat skydd mot åldersdiskriminering blir diskrimineringslagen mer sammanhållen och enhetligt utformad. Genom en bättre lagstiftning och förändrade attityder i samhället tar vi ytterligare viktiga steg mot ett rättvisare samhälle där ingen ska bli diskriminerad på grund av sin ålder. Jag yrkar bifall till utskottets förslag till beslut och avslag på samtliga reservationer. 62 (S) replik: Jag har några frågor till . Om man har fått lov att servera alkohol på restauranger ska man ha kontroll på sina miljöer. Om man är och missköter sig ska man kanske inte ha möjlighet att vara i den lokalen. För dem som är yngre, men myndiga, tycker vi socialdemokrater att det ska vara samma regler. Vi vet tydligt att det är både yngre och äldre människor som missköter sig på krogen, som inte tål alkohol eller inte borde vara där. Vi vet också att det finns väldigt många yngre och äldre som klarar av den miljön. Men restaurangägarna är, om de får servera alkohol, ytterst ansvariga för att också se till att kontrollera miljöerna. Bara för att man sätter en viss ålder innebär ju inte det att gästerna sköter sig eller inte sköter sig. Varför vill regeringen diskriminera myndiga personer så att de inte får komma in som krog- eller restauranggäster utan faktiskt låter krog- och restaurangägarna bestämma en åldersgräns? Som myndiga personer har vi ju så mycket ansvar och får ta ansvar, alltifrån för barn till att påverka vår regering och riksdag, ta körkort och många andra saker som kan vara väl så farliga om de hamnar lite snett. Varför vill regeringen diskriminera myndiga personer? 63 (M) replik: Först vill jag säga att jag tycker att det är bra att vi i det stora hela är ganska överens. Ni ställer er ju bakom huvuddelen av propositionen. Ser vi ett problem ska vi också kunna lösa det tillsammans. Jag tror att det är en styrka. När det däremot gäller undantag för krogar och restauranger från det här förbudet, som vi vill ha, menar vi att näringsidkaren i sin roll och i sitt ansvar måste kunna vända sig till en viss ålderskategori. handlar det eller . På vissa ställen kommer man in om man är . Men det är viktigt att komma ihåg att med att vara restaurangägare med serveringstillstånd följer också ett ansvar. Det ställs väldigt höga krav på exempelvis god ordning. Den friheten bör man kunna ha. Vad är alternativet? Utredaren föreslår att man skulle kunna ha andra urvalskriterier. Det handlar om musikstilar. Det handlar om klädkod. Jag vet inte om man är intresserad av att införa slipstvång igen för vissa ställen. Jag vet inte om det är mycket bättre. Sådana metoder tror jag är ganska verkningslösa i verkligheten. Det är bättre att en näringsidkare sätter gränsen. Man har den ju inte för skojs skull, utan det finns en motivering till att man har vissa åldersgränser. Man vänder sig till en viss publik, en viss kategori. Att tillåta tydliga åldersgränser är nog det bästa alternativ som vi kan ha . Ett enkelt regelverk och bra konkurrensförhållanden mellan restaurangägarna gynnar ett aktivt arbete för att stävja stökighet på stan. Det finns också en folkhälsoaspekt. Ser ni inga som helst risker eller några problem med en ökad alkoholkonsumtion bland yngre människor med ert förslag? Sedan är det viktigt att lyssna på remissinstanserna och deras förslag. Jag tror att de kan det här allra bäst. De har sina affärsplaner. De vet vad de talar om. De är nog mest kapabla att avgöra vilka alternativ som är bäst när man diskuterar den här frågan. 64 (S) replik: Det blir väldigt tydligt att , som företräder och regeringens förslag, tycker att det är helt okej att diskriminering ska ske för vissa personer och att det är vissa näringsidkare som får den rätten. Det är inte riksdag som har den rätten, utan det är privata näringsidkare som får rätten att diskriminera människor rent lagligt. Hur kan ni 2012 ens lägga fram ett sådant förslag, ? Hur kan man göra så? Regeringen har verkligen gjort platt fall inför restaurangägarnas lobbyverksamhet för rätten att få diskriminera. Om man inte har kontroll på sina miljöer, om man inte kan ändra sina miljöer så att man får den publik man vill ha, har man andra bekymmer som näringsidkare. Om man serverar ett smörgåsbord, till exempel en viss typ av dansbandsmusik, kommer antagligen de som är intresserade inte på grund av att de är i en viss ålder utan på grund av ett intresse. Varför ska vi diskriminera människor som tycker lite olika på grund av deras ålder? Varför vill regeringen tillåta näringsidkarna att diskriminera myndiga personer? 65 (M) replik: En princip om likabehandling är alltid en god och bra princip, men vad gäller vissa frågor i lagstiftning och annat regelverk kan det finnas undantag. Det sker en remissrunda för att ta till sig synpunkter. Annars vore det meningslöst. Där har företrädare för branschen själv sagt vad de tycker. Deras önskemål har vägts samman inför den slutliga bedömningen. Vi kan konstatera att det här är det bästa alternativet av de alternativ som finns. Det blir godtyckligt att kräva viss klädkod eller ha slipstvång för att få komma in. Det är kanske också lite kränkande att ställa den typen av krav. fungerar det bra att sätta en åldersgräns vid 23, 25 eller även en 18-årsgräns beroende på vilket koncept eller vilken affärsplan som restaurang- eller krogägaren har. Man måste få tillåta undantag.