prot · GZ0969 · 2012-02-14 00:00:00 — Jag ser inte i svaret vilka åtgärder statsrådet tänker vidta för att förbättra representationen i de kommunala bolagsstyrelserna. 72 (S): Tack, , för en viktig och bra interpellation! Dess värre är jag lite bekymrad över svaret som inte alls är lika utförligt som frågan från . Jag tycker egentligen inte att statsrådet svarar på frågan vad regeringen tänker göra för att uppnå mer jämställda bolagsstyrelser. och undertecknad har motionerat i frågan. Tyvärr har den motionen, där vi framförde förslag om att kvotera både till kommunala och landstingskommunala bolag och börsintroducerade bolag, blivit avslagen. , fru talman, var statsrådet i redogöra för hur man från regeringens sida tänker svara på frågor om könsfördelningen i bolagsstyrelser kan förbättras på EU-nivå. Man kan säga att statsrådet vid detta möte hänvisade till den här debatten, för hon upplevde nog att vi inte riktigt var överens i frågan. Statsrådet ville inte ta med argument för kvotering trots att EU-kommissionären har pekat på att just kvotering skulle kunna vara en lämplig åtgärd, utan regeringen hade mer avsikten att lyssna. När det gäller kvotering är jag helt övertygad om att om man införde en lagstiftning om kvotering i bolagsstyrelser skulle man kunna hitta kompetenta män. Att det finns kompetenta kvinnor ute i känner vi till mycket väl. Med hänvisning till Allbrightrapporten som presenterades i går och som det har skrivits om i tidningarna framgår det med all önskvärd tydlighet att kompetenta kvinnor finns över hela landet. Problemet är att man inte tar till vara den kompetensen i näringslivet. Jag tror faktiskt att det får effekter på dagens arbetsliv, både vad gäller arbetsmiljö och tillväxt. Då har jag lite svårt, fru talman, att förstå att statsrådet hänvisar till ett seminarium i anslutning till ett möte om hur fler kvinnor ska nå högre positioner i näringslivet. Jag har också svårt att förstå att man hänvisar till den verksamhet som den tidigare näringsministern införde där man avsatte 100 miljoner och där ett antal kvinnor, företagare företrädesvis, skulle föreläsa för varandra gratis. Jag upplever att vi måste ta de kvinnor på allvar som finns och har kompetensen. Frågan är: Varför tycker inte regeringen att kvotering skulle kunna vara en lösning? Det är det vi inte har fått svar på. Jag hoppas, fru talman, att statsrådet kan förtydliga svaret till interpellanten och till mig. 73 Statsrådet (FP): Om man tror att bara vi får jämn könsfördelning i bolagsstyrelser har vi uppnått en jämställd arbetsmarknad förstår jag att mitt svar på denna frågeställning inte är tydligt. Men jag tror inte att det är de eller kvinnor som här har nämnts som är lösningen på problemet med en ojämställd arbetsmarknad. Det finns så väldigt mycket mer att göra, och vi försöker göra det. Jag är övertygad om att det inte finns en politisk lösning som kan lösa alla dessa problem, utan det krävs många olika typer av lösningar, och det är ett förändringsarbete som tar tid. Det måste börja redan i skolan genom att man motverkar könsnormer och får flickor och pojkar att välja utbildning mindre könsbundet för att därmed också motverka den könsuppdelade arbetsmarknaden. Det handlar om familjepolitiken som faktiskt skapar tid åt vuxna, också föräldrar, som vill arbeta. Detta är viktigt. Jag kan bara konstatera att det inte finns någon man som har gjort karriär på att arbeta deltid. Det krävs alltid tid för att arbeta. Precis lika mycket som vi vill att fler kvinnor ska jobba , det vill säga heltid en möjlighet vi får skapa genom bra arbetsmiljö, att det ska löna sig att arbeta, att det ska finnas en fungerande förskola måste vi tänka på vad vi kan göra för dem som också vill göra karriär. Det räcker tyvärr inte att jobba . Det är bara att erkänna det. Jag skulle gärna se att arbetsmarknaden förändrades, att ledarskapet förändrades, men har vi en sådan situation att det krävs fler timmar för att bli partiledare. Det krävs fler timmar för att kunna bli vd för ett företag. Det krävs många timmar för att göra karriär helt enkelt. Då förstår jag inte varför man hånar regeringen för att vi bjuder in de kvinnor som befinner sig mitt i karriären och ställer frågan: Vad är det vi kan göra för att underlätta er vardag? Här sägs det att vi då skuldbelägger kvinnor. Andra undrar varför jag hänvisar till en konferens. Vad är bättre än att fråga dem det berör? De landar alla i ungefär samma sak som vi diskuterar här. Börja i skolan jättebra! Då kanske vi ska ha mer resurser till just skolan. Det arbetet pågår. Mer tillgång till och gärna till fler. Det säger oppositionen nej till. Verkligheten är ändå sådan att det obetalda arbetet är relativt jämnt fördelat mellan män och kvinnor. Det är bara det att det ser väldigt olika ut. Det obetalda arbete som kvinnor utför, det vill säga hushållsarbetet, är stressigt. Det tar tid från eventuellt lönearbete. Då måste vi kunna ställa oss frågan: Vad kan vi göra för hushållen? Då blir en del av svaret. Att föräldraförsäkringen delas mer jämlikt är viktigt. Jag lyssnade också in detta. En del tyckte att vi skulle kvotera föräldraförsäkringen, andra tyckte att vi skulle göra den mer flexibel. Men det handlar faktiskt om att gå tillbaka till familjen och vardagen om vi ska skapa bättre möjligheter för alla de kvinnor som vill göra karriär. Den är bra. Jag menar just att det handlar om att lyfta fram dem som inte sköter sig, för hela näringslivet ser inte likadant ut. Det finns företag som jobbar hårt, systematiskt och bra och så finns det de som inte jobbar alls. Jag skulle önska att vi kunde agera på samma sätt som när vi hänger ut företag som inte sköter sig internationellt, i utvecklingsländer där de använder barnarbete, fel material eller vad det nu kan vara. Precis som de företagen hängs ut ska man också kunna bli uthängd för att man här inte tar kvinnors kompetens på allvar, inte tillvaratar den kompetens som finns i vårt land. Därför välkomnar jag Allbrights rapport. Den är väldigt bra. Jag hoppas att de fortsätter att jobba på det sättet. Till syvende och sist finns det ingen quick fix. Kvotering till bolagsstyrelser är inte den ultimata lösningen. Det finns så många problem med det. Jag förstår inte att oppositionen inte ser det fast det finns facit. Det har ju inte löst speciellt många problem i . Varför skulle det göra det i vårt land? 74 (MP): Jag tycker att det är väldigt nonchalant, till och med tråkigt att höra en jämställdhetsminister säga att det inte har löst något problem i . I har man faktiskt en mycket större representation av kvinnor i bolagsstyrelser. I har man fattat ett beslut om kvotering också i de kommunala bolagsstyrelserna. Inte med ett ord svarar ministern på de frågor jag ställde i interpellationen om vilka åtgärder ministern tänker vidta när det gäller de kommunala bolagsstyrelserna. Ministern säger: Jag skulle önska. Men det är ju ministern som har att faktiskt ta det politiska ansvaret att se till de strukturer som styr i stället för att återigen skuldbelägga kvinnor, att kvinnorna ska ha möjlighet att göra karriär. Det finns kvinnor som faktiskt vill. I stället inför ni vårdnadsbidrag. Och, läs på, vi har faktiskt inte sagt nej till från sida. I min interpellation har jag heller inte sagt att det finns en lösning. Vi nämner kvotering som en pusselbit. Jag har öppnat för att göra det i två steg, att man skulle kunna göra kvotering till bolagsstyrelser på nivå som en ägarfråga. Precis som den här kammaren i har beslutat att man till exempel ska tillgängliggöra dagis varje kommun måste ha dagis kan man stifta lagar om vilka spelregler som ska gälla för nivå. Det skulle vi kunna göra om det fanns ett politiskt intresse av att också ta det politiska ansvaret. Frågan återstår: Vilka åtgärder har ministern vidtagit för att regeringen ska kunna lägga fram förslag som påverkar? I en RUT-undersökning som jag lät göra när det gäller kommunala bolag visas det att det är en väldig snedfördelning. av ledamöterna är kvinnor. av ordförandena i de kommunala bolagen är kvinnor detta i våra gemensamt ägda och drivna bolag. Hur tänker statsrådet ta ansvar för det? Vi har konkreta förslag från och från övriga oppositionen, men de avslogs här i . Vi hade delat upp det i en att-sats på nivå och en att-sats på börsbolagens nivå, för jag vet att ni har svårt i regeringen att kunna komma så långt. I en debattartikel , , skriver statsrådet: inte politiker först ta ansvar för bolagen de själva driver? Men vad ska de här orden leda till i praktiken? I samma artikel står det: Därför måste vi politiker ta vårt ansvar och börja leverera. Medborgarna som ägare vill se jämn könsfördelning i bolagsstyrelser. Vidare skriver statsrådet att staten har tagit sitt ägaransvar. Ja, det har staten gjort. hade vi kvinnor i styrelserna och har vi kvinnor på ordförandeposterna. Det har regeringen gjort bra. Man har sett till att få fler kvinnor på ordförandeposterna. Men vi måste också se till att uppnå det här på flera håll, inte bara i de statliga styrelserna och överlämna resten till andra. Jag förväntar mig ett svar på frågan vad har för ambitioner när det gäller de kommunala bolagsstyrelserna. 75 (S): Statsrådet säger att det är viktigt att kvinnor jobbar heltid. Det är därför man tar bort fyllnadsstämplingen för deltidsanställda och inte lagstiftar om heltid, antar jag. Statsrådet säger att familjepolitiken är viktig. Det är förmodligen därför man har infört vårdnadsbidrag så att fler kvinnor ska bli aktiva på arbetsmarknaden. Statsrådet säger att det börjar i förskolan. Det är därför man har tagit bort de riktade pengarna till genuspedagoger genuspedagoger som jag och för övrigt tycker är väldigt bra. Jag ska citera en jämställdhets- och ledarexpert på Ledarna, . Så här skriver hon: Ett beslut om könskvotering till börsbolagens styrelser kan bli den katalysator som äntligen ger resultat för jämställdhetsarbete som pågått , och som fram till inte så länge sedan placerade i toppen av jämställdhetsligan i internationella jämförelser. Hur länge ska vi låta resursslöseriet pågå? Det är dags att kvotera nu! Frågan till statsrådet blir: Hur länge tänker hon låta det här resursslöseriet pågå innan man tar beslut i regeringen och faktiskt agerar, tar ett ansvar för politiken och gör någonting? Att prata om heltid, att prata om att det börjar i förskolan, att prata om familjepolitiken och att prata om att politiker ska ta ett ansvar men göra någonting helt annat är faktiskt, fru talman, att inte ta ansvar. 76 Statsrådet (FP): Vi har politiker på nivå. Precis som vi politiker på nationell nivå tar ansvar för det vi äger gemensamt menar jag att våra politiker, våra partier det betyder folkpartister, miljöpartister och socialdemokrater bör ta ansvar på lokal nivå. Jag känner den frustrationen. Det är därför som jag har skrivit att jag menar att vi kanske behöver gå så långt att vi ålägger kommunerna att systematiskt arbeta på samma sätt som regeringen för att uppnå bättre könsfördelning i de gemensamt ägda företagen på nivå och landstingsnivå. Jag har tagit kontakt med Kommuner och Landsting. Jag hoppas att vi tillsammans ska kunna ta kontakt med riksdagspartierna för att diskutera just hur vi kan jobba lokalt, när vi inte ens lyckas övertyga våra egna lokalpolitiker. Hur svårt kan det vara? Jag hoppas verkligen att ni vill komma till detta möte för att diskutera vad vi bör göra lokalt, på nivå, för att förbättra resultaten i de företag som vi äger. Nej, jag tror inte på kvotering. säger att andelen har blivit 4060. Ja, andelen har blivit det. Är det någon i denna kammare som har tagit sig tid att också beräkna antalet? Den statistik jag har visar att det är färre kvinnor i de här styrelserna jämfört med tidigare. Vad har man gjort? En del företag har bytt form. Andra har minskat rejält på antalet ledamöter i styrelser för att inte behöva ta in fler kvinnor kanske, vad vet jag. Men det här visar på problemet. När det finns lagar som utgår från kön finns det alltid möjligheter att gå runt dem. Jag vill se fler kvinnor i bolagsstyrelser, inte bara en högre andel utan också fler kvinnor. Det räcker inte med bara en andel men att det blir färre i antal. Det finns ingenting som säger att bara för att det kommer in kvinnor i bolagsstyrelser blir det per automatik fler kvinnliga chefer. Så är inte heller tanken. Det finns fler kvinnliga chefer i de norska bolag som inte lyder under lagen jämfört med i de bolag som lyder under lagen. Så ser det ut. Jag tycker inte att kvotering är bra. Jag förstår den frustration som finns, men börja jobba underifrån. Låt oss börja jobba underifrån och uppåt. Jag är övertygad om att om dessa kvinnor finns i chefspositioner med resultatansvar kan vi leverera, och då blir det lättare för kvinnor att komma upp till bolagsstyrelser. Jag vill börja underifrån. Det är bara att lura medborgarna när vi säger att om vi kvoterar där blir det bra här. Så blir det inte. Det vet ni också. Eftersom det bara handlar om symbolik, dramaturgi, är det lätt att föra frågan vidare. är ett facit. Där fungerar det inte som man skulle önska: För andelen, ja, men titta också på antalet, framför allt på de andra positionerna i företagen. De är också viktiga. Vi får inte glömma dem. 77 (MP): Jag kan bara konstatera att statsrådet väljer att se de siffror hon vill se. Att har fler kvinnor i sina bolagsstyrelser har också inneburit att det finns fler välutbildade, att fler ledamöter har akademisk utbildning och en högre andel yngre ledamöter har kommit in i styrelserna. Det finns studier som visar att bolag med mer jämn könsrepresentation har en bättre ekonomi. Om det vore så att bolagen av sig själva kunde förändra strukturen skulle de göra det. Det finns mycket forskning som visar det. Men det är fråga om något annat. Det finns strukturer. Kanske känner statsrådet till 3R-metoden, där den ena delen av dessa R står för representation. I det här fallet handlar det om könsrepresentation. Det är viktigt. Jag nämnde en studie som visar att kvotering fungerar bra för kvinnor. Det är inte bara att vifta bort den. Kvotering är ett medel, som jag har försökt att säga under interpellationsdebatten. Självklart måste vi få in kvinnor i ledningsgrupper underifrån, men det har en betydelse att det finns en jämn representation på styrelsenivå. arbetsgrupp för jämställdhet har föreslagit ett regelverk. skrev statsrådet: det kvotering eller kalla det strategi. Vad har hänt med det uppdraget? Finns det något initiativ på regeringsnivå för att ta hand om de strukturella frågorna? Är det bara ord i en debattartikel? vill inte vänta, varken på det privata näringslivet eller på de politiska partierna i kommunen. Vi vill ha jämställda offentliga bolagsstyrelser . Därför behövs det en lagstiftning. Tänker regeringen göra något? 78 Statsrådet (FP): Nej, jag väljer inte att se de siffror jag vill se. Jag försöker bara göra skillnad på andel och antal. Det räcker inte för mig med andel. Det räcker inte att minska på antalet styrelseledamöter för att uppfylla denna andel som står i lagstiftningen. Jag vill se fler kvinnor i börsbolagens styrelser. Jag vill se fler kvinnor i börsbolagens ledningar. Det är något helt annat än att tala bara andelar. Det finns färre kvinnor i bolagsstyrelser som lyder under lagen än innan lagstiftningen infördes. Det finns fler kvinnliga chefer i bolag som inte lyder under lagen. Vi måste ändå kunna säga att det inte är optimalt. Jag förstår den politiska ivern att vilja låta kraftfull, men jämställdhet innebär förändringsarbete. Jag tror verkligen att det behövs flera olika typer av åtgärder. Jag tror inte att det är lagstiftning för bolagsstyrelser som leder till en jämställd arbetsmarknad. behöver inte övertyga mig om att vi har en ojämställd arbetsmarknad, men jag kommer aldrig att bli övertygad om att det är just antalet kvinnor i bolagsstyrelser som skapar en jämställd arbetsmarknad i vårt land. Överläggningen var härmed avslutad. 14 § Svar på interpellation 2011/12:215 om företagens ansvar på ockuperad mark 79 Statsrådet (M): har frågat mig om jag i EU avser att verka för ett investeringsförbud i de av och ockuperade områdena, och om jag avser att verka för att stoppa svenska företag från att etablera sig i ockuperade områden, alternativt lämna dessa. Regeringen uppmanar svenska företag att agera ansvarsfullt, oavsett var i världen de är verksamma. riktlinjer för multinationella företag, de tio principerna i FN:s Global Compact samt och vägledande principer för företag och mänskliga rättigheter utgör viktiga internationella ramverk inom området. I och vägledande principer för företagande och mänskliga rättigheter tydliggörs bland annat att företag har ett ansvar för att respektera mänskliga rättigheter, och de bör vidta åtgärder för att mildra och hantera den eventuella inverkan på de mänskliga rättigheterna som deras verksamhet kan ge upphov till. Det finns inget förbud mot att handla med produkter från israeliska bosättningar, men EU och har en skyldighet att se till att de inte ges tullfrihet eller andra tullförmåner under associeringsavtalet mellan och , vilket innebär en viss inskränkning av investerings- och handelsmöjligheterna. Enligt en teknisk överenskommelse mellan märks israeliska produkter med postnumret för tillverkningsorten. Vid införseln i ett EU-land kontrolleras postnumret, och produkter från bosättningar beläggs med den tull som generellt gäller för import till EU från tredjeland. Regelbundna kontroller av att dessa tullregler följs har gjorts av både och enskilda länder. har enligt folkrätten inte rätt att utnyttja de naturresurser som finns i för egen . Utvinning eller användning av förnybara resurser för sahariernas väl kan enligt folkrätten tillåtas, men principen om rätten till självbestämmande föreskriver att saharierna ska kunna påverka hur sådan utvinning sker och att de ekonomiska fördelarna måste komma befolkningen till godo. Mot den bakgrunden röstade nej till EU:s fiskeavtal med 2006. har även röstat emot att ge mandat att förlänga det protokoll som enligt svenskt synsätt är den mest problematiska delen av avtalet. Några tillstånd från eller för medlemsländernas fiske i västsahariska vatten, vare sig i enlighet med EU:s avtal eller genom privata avtal, finns inte. Svenska myndigheter har dock inte jurisdiktion över fartyg som är utflaggade från . Jag är stolt över att de svenska företagen ligger så långt fram inom CSR-området. Det frivilliga engagemang som svenska företag visar upp genom sitt ansvarsfulla företagande runt om i världen innebär en långsiktig konkurrensfördel, som det bidrar till stora förbättringar inom många områden på de marknader där de finns etablerade. Jag menar att det är detta engagemang som vi, tillsammans med våra politiska ansträngningar, ska bygga vidare på. Vi behöver mer dialog, transparens och öppenhet snarare än slutenhet, isolering och bojkott. Sammantaget har jag därför inga planer på att driva några krav på fullödiga investerings- eller etableringsförbud. 80 (MP): har väckt flera motioner och frågor om svenska och europeiska bolags verksamheter utomlands där den sociala och miljömässiga hänsynen brister. Svaren är ständigt desamma. Det är ingen positionsförflyttning alls från ministerns sida, och jag tycker att det är beklagligt. Ministern säger , precis som tidigare, att hon är stolt över att de svenska företagen ligger så långt fram inom CSR-området och att det frivilliga engagemang som svenska företag visar upp genom ansvarsfullt företagande runt om i världen innebär en långsiktig konkurrensfördel, som det bidrar till stora förbättringar inom många områden på de marknader där de finns etablerade. Ministern har bara delvis rätt. Det finns många svenska företag som uppträder exemplariskt, och det ska vi vara stolta över. Men det går inte att generalisera på det vis som ministern gör. Det finns nämligen företag som inte gör det, trots att de är svenska och därmed per automatik tydligen anses uppföra sig väl. Faktum är att det finns svenska företag som är under utredning för folkrättsbrott, bland annat ett i samband med oljeutvinning i till exempel . Det finns svenska företag som sätter i system att lägga uppdrag på entreprenad i det land de befinner sig i och därmed kan undandra sig ansvar för både miljöförstöring och kränkningar av mänskliga rättigheter. Det finns svenska företag vars underleverantörer anlitar barnarbetare och där arbetstagare tvingas arbeta under slavliknande former. Och det finns företag som säljer övervakningsutrustning, eller telekomutrustning som kan användas för övervakning, till diktaturer i strid med företagens egna etiska regler. Det är bra om vi inte blundar för verkligheten. Företagens uppdrag är att skapa vinst till ägarna. Många företagsledningar har därutöver etiska riktlinjer, ett slags etisk kompass, vid sidan av vinstintresset, men alla har det inte. Dess värre verkar regeringen också ha tappat sin kompass eftersom den så okritiskt stöder nämnda företag och agerar dörröppnare åt vissa av dem i olika länder. Det är varje persons ansvar att respektera de mänskliga rättigheterna. Som land bör se till att det finns regelverk och rutiner för att underlätta för svenska företag att respektera internationell rätt. Genom bindande regler kan vi bäst garantera att företag inte begår brott utomlands. Så länge regelverket är frivilligt och inte förenat med några som helst sanktioner är det lätt att gömma sig bakom vackra ord och välformulerade etiska regler på papper i en pärm. Men bakom varje företag och bakom varje regering står just personer och det är hos personer den etiska kompassen måste fungera. När det gäller företag på ockuperad mark hänvisar ministern till en teknisk överenskommelse om postnummer. Det finns tyvärr ett problem inbyggt i systemet, och det är att postnumren inte alltid stämmer. där varor samlas upp eller assembly line där varor som består av sammansatta komponenter oberoende av var de kommer ifrån är en postkod till exempel. Det finns inga garantier för att beståndsdelar i varan inte kommer från ockuperad mark. Ett av de svenska företag som kritiserats är Sodastream. Deras produkter inryms, enligt de uppgifter jag har, i en så kallad assembly line. De organisationer som försökt få svar från Sodastream hur det står till med ursprunget har nekats de uppgifterna. Personligen kan jag tycka att den som har rent mjöl i påsen glatt borde visa upp det. Det skulle visa att företaget använt den etiska kompassen och ändrat beteende. Regeringen vill ha transparens. Det vill jag också, men i det fallet brister det uppenbart med transparensen, trots att företaget är svenskt. Med postkodssystemet läggs hela kontrollarbetet på , och de har en hel del annat att kontrollera också, kan man tycka. Jag kvarstår därför vid tanken att det behövs ett bindande regelverk för både svenska och europeiska bolag som agerar i andra länder, inte minst i dessa områden. 81 Statsrådet (M): Jag vill börja med att berätta lite grann om vad regeringen gör inom CSR-området. Vi har en specifik ambassadör just för frågor om Corporate Social Responsibility. Vi lyfte upp frågan och hade en specifik konferens om detta under vårt ordförandeskap 2009. Vi har som statsråd varit i och skrivit under ett samarbetsavtal med för att kunna driva frågan om CSR. Jag ser att det här är ett otroligt viktigt verktyg för att kunna göra skillnad i verkligheten. Det är inte bara att använda sig av vackra ord när vi sitter på olika möten ute i världen eller att driva en politik här hemma och kritisera, utan det gäller att i stället tänka: Hur gör vi bäst skillnad för de människor som lever i länder där det sker förtryck och där det sker kränkningar mot mänskliga rättigheter? Då är jag övertygad om att vi gör bäst skillnad genom mer handel och mer öppenhet, inte bojkott, isolering och slutenhet. Vi ska naturligtvis inte handla med allt och med alla.