prot · GZ0965 · 2012-02-01 00:00:00 — Men eftersom det finns ett överträdelseärende mot som gäller är det angeläget att vi kommer fram med just det här ärendet. Man kan ännu inte överblicka konsekvenserna av om man skulle införa detta för alla länder. När det gäller reservation vill jag bara säga att det finns ganska stora historiska skillnader mellan de namntyper som vi har i svensk rätt, förnamn, mellannamn och efternamn. Efternamn har en annan funktion än förnamn. Förnamn ska identifiera personen, medan efternamn mer talar om vilken familjerättslig anknytning man har till olika personer och kanske till en tidigare släkt. I den delen finns också skäl att peka på ett antal avgöranden från där man har sagt att det inte är tillåtet att begränsa medborgares rätt att använda namn som de har förvärvat i annan stat. Det är i detta avseende inte lämpligt att ha den typ av regler som föreslår. Jag yrkar bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. 45 (FP): tillsatte regeringen en parlamentarisk kommitté för att göra en mycket stor översyn av namnlagen. Syftet var att namnlagen skulle bli tidsenlig och kunna hålla . Man fick en lång utredningstid, fram till . Vi vet alla att det inte är färdigt när utredningen är färdig; sedan kommer remissbehandling, beredning i och så vidare. Det kommer alltså att ta innan vi får nya regler när det gäller namnlagen. Jag tycker att man ska se dagens förslag mot den bakgrunden. Här har man identifierat en situation där man vill göra det väldigt enkelt för personer som flyttar tillbaka till att få ta med sig sitt namn genom att göra en enkel anmälan till i stället för den något krångligare vägen via . Det är vad förslaget handlar om. Jag tycker att det är högst naturligt att man har begränsat sig till EES-området och och låter frågan om dem som återflyttar från andra länder och har förvärvat namn där komma i nästa steg när hela namnlagen ses över. Jag ansluter mig i övrigt till vad min kollega har nämnt här och yrkar bifall till utskottets förslag till riksdagsbeslut och avslag på reservationerna. 46 (C): Rätten till sitt eget namn är en okränkbar rättighet. Därför tycker jag att frågan som diskuteras här om huruvida ett namn kan väcka anstöt känns lite otidsenlig och irrelevant. Vi har olika sätt att uttrycka oss om saker och ting i olika länder. Vi behöver inte förflytta oss längre bort än till för att finna ord och uttryck som vi kanske finner lite förvånande att höra. Om vi till exempel ska diskutera någonting här hemma i säger vi att vi ska bolla någonting. Det kan man inte säga i , för då tolkas man helt annorlunda. är för en förändring av namnlagen. Vi har drivit på för detta. Vi ser med stor tillfredsställelse fram emot vad utredningen kommer att komma fram till och kommer att stödja det så länge det går ett steg vidare mot ett friare sätt och en rättighet att få bära det namn som ens föräldrar har gett en eller ett namn som man har valt att ta. Det är en okränkbar rätt att få bära sitt eget namn. Men saker och ting ska göras i god ordning. Det ger mig anledning att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet. Det innebär att vi tar ett första steg till att anpassa oss vad kommissionen begär av oss att vi ska göra. 47 (KD): Vi har fått en grundlig genomgång om rätten till namn. Jag vill som mina kolleger understryka vikten av att bära sitt namn och inte bara förnamn utan också efternamn. Det är en internationell rättighet som vi ska vara väldigt försiktiga att ändra i, och vi ska se till att det görs på rätt sätt. Kommer man till utifrån får man heta vad som helst. Vad vi talar om är egentligen svenska medborgare som är födda utomlands eller som har dubbelt medborgarskap. Det är där problematiken uppstår. Vi måste inse att frågan måste få ta sin tid. Det är precis som sade att det är en komplicerad fråga. Därför har också utredningen fått så pass god tid på sig. Det är lite förvånande att se att Socialdemokraterna hastar på så här. Men har man inte mycket att tala om får man väl ta någonting. När det gäller reservation måste man titta lite grann på vad de egentligen menar. Det innebär egentligen att ett barn skulle kunna fråntas sina föräldrars efternamn. Det låter inte speciellt trevligt. är det kanske till viss del i linje med vad tycker och tänker i andra frågor. Jag yrkar avslag på motionerna och på godkännande av utskottets förslag i betänkandet. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §). 8 § Enklare avbetalningsköp m.m. Föredrogs civilutskottets betänkande 2011/12:CU8 Enklare avbetalningsköp m.m. (prop. 2011/12:28). 48 (SD): Jag kommer även här att fatta mig väldigt kort, dock ej så kort som . Det måste vara något av ett rekord. Jag vill börja med att yrka bifall till reservationen. Även här menar jag att det i grunden är ett väldigt bra förslag som jag i det stora hela inte har någonting att invända mot. Därför anför jag heller inte i motionen något mot att antar regeringens lagförslag eftersom jag menar att det är ett bra förslag. Jag hade naturligtvis gärna sett att tillägget enligt min motion fanns med. I min motion anser jag att det är viktigt att det vid handräckning för att återta en vara säkerställs att det görs en professionell bedömning av varans värde. Enligt min mening bör därför sakkunniga alltid anlitas vid en värdering av varor som förmodas överstiga ett värde av . Utskottet skriver i sitt ställningstagande att motionsförslaget skulle innebära att handräckningsförfarandet skulle bli mer kostsamt och ta . Det må så vara, men jag anser att det skulle bli mer rättssäkert. Även om jag är fullt medveten om att ett beslut om handräckning kan överklagas hos tingsrätten menar jag att det med förslaget i motionen skulle bli mer rättssäkert redan från början. Med anledning av att jag anser att förslaget i det stora hela är bra yrkar jag bifall till min motion utan att uppta vidare tid i debatten. 49 (M): Alla som gör en affärsuppgörelse ska göra rätt för sig. Det är naturligt. Det är lite konstigt att man egentligen ska behöva skriva eller tala om det. Men så är det nu i livet, allt går inte på räls, och alla överenskommelser man gör parter emellan håller . Det kan finnas skäl till det, ibland för att man inte förmår själv, ibland för att det händer något i ens omvärld som man inte kan påverka och ibland för att man helt enkelt inte gör rätt för sig. Det är därför vi behöver lagar som reglerar vad som ska ske när en överenskommelse inte håller. Köp på avbetalning kan vara ett alternativ som köpare och säljare kommer överens om. Ett sådant avtal regleras rätt noga. Eftersom betalningen ska ske successivt finns det ju en risk för säljaren att köparen inte följer överenskommelsen och fullgör sin skyldighet att betala. Därför brukar säljaren i de fallen förbehålla sig rätten att återta varan om köparen inte betalar. Den som sålt en båt, en bil eller en soffa ska kunna ta tillbaka den också med hjälp av handräckning av kronofogden om så behövs. I konsumentkreditlagen finns bestämmelser om avbetalningsköp, och där reglerar man också hur ett handräckningsförfarande för återtagande av en vara ska gå till. Det gör att det ändå är rätt så säkert för säljaren att sälja på avbetalning. Man har lagstöd för möjligheten att ta tillbaka varor man inte fått betalt för. Vid ett avbetalningsköp upprättar parterna ett dokument om köpet som också ger säljaren möjlighet att om inte köparen betalar återta den vara det handlar om. ska detta dokumenteras i ett dokument som ska vara i pappersform och skrivas under av båda parterna, både köpare och säljare. Det säger sig självt att det med en sådan regel förstås är lättare att göra ett avbetalningsköp om köpare och säljare finns på samma plats och kan skriva under dokumenten som köpet görs. Regeringens förslag är att reglerna om uppgifter om avbetalningsköp ska ändras så att man ska kunna dokumentera detta också elektroniskt med en avancerad elektronisk signatur. De nuvarande reglerna för att man ska kunna begära handräckning hos kronofogden för att återta en vara leder i praktiken till att det inte finns samma möjlighet att göra avbetalningsköp på distans. Eftersom man ska skriva under en handling med penna på papper har det uteslutit att dokument upprättas elektroniskt och naturligt nog begränsat köp på distans. Alla partier i civilutskottet är eniga om detta och delar regeringens uppfattning. Men vill av någon anledning ha en förändring vad gäller handräckning. De tycker att det ska lagstiftas att kronofogden alltid ska anlita sakkunniga vid värdering av varor som man antar överstiger ett värde av . Detta är att slå in öppna dörrar. I lagen om avbetalningsköp mellan näringsidkare med flera framgår det att kronofogden ska värdera varan. Om det behövs får en eller fler sakkunniga anlitas. Samma sak gäller när det handlar om utsökning hos någon. Det finns således ingen som helst anledning att krångla till frågan på det sätt som har föreslagit. Jag tycker, herr talman, att man kan fråga sig vad det är som är bättre med krångligare regler än enklare. Vad är det som gör att det är bättre att lagstifta om en summa än att göra det möjligt att när det behövs, oavsett summa, använda en sakkunnig? Vad är det som är bättre med att beskriva en värderare som professionell, som gör i sin motion, än som sakkunnig, som det nu står i lagtexten? Jag finner inget bra svar på dessa frågor. Därför, herr talman, instämmer jag förstås i utskottets förslag och yrkar bifall till detta samt avslag på reservationen. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 9 § Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till förordning om program för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag Föredrogs näringsutskottets utlåtande /12:NU17 Subsidiaritetsprövning av kommissionens förslag till förordning om program för företagens konkurrenskraft och små och medelstora företag (KOM(2011)834). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. Talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 16 §.) 10 § Subsidiaritetsprövning av förslag till direktiv om ändring av direktiv /98/EG om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn Föredrogs finansutskottets utlåtande /12:FiU36 Subsidiaritetsprövning av förslag till direktiv om ändring av direktiv /98/EG om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn (KOM(2011)877). Kammaren biföll utskottets förslag att ärendet fick avgöras efter endast en bordläggning. 50 (M): utlåtande 36 gäller, precis vi hörde, en subsidiaritetsprövning av ett förslag till direktiv om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn. Det kallas PSI-direktivet. PSI-direktivet har till syfte att skapa förutsättningar för en europeisk informationsmarknad. Kommissionen konstaterar att det kvarstår åtgärder i arbetet, och detta instämmer utskottet i. Kommissionen säger också att den ska arbeta vidare med att underlätta vidareutnyttjande av offentlig information. Detta arbete välkomnar vi i utskottet. Men, herr talman, det finns ett stort men: Vi anser att förslaget till direktiv strider mot subsidiaritetsprövningen. Det gör vi utifrån att det i direktivet finns förslag på att styra hur enskilda länder ska organisera sina myndigheter. Det skrivs om en övergripande oberoende kontrollmyndighet med särskilda rättsliga befogenheter för utvärdering. Detta strider mot subsidiaritetsprincipen, anser utskottet. Även förslaget om att myndigheten ska godkänna undantag från de föreslagna avgiftsreglerna samt överprövning anser vi inkräktar på den egna nationens ansvar då det kolliderar med medlemslandets konstitutionella förutsättning. Vi anser att dessa frågor hör hemma hos den enskilda nationen, och därför har ett enigt utskott skrivit ett motiverat yttrande från riksdag om att detta strider mot subsidiaritetsprincipen. Jag yrkar bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 16 §.) 11 § Myndigheternas hantering av ekonomisk kompensation på grund av brott Föredrogs justitieutskottets betänkande 2011/12:JuU7 Myndigheternas hantering av ekonomisk kompensation på grund av brott (skr. 2011/12:32). 51 (S): ska vi diskutera skadestånd till brottsoffer. Jag börjar med att yrka bifall till reservation 1. har granskat hur ansvariga myndigheter hanterar ekonomisk kompensation till personer som har utsatts för brott. har också granskat hur regeringen styr dessa verksamheter. Vi socialdemokrater har skrivit en motion där vi vill att det ska vara enklare för brottsoffret att utkräva skadestånd. finns det flera problem. Framför allt är informationen till dem som har utsatts för brott bristfällig. Det tar att få sitt skadestånd. Huvudproblemet är att det största ansvaret ligger på brottsoffret när det gäller att utkräva skadeståndet. För att visa hur det fungerar i verkligheten vill jag ta upp ett exempel som finns med i granskning när de har intervjuat ett brottsoffer. , som är brottsoffret, jobbade på en bank och blev utsatt för ett rån under pistolhot. Efter det akuta förhöret på plats fick ingen som helst information om att hon hade rätt till skadestånd. fick sedan via en bekant kännedom om att hon kan få skadestånd. efter rånet greps tre män. De blev senare dömda för rånet och förpliktades att betala skadestånd till . fick då via sitt målsägandebiträdet veta att det nu var upp till henne att kräva att få skadeståndet utbetalt. vände sig då till , där ärendet låg väldigt . Det visade sig att gärningsmännen inte hade några tillgångar. Mer information från än så fick inte . Via en bekant igen, och av en slump, fick hon veta att hon då kunde gå vidare till för att ansöka om brottsskadeersättning. När processen väl hamnade där gick det ganska snabbt för att få ut sitt skadestånd. Men då fick hon också veta att hon själv måste kontakta för att uppge att hon har fått sitt skadestånd och inte längre har en fordring på gärningsmännen. Detta sker alltså inte automatiskt, vilket påvisar att det bör göra. Detta visar hur komplicerad processen är. , som är brottsoffer, berättar att mitt i det trauma som hon har blivit utsatt för ska hon också ligga på för att kräva ut det skadestånd som hon har rätt till. Hon känner att processen med att fylla i olika blanketter var komplicerad. Allt som allt tog det från det att brottet begicks till dess att hon fick sitt skadestånd. riktar på flera punkter stark kritik mot regeringen och hanteringen av skadestånd till brottsoffer. Bland annat visar granskning att de brottsutsatta inte får tillräcklig information om sina rättigheter. Brottsutsatta får olika behandling på grund av olika rutiner hos poliser och åklagare. Regeringen saknar en överblick av hur systemet för brottsskadestånd fungerar i praktiken. Regeringen har inte styrt myndigheterna tillräckligt. En annan anmärkning är att ansvariga myndigheter brister i samverkan. Regeringen har svarat på kritiken från . Svaret innehåller inte så många konkreta åtgärder. Man säger att man har satsat mer pengar på rättsväsendet och på fler poliser. Men man berör inte de problem som torde vara ganska enkla att informera brottsutsatta om deras rättigheter. Regeringen har inget förslag till hur man kan förbättra detta. Vi socialdemokrater tycker att det är dags att det sker en förändring. Stödet och informationen till de brottsutsatta måste bli mycket bättre. Framför allt måste det bli lättare för brottsoffer att utkräva skadestånd. 52 (MP): I detta betänkande behandlas regeringens skrivelse som är ett svar på myndigheternas hantering av ekonomisk kompensation på grund av brott. Även jag vill, precis som föregående talare, yrka bifall till vår gemensamma reservation nr 1. Precis som har refererat har gett mycket kritik till regeringen, och det med all rätt. Att bli utsatt för brott är fruktansvärt och både fysiskt och psykiskt påfrestande för den som utsätts. Ofta tvingas den utsatte berätta och återberätta vad som skett för försäkringsbolag, polis, domstol och andra. Lidandet och kränkningen upprepas, för många till synes i det oändliga. För många som har utsatts för brott leder polisanmälan aldrig till åtal eller till att gärningsmannen döms. För många leder det till kontakt med försäkringsbolag och arbetsgivare, och sedan får de en viss ersättning för lidande och men. stannar det där. Det händer att de som utsatts för brott möts av ett effektivt rättsväsen som klarar av att utreda brottet och att såväl åtala som döma brottslingen. De får då även en dom om rätt till ekonomisk kompensation på grund av det brott som de utsatts för. De får skadestånd. Skadeståndet är en del av kompensationen till dem som utsatts för brott. De ska dels få se att gärningsmannen eller -kvinnan döms, dels få sin personliga kompensation genom skadeståndet. Den enskilde bär ett mycket stort ansvar för att få ut det skadestånd han eller hon har rätt till. Det är ofta en mycket komplex process med försäkringsbolag, kronofogde, domstolar och ibland inblandade. utdöms ett skadestånd från domstolen som sedan sätts ned av . Sammantaget kan detta ge den utsatta och personer i dennas närhet en bild av att samhällets olika aktörer inte vet vad de håller på med. Det riskerar att ytterligare späda på kränkningen och lidandet den enskilde utsatts för och i slutändan skapa en bild av ett rättsosäkert samhälle. Jag och anser därför att kritik i stora delar måste tas på större allvar. Det gäller särskilt vikten av samordning och att göra det enklare för enskilda att få ut sitt skadestånd. Om detta har vi en gemensam rödgrön reservation. Regeringen tiger still och anser i sin skrivelse att den gör vad som behöver göras. Möjligen kan lite mer uppföljning behövas. Men är det verkligen så, ni som är företrädare för Alliansen? Är det verkligen så att myndigheternas arbete med enskilda skadestånd fungerar bra och inte behöver förbättras? Jag tycker inte det. Jag tror att det kan finnas många sätt att göra det här enklare. Ett sätt kan vara att inom regeringens, från styrda, arbete med rättsväsendets informationssystem ordna en gemensam portal med en gemensam ingång för enskilda inom brottsprocessen. Inom portalen kan enskilda kommunicera med olika myndigheter om sitt brottmål, sin process och sitt skadestånd. Ett annat sätt kan vara att får i uppdrag att tillsammans med utveckla en motsvarande funktion för målsäganden som tillerkänts skadestånd. skickas ju domar om skadestånd automatiskt över till från domstolarna. Det borde inte vara så svårt att hantera detta, särskilt som hanterar detta inom ramen för ett digitaliserat ärendehanteringssystem. Man undrar verkligen vad ni i Alliansen vill. Är allt frid och fröjd? Man får nästan intrycket av det. Jag hoppas få lite fler svar framöver. 53 (SD): Till dem som tittar på det här vill jag säga att det handlar om myndigheternas hantering av ekonomisk kompensation på grund av brott. I det här betänkandet har vi två reservationer, nr 2 och nr 4. Jag yrkar bifall till båda dem. Den första handlar om en statlig garanti för skadestånd till brottsoffer. ligger det ett mycket stort ansvar på ett brottsoffer som genom dom får rätt till skadestånd att se till att man får det här skadeståndet, vilket tidigare talare också har varit inne på. I den här reservationen vill vi i stället se ett system där staten tar ansvar i hela rättskedjan, det vill säga även efter dom har fallit, och betalar ut skadeståndet till brottsoffret och därefter kräver in pengarna från gärningsmannen. Det är det konkreta yrkandet i reservation nr 2. Reservation nr 4 handlar om att det inte finns någon statistik över i vilken omfattning de här skadestånden betalas ut. Vi vill göra en undersökning så att det finns tillgänglig statistik för ändamålet. Det handlar om att ta reda på hur mycket skadestånd som betalas ut och i vilka fall det sker. Det handlar den andra reservationen om. Den gemensamma reservationen från S, V och MP behandlar samma sak, men om man tittar på texten är den lite luddigare skriven än det som står i våra motioner. De föreslår att en översyn görs i syfte att överväga en annan ansvarsfördelning. Jag är ganska övertygad om att alliansföreträdarna kommer att säga att en sådan översyn redan pågår. Det hör man ofta, och i det här fallet är jag benägen att hålla med eftersom man i reservation nr 1 föreslår just en sådan översyn. Vi föreslår inte en översyn i det fallet, utan vi vill se en förändring där staten tar ansvar i hela rättskedjan. Därför reserverar vi oss till förmån för våra egna motioner i det här fallet. 54 (M): har i en serie rapporter granskat effektiviteten inom rättsväsendet. Den senaste i raden av dessa handlar om ekonomisk kompensation på grund av brott. Vi i utskottet vill vara tydliga och säga att vi välkomnar de här granskningarna, både för att de ger oss kunskap och möjligheter att se den förbättringspotential som finns i rättskedjan och för att de ger en möjligt att diskutera hur vi gemensamt kan komma framåt i de här frågorna. De här diskussionerna bör givetvis också ske i ljuset av de stora resurstillskott som har skett till rättsväsendets alla delar och den förväntan som finns hos befolkningen på att få ett bättre resultat, vilket vi också har kunnat se. Låt mig inledningsvis understryka vikten av att rättskedjans alla delar fungerar väl. Om en del inte fungerar som den ska upplevs ofta hela rättskedjan fungera dåligt. Det är givetvis inte acceptabelt. Det finns en stor förväntan på att rättssystemet ska fungera, och därför är inte minst bemötandet viktigt. När det gäller ersättning till personer som utsatts för brott är bemötandet en huvudsaklig fråga. Om man har utsatts för ett brott är kompensationen ett sätt för staten och samhället att visa att vi tar ansvar för den person som har blivit utsatt och att vi ger upprättelse till den person som har lidit skada, även om det givetvis inte går att kompensera för allt som en brottsutsatt blir utsatt för. Alliansen är tydlig med att rättsväsen och myndigheter ska ha ett tydligt brottsofferperspektiv. Det framgår inte minst i budgetpropositionen och i andra handlingar som har debatterats i den här kammaren. När det gäller brottsofferarbetet lade de fyra allianspartierna fram ett förslag som bland annat innebar att Brottsofferfonden kunde inrättas 1994 och att bildades . Brottsofferfonden delar ut för att förbättra situationen för brottsoffer. Det ska man inte glömma i den här diskussionen. I skrivelse riktas två rekommendationer till regeringen. I den första rekommendationen uttalas att styrningen, uppföljningen och hanteringen av brottsskadestånd bör utvecklas. Utskottet delar uppfattningen att det finns problem i det nuvarande systemet. nyttjar alltför få rätten att få skadestånd eller brottsskadeersättning. Det kan finnas flera anledningar till detta, och det vill vi givetvis titta vidare på. Det kan, som andra talare har nämnt, bero på att processen är långdragen och onödigt byråkratisk. Även om handläggningstiderna förkortas avsevärt på är detta bara en del av kedjan som har många delar. En annan del kan vara att domstolarna har brustit i att informera om hur skadestånd och brottsskadeersättning kan erhållas. Där ser vi också att förbättringar förmodligen kommer att ske. Vi kommer givetvis att följa upp detta också. Det finns också något som man skulle kunna kalla inbyggda problem i systemet, exempelvis att den brottsutsatta själv måste ta kontakt med förövaren. Det är en försvårande omständighet i en sådan situation. Detta är dock inte något som alliansregeringen har låtit gå förbi. Redan innan inledde granskningen tillsattes en utredning för att titta på hur de här frågorna ska kunna hanteras. Att har uppmärksammat de här problemen innebär inte att de har varit okända. Redan tidigare såg vi problem som vi vill åtgärda. kommer den här utredningen att presenteras.