prot · H00942 · 2012-12-12 00:00:00 — 1 § Justering av protokoll Justerades protokollet för . vice talmannen meddelade att (M) anhållit om entledigande från uppdraget som ledamot av . Kammaren biföll denna anhållan. 3 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2012/13:168 Till Interpellation 2012/13:168 Ägarstyrning av företag med statligt ägande av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är inbokade engagemang. (M) Enligt uppdrag och rättschef 2012/13:170 Till Interpellation 2012/13:170 Utnyttjande av arbetskraftsinvandrare av (V) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tjänsteresa. 4 § Anmälan om inkomna faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen vice talmannen anmälde att följande faktapromemorior om förslag från Europeiska kommissionen inkommit och överlämnats till utskott: 2012/13:FPM28 Förslag om fastställande av fiskemöjligheter för KOM(2012) 608, KOM(2012) 668 till miljö- och jordbruksutskottet /13:FPM29 Viseringsfrihet för medborgare i sexton ö-nationer Ändring av viseringsförordningen KOM(2012) 650 till socialförsäkringsutskottet /13:FPM30 Blueprint En Strategi för att skydda vattenresurser KOM(2012) 673 till miljö- och jordbruksutskottet 5 § Anmälan om inkommen granskningsrapport från vice talmannen anmälde att följande granskningsrapport inkommit från : RiR 2012:22 Mer att förenkla! 6 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Motioner 2012/13:Fi5Fi8 till finansutskottet /13:So9 till socialutskottet 7 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkanden /13:TU1 och TU2 Miljö- och jordbruksutskottets betänkanden /13:MJU1 och MJU2 Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande 2012/13:SfU1 Utgiftsområdena 10, 11 och 12 inom socialförsäkringsområdet (prop. 2012/13:1 delvis). Utgiftsområde 10 Ekonomisk trygghet vid sjukdom och funktionsnedsättning 1 (S): God morgon allesammans! ska vi ha ännu en sjukförsäkringsdebatt. Jag tänker inleda med att yrka bifall till reservationerna 1, 7, 14 och 15. Vi står givetvis även bakom våra andra reservationer, men för att vinna tid i kammaren gör vi på det här sättet. I högtidliga sammanhang, inte minst när vi är ute internationellt, brukar vi tala väl om det svenska välfärdssystemet. Vi brukar tala om att vi har en bred uppslutning bakom den nordiska välfärdsmodellen, vikten av sociala försäkringar, solidarisk finansiering och att vi har en riskutjämning som gör att vi allihop är med och betalar till en försäkring även om vi sedan vet att utnyttjandet är lite olika beroende på vår hälsa och våra förutsättningar. Vi brukar tala väl om att det är en inkomstbortfallsförsäkring som gör att vi inte har långtgående privatiseringar. Vi brukar dessutom säga att i grunden är detta till och med bra eftersom det är tillväxtdrivande. Det bidrar till omställningen på arbetsmarknaden att ha breda sociala försäkringar. Så är det i högtidstalen. Jag är inte riktigt säker på att det är så i verkligheten. Jag är inte säker på att uppslutningen finns och att alla egentligen delar de grundläggande värderingarna. Välfärdsforskaren visar tydligt att svenska folkets förtroende för välfärdssystemen, och framför allt för sjukförsäkringen, har sjunkit brutalt . Man har högt förtroende för sjukvården och skolan. Man tycker att det ska vara en solidarisk finansiering, men man har tappat förtroendet för sjukförsäkringen. Det är ett brutalt fall under de år som Svallfors har mätt detta i forskningen uppe i , och jag tror att jag vet varför. Det finns två tydliga exempel. Det handlar om hur den borgerliga regeringen systematiskt har nedmonterat delar av det som borde vara grundläggande inslag i den nordiska välfärdsmodellen när det gäller våra transfereringssystem och sjukförsäkringen i synnerhet. Vi riskerar att gå från en standardförsäkring med inkomstbortfallsprincipen, det vill säga en försäkring som vill kunna ge i ersättning när vi blir sjuka och som gör att vi kan vara kvar på arbetsmarknaden, till ett bottenskydd som kräver kompletterande försäkringar för den som har råd och möjlighet. När man 2006 sänkte taken i sjukförsäkringen för 1,7 miljoner löntagare innebar det att väldigt många fick ett så dåligt försäkringsskydd att de tvingades ta kompletterande försäkringar, antingen privat eller genom försäkringar i sina kollektivavtal. Lärare, sjuksköterskor och poliser fick i ökad utsträckning betala dubbelt för sitt försäkringsskydd. Sacos ordförande säger också i debattinlägg: Varför ska vi betala dubbelt? Varför ska vi avstå löneutrymme till försäkringar genom våra sociala avgifter och därutöver få betala en gång till för samma skydd? Man betalar både socialavgifter och egen premie. Jag kan förstå den kritiken. Det är precis det som har skett när samhället har dragit sig tillbaka och överlämnat till aktörer och enskilda personer att sörja för försäkringsskyddet. Det är en utveckling som leder till att man får olika riskpremier på avtalssidan. Olika grupper har olika svårigheter eller möjligheter att ta försäkringar. Det går ju an för dem som har råd, men för dem som inte har råd eller för dem som inte får ta försäkringar blir utvecklingen värre. Den som har dålig arbetsmiljö, funktionshinder eller tidigare sjukhistorik utsätts för en uppenbar risk att nekas försäkringar. Det handlar om klass och kön. Det handlar om brist på riskutjämning. Vi ser i stället ett brott mot den nordiska välfärdsmodellen och en växande försäkringsmarknad som kan tjäna pengar på människors grundläggande behov av trygghet. ökar skillnaderna i försäkringsskydd i det här landet. Det är en utmaning för oss socialdemokrater. Vi accepterar inte den utvecklingen. Vi accepterar inte att vi ska ha olika försäkringsskydd beroende på vår etablering på arbetsmarknaden. Vi vill därför höja taken, och vi vill göra det stegvis upp till tio prisbasbelopp. Man ska inte behöva komplettera det försäkringsskydd vi gemensamt har finansierat. Vi står upp för den välfärdsmodell som vi har stått upp för allihop i . Det är den första delen. Den andra delen i brottet mot den nordiska välfärdsmodellen är att man har ändrat en modell som kanske inte var perfekt men som ändå i någon mening bidrog till omställning. bidrar den i stället i ökad utsträckning till utsortering. Vi har sett hur 65 000 personer utförsäkrats genom rehabiliteringsgarantin. Vi har sett hur personer hamnar i ett läge där de blir av med sin ersättning eller får kraftigt sänkt ersättning bara för att regeringen ensidigt tror på ekonomiska incitament och att detta på något sätt skulle vara en drivkraft för att sedan hitta ett jobb. Ingen blir frisk av att bli fattig. Ingen blir automatiskt frisk bara för att ersättningen sänks, utan det avgörande är naturligtvis möjligheten att återetablera sig på arbetsmarknaden, att få rehabilitering och att få tillgång till sjukvården. I stället ser vi hur det försvårar rehabiliteringsmöjligheterna när ersättningarna har sjunkit så mycket. Arbetsförmedlingen konstaterar i sin rapport att det finns en betydande oro för försörjningen hos dem som kommer till arbetslivsutvecklingen. har i sin rapport visat att av deras utförsäkrade medlemmar har förlorat . Med den omställning det innebär att förlora kan man också fundera på hur det underlättar förutsättningarna att delta i en aktiv arbetslivsrehabilitering. Den rehabilitering som erbjuds är inte längre en rehabilitering. Arbetsförmedlingen säger att är så sjuka att de inte ens kan få någon insats alls. Av dem som kommer dit är där . Av dem som är där får i huvudsak ett samtal. Det är en rehabiliteringskedja utan rehabilitering. Det är ett antal administrativa tidsgränser som egentligen inte säkerställer att någonting sker, utan man blir bara av med ersättningen. Vi här i har korrigerat detta genom att åtminstone ändra bedömningen av arbetsförmågan vid så att inte svårt cancersjuka tvingas säga upp sig i väntan på en operation eller på att cellgiftsbehandlingen ska verka så att man kan komma tillbaka till jobbet. Det var en viktig korrigering som vi gjorde här i , men vi borde gå längre. Vi borde säkerställa att man får en individuell prövning och att vi får en riktig arbetslinje som gör att man får rätt till rehabilitering. Tidsgränser kan vara bra. Men de bör rimligtvis inte bara gälla den enskilde, utan en tidsgräns ska också gälla Arbetsförmedlingen, arbetsgivaren, och sjukvården. Tycker ni att det är rimligt att man ska bli utförsäkrad i väntan på en operation? Det kan inte vara rimligt. För oss är det viktigt att säkerställa att alla aktörer har ett ansvar för de tidsgränser som finns. Resultaten är tydliga. Det har vi sett i hearingar i utskotten . Det är inte så att fler kommer i arbete. Det finns tvärtom 65 000 utförsäkrade, och därtill är det dessutom väldigt många människor som kommer allt längre bort från arbetsmarknaden. kommer i jobb utan stöd. Jag välkomnar statsrådet till debatten. Jag noterar att han också är förkyld liksom jag. Statsrådet försökte påstå att det är som är tillbaka i jobb. Det tog inte förrän Ekots grävande journalister kunde konstatera att det där inte var sant. Det var ju en hittepåstatistik och ett siffertricksande som innebar att man låtsades redovisa att människor kom tillbaka i jobb, medan det i grunden var deltidssjukskrivna som inte hade förändrat sin sysselsättningsfrekvens. På det sättet försökte man ge en bild av en utveckling som innebär att fler kommer i jobb, men i verkligheten har det inte hänt någonting. Jag är evigt trött på att man ska försöka marknadsföra bort problemen i sjukförsäkringen eller, som tidigare, försöka lösa dem genom tillfälliga paniklösningar med oskälighetsregler. Det är väl dags att tar sitt ansvar och säkerställer att vi ändrar de fel som uppenbarligen finns i sjukförsäkringarna, att vi säkerställer rätten och möjligheten till rehabilitering. Det är det som hela det utskottsinitiativ som vi just nu hanterar i utskottet handlar om. , som inte minst moderata politiker ofta citerar, hade en utredning som sade: Mera försäkring och mera arbete. Är det någonting som vi kan summera åren med den nya sjukförsäkringen med så är det både mindre arbete och mindre försäkring. Det är mindre omfattning av försäkringen, och det är definitivt färre människor som kommer i arbete. Jag tror att avgörande är tidiga insatser, att säkerställa att man snabbt kommer in och får en åtgärd, gärna innan en längre sjukskrivning träder i kraft. Det är därför som jag tror att vi måste involvera parter i större utsträckning i att bredda omställningsavtal, utveckla möjligheterna att få rehabiliteringsförsäkringar inom ramen för omställningsavtalen. Och jag tror att vi har goda möjligheter i det utskottsinitiativ som pågår i att hitta några försök till breda lösningar och göra en beställning till regeringen om att återkomma med tydligare regler om rätten till rehabilitering, för det borde ligga i allas intresse. På samma sätt ligger det ibland också i allas intresse att hitta konstruktiva lösningar. Jag ska ta några exempel, för att inte bara skälla, som visar på att nog finns det tillfällen då vi kan hitta gemensamma lösningar. Finansiell samordning och samordningsförbunden är en viktig insats som vi talat om i utskottet. Aktörer inom , Arbetsförmedlingen, kommunens socialtjänst och sjukvård säkerställer gemensamt att personer får insatser. I ställer för att skeppa folk mellan de olika enheterna ser man till att ta ett gemensamt ansvar. Det har varit en bra verksamhet. Det tycker också många borgerliga politiker som är djupt engagerade i detta ute i landet. Eftersom den är bra är det väldigt många fler som går med och bildar samordningsförbund, men regeringen är inte beredd att skjuta till pengar. Det innebär att man får skära ned på det som är en lyckad rehabiliteringsverksamhet. Vi har under utskottsbehandlingens gång försökt, inte minst genom arbete, att se om vi kan överföra resurser och se till att inte samordningsförbunden får en akut finansiell situation. Tyvärr kunde vi inte komma dithän, men vi kom åtminstone så pass långt att vi nu ska överväga förslag om förstärkta medel till Finsam, och det är en bra skrivning. Och jag hoppas att i sitt anförande ger ett litet svar i förhand på hur många miljoner detta skulle kunna innebära, för jag tror ändå att även statsrådet tycker att detta är en viktig verksamhet. , må vara att det är han som bestämmer, skulle nog också säkert kunna se att detta är ett viktigt led i att få en förstärkt arbetslinje som faktiskt ger människor en chans tillbaka till arbetslivet. På samma sätt har jag pekat på att vi i utskottet skulle kunna utveckla modeller för att förändra en ensidig fokusering på kbt till att också öppna för möjligheterna till psykodynamisk terapi. Här har vi haft en uppvaktning, och Finn är djupt engagerad i frågan. Låt oss hitta en lösning som gör att människor får rätt insats. Det ankommer inte på politiker att tala om vilken, men som det är nu är det en ensidig fokusering på en enda insats för människor som borde ha bättre stöd för att kunna komma tillbaka till arbetslivet. Det finns avslutningsvis två delar till som jag tycker att vi borde ägna mer tid åt. Jag vet att vill att vi ska prata om detta i , som vi vet håller på ända till 2015. Kan vi inte med förtur diskutera en del andra frågor i stället? Jag ska ta två exempel. Ta bort andra sjuklöneveckan. Lyssna på företagarna. Inse att det är en kostnad som företagen tycker är arbetsam. Inse att det är ett hinder för att anställa personer med tidigare sjukhistorik. Vi har i vårt budgetförslag ett borttagande av andra sjuklöneveckan, och jag tycker att det vore rimligt av fler partier i att hitta en lösning som gör att vi kan minska arbetsgivaransvaret. Det skulle innebära att personer med tidigare sjukhistorik får lättare att komma in på arbetsmarknaden, och det är nog så viktigt i ett läge där långtidsarbetslösheten biter sig fast hos människor med tidigare sjukhistorik. Här har vi ett skarpt förslag. Jag beklagar att ni inte stöder det, men jag hoppas att ni tar intryck av det och röstar för ett sådant förslag, för vi behöver förändra sjuklöneansvaret. Den andra frågan handlar om studenterna och deras sjukförsäkringsskydd. Det är ett politiskt misslyckande utan dess like för flera partier, inte bara borgerliga. Vi borde hitta ett rimligt skydd för de ungdomar som väljer att investera i en högre utbildning. Där söker vi hitta samförstånd med både allianspartier och rödgröna partier för smarta lösningar som gör att studenter får ett vettigt sjukförsäkringsskydd. Det är inte vettigt att man ska behöva riskera att avbryta den stora investering som en längre utbildning innebär bara för att man drabbas av en tids sjukdom. Här är vi pragmatiska, och jag sänder här från talarstolen tydliga signaler till rödgröna partier men också till Alliansens partier om att vi måste hitta en lösning på studenternas sjukförsäkringsbekymmer. Visst går det att hitta pragmatiska lösningar. Visst skulle vi kunna hitta bra lösningar gemensamt. Men jag vill tydligt säga att vi socialdemokrater inte viker en tum från de grundläggande principer som måste gälla för försäkringar i . Vi behöver höjda tak. Det är viktigt för legitimiteten. Man ska inte behöva ha kompletterande försäkringar för att ha ett rimligt skydd när man blir sjuk. Vi motsätter oss den ökade privatisering som sker av försäkringsskyddet. Vi behöver en förstärkt rehabilitering i stället för utsortering, en rejäl rehabilitering, en riktig arbetslinje som gör att man får stöd och hjälp för att kunna komma tillbaka i jobb i stället för att utsorteras. Avslutningsvis, och kanske det som för många är en hjärtefråga, stoppa de systematiska utförsäkringarna. Det är inte rimligt att 65 000 är utförsäkrade, att deras familjer, barn och släktingar ska hänvisas till socialbidrag eller till att ta lån av varandra för att klara helgerna bara för att man drabbats av sjukdom. Det är inte värdigt ett välfärdsland som att ha utförsäkringar. Det är inte politiskt försvarbart, det är inte ekonomiskt försvarbart och det är sannerligen inte moraliskt försvarbart. 2 (MP): En social försäkring eller en försäkring som alla andra? Smaka på ordet socialförsäkring! Vad är en social försäkring egentligen? Är det en försäkring som ger skydd, ett nät som fångar upp dig när du faller, ett nät som ger dig möjlighet att komma tillbaka till arbetslivet utan att behöva bli ställd på bar backe en allmän försäkring som alla är med och betalar till och som alla kan få ta del av när man behöver den? En socialförsäkring är någonting mer än det du kan teckna på vilket försäkringsbolag som helst. En socialförsäkring innebär att vi är en större grupp som solidariskt delar på finansieringen. ideologiska grund utgår från principerna att det ska vara en social försäkring. De två stora förslagen i vårt budgetalternativ handlar om arbetslivstrygghet och slopat sjuklöneansvar för småföretagare. vid makten har den borgerliga regeringen genomfört omfattande förändringar i trygghetssystemen och försämrat villkoren för många människor. Ekonomisk och social trygghet är ett av målområdena i folkhälsopolitiken som den borgerliga alliansregeringen inte har tagit bort men som ni ändå verkar ha glömt bort. Genom folkhälsoforskningen vet vi att ekonomisk och social trygghet är välkända faktorer som främjar hälsa och välbefinnande. Det är inte lätt att tillfriskna efter en operation om man ska oroa sig för sin ekonomi. En social försäkring eller en strikt riskbedömning? Att vara människa innebär att ha drömmar om framtiden. Att vara människa innebär att vilja delta i samhällslivet och känna sig behövd. Men att vara människa innebär också att vara sårbar. Alla människor kan drabbas av sjukdom eller bli arbetslösa. Och det finns tider i livet då vi av olika skäl inte kan arbeta. Så är det, och så måste det få vara. Men hela livet ska vi som människor och medborgare kunna utvecklas genom att våga pröva nya saker och anta nya utmaningar. Ska vi lyckas med det behövs det konstruktiva förutsättningar och stödjande strukturer. De så kallade tidsgränserna och den utförsäkring som sker när tidsgränsen slår till, om man inte lyckats bli frisk och inte är tillräckligt sjuk för att kvala in de andra systemen, ger inte människor dessa förutsättningar och strukturer. Rätt till insatser och rehabilitering finns inte . är duktig på att redovisa kartläggningar och samverkan men kan inte svara på frågan hur många människor som faktiskt får insatser. vill med sitt förslag till utskottsinitiativ som hanteras i , vilket också nämnde tidigare, säkerställa att människor får insatser och rätt till rehabilitering så att de kan komma tillbaka i arbete. De allra flesta människor vill arbeta och bidra till samhällets utveckling. Alla vill vi vara delaktiga och befinna oss i ett sammanhang, inte utanför. har vi ett socialförsäkringssystem som till stora delar inte harmoniserar med dessa tankar. Vi har ett socialförsäkringssystem som inte fungerar inkluderande och dynamiskt utan snarare stigmatiserar, exkluderar och passiviserar. Låt mig ta ett konkret exempel. Man måste ha varit sjukskriven på heltid för att kunna få en lönebidragsanställning. Den som har jobbat deltid och varit halvt sjukskriven straffas och kan inte få lönebidrag. Den som har varit deltidssjukskriven och inte får förlängd sjukskrivning på sin deltid men fortsätter jobba deltid räknas som anställd i statistiken något som Ekot rapporterade om. menar att samhällets regelverk måste anpassas till de situationer som verkliga människor befinner sig i. bygger ersättningen vid arbetslöshet och sjukdom på att man har ett någorlunda stabilt jobb. Ersättningen är helt och hållet kopplad till antalet timmar man har jobbat och den lön man har fått för det. De som inte har kommit in på arbetsmarknaden ordentligt får ingen ersättning, även om de har jobbat på timvikariat eller andra tillfälliga jobb. Det är ingen arbetslinje, även om alliansregeringen låtsas det. Det behövs ett nytänk i socialförsäkringarna som gör att systemen kan bidra till en känsla av sammanhang och också främja hälsa. Visst vill vi väl att socialförsäkringssystemet i sig gör att människor blir friska och kommer tillbaka. Det kan inte bara handla om att se till att så få människor som möjligt får ersättning. Syftet med en socialförsäkring måste ändå vara att få människor friska och tillbaka i arbete. Vi måste sätta det friska i fokus för att se möjligheter hos varje individ i stället för att stämpla människor som utförsäkrade. De marginella förändringar som regeringen har gjort , när den så kallade rehabkedjan sjösattes, har varit plåster, eller så har man tvingats till ändringar av . Regeringen vill inte se de stora revor som finns i skyddsnäten. Det handlar inte om siffror, det handlar om människor. vill se en arbetslivstrygghet och en försäkring som gäller alla. Vi vill införa ett nytt trygghetssystem som är enkelt, överskådligt, inkluderande och jämlikt. Vi vill se en enda försäkring som gäller både vid arbetslöshet och vid sjukdom. Människor ska inte behöva bollas mellan , Arbetsförmedlingen och, i värsta fall, kommunernas trygghetssystem i form av försörjningsstöd. Det sistnämnda är inte bara dåligt för individen utan innebär också att kommunen måste skära ned i sin verksamhet för att finansiera försörjningsstödet. Vi vill se en väg in i trygghetssystemen och många vägar ut, för med trygghet föds kreativitet. Det är kanske lättare att finna ett jobb någon annanstans än att försöka hålla sig kvar i ett jobb där man inte har tillräckligt bra arbetsmiljö utifrån de förutsättningar man har som individ. Då måste det finnas ett trygghetssystem som fångar upp och gör det enklare att gå vidare och ta ett annat jobb. Vi måste våga tänka nytt och införa ett system där arbetslöshetsförsäkring, sjukförsäkring och försörjningsstöd slås ihop och där det finns en garantinivå. Det ger ett golv att stå på om man inte lyckats bygga väggar och fått ett fast jobb. Arbete ska löna sig men räknas bredare än så att även studenter, egenföretagare och familjehem kan omfattas av en vettig försäkring. Den som inte har möjlighet eller förmåga att arbeta ska aldrig någonsin bli degraderad till en andra klassens medborgare. Att de som står utan a-kassa och sjukförsäkring hänvisas till kommunernas socialkontor för att få försörjningsstöd är bekymmersamt inte bara för den enskilde utan, som sagt, också för kommunerna som får svårt att få ekonomin att gå ihop, vilket kan medföra omedelbara nedskärningar i välfärden, i skola, vård och omsorg. De olika regelverken sätter krokben för individer och handläggare. Arbetsförmedlingen har sitt stuprör, a-kassorna sitt, sitt och sitt. och Arbetsförmedlingen har klokt nog fått ett tydligt uppdrag av regeringen att samverka mer, och det är bra. Det är dock fortfarande två olika regelverk. Människor får sin ersättning från den ena myndigheten eller den andra, och ersättningen räknas ut på olika sätt. Man ser olika på inkomstgrunden i a-kassan och sjukförsäkringen. Det här gör vi för att vi tror att det är rätt, säger alliansregeringen. Ja, men en samlad arbetslivstrygghet där både allmän sjukförsäkring och allmän arbetslöshetsförsäkring ingår liksom en lägsta ersättning, eller ett golv att stå på när tillvaron sviktar, är faktiskt hälsofrämjande. Vi införde ju en ersättning för nollklassade, säger alliansregeringen. Nja, det är inte helt sant. Det gäller bara dem som fanns i systemet förut. Under galgen tvingades regeringen att införa det efter riksdagsbeslutet . Men det gäller som sagt bara dem som varit inne i systemet. Den som är ung och till exempel drabbas av sjukdom av gymnasiet har varken rätt till sjukpenning, insatser eller hjälp till stöd. Är man student är det inte självklart att man omfattas av försäkringen. Så kan vi inte ha det i det moderna välfärdslandet . Inför man ett golv i sjukförsäkringen kan människor lättare koncentrera sig och fokusera på sin rehabilitering i stället för att oroa sig för att kunna betala hyran .