prot · H00932 · 2012-11-28 00:00:00 — Det handlar om att skapa goda förutsättningar för industriellt byggande, att man egentligen använder samma teknik i byggbranschen som i all annan industriell produktion, att man upprepar sig, gör om samma moment i större skala, och därmed förfinas produktionsmetoderna, kvaliteten blir högre och kostnaderna blir lägre. utredning är intressant i det avseendet. Regeringen bedriver en aktiv bostadspolitik. Vi skapar bättre förutsättningar för byggande i landet. Men detta tar också tid. Det tredje benet i politiken handlar om att utnyttja de bostäder vi redan har på ett effektivare sätt. Tusentals lägenheter skulle kunna frigöras om vi gjorde det enklare och mer lockande att hyra ut i andra hand. I budgetpropositionen har vi ett väl balanserat förslag. Jag är medveten om att det inte behandlas i dagens betänkande. Men en seriös bostadspolitik kan inte bortse från det snabbaste sättet att få ut fler lägenheter på hyresmarknaden. Under den här debatten har jag lyssnat på oppositionen. Jag har ställt mig frågan: Finns en samlad opposition? Svaret är tydligt: Nej. Det spretar åt olika håll. Det är olika förslag, ibland motstridiga, och framför allt saknas gemensamma alternativ. Det finns helt enkelt inget regeringsalternativ på oppositionens sida. Nästa iakttagelse jag har gjort är att det finns ingen egentlig analys av det kroniska strukturella problemet på svensk bostadsmarknad. Varför har man i byggt så lite mätt mot alla andra jämförbara länder ? Det är mindre än OECD-genomsnittet, och mindre än våra nordiska grannländer. Det enda jag ser är att förslag upprepas som har drivits , som antingen inte har fungerat tidigare eller inte heller då ansågs vettiga att pröva. Nästa iakttagelse jag gör är att de problem som finns är ordrikt men bra beskrivna. Det erkänner jag gärna. Men konklusionen saknas ofta. Vad gör vi åt problemen? Än mer saknas svar på frågan om hur förslagen ska genomföras. Partier som har ambitionen att komma i regeringsställning måste inte bara ha en bra beskrivning av problemet, de måste också ha en idé om vad de vill göra och hur de vill göra. Sedan kanske de också ska fundera över vem de vill göra det med. Med en bristfällig analys eller felaktiga, ej genomtänkta åtgärder blir det ingen riktig politik som löser problemen. Låt mig ge ett exempel på det mest konkreta som ändå finns, som åtminstone två oppositionspartier förordar, nämligen subventioner. Jag har fem invändningar mot subventioner. Jag skulle vilja höra oppositionen försöka bemöta åtminstone en av de fem invändningarna. Den första invändningen är att pengarna som avsätts inte räcker långt. Det krävs enormt stora summor pengar om subventioner ska ge effekt . Det lilla som kan anas med tanke på de pengar som avsätts och det svagt utformade regelverk som finns är att vid en historisk jämförelse bakåt i tiden i och vid nya beräkningar kommer pengarna inte att räcka långt. Den andra invändningen är att vi har prövat subventioner i . Åtminstone tre varianter har funnits och 2000-talets början. Ändå byggde vi hälften så många lägenheter som finnarna, norrmännen och danskarna gjorde mindre än OECD-genomsnittet. Varför fungerade inte politiken då? Varför skulle den fungera ? Den tredje invändningen är att om ett sådant subventionssystem genomförs måste vi enligt de EU-regler som finns notifiera detta hos eftersom det kan uppfattas som ett statsstöd. Det kan gå igenom. Kommissionen är generös när det gäller bostadspolitik, men det tar . Vad händer den dagen Socialdemokraterna sitter i en sådan position att man vill notifiera ett subventionssystem hos EU? Jo, byggbranschen kommer att sluta att bygga de bostäder de tror kan bli föremål för subventioner och vänta tills de får veta regelverket. Det blir stopp i bostadsproduktionen. Den fjärde invändningen är att subventioner är osunt för byggföretagarna. De blir uppmuntrade att jaga subventioner och regelverk i stället för att utveckla sitt byggande, sitt kunnande och sina produktionsmetoder. Den femte invändningen är att erfarenheterna visar att subventionerna ofta går till byggare som ändå hade tänkt bygga. De går rakt ned i byggherrarnas fickor. Man tar skattebetalares pengar och ger dem till byggbranschen. Det är inte en bra politik. Jag vore tacksam om företrädare för oppositionen kunde bemöta åtminstone någon av de fem invändningarna. : Professor på KTH skrev en rapport som han gav namnet Bostadsbyggandets hinderbana. Det är en mycket träffande titel. Han talade nog för döva öron då, 2002, när det begav sig, men den här regeringen tar itu med just de hindren: planprocesser, bullerhanteringen, riksintressena, överklagandetider, avsaknad av regional planering med mera. Detta tar tid, och mycket av det regeringen har gjort och gör borde ha gjorts . Regeringen anklagas för att vara passiv. Jag har jämfört med vad som hände 20022006, den sista mandatperioden när Socialdemokraterna styrde med hjälp av och . Studera propositionsförteckningar och studera initiativen på det bostadspolitiska området ! Då ser ni höjden av passivitet och förlamning. I den jämförelsen är regeringen oerhört aktiv. Det tar tid att reparera 20-åriga brister. Det tar tid att vända en negativ utveckling. Men resan har inletts, och ett spännande reformarbete har påbörjats. 22 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: När det gäller subventioner och statligt stöd till byggande har vi i en tioårsplan. Det är , för att man också ska kunna se effekterna. Självklart är det inte den enda politik som vi har. Detta är ett stöd för att sätta i gång byggandet, och vi tror på det. Statsrådet säger att det är EU som bestämmer. Det kan inte vara sant. I har vi en riksdag och ett folk. Vi är folkvalda, och vi kan bestämma själva hur vi vill ha det. Om allt ska anpassas till EU-politik är det farligt för demokratin. Om de bestämmer åt oss är det , men vi har en tioårsperiod för att kunna se effekterna av detta. Vi är medvetna om den analys som har gjorts som visar att jämfört med grannländerna har haft ett rekordlågt bostadsbyggande. Det är en fråga som statsrådet ställer till oss i oppositionen, fast det är er regering som har haft makten . var byggandet rekordlågt, men när ni kom till makten blev det mycket färre bostäder byggda. vi har varit med om att förenkla den och så vidare. Men det är inte det enda som är problemet, utan det handlar om kostnader, regler och normer och mycket annat, men också vilken ambition man har i politiken. 23 Statsrådet (KD) replik: Det är intressant att höra att förnyelsen inom nu har inneburit att man lämnat femårsplaner och gått över till tioårsplaner. måste vi följa. Vi är medlemmar i klubben. Det innebär att man måste anmäla om man ska införa statsstöd, och det godkänns om det inte strider mot EU:s gemensamma spelregler. Det kan man tycka är bra eller dåligt. Amineh Kakabaveh och tycker inte om det. Jag tycker ändå att det är rimligt att man har gemensamma spelregler för att just ha gemensam konkurrens. I detta fall tror jag, om man utgår från att systemet är någorlunda rimligt, att EU kommer att godkänna det. Men det tar tid. Jag försökte bara beskriva att processen tar tid. Och det vakuum som uppstår man går till EU innebär att alla kommer att avvakta med att bygga bostäder. Ni i oppositionen klagar på att det händer för lite, men ni lägger fram förslag som gör att det blir ännu mer av tidsutdräkt innan man får fart på bostadsbyggandet. Det är det som är problemet. Sedan finns det, som sagt, ytterligare fyra andra invändningar som visar att subventionspolitik inte fungerar. Vi har haft en utveckling med ett kroniskt lågt bostadsbyggande i . Jag bara vädjar till oppositionen att analysera: Vad var det som inte fungerade under dessa ? hade under många av de åren en mycket aktiv del i regeringspolitiken. Ni förhandlade varenda budget med regeringen. Ni var med på varenda budget under åtminstone ihop med regeringen. Ni var ju med och skapade förutsättningarna för ett högre bostadsbyggande. Ni införde ett antal olika subventionssystem. Ni har prövat de här sakerna, och det fungerade inte. Dra någon slutsats av detta! Försök göra ett slags intellektuell analys och dra sedan slutsatser av det! Men det kommer ingenting sådant, utan det kommer ett upprepande av olika typer av förslag som alltid har haft. Det spelar ingen roll vilken politik som förs, vilket konjunkturläge det är och vad verkligheten säger har några förslag som man upprepar. Men det blir inte bättre effekt i verkligheten bara för att man upprepar saker som inte har fungerat tidigare. 24 AMINEH KAKABAVEH (V) replik: Jag tror att en kvarts miljon ungdomar och flera hundra tusen människor i inte behöver en intellektuell analys av politiken. Det finns en verklighet. Den verkligheten drabbar människor. Den drabbar de äldre. Den drabbar den mamma som sitter i SVT:s Debatt och säger att hon är tvungen att flytta. Till och med de renoveringar som görs innebär att folk inte vågar, orkar eller har råd att bo kvar, varken äldre, yngre eller ensamstående mammor. Jag tror inte att dessa människor behöver den intellektuella analysen här i talarstolen. Om man läser motioner och tar del av vår ideologi ser man att vi har den intellektuella förmågan att analysera. Politik handlar om människors vardag, inte bara om intellektualitet. Det kan jag säga. Min fråga till statsrådet är: Vad är statsrådet beredd att göra för att upprustningsprogrammet inte ska leda till ockerhyror och för att människor ska kunna bo kvar där de har investerat och betalat för att kunna ha en framtid för sig själva och sina barn? Den andra frågan gäller bostadssegregationen, som är ett allvarligt samhällsproblem. Det beror inte på människornas färg eller klass. Det är ett problem. Det beror på politiska beslut och att vi inte har tagit det ansvar vi borde ta. Vad är statsrådet beredd att göra? Vilka åtgärder ska vidtas? Är statsrådet beredd att lyssna på förslag att tillsätta en parlamentarisk utredning för att utreda hela processen? Vad kommer det att leda till? Vilka planer ska vi ha för att kunna minska och bekämpa segregationen? 25 Statsrådet (KD) replik: Jag försöker bara säga att man först måste analysera vad som är orsaken till problemen och sedan komma fram till åtgärder, som man dessutom också ska försöka utforma så att de går att genomföra i verkligheten. Så tänker jag i alla fall när det gäller politik, och den processen är vi inne i. Jag noterar att anser att det inte behövs någon intellektuell analys. Då kan jag kanske också bättre förstå slutsatserna i motioner. Men har man inte rätt analys, rätt åtgärder och en förmåga att genomföra åtgärderna blir det inte mycket av det hela. Det är det jag försöker säga i all ödmjukhet. Sedan håller jag med Amineh Kakabaveh när hon pekar på bostadssegregationen. Det är en av de stora, svåra utmaningarna. Det problemet har vi byggt upp i . Det finns många olika saker som regeringen jobbar med just , på integrationsområdet, på jobbområdet, på skolans område men också på bostadsområdet för att se till att vi kan förbättra möjligheterna. Det pågår också många spännande och bra saker ute i Kommunsverige. Jag reser runt en hel del för att samtala och lära mig mer men också för att samla intryck. Vi behöver fundera på: Vad kan politiken göra ytterligare på området? Men man måste också diskutera: Vad är kommunernas roll i sammanhanget? Vad är de privata och de kommunala fastighetsägarnas ansvar? De är ändå huvudansvariga för den fysiska miljön, som människor bor i. De får inte springa undan det ansvaret och skicka notan till staten. Däremot kan staten ha en viktig uppgift att hjälpa till, särskilt när problemen är komplexa, med en dålig skola, med ett illa fungerande rättsväsen, med brist på arbeten men också där den fysiska miljön är eftersatt. Här håller regeringen på med ett arbete på flera olika områden för att försöka stärka och förbättra förutsättningarna. Jag vill slutligen lägga till att vi har, som ett instrument, förstärkt bostadsbidragen för både pensionärer och barnfamiljer. En del unga har också fått bättre bostadsbidrag. Det är en åtgärd vi har vidtagit på ett område som det inte har gjorts någonting åt . Även här blir ni från sida svaret skyldiga: Varför gjorde man inte någonting på det här området när man hade makten? 26 (S) replik: Det tar tid att vända utvecklingen, säger ministern i sin avslutning. Men det gjorde det ju inte, utan det gick väldigt fort. Det har legat på en alltför låg nivå , men det gick upp 20032006, och sedan dök det. Det gick fort att vända. Jag är glad över att vi har bostadsministern med i debatten och tackar för det. Ministern ägnade inledningen av sitt anförande åt att prata om 90-talet. Sedan kom det stora ord om det inomdepartementala arbetet. Han rabblade upp ett antal utredningar och hade invändningar mot oppositionspolitiken. Det vore nog bättre om ministern ägnade sig mer åt att se på hur verkligheten ser ut. Jag reser otroligt mycket, möter många människor och ser effekterna av bostadsbristen i . Jag är inte domedagsprofet jag vill vara mycket tydlig med det men jag är väldigt orolig. Om man ska kunna göra något åt de problem som man ser i krävs det att man ser hur verkligheten ser ut. är dessutom ett alldeles för litet land för att vi ska stå här och ha ideologiska skygglappar inför något som är grundläggande förutsättningar för jobb och tillväxt i . Då tror jag att två saker är viktiga. Det ena är att sätta i gång, att få spaden i jorden. Det handlar om , som det krävs en översyn av. är det , så jag kan tycka att det är lite pinsamt för regeringen, men det är bra att man tar det ansvaret. Det andra handlar om byggföretagen och möjligheten att få investeringar. Då måste jag fråga ministern: bostadsministern att de stora byggbolagen inte bygger på pin kiv eller för att retas med regeringen, eller finns det andra skäl till att investeringarna inte kommer till ? 27 Statsrådet (KD) replik: Jag vill först ta upp det som hände 20062007. Det är sant att vi avvecklade ett subventionssystem som Socialdemokraterna hade infört utifrån de erfarenheter som jag har beskrivit, att det inte fungerade. Då säger att byggandet i dök. Det är intressant att det dök ungefär lika mycket i , och . Svensk politik får tydligen stora återverkningar på omvärlden! Vad jag försöker beskriva är att byggandet går upp och ned. Problemet är bara att den här svängningen, som alltid kommer att finnas, är på alldeles för låg nivå. Vi måste långsiktigt få den på en högre nivå. Vi hade även 2009 ett fall i bostadsbyggandet på grund av finansoro och finanskris. Just nu upplever vi en liknande rekyl i byggandet. Det gick uppåt efter det, och sedan har det gått ned på grund av den oro som finns på den finansiella sidan. Det är sådant som vi självklart måste tackla. Men framför allt gäller det att se till att vi har goda förutsättningar för att byggandet svänger lite grann upp och ned men på en betydligt högre nivå. I budgetpropositionen har vi en rad konkreta förslag. Det sägs att vi ingenting gör. Men vi sänker skatten för hyresrätten, vi inför för presumtionshyror, vi slopar fastighetsavgiften för all nyproduktion och vi har ett brett paket för att underlätta andrahandsuthyrning. Jag säger inte att det är tillräckligt. Men påstå inte att det finns noll förslag! Jag beskrev också hur vi kortar handläggningstiderna på och på mark- och miljödomstolen. Vi har en rad olika arbeten i gång, och jag kan försäkra om att hon kommer att få fler förslag till att titta närmare på. Jag diskuterar också gärna hur vi kan skapa breda parlamentariska lösningar kring de olika förslagen. Men återigen: Vi måste skapa långsiktigt goda förutsättningar för att få bostadsbyggandet på en högre nivå. Det går inte att tro att vi kan motverka eller helt hålla oss ifrån en finansiell kris och den oro som finns i omvärlden och är orsaken till att byggandet av framför allt ägda bostäder faller just . 28 (S) replik: Det blir väldigt uppenbart att det är en tunn budgetproposition när det gäller nyproduktion och omställning av det befintliga beståndet. Varje företrädare för den regering vi har som har varit uppe i debatten har ju känt sig tvungen att lyfta fram den fråga som inte är föremål för debatt , det vill säga en förändring av hyressättningssystemet till ren marknadshyra för andrahandsbeståndet, vilket möjligen kan ge några tusen lägenheter, på en marknad i där vi har ett underskott på 110 000 bostäder. Jag svarar på det: Min lösning är att se till att öka möjligheterna för andrahandsuthyrning och inte chockhöja hyrorna, och huvudsvaret är förstahandskontrakt, som jag tror är det bästa för unga människor. Den diskussionen tar vi dock någon annan gång. Jag har verkligen försökt hålla mig ifrån att diskutera det. Men det är klart att om man inte har någonting tar man det man har. Tillbaka till huvudfrågan: Krävs det inte ett politiskt ansvar för att öka investeringarna i bostadsbyggandet? ser vi regelverksförändringar, efter att en regering som har suttit inte har fått till stånd några regelverksförändringar. Det är bra. Jag har sträckt ut handen tidigare och varit beredd att delta i ett arbete för att göra om , eftersom regeringen helt enkelt misslyckades när man gjorde det. Jag är beredd att ta det ansvaret. Men när det gäller investeringar, att få byggbolagen att vilja vara med och vilja investera i ökat bostadsbyggande: Jag tror inte att de stora byggbolagen vill retas med regeringen eller att de på pin kiv säger att de inte ska göra några investeringar. Jag tror att de vill att vi ska vara med och dela risken, för bostadsmarknaden är något annat än vilken annan marknad som helst. Där skulle smörjmedel och en ryggsäck som en förhandlingsman kunde ha för att få i gång byggsektorn kunna vara verktyg. Min fråga till statsrådet kvarstår: Tror statsrådet att bolagen inte vill investera mer? 29 Statsrådet (KD) replik: Vi har åtminstone fem skarpa förslag i budgeten, varav ett handlar om andrahandsuthyrning. försöker framställa det som om det är tomt i budgetpropositionen. Jämfört med hur det fungerade 20022006 vill jag säga att en enda budgetproposition från den här regeringen innehåller fler skarpa förslag än vad man sammantaget lyckades få ihop under en hel mandatperiod. Självklart tvekar byggföretag när de får problem hos banker som är striktare och får problem med att konsumenter inte vill teckna kontrakt för exempelvis en bostadsrätt eftersom de tvekar, eftersom de har svårare att få lån eller svårare att bestämma hur de ska göra , eftersom det är stora investeringar. Det finns en sådan tvekan . Det är en problematik som vi brottas med just . Jag tror att liksom alla andra är mycket väl insatt i hur omvärlden ser ut just . Det innebär att en del av de här bostäderna kommer att komma i gång efter tvekan. Men vi måste också få bättre fart på hyreshusbyggandet det är inget snack om den saken. Det är därför vi har lagt fram förslag om att förbättra villkoren för hyresrätter. Det är därför vi jobbar med två olika utredningar, varav en presenteras , som handlar om hur vi kan förbättra förutsättningarna för ökat hyreshusbyggande. Sedan måste vi också se till att tiden från idé till spade i jorden blir kortare, för det ligger mycket pengar i det, och det finns mycket av konkurrensproblematik och ökade kostnader som i slutändan drabbar de boende via högre hyror eller via högre priser på bostadsrätter. Regeringen har en hög ambitionsnivå, och jag kan försäkra att det kommer att hända mer under den här mandatperioden än vill ge sken av just . Därför kan hon lugnt spara sitt anförande till kommande tider, när hon får svårare att upprepa sig. 30 (MP) replik: Ministern tar till stora ord. Han har vid ett flertal tillfällen upprepat: Om man inte har rätt analys fungerar det inte. Om man inte har rätt åtgärder fungerar det inte. Om man tittar på de förslag som regeringen har lagt fram under de här sex åren på bostadspolitikens område ser man att remissinstanserna inte jublar tvärtom! Det finns väldigt mycket skarp och tuff kritik. Jag är ofta förvånad över att till och med organisationer från näringslivet som normalt sett brukar stödja moderat politik kan såga regeringens förslag jäms med fotknölarna och ändå genomför regeringen dem. Jag undrar alltså hur det står till med den här rätta analysen och de rätta åtgärderna. Ministern har också upprepat: Det funkade inte. Jag undrar vad alla de som bor i merparten av de bostäder som finns i vårt land , alla de bostäder som byggdes på 40-, 50-, , tycker om ett sådant uttalande att det inte funkade. Det byggdes ju ändå! Sedan kan man i dagens perspektiv tycka att det gjordes på ett konstigt sätt. Men att påstå att det inte funkade tycker jag är ett märkligt sätt att beskriva vår historia. Att det från regeringens sida inte hände så mycket kanske berodde på att det faktiskt var en ganska bra ökning av bostadsbyggandet då. Jag tycker inte heller att den nuvarande regeringen ska skylla på den ekonomiska krisen. Det som hände var före den ekonomiska krisen, alltså mellan valet och krisen . Det var då det gick ned. Sedan har vi haft variationer, som ministern mycket riktigt påpekar, men de har legat på mycket lägre nivå . Att vi har ett så lågt byggande har väldigt mycket att göra med den osäkerhet som regeringen har skapat. Återigen kommer vi till frågan om långsiktigheten. Ministern frågar vem oppositionspartierna har tänkt göra det med. Jag skulle vilja veta vem regeringen tänker göra det med. 31 Statsrådet (KD) replik: Vi tänker driva politik tillsammans i allianspartierna, gärna i samråd med oppositionspartier som är beredda att diskutera i sak, att fatta beslut och också är beredda att ibland kanske fatta obekväma beslut, för det krävs också. Har man förmågan att våga stå upp för detta, att våga fatta obekväma beslut och kanske gå emot en del intresseorganisationer som man annars står nära har man, tror jag, också förutsättningar att föra en långsiktigt klok politik. Så är det ofta. De beslut som man i efterhand hyllar har tagits i sammanhang där det har funnits kritik, invändningar och motstånd, men det är ofta sådana beslut som visar sig hålla . tycker att jag säger att det krävs rätt analys och rätt åtgärd. Ja, det är precis vad som krävs. Man kan diskutera analysen. Problemet är att jag oftast saknar en självkritisk analys hos oppositionen. Varför funkade det inte eller ? De åtgärder man kommer med är ganska vaga och svarar inte ens mot de problem som vi besitter. Varje person som seriöst läser oppositionens alternativ upptäcker, förutom splittringen, att det inte finns speciellt mycket att bygga regeringspolitik av. Vad som skulle hända om ni fick makten är att ni skulle tvingas in i ett utredningsarbete som skulle fördröja åtgärder jämfört med den höga ambitionsnivå som finns . Apropå detta med befintliga bostäder vill jag säga att ett av problemen är att vi har haft en ganska svajig bostadspolitik i , som har gjort att bostadsbyggandet har gått upp och sedan ned. Sedan fick vi lite baksmälla av inflationsekonomin, regleringsekonomin och subventionspolitiken, som inte fungerade. Den baksmällan lider vi fortfarande delvis av. 32 (MP) replik: upprepade ministern att det inte funkade och att man måste ha rätt analys. Jag delar den uppfattningen. Det är klart att det är bra att man har en väl genomarbetad analys och väl genomarbetade förslag. Jag skulle inte säga att jag kommer med rätt analys eller rätt åtgärder, för jag tror inte att det är särskilt klokt att säga det som politiker. efter att man har tagit ett beslut brukar det alltid visa sig att om man hade väntat in ytterligare ett antal fakta hade man kunnat fatta ett ännu bättre beslut. Jag tror att det är fel att säga att det inte funkade när man ser på det historiskt. Visst finns det problem, och jag menar inte alls att vi ska upprepa något som vi historiskt har gjort. Men när man pratar om historien är det viktigt med en korrekt beskrivning. Det fungerade bra i sin tid.