prot · H00947 · 2012-12-19 00:00:00 — Precis som i alla andra sektorer i samhället måste vi klara av att skapa större värden och kvalitet för de resurser vi satsar på välfärdens verksamheter. Det handlar precis som i alla andra branscher om konkurrens och tävlan mellan olika aktörer. Spelar vi korten rätt kan välfärdsföretagande mycket väl vara nästa stora svenska exportbransch. I har vi fått en nästan antiintellektuell debatt från vänstersidan kring valfrihet och vinster i välfärden. Det är som att vinstnivåer och avkastning på eget kapital vore ett relevant kvalitetsmått i en skola eller på ett äldreboende. Ingen ska givetvis behöva acceptera till exempel undermålig undervisning eller äldrevård som inte håller måttet. Det är fullständigt oacceptabelt. Vägen dit går dock genom att mäta, värdera och förbättra relevanta kvalitetsmått, inte genom att skapa en ensidig debatt som handlar om vissa aktörers balans- eller resultaträkningar. Vi måste fokusera på det relevanta för kvaliteten. När det gäller regeringens valfrihetsreformer i välfärden har kommunsektorn öppnats upp för företagare och ett civilt samhälle. Det har lett till att inte minst kvinnor har fått fler arbetsgivare att gå till, och de har kunnat starta eget. Det är alltjämt kvinnodominerade branscher vi pratar om. Det har underlättat livspusslet för många. När fler givare av välfärd etablerar sig ökar också den konkurrens och kvalitet jag efterlyste. Det blir bättre service, och vi får bättre valuta för skattepengarna. Framför allt, skulle jag vilja hävda och påpeka, har vi med lagen om valfrihet LOV i allmänt tal fått på plats den kanske viktigaste drivkraften och incitamentet för utveckling av välfärden. Det ger möjlighet för elever, föräldrar, brukare, kunder, äldre, medborgare kalla det vad du vill att rösta med fötterna. Man kan välja bort det som är dåligt och belöna den välfärdsinrättning offentlig, privat eller driven av civilt samhälle som gör sig förtjänt av detta. Dessa drivkrafter kommer tillsammans med väldigt många andra saker forskning på området och administrativt nytänkande att krävas för att skapa den innovationsboom vi kommer att behöva i välfärdens verksamheter för att klara framtidens krav. är klockan över halv elva så nu vet vi, eftersom vi givetvis följer den presskonferens som pågår parallellt med mitt anförande, vad som presenteras när det gäller det kommunala skatteutjämningssystemet. För förslaget i alla dess delar hänvisar jag till den presskonferens som finansmarknadsminister håller. Jag kan konstatera att det är väldigt skönt att vi har fått detta system på plats. kommer ett modernt kommunalt skatteutjämningssystem att gälla, och det ger trygghet för kommunpolitiker, som jag själv även är, och landstingspolitiker att planera sin verksamhet. Vi genomför i stora delar den parlamentariska kommitténs förslag. Jag vill hävda att detta är en arbetsseger för många krafter i olika partier som har drivit på för att vi ska få detta på plats. Det känns mycket skönt. Jag tror att jag avslutar med det. Hur kan man toppa att vi presenterar ett nytt kommunalt skatteutjämningssystem? Det kan vi se som en julklapp till oss alla. 21 (V) replik: kanske kan tacka oppositionen i finansutskottet som tryckte på och såg till att det här skatteutjämningssystemet äntligen skulle komma fram. Det kanske kunde vara på sin plats. Det var inte det jag tänkte prata om, utan jag tänkte prata om privatiseringen av välfärden. Jag skulle tro att skattebetalarna anser att de 8,7 miljarder som tas ut i vinster och som de har betalat genom sina skattepengar i stället skulle ha gått till den verksamhet de var avsedda för. Det tycker åtminstone åtta av tio svenskar i olika opinionsundersökningar. utmärker sig på så vis att vi inte reglerar den här sektorn och att vi har en oligopolistisk struktur, det vill säga att vi har en väldig ägarkoncentration. I äldreomsorgen är det två stora, dominerande aktörer som har av marknaden, bägge riskkapitalbolag registrerade i skatteparadis. I skolan ser det lite bättre ut i det perspektivet. Där är det tio stora bolag som har av eleverna. Inom handikappomsorgen är det nästan ännu värre än i äldreomsorgen. Så där ser det ut. Du säger att vi ska prata om det som är relevant för kvaliteten. Pengar är nog rätt relevanta för kvaliteten. Men det är också utbildningsnivå i de här verksamheterna. Tittar man på den privatiserade äldreomsorgen eller förskolan kan man se att det är lägre utbildningsnivå. Tittar man på arbetsvillkoren kan man se att det är fler visstidsanställda, färre heltidstjänster och mer osäkra anställningar i den privatiserade verksamheten än i den offentliga. Det är väldigt relevant för kvaliteten i äldreomsorgen. SNS tidigare rapport visade att det är multisjuka äldre som har fått betala priset för den privatiserade välfärden. Man säger att det inte har lett till bättre kvalitet och inte till bättre effektivitet, vilket var argumenten när ni en gång ville privatisera hela faderutten. De argumenten har fallit eller hur? Vi har inte fått en bättre kvalitet och inte en bättre effektivitet, utan vi har fått en kommersialiserad välfärd, som också påverkar den offentliga verksamheten och arbetsvillkoren. 22 (C) replik: Angående den kommunala skatteutjämningen tror jag bestämt att jag sade att detta är en arbetsseger för alla de aktörer i olika partier och såklart även utanför politiken som på olika sätt har drivit på för att vi ska få detta på plats. Inte minst var det, som hänvisar till, ett enigt finansutskott som lade en beställning till regeringen på detta som levereras as we speak, som de säger i utlandet. Det var en svada mot valfrihet och en svada mot olika aktörer som utför välfärdstjänster. Det är inte särskilt förvånande att det kommer från . Ni är ju väldigt tydliga på den punkten. Men det finns några saker man skulle kunna kommentera. Du generaliserar grovt när du säger att de i den privata sektorn inte har någon utbildning och att de privata inte kan någonting. Jag tror inte att de äldre i , som tack vare att Alliansen genomförde lagen om valfrihet nu utnyttjar syster hemtjänst, håller med. Hon var ju, säger de, den mest välutbildade sjuksköterskan i hela kommunen. Hon jobbade i fram tills den här reformen kom på plats, och då såg hon sin chans att starta eget. När nu vänsterpartierna försöker rulla tillbaka införandet av LOV har demonstrationerna på Bodens gator varit lika stora som när man lade ned sjukhuset. Det här är någonting som de äldre vill ha. Det är precis det fokus jag har. Skulle det vara så att alla äldre väljer det offentliga blir det offentligt det är helt okej. Frågan är: Varför är vinster problemet i välfärdens verksamheter? Varför är de inte problem när skattepengar går till att bygga vägar eller bygga samma äldreboenden som man sedan ska driva? Varför är det bara i kvinnligt dominerade branscher som vinster är problem? 23 (V) replik: förslag är att alla aktörer som vill vara i välfärden ska kunna vara det om de omvandlar sig till ett särskilt bolag med vinstbegränsning, det vill säga att man inte är vinstsyftande. Det betyder att alla som drivs av en tanke, som syster , skulle kunna fortsätta med sitt företag. Däremot kan man inte plocka ut vinst som man gör . Det stora problemet är väl ändock att vi får riskkapitalister i välfärden och att vi får en oligopolistisk struktur. I äldreomsorgen är det två stora riskkapitalbolag, som dessutom har vägrat betala skatt, som är de dominerande aktörerna och har av omsorgen. Det har till och med gått så långt att den tredje sektorn är väldigt orolig, det vill säga ideella organisationer som , kooperativ och sådana. De är väldigt oroliga, för de kan inte fortsätta att bedriva sin verksamhet. De slås helt enkelt ut på grund av hela kommersialiseringen av välfärden. Jag är orolig. Jag generaliserar inte, utan jag plockar fram fakta och statistik på hur det ser ut med utbildningsnivåer i olika verksamheter, hur det ser ut med antalet anställda och hur det ser ut med arbetsvillkor. Det är offentlig statistik som jag använder mig av när jag tar fram olika exempel. Man kan titta på att det är färre utbildade lärare i den privatiserade skolan. Det är lägre utbildningsnivåer i äldreomsorgen och förskolan. Det är färre anställda och mer osäkra anställningar. Det är det man kan plocka hem pengarna på. Det är så man gör en vinst i den kommersialiserade välfärden. Men det påverkar också den offentliga verksamheten. När man inför privata bolag i till exempel slutar den kommunala att göra sådant man har gjort, för man måste konkurrera på samma villkor. Jag har sett många exempel på det när jag har varit ute i olika verksamheter. Det blir en kommersialisering även i det offentliga. Man lägger sin organisation precis som ett privat bolag till exempel, vilket får effekter för den enskilde individen. För oss är det viktigt att den enskilde individen får hjälp på det sätt den vill ha hjälp och med de saker den vill ha hjälp med. Det är verklig valfrihet, att kunna påverka innehållet, inte att välja bolag. 24 (C) replik: Riktig valfrihet är att välja både innehåll och bolag, att välja så mycket man bara kan givet en fortsatt solidarisk, gemensam finansiering och så vidare. Du säger att syster i gärna får driva sin verksamhet så länge den inte går med vinst. Alternativet är, precis som jag nämnde, att jobba i . Vi vet vilken lönenivå de har där; de har säkert levt gott på detta. Men hon såg en chans att göra en insats för de äldre på landsbygden i norra kommun. De äldre har uppskattat detta storligen, och de har valt henne av högst egen fri vilja. Den stora skiljelinjen mellan dig och mig är att jag unnar syster , givet det jag nu beskriver, att tjäna pengar på detta men att du inte gör det. Då är frågan: Varför unnar du att bygga saker, tjäna pengar och tjäna skattepengar? Skulle man driva den linjen här skulle man säga att byggföretag som eller NCC kan göra om delar av sin verksamhet till någon form av non profit-stiftelse, och när de bygger för skattemedel måste det gå den vägen, i någon form av allmännyttig tanke och känsla. Jag skulle inte hålla med om att det är en klok idé, men det skulle vara det rimliga utifrån ställningstagande att skattepengar inte ska gå till vinst. Varför ska det vara olika i olika branscher? Det är här problemet ligger. Det är helt enkelt så att syster inte får tjäna pengar, men manligt dominerade bolag, som till exempel eller NCC, får göra det med samma skattepengar. Det är där problem ligger. 25 PER (MP) replik: Delar av anförande kan jag ställa mig bakom, till exempel behovet av att ha en effektivare användning av samhällsresurser och behovet av en effektivare offentlig service. Jag kan också hålla med om faran med att försöka rädda verksamheter i välfärden bara med hjälp av skattehöjningar. Jag tror att det behövs många olika typer av åtgärder. Men tyvärr saknar vi den respons som vi anser nödvändig från regeringens sida för att möta välfärdsutmaningarna. Vi tycker också att det är bra att jag kan välja den vård, omsorg eller utbildning som passar just mig som individ. Det är bra att jag kan välja till exempel den pedagogik som passar för mitt barn eller den omsorg som passar för min anhöriga. Men det jag inte kan hålla med om är beskrivningen av hur regeringen hanterade den förra krisen. I sitt anförande sade att man med aktiva åtgärder kunde förhindra varsel och uppsägningar inom välfärdssektorn. Det stämmer inte med hur det faktiskt är beskrivet i statistiken och i de studier som har gjorts efteråt. har till exempel tittat på vad som hände under den här krisen . De konstaterar att 33 000 personer som jobbade inom välfärden varslades . Det är av de anställda. Och har man dessutom räknat bort de som anställdes av privata utförare i stället. Det är en nettosiffra. Det är inget tillskott av anställda, utan det är en ganska stor minskning. Min fråga är: Är det detta som hänvisar till när han menar att det är en effektivisering av välfärdsverksamheter? Tycker han att det har varit en bra utveckling? 26 (C) replik: Jag tycker att det är bra att gillar valfrihet. Det visar en människosyn som jag i stort delar. Jag hade däremot inte unnat min värsta fiende att vara en del av regeringsförhandlingarna om det hade blivit en rödgrön valseger förra valet. Jag tror att Per och hade haft vissa problem att komma överens. Det finns inget facit på hur man ska hantera en kris och på vad regeringen ska göra kontra den regionala och lokala nivån. Det finns inget facit på när man ska gå in med pengar, hur mycket pengar man ska gå in med och så vidare, utan det är en mycket kvalificerad, men dock, gissningslek. Det finns en massa olika faktorer att ta hänsyn till, till exempel hur mycket statens finanser klarar och så vidare. Om Per takeaway från mitt anförande var att regeringens insatser gjorde att detta över huvud taget inte märktes i kommunsektorn, vill jag säga att det inte var det jag menade. Jag sitter själv i kommunfullmäktige och har gjort det . Jag är högst medveten om vilken påfrestning den ekonomiska kris vi gick igenom var. Nästa ekonomiska kris kommer också att vara en stor påfrestning på kommun- och landstingssektorn, precis som den kommer att vara det på den statliga sidan. Det tror jag inte man kommer ifrån. Och även om man skulle göra en sådan prioritering att man kommer ifrån det är det frågan om huruvida det är så klokt. Det handlar lite om var ansvaret ska ligga. Jag tror inte att vi ska bygga ett system där landstings- och kommunpolitiker ska veta att de kommer att kompenseras av staten för varje krona som de tappar till följd av en försämrad konjunktur. Jag anser att med det kommunala och regionala självstyre vi har, och bör ha i ännu högre utsträckning än , ska det primära ansvaret ligga på den nivån, men staten ska finnas där. Detta ska inte ses som en självklarhet, utan det ska snarare komma när det verkligen behövs, precis som skedde under finanskrisen. 27 PER (MP) replik: Jag välkomnar att ändå kan se ganska nyktert på vilken roll staten kan ha i en kris och att staten kan ha en viktig funktion att försöka mildra effekterna av en kraftig nedgång i kommunsektorns och landstingens ekonomi så att det inte blir ett totalt genomslag i form av många uppsägningar inom välfärdssektorer som skolan och äldreomsorgen. Men jag kan inte riktigt känna att har dragit slutsatserna av den förra krishanteringen på det sätt som jag skulle önska att och hade gjort. Ska man kunna möta en varselvåg inom kommunsektorn, inom äldreomsorg och skola, måste man komma med tydligt besked ganska . Om man väntar för länge har kommunerna och landstingen ingenting att hålla sig till. De har inga prognoser som de kan hänvisa till. De kan inte känna sig trygga med att det kommer några pengar som skulle göra att de kan budgetera för att fortsätta att ha personal anställd. Förutom tydliga besked är det också viktigt att få besked . Det är viktigt att man vet att pengarna finns när man lägger sin budget så att man kan budgetera med dessa medel. Det är också viktigt att de här insatserna kommer innan varslen har verkställts, innan uppsägningar har gjorts. Det är mycket svårt att backa i efterhand och börja anställa personal igen. Det är precis det som vi har kritiserat regeringen för gång på gång. Regeringen var alldeles för sen med responsen när den förra krisen slog mot och mot kommunsektorn. Jag har en fråga som jag gärna vill ställa: Kan vi förvänta oss att åtminstone och har sett vad effekten blev av hanteringen av den förra krisen, det vill säga hur sent pengarna kom från statligt håll, och att man kommer att agera annorlunda om det visar sig att den ekonomiska utvecklingen nu också kommer att bli allvarlig? 28 (C) replik: Jag håller absolut med om vikten av trygghet och vikten av långsiktighet från statens sida gentemot våra kolleger på lokal och regional nivå. Det är inte minst därför som jag är så glad, både i mitt anförande och i replikskiften, över att vi nu levererar besked angående den kommunala skatteutjämningen. Den kommer att gälla från . Det ger tydliga besked om vad som gäller vid budgetering . Det är väldigt bra. Det är också väldigt bra att det inte bara har varit tillfälliga höjningar av statsbidragen, utan som jag sade i mitt anförande har det också skett en permanent höjning av bidragen till kommunsektorn. Detta innebär också en grad av långsiktighet. Jag är rädd att jag inte kommer att göra Per nöjd i mitt resonemang . Jag kommer nog att säga ungefär det han hänvisade till att alliansföreträdare oftast säger i lite lätt raljant ton. Men man kan egentligen inte ge något annat besked än att vi följer detta. Den långsiktighet som vi presenterar i form av ett nytt kommunalt skatteutjämningssystem och de permanenta höjningarna kan man lita på. Men när det gäller de tvära i världsekonomin och den europeiska ekonomin är det enda man kan säga: Vi följer det och kommer att möta det, och tack vare en klok ekonomisk politik har vi också muskler att göra detta. I stället för att undra om det borde ha kommit lite tidigare under den förra krisen är det nästan mer relevant att fråga sig vad vi hade gjort om vi hade varit i samma situation som merparten av länder. Då hade det inte funnits några pengar att gå in med. Vid hade sett en varselvåg à la . Vi kan skatta oss lyckliga över att vi inte behövde uppleva det och förhoppningsvis inte heller behöver uppleva det framöver. Tack så mycket och god jul! 29 (KD): Jag tycker alltid att det är intressant att få diskutera kommunsektorn och vad som sker inom kommuner, landsting och regioner. Jag tycker att vi riksdagsmän och regeringen har en förmåga att försöka styra och ställa så mycket som möjligt i kommunsektorn. Vi är tyvärr inte så mycket bättre , men varje gång oppositionen har lagt fram olika förslag skickar de med ännu fler pekpinnar än vad regeringen gör och vill styra och ställa i det kommunala självstyret. Här måste nog vi som sitter i och regeringen fundera på hur mycket vi ska gå in i det kommunala självstyret. Hur mycket utrymme ska vi ge åt våra politiska kolleger att själva ta ett ansvar och själva kunna förhålla sig till hur det ser ut i deras kommun, hur de ska agera, hur ser det ut i deras landsting och hur ska de agera inom de ramar som finns och som sätts upp? Vi har ett avlångt land med olika geografi och helt olika förutsättningar beroende på var i landet vi bor. Att vi måste ha ramar och att det måste finnas lagar och regler som styr inom de här olika sektorerna är en självklarhet. Vi har en hel del lagar, både ramlagar och lagar som direkt pekar ut hur saker och ting ska göras. Sedan försöker vi med olika incitament, exempelvis kömiljarden och sjukskrivningsmiljarden, att ge positiva signaler från regeringshåll för att komma till rätta med olika typer av bekymmer. Det har ju visat sig ge ganska goda resultat att jobba med sådana incitament. Kömiljarden har lett till att vi har fått ned väntetiderna i sjukvården, och sjukskrivningsmiljarden har lett till färre sjukskrivningar i offentlig sektor. Det här är någonting som jag tycker att vi kan ta vara på ännu mer, alltså att ha de här positiva incitamenten när det gäller att ge förutsättningar för kommuner och landsting. Men vi måste akta oss för att gå in alltför långt och peka och styra och ställa, för det gör att vi sakta men säkert minskar utrymmet för våra politiska kolleger att kunna agera utifrån de lokala förutsättningarna. Om vi tittar på ekonomin, som flera har varit inne på, ser vi att årets utfall av olika anledningar kommer att vara väldigt gott för kommunsektorn. En av anledningarna är detta med försäkringspengarna från som återbetalas tack vare att man får bukt med en del av sjukskrivningsproblematiken. De pengarna återgår till kommunsektorn och ska så göra, eftersom man har betalat in de här premierna. Vi ser också framåt 2013 och åren därefter att ekonomin ser hyfsat bra ut för kommunsektorn. I det här läget är bedömningen att vi inte behöver gå in med mer medel från staten än vad som görs i det här fallet, och sedan får vi följa utvecklingen på lite . har kommunsektorn faktiskt sammantaget levererat ett överskott . Vi får inte glömma bort det. Det fanns år då det var negativt utfall från kommunsektorn, men sammantaget har man kunnat leverera ett överskott . Jag tänker också nämna detta med det kommunala utjämningssystemet. angående det är kanske slut . Jag tycker också att det är oerhört glädjande att vi kan komma fram med ett förslag kring detta och få en bred enighet om detta i kammaren också, vilket kommer att ge bra hjälp och dragkraft åt en mängd olika kommuner och flertalet landsting. Tyvärr bor jag själv i ett landsting och en kommun som kommer att förlora pengar på det här nya förslaget, men jag tycker att rätt ska vara rätt. Det ska vara riktigt hur man gör den här utjämningen, och man ska kunna hantera det utifrån det läge som har varit. Man får väl se det som så att de kommuner som kommer att tappa en del kronor på detta har haft en fördel under gentemot andra kommuner. Det är speciellt mindre kommuner som kommer att kunna få en liten förstärkning i kassan, och detta är väldigt glädjande. finns också förslaget på att det tillförs ytterligare 1 miljard i det här systemet för att hantera de olika delarna, och där tar man också hänsyn till en del tillväxtfaktorer. Som kristdemokrat tycker jag att det är mycket glädjande att få vara med och föra fram ett sådant förslag, och jag hoppas att vi får en bred enighet i kammaren kring detta. från Socialdemokraterna målar upp en dyster bild av ekonomin i sitt anförande. Vi ser varselvågen rulla in, men inte i samma utsträckning som under den förra krisen, vilket var en helt annan sak. Men vi är exportberoende i vårt land, och får vi inte snurr på ekonomin i och på andra ställen så att de kan handla våra varor kommer det att ge utslag på . Detta måste vi följa noggrant för att se vad som händer framöver och vara beredda på olika åtgärder allteftersom. Då är det lite frapperande att Socialdemokraterna i sin budget stimulerar ekonomin med 8 miljarder mindre än vad regeringen gör. Vi får inte glömma bort det. Vi har tagit höjd med stimulansåtgärder, men här håller Socialdemokraterna igen en hel del pengar. Det handlar om 8 miljarder mindre totalt, och ökar man skattetrycket på ett flertal olika områden, särskilt på företagssidan. Det tycker vi från kristdemokratiskt håll är en lite märklig politik. Sedan för man fram detta om att man vill minska klasstorlekarna i skolan. Som kristdemokrat och kommunpolitiker i anser jag att det är rätt väg att gå att försöka få lite mindre klasser där så behövs. Det har vi motionerat om i kommun som styrs av socialdemokrater och vänsterpartister. Där har man dock sagt nej till det hela. Lek med tanken och titta på siffrorna som Socialdemokraterna föreslår här. vill man lägga på en sådan här åtgärd för att minska klasstorlekarna. Det skulle bli 20 miljoner ungefär till kommun. går vår kommun med ett överskott på . Socialdemokraterna och Vänstern styr. Man har resurserna att genomföra sådana förslag som Socialdemokraterna i föreslår. De vill dessutom att man ska skicka med en liten peng för att markera vad det är man vill. Förslaget i sig är inte dumt, men de här resurserna finns redan i flertalet kommuner i vårt land och skulle kunna genomföras . Varför gör man inte det på lokalplanet om man , alltså Socialdemokraterna, anser att det är en prioriterad fråga? Varför gör inte , socialdemokrat i , detta? Varför gör inte , vänsterpartist i , detta? Det kan man fundera på. Det finns alltså redan resurser, men man håller igen på lokalplanet. Det verkar vara så att man inom socialdemokratin inte är överens om vilka åtgärder man ska vidta i den här frågan. Att svenska elever tappar när det gäller resultaten har vi sett siffror på . Sedan ska vi komma ihåg att det är socialdemokratisk skolpolitik som har levererat alla de här siffrorna . Det är först nu som vi har lyckats vända på det här och har en ny skolpolitik som kommer i gång framöver.