prot · GZ09100 · 2012-04-19 00:00:00 — 102 (S): Svenskarna är ett räntebetalande folk. Den svenska bolånestocken uppgick till mer än svindlande . har 3,1 miljoner svenska hushåll bolån. Detta ställer stora krav på en ansvarsfull ekonomisk politik och på stabila finanspolitiska ramverk. Det är naturligtvis glädjande att Moderata samlingspartiet nu ställer sig bakom det finanspolitiska ramverk som regeringen upprättade efter 90-talskrisen. Detta regelverk har en bred acceptans i den här kammaren. Det har tjänat väl. Vad som däremot ökar oron för de svenska hushållen är bristen på aktiv ekonomisk politik som förmår öka sysselsättningen och pressa tillbaka arbetslösheten. Det är ett politiskt misslyckande att arbetslösheten biter sig fast på , att långtidsarbetslösheten ökar lavinartat och att var fjärde ung människa i det här landet inte har ett jobb. Varför är då detta viktigt att säga i en sådan här debatt? Jo, för att hushållens skuldsättning fortsätter att öka. Bolånen i ökar kraftigt. Ur ett europeiskt perspektiv är unikt, både vad gäller ökningstakten i hushållens skuldsättning och vad gäller den låga produktionen av nya bostäder, och dessa två hänger ihop. har akut bostadsbrist i nästan hela landet. Bostadsbristen drabbar inte bara den som inte lyckas få tag i ett boende. Bostadsbristen i sig driver också upp priser på de boenden som finns ute på marknaden, och på så vis ökar de svenska hushållens skuldsättning. Bostadsbristen minskar också rörligheten på bostadsmarknaden och begränsar möjligheter till jobb och tillväxt. En väl fungerande och stabil ekonomi ger trygghet för de svenska hushållen. Bristen på bostäder och bristen på politik för jobb skadar och förutsättningar, det gör också att hushållen får bära den ekonomiska risken för en oansvarig politik. Så många människor i det här landet drömmer om att få köpa ett eget hus eller att köpa drömlägenheten. Många får också göra det. Man budar, oroas, räknar, räknar om och gör nya kalkyler. Man lånar, och många lånar mycket. Man prioriterar ett gott boende. Man kanske avstår från bil eller utlandssemester för att få bo. Det är ett medvetet val. Den som lånar till ett boende är inte ogenomtänkt eller oaktsam, snarare tvärtom. Hon har gjort ett livsval och är fullt medveten om att boendekostnaden blir hög. Hon tar också höjd för justerade räntor, men hon har också krav på att politiken inte ändrar spelreglerna. Med allt annat lika är höga bolån i sig inte ett problem för det enskilda hushållet som gjort ett medvetet val. Men tänk om någonting händer, om räntan sticker i väg, som följd av att tillväxten avmattas! Vi ser att det händer som en följd av utebliven jobbpolitik. Då rycks mattan undan för hushållens förutsättningar att planera sin egen ekonomiska situation. Bara oron för stigande räntor gör att hushållen håller i plånboken. Vi riskerar som nation en ekonomiskt nedåtgående spiral. Tänk om olyckan skulle vara framme! Tänk om civilingenjören, som bor med familjen i drömlägenheten i , blir påkörd när han cyklar till jobbet! Han får en whiplashskada och en sjukskrivning som gör att han får ut mindre . Där rycks mattan undan för familjens trygghet. För mig är den här debatten viktig, eftersom det handlar om grunden för hur vi tillsammans kan bygga ett samhälle där var och en av oss kan välja ett friare liv. Jag ser att bristen på politiskt ansvar är det största hotet för individens frihet i boendet . Jag vill inte hamna i en situation där oro gör att hushållen avstår från konsumtion i ett läge där regeringen själv spår en tillväxt på en så låg nivå som . Det skulle driva utvecklingen negativt. Jag vill inte hamna i en situation där vi allt oftare ser hushåll som tvingas sälja till lägre pris än vad de köpte för och familjer som sitter kvar med bolånen men utan bostaden. Avslutningsvis vill jag säga några ord om skuld. Jag oroas för att det ibland i debatten florerar ett skuldbeläggande av de belånade hushållen. Jag vill vara tydlig. För mig har varje individ rätt att göra sina livsval. Och det är vårt ansvar som politiker och lagstiftare att upprätthålla förutsättningarna för detta. Så kan vi tillsammans bygga starkare. 103 PER (MP): Jag vill börja med att säga att jag håller med om att den här debatten inte ska föras utifrån ett hushållsperspektiv. Det är inte hushållen som ska ta någon del av skulden för att vi har en oroande ekonomisk utveckling i med en ökande skuldsättning. Det är faktiskt regeringen som har ett ansvar för att man inte har tagit tag i den här frågan och inte har en politik som underlättar för de svenska hushållen. Som jag var inne på i mitt inledningsanförande har de svenska hushållens privata skuldsättning ökat dramatiskt, och det är någonting som vi anser att man bör ta hänsyn till. , efter den förra svåra krisen, låg hushållens skulder på av deras inkomster. har skuldkvoten ökat kraftigt, till , år . Vi har en regering som vi vet tycker om att jämföra sig med andra länder. Det kan vi göra även i det här fallet. Det är oroväckande att även i ett internationellt perspektiv har en väldigt hög skuldsättning bland hushållen. kan till exempel jämföras med . har en skuldsättning bland hushållen på . I är den . Man kan titta på eller . Där ligger skuldsättningen på . Överallt är det siffror som ligger långt under den skuldsättning som hushållen i har. Faktum är att , när vi frågade, bara lyckades hitta ett enda land som ligger på ungefär samma nivå som . Men skillnaden är att skuldkurva har haft en fallande trend under en , medan har haft en stigande trend ända . De senaste prognoserna pekar på att skuldkvoten fortsätter att öka ännu mer från den här redan höga nivån. Riksbankschefen konstaterade så sent som i går att hushållens skulder fortfarande växer snabbare än hushållens inkomster, trots de åtgärder som har vidtagits. Just i det perspektivet är det särskilt oroande att finansministern och riksbankschefen går i otakt. Finansministern räknar med att riksbankschefen ska hålla nere räntan för att stimulera ekonomin, medan riksbankschefen i det här fallet väljer att inte följa den inriktningen. Där kan vi med oro se hur den dåliga stimulans som kommer i till exempel vårbudgeten från regeringens sida kommer att medföra problem för och även för sysselsättningen. De svenska bostadspriserna har, till skillnad från utvecklingen i många andra EU-länder, fortsatt att stiga. Även här ser vi oroande tecken. När , , granskade bedömde man att det förelåg en signifikant risk för att bostadspriserna kommer att falla i . , som är en statlig myndighet, menar att priserna kan komma att falla . Det är klart att i en situation med en väldigt hög skuldsättning är det ett problem när skulderna finns kvar men värdet i den bostad man har investerat i sjunker. Då hamnar hushållen i svårigheter. Finansmarknadsministern pratade om räntekvoterna, att det var ett viktigt mått. Där ser vi ett problem. Räntorna är ganska lättrörliga. Vi har alla minnen av situationer när räntorna har varit på betydligt högre nivå än de är , och vi kan komma tillbaka till en sådan situation alltför snabbt. Räntorna är snabbrörliga, men hushållens skulder är inte det. De kommer att ligga kvar på samma nivåer. Det är en utveckling som jag anser att regeringen borde vara betydligt mer uppmärksam på och orolig över än vad vi ser några tecken på . Vi har sett exempel från på hur osäkra bostadslån ledde till stora förluster för bankerna och faktiskt var den utlösande faktorn bakom den svåra ekonomiska kris som först drabbade och sedan världen . Experterna är relativt eniga: En från redan höga nivåer ökande privat skuldsättning kan få svåra effekter på hela samhällsekonomin. Och det finns många exempel på krisländer där privata skulder har drabbat banksystemet hårt. Sedan har det resulterat i att staten, det vill säga skattebetalarna, tvingats ta över skulderna. Vi kan se på , som jag nämnde tidigare. , och är några exempel där precis den utvecklingen har skett i modern tid, eller år sedan. är ett exempel som borde få finansmarknadsministern att vakna till. De danska hushållen hade en skuldkvot som låg ungefär där är . Sedan rasade fastighetspriserna, och bankerna fick stora problem som fortfarande inte är lösta, tvärtom. varnade experter för att ännu fler danska banker kan komma att kollapsa. , som är största bankkoncern och faktiskt också nr 5 på den svenska finansmarknaden, tog för sedan ett stort lån på av den danska . En annan bank i , , har tvingats skriva ned värdet på sina tillgångar kraftigt, och experter varnar för att det här kan sluta med en fullt utvecklad bankkris. Det är en situation som vi inte vill se i . statsskuld är låg. står bakom det finanspolitiska ramverket, helt och hållet. Men det rimliga jämförelsetalet borde vara samhällets totala skuldsättning, de offentliga skulderna och de privata tillsammans, inte bara statsskulden enskilt, som regeringen väljer att fokusera på. Tittar man på den samlade skuldsättningen ser man att är i topp utan snarare i den nedre delen av listan. Vi skulle från sida gärna se att man gick in i samtal som är breda, där det finns en bred uppslutning från de politiska partierna att ta tag i den här frågan och försöka hitta lösningar. Vi är öppna för att diskutera egentligen alla bitar. Det kan handla om att öka bosparandet för unga med stimulanser eller att se till att få en bostadsmarknad som fungerar där vi bygger nya bostäder. Det kan handla om att diskutera hur ränteavdragen är utformade och hur amorteringsreglerna ser ut. Det som inte är acceptabelt är att vi hanterar den här frågan som en icke-fråga, som vi anser att regeringen gör när man inte tar problemen på allvar. 104 (FP): Du får sex månaders räntefri kredit . Du kan låna hos oss. Det kostar bara . Men nästa gång du lånar kostar det . Är detta bra förhållanden i samhället och i så fall för vem? Är det bra för handlaren, för finansvärlden, för tillväxten eller för den enskilde? Ja, det kan ju vara bra i vissa situationer. En medveten och kunnig konsument kan utnyttja dessa möjligheter, men många av våra konsumenter är tyvärr inte kunniga på detta område utan faller lätt för frestelserna, köper varor som kanske inte är nödvändiga eller tar så kallade snabblån. Detta är tydliga exempel på hur lätt det är att bli skuldsatt. är tyvärr många inne i en allvarlig skuldfälla. Olika undersökningar visar att mer än två miljoner människor i vårt samhälle helt saknar pengar på banken. Var femte vuxen svensk har sällan eller aldrig några pengar kvar i när det är dags för nästa löneutbetalning. Privatpersoners totala skulder har vuxit betydligt . Även sparandet har ökat men tyvärr kanske inte antalet sparare. talar jag inte som tidigare debattörer om lån till villor och bostadsrätter utan om lån till olika former av konsumtion. Det kan ibland vara välmotiverade krediter, som när bilen eller tvättmaskinen går sönder, men i många fall kan man nog ifrågasätta om inte man ska avstå från de där krediterna. De personer som faller för frestelserna hamnar ibland efter en ganska hos kronofogden. Där finns redan omkring 400 000 personer med varierande stora och små skulder. Av dessa har 100 000 personer utmätning i lön och lever alltså på existensminimum. Härutöver finns ytterligare ett par tusen personer som är överskuldsatta och helt saknar tillgångar och därför inte ens är föremål för åtgärder hos kronofogden. Att överskuldsättning är ett successivt växande problem i vårt samhälle tror jag att de flesta av oss har förstått. Men är redan en måttlig skuldsättning ett problem? På den frågan svarar nog en del att det inte är ett problem som är så allvarligt att vi politiker behöver ingripa, medan andra svarar att det aldrig är tillfredsställande att leva på krediter, med undantag naturligtvis av bostadskrediterna, och att privatpersoner därför borde uppmuntras till att spara i stället för att leva på kredit. Vi är säkert många som minns tidningen med flickorna Spara och Slösa och den kampanj som sparbankerna drev för att öka sparandet. menar jag inte att vi ska gå tillbaka till gamla tider, utan vad jag vill ha sagt är att vi framför allt och generellt sett måste hjälpas åt att sprida kunskap om privatekonomi och de värden som det ligger i att ha en ordnad ekonomi och grepp över sina inkomster och utgifter. Här finns en stor pedagogisk uppgift som vi inte bara kan överlåta på skolan, utan i många fall måste åtgärder inriktas mot den vuxna befolkningen. Vissa åtgärder måste vi dock som politiker göra. Några har vi redan satt i gång, till exempel den nya konsumentkreditlagen med dess krav på snabblåneföretagen. Här kommer skärpningar som innebär att tillsynen förhoppningsvis går över på . tillsatte regeringen en utredning om en strategi för att motverka överskuldsättning. Det känns oerhört tillfredsställande att få till stånd en kartläggning av orsakerna till överskuldsättningen. Jag ser framför mig hur medvetenheten om hushållens successivt växande skuldbörda alltmer uppmärksammas som problematisk av politiker i alla partier. Det visas även av att man nu debatterar hushållens skuldsättning här. Jag menar att vi ska inte bara fixera oss vid de i och för sig stora bostadslån som föreligger utan även uppmärksamma de övriga skulderna som uppgår till mycket betydande belopp och ställa oss frågan vad vi kan göra. Förutom kartläggning och forskning inom området är det min bestämda uppfattning att en mycket brett upplagd kampanj av folkbildning inom privatekonomin behövs. har fått ett sådant uppdrag av regeringen, men det behöver göras mer. bildades ett nätverk som heter din ekonomi. Där bedrivs en del sådana här kampanjer, och här behöver man få mer resurser och stöttning till sådana initiativ. När det gäller skuldsättningen behöver vi också enligt mitt sätt att se det titta på hur vi har det med betalningsmoralen och frågorna om ansvaret för kreditgivningen. Ska det ansvaret ligga på kredittagarna helt och hållet, eller ska ansvaret läggas över på kreditgivarna något mer än ? Det tänker jag återkomma till i mitt nästa inlägg. 105 PER ÅSLING (C): Jag välkomnar dagens debatt om hushållens skuldsättning och vill rikta ett tack till Per och . Jag ser debatten som ytterligare ett steg i arbetet med att förbättra incitamenten och regelverken för att öka den enskilde medborgarens sparande, eller rättare sagt tillgångar, och därmed skapa en rimlig skuldsättning för hushåll och individer. Dagens aktuella debatt är med andra ord väldigt viktig. Många berörs av överskuldsättning. har ca 400 000 registrerade. Det kostar mycket pengar. Det är stora summor som samhället belastas med. Beräkningar visar att det är kostnader på mellan 30 och 50 miljarder . Men det är heller inte bara en fråga om direkta kostnader, utan det innebär också stora risker för ohälsa. Enligt har överskuldsatta lägre hälsovärden. Det finns flera orsaker till det här. har människor gjorts beroende av offentliga transfereringar snarare än trygga av egna inkomster och sparkapital. Därtill har vi ett skattesystem som gynnar lånande men missgynnar sparande. Man får betala i skatt på inkomster från sitt sparande på den första hundralappen som man får göra skattereduktion på av sina räntekostnader. tycker att det behövs ett värderingsskifte på det här området på samma sätt som har skett när det gäller arbete. För att öka människors trygghet och handlingsfrihet behöver vi därför komplettera arbetslinjen med en sparandelinje. Innan Alliansen tillträdde var det i många fall olönsamt att gå från bidrag till egen försörjning. har regeringen jobbat konsekvent för att det ska bli mer lönsamt för alla i att arbeta och driva företag. Arbetslinjen har varit framgångsrik. är det självklart för de allra flesta att arbete ska löna sig bättre än bidrag. På samma sätt måste vi nu uppmuntra människor att spara, amortera och investera framför att låna och konsumera. En aktuell kring sparande som kom visar att av svenska folket tycker att det är viktigt att spara. vid och sparbankerna kom i sin senaste stora undersökning fram till samma resultat. Svenskar vill alltså spara. Frågan är då vilka möjligheter de har att spara och hur deras sparande ser ut. Inom är ett av de länder som har den allra lägsta lönespridningen. Betydligt sämre ställt är det med fördelningen av tillgångar. I en sammanställning publicerad , gjord på uppdrag av den schweiziska banken , framgår att är ett av de mest ojämlika länderna i . Bara i är förmögenhetsklyftorna större. Medan de 10 rikaste procenten i förfogar av tillgångarna har de 10 rikaste procenten i av förmögenheterna. Trots den relativt jämna inkomstfördelningen i är det alltså få som har väldigt mycket som många inte har något. Utmaningen består i att möjliggöra för fler människor att skapa sig en större buffert och därmed tillgångar och handlingsutrymme. av svenskarna uppger i en Sifoundersökning att de har på banken för oförutsedda utgifter. När människor med normala inkomster får behålla mer av avkastningen från aktieutdelningar och bankkonton blir det betydligt enklare att sätta undan en slant på ett sparkonto eller regelbundet köpa fondandelar. På så sätt kan vi ta ett första steg mot att återupprätta den traditionella svenska inställningen där vi sparar mer och lånar mindre. Låt mig för räkning sammanfatta: För att gynna sparande vill vi införa ett grundavdrag på kapitalinkomster. 106 (SD): En diskussion och en debatt om hushållens skuldsättning är som redan har framkommit framför allt en diskussion och en debatt om bostadsmarknaden och bostadslån. Om bostadsmarknadens priser hade stått stilla i hade vi inte haft något att diskutera. I stället har vi upplevt en väldigt kraftig värdeutveckling. Bolånestocken har totalt sett vuxit i . Skulden som det enskilda hushållet har i procent av disponibel inkomst har ökat och nästan fördubblats . ska jag också nämna, herr talman, att ränteutgifterna som andel av disponibel inkomst inte har ökat . Men det beror mycket på ränteläget. Vi har haft generella långsiktiga sänkningar av styrräntor. Det är ju en situation som många förutspår kan komma att förändras. Däri finns också en stor inbyggd risk. Man har liksom bedömt in det här låga ränteläget i sin långsiktiga ekonomiska planering. Det ska också tilläggas att en delförklaring till den ökade bolånestocken faktiskt är utförsäljningen av allmännyttan. Det behöver inte nödvändigtvis betyda att hushållen har tagit större kreditrisker genom att öka den delen av bolånen, men när man har sålt ut allmännyttan har man så klart fört över lån från de kommunala bolagen till hushållen. Sedan ska också nämnas, som en av förutsättningarna för svensk del, att i har vi ganska höga krav på boendestandard, vilket på ett sätt motiverar att vi kanske har ett något högre kostnadsläge. Svensken är över lag bered att betala mer för boende än genomsnittseuropén. Det finns många undersökningar som pekar på att det är så när man själv får välja hur man vill disponera sin inkomst. Dessutom ser vi hur en kraftigt växande befolkning i över lag driver upp priserna i framför allt vissa tillväxtregioner. till exempel är ju procentuellt sett den tredje snabbast växande storstadsregionen i . Det leder så klart till att det är fler som också vill bo i samma regioner. Man har åstadkommit den här situationen framför allt genom en invandringspolitik, för nativiteten är negativ i . Befolkningen minskar av egen kraft men har ökat genom invandring. Det här har fått vissa effekter. Om vi ser till storstadsregionerna kan vi se att i de delar av storstadsregionerna där inflyttningen av nyanlända invandrare har skett har prisutvecklingen inte varit speciellt gynnsam. Tvärtom har det visat sig i boendeenkäter och liknande att det är områden som inte är attraktiva att bo i. av svenskarna säger att man inte vill bo i ett mångkulturellt område. I sin tur sätter det större press på de bostadsområden som inte är mångkulturella. Där har priserna drivits väldigt snabbt uppåt. Det här är faktiskt ingen oviktig faktor, även om jag vet att de flesta andra här sannolikt förnekar det. Men det finns statistik på demografisk förändring och det finns statistik över boprisutveckling. Man kan väldig tydligt, svart på vitt, se de här sammanhangen där. Sammanfattningsvis kan man ändå säga att som situationen är , med den stora belåning för bostäder som hushållen har, finns det en stor risk när det gäller ränteläget, som jag var inne på förut. Skulle till exempel räntan gå upp till 9 ½ procent i snitt skulle det innebära att vart tredje svenskt hushåll med bostadslån inte längre skulle klara sitt åtagande. Den här risken är inte försumbar. Dels är 9 ½ procent ett ränteläge som inte alls är orimligt om man har någon slags historisk kontext på det hela, dels är en väldigt stor andel av boendestocken rörlig i . Hälften av den svenska bolånestocken är rörlig, vilket skapar en stor ränterisk. Så är det just därför att rörliga bolån i är billiga i förhållande till på bundna lån. Det här är alltså ett problem som i första hand har skapats genom en otillräcklig politik, menar jag, dels genom invandringspolitiken, dels också genom bostadspolitiken, när man inte har förmått att bygga bostäder i den takt som har efterfrågats i tillväxtregionerna. Det är också ett problem med, i alla fall tidigare , väl generösa banker. De har lånat ut pengar kanske lite för generöst till hushåll som inte riktigt har klarat de åtaganden som man har lagt på hushållet, vilket det här exemplet bevisar. Får vi ett ränteläge på 9 ½ procent klarar inte vart tredje hushåll sina låneåtaganden. Hur ska man lösa det här? Det finns så klart flera olika vägar att gå, men det vi kan se om vi tittar på våra grannländer och till exempel jämför med är att där är av bolånen rörliga. I lånar man generellt , åtminstone , men är väldigt vanligt. I är gränsen . Det beror på att man dels har en annan finansiering av de långa bolånen, vilket gör att det blir lönsamt att ha långa lån, dels har man inte inlåsningseffekter i långa, bundna lån i och många andra länder, vilket vi har i genom ränteskillnadsersättningen. I blir det så att löser man ut sitt lån som är bundet måste man betala en avgift till banken, oavsett om man har åsamkat banken kostnader eller inte. Det är svensk lagstiftning. Det är några saker vi i alla fall borde kunna se över i om det fanns en politisk vilja. Även om det inte är enbart politikens fel att det har blivit så här är det ändå ett politiskt ansvar att se till att vi hittar en modell där hushållen framöver kan ta upp bolån på ett sätt som inte utsätter dem för väldigt stora risker vid förändringar av det ekonomiska läget. 107 (V): Ämnet för dagens debatt rymmer många aspekter. har uppmärksammat att de svenska hushållens skuldsättning har ökat och ligger på en riskabelt hög nivå. kan man mäta skuldsättningen på olika sätt. Skuldkvoten mellan hushållens skulder och disponibla inkomster ligger på , som vi har hört, att jämföra 1970, och . Sedan har den stigit kontinuerligt. Däremot har skulderna inte ökat nämnvärt mer än värdet på hushållens totala tillgångar. Här har förhållandet varit . Man kan även jämföra hushållens skuldsättning relativt bnp. Här har skuldsättningen ökat från 1995 till 2009. Hushållens skuldsättning har alltså utvecklats som en spegelbild av den offentliga, det vill säga stigit som andel av bnp när den offentliga har sjunkit. Det är en intressant iakttagelse. De senaste årtiondenas utförsäljningar av gemensamma tillgångar, privatiseringar, skattesänkningar och stigande arbetslöshet har en baksida av kraftigt ökad privat skuldsättning. Det är en skuldsättning som kan sägas bestå av två delar. Den domineras finansiellt av hushållens bolån, men vi får inte glömma bort att det finns ca 400 000 personer i register över överskuldsatta till stor del ett resultat av arbetslöshet och försämringar i trygghetssystemen. Jobbskatteavdrag och fastighetsskattens ersättning med en fastighetsavgift har å ena sidan medfört ökad disponibel inkomst för oss som har arbete, framför allt för de rikaste.