prot · GZ0990 · 2012-03-28 00:00:00 — Efter får även jägare från annat nordiskt land möjlighet att jaga, men då under överinseende av en jaktansvarig tillhörande företag från kommunen. Det var det regelverket som gällde, åtminstone i . Det är intressant att notera att det bara var de som var från de andra nordiska länderna som skulle ha den här jaktansvarige med sig. Hela den övriga världens befolkning behövde ingen jaktansvarig. Det är bara en parentes. Vad händer då? Jo, , och det glömde , gjorde en utredning efter ett klagomål från ett företag i . kom då fram till att det kan utgöra ett hinder för den fria rörligheten och vara ett brott mot icke-diskrimineringen. Det kom fram till då, och det var alltså 2006. Sedan är det riktigt att tillskrev den svenska ambassadören i och påpekade att reglerna i kunde utgöra hinder för den fria rörligheten, det vill säga precis det som också hade varnat för. I det sammanhanget, när vi behandlar , kan jag också nämna att det förs fram ett det finns ett finskt fall som skulle vara likadant som det i . Det är inte sant eftersom det bara handlade om försäljning av jaktkort och inte om kombinationen att tillhandahålla tjänster. Den som använder det som argument vill bara vilseleda. Sedan kommer nästa instans, och det är Justitiekanslern. Där gjorde man också en utvärdering och kom till den slutsatsen att ska ersätta de företag som lidit skada på grund av det regelverk som jag läste upp. Det innebar att fick svenska staten betala ut . fick staten i två olika omgångar betala ut 693 000 respektive . Sammanlagt har den svenska staten betalat ut därför att man tyckte att det var klockrent att de regelverk som gällde inte kunde anses vara okej i förhållande till gemenskapsrätten. arbetar också med de här frågorna. Det handlar bland annat om två projekt. Ett handlar om förvaltning av ripa. Det skulle vara klart . Det andra projektet heter en art som minskar. Det ska vara klart . Det här är alltså bakgrunden. Den samlade bedömningen från regeringen så här långt är att man kan gynna befolkningen regionalt genom att bland annat tillåta att man kan lösa årskort som andra inte kan lösa, inte ens andra i och framför allt inte personer från andra länder. Detta görs, och det tycker vi är bra. Upplåtelse i övrigt ska ske oberoende av hemvist. Vi tycker att det är viktigt att man kan ta regionalpolitiska hänsyn inom ramen för det så kallade . gav också regeringen ett uppdrag till , , , i , i , i , och . Det uppdraget gavs 2007 och skulle visa hur ändringarna av 3 § rennäringsförordningen påverkat viltstammarna, rennäringen, naturmiljön och den svenska jakttraditionen. Man försökte göra en delredovisning 2008, men det var alldeles för . Det underlag som fanns framme räckte inte. Därför håller man fortfarande på med detta. Men om jag har förstått det rätt är det möjligt att dra slutsatser av detta . Vad vill vi nu? Jo, vi vill att vi, med utgångspunkt i utformningen av rennäringsförordningen och utifrån den pågående utvärderingen som jag hänvisade till, ska överväga vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att en långsiktigt hållbar och utvecklad fjälljakt kan bedrivas. Vi vill också att man ska utreda vilka möjligheter som finns att stärka regionala möjligheter till jakt och därigenom på bästa sätt tillvarata i bosatta personers tillgång till småviltsjakt i fjällen. Och det ska naturligtvis ske inom ramen för EU-förordningen. Vi vill ändra. Vi tycker inte att det är bra som det är, men det måste ske med förnuft och efter en utvärdering. Vårt förslag är ett öppet mandat för att man ska kunna komma med många olika förslag i stället för en inskränkt återgång till det som leder rakt in i en återvändsgränd. Vi står bakom alliansreservationen även om vi inte kommer att yrka bifall till den. Vad är då alternativet? Jo, det är att i armkrok med Socialdemokraterna, går fram med ett annat förslag. vill egentligen någonting helt annat. De vill tillbaka till det som gällde men väljer ändå att, tillsammans med , haka på Socialdemokraterna och i det här läget. De struntar fullkomligt i den bakomliggande verkligheten som redovisas i betänkandet på ett oerhört utförligt sätt. De struntar i den pågående utredningen som vi väntar på. De struntar i de utgifter på 1,6 miljoner som vi har haft, och de är beredda att ta på sig nya utgifter. Man vill återgå till exakt det som vi hade problem med. säger man att det inte ska strida mot . I klartext betyder det att man vill tillbaka till någonting som är omöjligt. Man vill tillbaka men ändå inte. Man underkänner därigenom utredning, , Justitiekanslern och regeringens samlade expertis bestående av bland annat jurister på UD och Landsbygdsdepartementet. Det är mycket märkligt. Det är bara Socialdemokraterna som har rätt i den här frågan. Jag vill påstå att det är direkt ohederligt att ställa i utsikt att det skulle vara möjligt med en återgång. Det vore mer rakryggat om hon i stället sade så här: Jag vet att det inte går att gå tillbaka, men jag gör det för att fånga röster hos dem som tror att det går. Det vore hederligare av att säga att vi socialdemokrater är till och med så desperata att vi låter motion bifallas och ser fram emot det debattstöd som tre sverigedemokrater senare kommer att ge oss i den här debatten. har tillsammans med , byggt ett luftslott av förväntningar hos delar av den svenska jägarkåren som de kommer att genomskåda tro mig. Det är och förblir en återvändsgränd att återgå till det som var. Jag ska säga några korta ord om älgförvaltningen. Glädjande är att vi äntligen är på väg att genomföra en älgförvaltning där markägare och jägare får ta ett större ansvar för sina vilttillgångar. Jag hoppas nu att vi kan fortsätta på den inslagna vägen och utveckla detta på ett sådant sätt att det kan omfatta annat jaktbart vilt, även rovdjuren, så att vi får en sammanhållen, adaptiv viltförvaltning i balans. När det gäller kostnaden för den nya förvaltningen beräknas den kunna finansieras inom ramen för de fällavgifter som finns och även med visst stöd från Viltvårdsfonden. I inledningsskedet finns det också extrapengar. Det jag noterar är att Socialdemokraterna uppenbarligen menar att det är skattekollektivet som ska stå för eventuella kostnader som överstiger intäkterna. Jag kan inte läsa det som något annat i betänkandet. Den uppfattningen delas inte av regeringen. Markägare och jägare måste inom ramen för viltförvaltningen klara den nödvändiga kostnaden för den nya älgförvaltningen. Avslutningsvis, fru talman, gäller det skyddsjakt på eget initiativ, § 28. Vi som arbetar med de här frågorna vet direkt vad det betyder. Den förändring som alliansregeringen genomförde kort efter sitt tillträde har varit ett lyckokast för rovdjuren. Det har gett en ökad acceptans för rovdjuren; dessutom har tamdjuren fått ett förbättrat skydd. Det var alltså en vinnavinna-situation. Där är vi ganska överens, även om det finns något parti som fortfarande inte har förstått vitsen med att vi ändrade § 28. Det visar sig också att alla som har åberopat § 28 sedan den infördes i sin nya ordning har följt regelverket. Ingen har visat sig ha missbrukat detta, vilket många belackare påstod när de menade att nu kommer det att bli fritt fram och vilda västern. Den typen av bakgårdsargument användes i väldigt stor utsträckning när ändringen infördes, och jag är oerhört stolt över att markägare, tamdjursägare och jägare har visat att man har kunnat ta detta ansvar. Men så har vi som vill återgå till det som var. Jag vill skicka med en fråga redan nu: Menar fortfarande att man ska avvakta det första anfallet från ett rovdjur innan man får ingripa? Så var det tidigare. Den gamla lydelsen var först vid upprepat anfall. Menar att man inte ska få freda sin hund eller sina lösgående djur vid fäboddrift? Det vore intressant om vi kunde klargöra det så att människor vet vad de har att rätta sig efter om får möjlighet till ökat inflytande. Jag har talat om och diskuterat fjälljakt, älgförvaltning och skyddsjakt enligt § 28 och överlämnar nu med glädje detta betänkande till kammaren för beslut. 77 i (S) replik: Detta var nästan på gränsen till personangrepp. Då har vi sjunkit lite lågt i debatten, så jag tänker inte bry mig om att svara på det. Det jag däremot vill säga är att har missuppfattat hur det här gick till. Han påstår i sitt anförande att inte anser att reglerna vi hade är förenliga med . Men de har aldrig sagt någonting sådant. När det gäller de skadestånd som refererar till och som vi har diskuterat jag vet inte hur i den här kammaren och som har betalats ut efter beslut från JK, har JK inte, vilket felaktigt påstår, lutat sig mot utan mot regeringens bedömning efter att man hade ändrat reglerna alltså när regeringen själv tyckte att man hade brutit mot rätten, även om man inte hade gjort det. Det är det som JK har grundat sin dom på. Jag förmodar och hoppas verkligen att också har läst den så att han vet det. Vad gäller årskort i länen ser det väldigt bra ut vid en första anblick. Jag måste ändå fråga om han tycker att det är en bra ordning som man har i något län där man lottar ut jakten och där de boende i länet inte har förtur utan får sitta och vinka till andra EU-medborgare som åker förbi deras fönster på väg upp till den årliga fjälljaktshöjdpunkten. Jag har en kort fråga om älgförvaltningen: Anser att det finns ett rimligt tak som man kan sätta på fällavgifter för att det inte ska missgynna älgförvaltningens framtid? 78 (M) replik: Jag var mycket noga med att säga att det som JK har betalat ut inte handlade om ett skadestånd utan om en ersättning. Ett skadestånd får man efter en lagakraftvunnen dom, och det finns ingen dom i detta, bara så att vi har rett ut det. Det fullständigt bortser från är att det finns ett antal instanser där även ifrågasatte vår möjlighet att använda de här reglerna. Det är den sammanlagda bilden av att både Justitiekanslern, och regeringens egna jurister kom till samma slutsats som man måste se. Att då gå upp i en domstol är inte speciellt meningsfullt. Det ska man göra om man tror att man har förutsättningar att vinna, men om alla rådgivare säger att det här blir fel är det bara meningslöst att ödsla kraft på en domstol. Är det bra att lotta ut eller inte? Just därför behöver vi en utvärdering. Men och har redan satt ned foten. De vet vad som är bra och inte. De vet framför allt att det inte behövs någon utvärdering. Att fullständigt negligera en bred utredning som är på gång och bara gå tillbaka till det som var tycker jag är högst anmärkningsvärt och fullständigt ansvarslöst. Jag fick aldrig något svar på min fråga om älgförvaltningen. Är det Socialdemokraternas uppfattning att det är skattekollektivet som ska bekosta detta eller är det markägare och jägare som ska sköta det? 79 i (S) replik: Jag börjar med den utvärdering som enligt är på gång. Det är ändå reglerna ändrades, och som jag sade tidigare i mitt anförande så har regeringen vetat att man är i minoritet i den här frågan. Varför har man inte lyckats sparka i gång den? Det känns verkligen som att man försöker gömma frågor i utredningar. Det är klart att vi inte är emot utvärderingar, men vi är emot det sätt som man har använt tiden på i detta. Det drar iväg. Angående läser jag en gång till om det var så att jag var otydlig i talarstolen: ber de svenska myndigheterna att inkomma med eventuella synpunkter och information om eventuella åtgärder som de planerar att vidta för att förekomma tänkbara överträdelser av gemenskapsrätten. Detta är det brev som har kommit från . Allting annat kommer från annat håll, och jag vill verkligen understryka det. Riv upp, gör om och gör rätt om tar kontakt med oss efter att vi har rivit upp beslutet och om igen frågar om vi möjligen bryter mot de här reglerna så kan vi införa och starta den dialog som vi borde ha gjort 2007. Att den bara hoppades över och att man ändrade beslutet utan att ens ha en diskussion är det som det här handlar om. Men jag förstår att man gärna försöker komma med andra konstruktioner för att slippa ta tag i den frågan. Återigen, jag fick inte heller något svar på min fråga om älgförvaltningen som jag ställde först. upprepar jag den. Finns det något skäligt tak för fällavgifter? 80 (M) replik: Det låter på som om det gällde att sparka i gång utvärderingen. Jag trodde att det framgick rätt tydligt att den sparkades i gång 2007, att man försökte göra en samlad bild men fann att det inte var möjligt med det underlag som fanns. har dessutom kopplats in med ett bra projekt. Det är den samlade bilden som vi behöver, men uppenbarligen inte ni, för att vi därigenom ska kunna fatta ett bra beslut. Att återigen rusa i väg och försöka med någonting som är fullständigt meningslöst är att lura människor. Det är precis det som och håller på med. När man läser brevet från måste man också veta vad det som finns i brevet står för. Där står vilka åtgärder vi ska vidta för att vi inte ska kunna hamna i den situationen. Det innebär att vi har en situation som inte är godtagbar enligt kommissionen. Det kan vem som helst läsa ut. Det är bara fråga om hur man vill tolka detta. När det gäller älgfinansieringen är det lite bekymmersamt att inte Socialdemokraterna kan svara tydligt. Det innebär att jag får tolka svaret, nämligen precis det som står i betänkandet. Där står det klockrent att Socialdemokraterna tycker att det är skattekollektivet som ska ta kostnaderna för administrationen av den svenska älgjakten. Trots att den enligt själv omsätter 1 ½ miljard är det uppenbarligen så att det är skattekollektivet som ska träda in. Det tycker vi är fel. 81 (MP): Innan den här debatten började hade vi en debatt där jag pratade om köttkonsumtionens miljöpåverkan och oroväckande utveckling när alltmer av det kött som äts i kommer från djur som är uppfödda på kraftfoder som tävlar om yta där det kunde växa människoföda direkt och hur det är ett hot mot biologisk mångfald och möjligheten att föda en växande världsbefolkning. ska vi prata om en annan sorts kött, om man nu ser de här djuren som enbart kött. Man kan ju se dem som individer också. Men okej, ska man äta kött måste jag ändå säga att viltkött är ett bättre alternativ i väldigt många fall, både sett ur ett ekologiskt perspektiv och sett ur ett djurskyddsmässigt perspektiv. Här handlar det om djur som ändå får leva sitt liv i frihet innan de dödas, förhoppningsvis så snabbt och smärtfritt som möjligt, vilket kräver en bra, duktig och välutbildad jägarkår som undviker plågsamma jaktformer, som jobbar noga med att undvika skadskjutningar och så vidare. Det kräver också att jakten sker på ett ekologiskt hänsynsfullt sätt, att man undviker att jaga arter som har en svag utveckling och som kanske är mer eller mindre hotade eller sårbara. Det kräver kunskap om arternas samspel med varandra. En av de heta frågorna i det sammanhanget handlar kanske om rovdjuren. Men det är inte så mycket i det här betänkandet som handlar om det. Här är faktiskt den heta frågan den fria småviltsjakten i fjällen. Det är den vi ska prata om. Vi är ju lite långsinta i . Vi pratar inte om att vi ska tillbaka till det som hände 2007. Vi pratar i mer nostalgiska ordalag om hur bra det var . Så kan det ju vara . Allt var inte bäst då heller, men en sak som har gått förlorad lite grann i de reformer som har gjorts när det gäller småviltsjakten i fjällen är det samiska inflytandet. Jag tycker ändå att det är viktigt att vi bär med oss att vi har ett särskilt ansvar. Samerna är ett urfolk med speciella rättigheter. Om sedan de här riporna jagas av skåningar eller danskar kanske är av mindre betydelse. Det är en helt annan sak med människor som bor och verkar i närområdet, som har jagat sedan urminnes tider och som för övrigt behandlas ganska taskigt av staten i många andra fall. Därför tycker jag att det är viktigt när vi ser över småviltsjakten i fjällen att vi också är noga med att respektera det samiska inflytandet. Det finns positiva exempel på hur man jobbar med den frågan, inte minst i där man har projekt som ger samerna större inflytande. De har lokalkännedomen och de har kännedomen om arterna, både hur detta påverkar rennäringen och hur det påverkar riporna och så vidare. Den reform som vi pratar om nu handlar om det som hände 2007. Jag kan tycka att det var ett steg i fel riktning att göra det ännu friare för ännu fler att jaga i fjällen under mer oordnade former. Jag tycker därför att det är ett bra steg att vi här säger att vi vill ompröva den förändringen i syfte att gå tillbaka till det som gällde . Sedan vet alla att det är lite knöligt juridiskt, vilket inte minst det tidigare replikskiftet har visat. Därför har vi inte heller sagt rakt ut att vi lovar att det här ska vara genomfört dag, men vi har i alla fall en form av viljeinriktning. Jag tycker att det är en viljeinriktning som är värd att stödja, även om jag kommer att vilja gå vidare med just det samiska inflytandet. Därför, fru talman, vill jag helt enkelt yrka bifall till förslaget i betänkandet under punkt 2 och spara en god bit av min talartid som jag tror att jag retroaktivt ger till . 82 (FP): Jag tänkte redan nu uppmärksamma er på att jag kanske kommer att tala något . Jag kommer att hålla mig till dels översynen av rennäringslagen, på grund av en motion som finns, dels fjälljakten. Samerna är vårt lands ursprungsbefolkning. Detta finns också bekräftat av . Samerna omnämns också särskilt i 1 kap. 2 § regeringsformen. När Alliansen kom till makten stärktes lagstiftningen för fem nationella minoriteter, varav en grupp är samerna. ratificerade en enig riksdag konventioner om nationella minoriteter. Frågan om nationella minoriteter återkommer i budgetpropositionen, som i budgetpropositionen , del 1 , kap. 10 Nationella minoriteter, s. 73. Det finns också behandlat i betänkande nr 1. Målet för regeringens politik avseende nationella minoriteter är att ge skydd för de nationella minoriteterna och stärka deras möjligheter till inflytande samt stödja de historiska minoritetsspråken så att de hålls levande. Regeringens arbete syftar till att stärka de nationella minoriteternas möjligheter till inflytande i frågor som berör dem inom viktiga samhällsområden och därmed öka dessa. kommer uppföljningsarbetet att fokusera på ett bättre genomförande av grundskyddet utanför förvaltningsområdena. Inom ramen för det lokala arbetet behöver också arbetet med att öka kunskapen om de nationella minoriteterna och minoritetsrättigheterna fortsätta. i och kommer därför även fortsättningsvis att tilldelas resurser för att arbeta med informations- och kunskapshöjande insatser. Målet för regeringens nationella minoritetspolitik finns också beskrivet i proposition 2008/09:1 kap. 10. Varför denna påminnelse till kammaren om redan behandlade propositioner? Jag vill på detta sätt skapa en bakgrund till dagens betänkande om jakt och viltvård som även rör samernas rättigheter i olika avseenden. För liberalerna är den nationella minoritetspolitiken liksom samernas rättigheter mycket viktiga frågor. vill genom sin motion om rennäringslagen ändra lagen för att ta bort de rättigheter som samerna har vad gäller renskötsel samt användning av mark och vatten för dem själva och deras renar. Man vill också ha inskränkningar i de rättigheter som omfattar att ta virke från statlig mark till rennäring, familjebostad, slöjd och bränsle. I detta ingår även befintliga jakt- och fiskerättigheter. Samernas rättigheter bygger enligt 1 § rennäringslagen på urminnes hävd. Det är viktigt att komma ihåg att detta också berör andra förslag i betänkandet vad gäller jakten. På just denna punkt står ensamt, men det är viktigt att känna till detta mål hos partiet i fråga när det gäller andra punkter i betänkandet. Det finns en majoritet i utskottet med Socialdemokraterna, i fråga om fjälljakten. Partierna vill ha tillbaka regleringen från tiden . vill egentligen backa tillbaka till regelverket som fanns från tiden . Det vill inte de övriga. Men man vill heller inte invänta resultatet av den utvärdering som många redan har påtalat, inte minst . Jag har ett par frågor till , inte minst mot bakgrund av att saknar egen motion och egna förslag i sakfrågan. Ni brukar värna samernas rättigheter. vill ta bort rättigheterna för samebyarna i enlighet med den motion jag nämnde i början av mitt anförande. Ni vill gemensamt med ändra jakträttigheterna, vilka innefattar samernas rättigheter. Hur kommer dessa rättigheter att utformas? och har haft helt olika samepolitik tidigare, men vad gäller nu? Jag vill påminna om att jaktföreningen i Tåssåsens sameby administrerar småviltsjakten inom samebyns marker jaktsäsongen 2011/12 i fjällen belägna i . Detta görs under nu gällande regler. Jag ska säga några ord om , som indirekt har nämnts i olika sammanhang. Jag försökte ställa frågan till Socialdemokraterna i utskottet, men jag fick till svar att vi får ta den debatten i kammaren. ser jag fram emot svaren på frågan om . I broschyren som finns på på svenska finns de finska jaktreglerna beskrivna. Broschyren heter På jakt i . Där beskrivs hur äger av arealen i landet. De markerna är belägna i framför allt östra och norra delarna av landet. Det är Forststyrelsen som ansvarar för jakträtten och viltvården. På den privatägda marken innehas markrättigheterna av markägaren eller en jaktförening. Enligt SOU 2005:116, en offentlig utredning som pågick redan under den socialdemokratiska regeringen, beskrivs också jakträttigheterna i och att jakträtten är kopplad till markägandet. Den som vill jaga i ska ha tillstånd till detta av markägaren eller innehavaren av jakträtten. Den som jagar ska betala en viltvårdsavgift till staten. Jakt är tillåten endast under de jaktperioder som fastställs för respektive viltart. Samernas jakt- och fiskerättigheter avviker inte från de övriga medborgarnas rättigheter i det samiska hembygdsområdet i . Endast rätten att bedriva renskötsel är baserad på urminnes hävd. I hänvisningar till där Socialdemokraterna, framhåller som ledstjärna vill jag påtala två aspekter. Det är fel att låta påskina att utländska jägare inte är välkomna till . Det finns jaktinformation om vad som gäller för utländska jägare i . Den största andelen mark är privatägd, och det finns ca 4 000 jaktföreningar som sörjer för jakten och viltvården i sina områden. Samernas rättigheter vad gäller jakt är dock mer begränsade i enligt SOU 2005:116, där det beskrivs att samerna saknar speciella rättigheter i fjälltrakterna. Samma betänkande, SOU 2005:116, belyser också situationen i och , utöver , vad gäller samernas rättigheter. Jag ställde frågan i utskottet: På vilket sätt ska vi följa Finlandsexemplet? Jag ser fram emot att få ett svar på den frågan . Vad gäller anmälningar till har tidigare talare beskrivit mycket väl att det finska fallet och det svenska fallet inte kan jämföras i och med att det handlar om helt olika grundförutsättningar. Jag tänkte nu ta upp några övriga viktiga aspekter i debatten om fjälljakten. Först har vi frågan om långsiktig hållbarhet. Jakt handlar i allra högsta grad om att bevara ett bestånd. Långsiktigt hållbar jakt innebär att jaktens omfattning ska påverkas av hur ripstammen utvecklas. Beståndets storlek beror på en rad orsaker, bland annat hur mycket som jagas. Den består också av variationer som beror på andra faktorer. Om skytten är same, övrig svensk, eller tysk har ingen betydelse när ripan väl blivit ett byte vad gäller beståndets storlek. Hur ser jakttrycket ut? De flesta jaktkorten säljs till svenska jägare. Enligt uppgifter i beskrivs jakttrycket på följande sätt för . I såldes jaktkort , varav ca 9 300 till svenska jägare. Drygt 2 700 såldes till utländska jägare, varav var till jägare från . Utländska jägare stod för 540 jaktkort av 12 000. I såldes kort för ca , varav mer än hälften till svenska jägare, ca 3 000 till nordiska jägare och närmare 1 000 till jägare från övriga länder. I såldes kort för ca , varav drygt 8 000 till svenska jägare, närmare 2 300 till nordiska jägare och 150 till utländska jägare.