prot · GZ0990 · 2012-03-28 00:00:00 — Låt oss se på transporter av skogsråvara. Jag tror att skogen är den största inkomstkällan i . Jag har hört siffran 450 miljarder i omsättning. Om man lade på branschen en kilometerskatt skulle kostnaden enligt beräkningar öka med 1,8 miljarder, vilket helt skulle sopa bort möjligheten för svenska sågverk att fortsätta sin verksamhet. Det kan vara bra att veta. Man kan säga att vi ska ha undantag från EU-reglerna, men vi vet att det inte kommer att fungera. Vi vet att det blir mycket svårt att ha undantag regionalt och så vidare. När det exempelvis gäller skogsråvaran går stora mängder transporter i tvärs över landet, inte minst från till . Det innebär i praktiken att vi inte kommer att nå det mål som man påstår att man vill nå, varken miljömässigt eller konkurrensmässigt. I stället måste de nås genom andra åtgärder. Ska man införa något bör det ske inom EU-zonen. Det är det rimligaste sättet för att få likvärdiga förutsättningar. Dessutom borde vi optimera kostnadseffektiviteten i de insatser vi gör. Ett förslag från Socialdemokraterna är att den svenska fiskeflottan inte ska få någon skattenedsättning för sitt drivmedel. Ska vi slå ut svensk fiskenäring också? har vi snart slagit ut jordbruket, rennäringen och fiskenäringen. Ska vi i stället låta alla andra komma hit? Om vi ska ha en långsiktig politik måste vi driva den gemensamt. Vi befinner oss i den situationen att vi tillhör EU, och de flesta partier i denna kammare tycker att vi bör hitta övergripande lösningar. Vill vi nå ytterligare miljöförbättringar bör det ske inom ramen för EU. Det anser jag och . Härmed yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet. 72 (MP): Först vill jag tacka för att jag fått tillfälle att delta i skatteutskottets debatt. Sedan vill jag yrka bifall till reservation 5 om skatt på handelsgödsel. Min motion om återinförd skatt på konstgödsel är skriven för att skydda miljön, klimatet och vår folkhälsa. betänkande nr 16 Allmänna motioner om punktskatter må för ovana öron låta knastertorrt. Men det vet såväl ni, ärade skatteutskottets ledamöter, som jag att det kan innehålla en hel del dramatik. Skatt är inte bara ett sätt för staten att skaffa sig inkomster utan även ett sätt att styra olika skeenden i samhället. Just för att styra användningen av konstgödsel och spridningen av den giftiga tungmetallen kadmium har jag väckt en motion i om att återinföra skatt på densamma. När jag relativt sent i livet engagerade mig i partipolitiken var det med föresatsen att rädda världen. Må så vara. Men det är mitt rättesnöre för mitt arbete i . Jag har min bakgrund som småländsk ekobonde , med kossor och får. Jag har velat kunna säga till mina barnbarn att jag gjort vad jag kunnat för att ge dem, våra kommande generationer, en hyfsat ren jord att förvalta vidare. Likadant vill jag kunna säga till dem om mitt arbete i denna kammare. Det är den yttersta anledningen till att jag väcker min motion, inte för att bråka och ställa till besvär för mina före detta kolleger. lägger svenskt lantbruk ut ungefär industriellt framställt kväve på våra åkrar. Slår vi ut det hamnar vi på ungefär kväve per hektar. Varje kilo kväve kräver i tillverkningen fossil energi i storleksordningen 11 olja, beroende på process. Man kan alltså säga att det läggs ut närmare olja på varje hektar åker . Om vi översätter det till riksnivå innebär det att svenskt lantbruk lägger på en supertanker olja på våra åkrar . Konstgödseln ska dessutom distribueras till varje enskild gård och spridas på varje hektar. Till det går det som bekant också åt olja. Vid såväl spridning som tillverkning släpps stora mängder växthusgaser ut i atmosfären. Det gäller både koldioxid och den betydligt mer potenta växthusgasen lustgas. Ett annat växtnäringsämne i konstgödseln är fosfor. Som det nu är har vi ett linjärt tänkande med brytning av ändlig fosfor ur jordskorpan, vilket är ett brott mot systemvillkoren. Via åkern hamnar det sedan i ett förorenat rötslam eller som sediment i någon recipient. Många menar att vi står inför ett peak fosfor, alltså att tillgången sinar och priset rusar. Ett akut problem är fosforns förorening av kadmium. Kadmium är en mycket lömsk och giftig tungmetall, speciellt farligt för våra barn och gravida kvinnor. Framför allt är det njurskador och benskörhet som visar sig. Spridningen av kadmium står i direkt strid med de av oss i fattade miljömålen. Kadmium ackumuleras i åkerjorden och har på många ställen nått farliga nivåer. Till exempel tas inte gröda till barnmat från speciellt utsatta jordar. Det lömska består i att kroppen inte gör sig av med kadmium, utan den ackumuleras under livet. För mig som gammal bonde är det obegripligt hur man kan försvara fortsatt giftspridning. Det får kommande generationer dras med. Giftspridningen är helt oförenlig med den hederskodex som säger att vi ska lämna efter oss en jord i minst lika gott skick som när vi tog över den. Varför ska vi inte beskatta det som är farligt? Varför vill regeringen göra det billigare att sprida kadmium? Vägledande i min värld har varit att den som förorenar ska betala. 28 framstående internationella forskare har under ledning av professor vid tagit fram nio planetära gränsvärden för hur mycket mänsklig aktivitet jorden klarar av. Man varnar för att abrupta miljöförändringar kan ske då vissa trösklar överträds. har gränserna överskridits inom tre områden: utsläpp av koldioxid, biologisk mångfald och utsläpp av kväve och fosfor. Det finns alltså all anledning att begränsa utsläppen av kväve och fosfor, och här passar förslaget om beskattning av konstgödsel väl. En skatt kommer att leda till minskad användning av konstgödsel, vilket har till effekt att bekämpningsmedelsanvändningen ges förutsättningar att minska. I går gästades miljö- och jordbruksutskottet av ordförande och dess generalsekreterare . De önskade beskattning av konstgödsel, precis av de skäl jag här anför. Det är alltså en stor opinion som stöder mig i detta avseende. Ett annat skäl till att föreslå skatt på konstgödsel är att det gör det ekologiska lantbruket, relativt sett, lönsammare. Det skulle gynna en övergång till ekologisk produktion, och på så vis skulle vi snabbare nå uppsatta mål om ekologiskt odlad areal. Ekologiskt lantbruk drar nytta av det faktum att luften består av kväve. Genom att dra nytta av kvävefixerande växter, såsom klöver och ärter, kan den ekologiske bonden alltså få kväveförsörjningen tryggad. Sedan, fru talman, kan jag inte låta bli att kommentera artikeln på , där ledande folkpartister, däribland , och , skriver att partiet är självkritiskt till att alliansregeringen tog bort skatten på handelsgödsel. De föreslår ny skatt med sikte på att minska användningen av kadmium i jordbruket. De skriver också om övergödning och hur intäkterna ska användas. Det är uppenbart att det inte bara är kadmium som ska beskattas utan även kväve, likt den skatt som avskaffades. Naturligtvis vore jag väldigt glad om nu tog chansen och röstade för sin egen aviserade politik genom att i kammaren rösta för mitt förslag. Jag lyssnade tidigare på när han sade att punktskatter skulle kunna vara motiverade av folkhälsoskäl och miljöskydd. Varsågod och tryck på rätt knapp! Jag vill slutligen påminna om att konstgödselskatten inte är föreslagen för att försvinna in i statsbudgetens svarta hål. Den ska återgå till lantbruksnäringen för att finansiera olika miljöåtgärder. Skatten får då dubbel miljönytta, eller styrning om man så vill. 73 (M): Fru talman och ledamöter! Jag vill säga några ord om min motion om höjd tobaksskatt. Jag önskar att det som stod i den var sant, men det är det tyvärr inte. Motivet för att följa WHO:s rekommendation om en höjning på för tobaksskatterna är självklart att rädda liv. Man vet att en höjning på skulle ge någonstans mellan 2 ½ procent och minskad rökning. I trafiken dog det 314 personer. Av det dödliga våldet dog 100 personer. I min motion står att 700 dör av rökning, men det saknas en nolla. Det skulle vara 7 000. Jag vill därför ta detta tillfälle i akt och rätta till det misstag som står där. Det var en nolla som föll bort i skrivningen. Det innebär att dör 22 gånger fler av rökning än i trafiken. Regeringen har gjort mycket genom att höja skatter för att minska andelen som börjar röka och för att de som röker faktiskt slutar. Men det finns fortfarande mycket kvar att göra. Jag vill avsluta mitt anförande med att konstatera att jag personligen anser att rökning bör förbjudas. 74 (MP): Fru talman och kära skatteutskott! Det är kul att se er igen. Det kliar lite i fingrarna på mig att gå in i alla möjliga debatter som varit här om kilometerskatter, lastbilsskatter, eller vad man nu vill kalla det för, och konstgödselskatter. Men jag har redan två partikamrater som tagit de diskussionerna. Ni är säkert lite trötta och hungriga allihop. Jag ska koncentrera mig på ett enda område. För er som är hungriga blir det extra roligt att det är livsmedel. Detta är ett område där man inte riktigt använder punktskatter på samma sätt som man gör på många av de andra områden som diskuteras där vi har eller föreslås få olika former av skatter. Vi vet att miljöskatter som låter förorenaren betala är erkänt effektiva styrmedel för att minska vår miljöpåverkan. Men på livsmedelsområdet är det inte så välanvänt. Det är väldigt mycket som avgör hur stor miljöpåverkan det vi äter har. En grov skiljelinje går mellan mat från djurriket och mat från växtriket. Mat från djurriket har den lilla nackdelen att eftersom man går omvägen via ett djur får man automatiskt förluster av energi på vägen. Det kräver mer energi och mer mark jämfört med om man hade ätit växterna direkt. Man kan så klart äta djur som betat på områden där det inte växer någonting som människor kan äta. Men tyvärr går utvecklingen åt helt fel håll. Djuren äter kraftfoder som kommer från marker som mycket väl skulle kunna användas av människor. Med tanke på den konkurrens vi ser om marken, där marken ska räcka till att föda en växande befolkning och till bioenergi, och att vi också gärna vill ha kvar lite biologisk mångfald, är detta problematiskt. Det är problematiskt att FN:s jordbruks- och livsmedelsorgan har slagit fast att djuruppfödningen står för av mänsklighetens klimatpåverkan. Det finns all anledning att vara oroad av att köttkonsumtionen i bara ökar. Varför tar vi inte och prövar de ekonomiska styrmedel som vi vet har varit väldigt effektiva på andra områden? Det är mitt lilla förslag. Hur man sedan ska göra det kräver lite funderande. Ska man till exempel ha skatter i produktionsledet eller i konsumtionsledet? På sitt sätt blir det mer miljömässigt träffsäkert om man går in i produktionen, förutsatt att man kan mäta miljöpåverkan på något vettigt sätt. Å andra sidan vill vi inte ha en situation där vi bara beskattar svenska lantbrukare och det är fritt fram att köpa kött som är framställt under sämre förhållanden utomlands. Det kan tala för att lägga skatten i konsumtionsledet. Det är också frågan om det ska vara en enhetlig skatt, vilket är enklare, eller om den ska vara differentierad. Miljöpåverkan ser trots allt väldigt olika ut beroende på vad det är för djur och var och hur det är uppfött. Det är inte minst väldigt stor skillnad vad gäller biologisk mångfald. Det är vikigt att vi har med oss och att vi inte bara tittar på klimatet och får effekter som är helt negativa för den biologiska mångfalden. Det finns en del att fundera på. Jag tror att det är bra att vi nu sätter i gång ett sådant funderande. Att ha den situation vi har där köttätandet och miljöpåverkan bara ökar är inte bra. Jag yrkar bifall till reservation nr 16. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 9 § Straff för överträdelser av EU-regler om kemikalier Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU19 Straff för överträdelser av EU-regler om kemikalier (prop. 2011/12:59). Förste vice talmannen konstaterade att utskottets förslag om en bordläggning utgått, eftersom betänkandet bordlagts två gånger. Förste vice talmannen konstaterade att ingen talare var anmäld. (Beslut fattades under 14 §.) 10 § Jakt och viltvård Föredrogs miljö- och jordbruksutskottets betänkande 2011/12:MJU13 Jakt och viltvård. 75 i (S): ska vi debattera miljö- och jordbruksutskottets betänkande 13 om jakt och viltvård. Det är ett motionsbetänkande, vilket innebär att vi kommer att debattera motioner och förslag som lagts fram av riksdagsledamöterna . Vi kommer därför att diskutera ett antal jaktpolitiska frågor men inte alla. Jag kommer att fokusera på tre områden i mitt anförande. Det handlar om älgförvaltning, rovdjur och småviltsjakten i fjällen. En av de jaktpolitiska frågor som engagerar allra mest är frågan om älgjakten. Självklart är många engagerade i frågan. I vår relativt glesa befolkning har vi ändå 250 000 älgjägare. Älgjakten är av stor kulturell betydelse för vårt land, men den står också för en inte helt obetydlig ekonomisk omsättning. Enligt SLU omsätter älgjakten ungefär 1 ½ miljard . När vi från politiskt håll nu har beslutat om en ny förvaltningsmodell ökar intresset för frågan ute i landet. Det är många som påverkas. Det gäller deras vardag, jaktmöjligheterna och deras ekonomi. I har vi en gammal fin tradition av allmogejakt. Det är en jakt som involverar många och som framför allt engagerar och berör dem som bor i närheten av sina jaktmarker. Det är viktigt att vi bevarar den traditionen. De som jagar vet att den delen av jakten som de facto sker ute på passet bara är en liten del av helheten. Jaktmarker ska skötas om, pass ska röjas och hållas öppna, vägar vara framkomliga och så vidare. Det är också när jakten involverar många kring jaktområdena som viltförvaltningen blir allra bäst. Man vet vilka djur som kan, ska och bör fällas. Det har man inte alltid koll på när man är inrest jägare. Det är därför helt avgörande att jakten inte blir så dyr att den bara kan involvera ett fåtal. är det nya systemet för älgförvaltning sjösatt med en enig riksdag bakom. Det är nu viktigt att vi håller koll på kostnaderna. Det är redan dyrt att jaga, inte minst för dem som arrenderar marken. Där ser vi en prisutveckling på en del håll som redan har börjat sortera dem som har råd från dem som inte har råd. Om den utvecklingen fortsätter riskerar vi att förlora den stora acceptansen som finns för jakten . De markägare som vill hålla älgstammen nere, något som inte minst de stora skogsbolagen driver, kommer också att få problem om fällavgifterna blir för höga. Det gäller inte minst fällavgifterna på kalv. Konsekvenserna av en minskad avskjutning av kalv på grund av att det är för dyrt kommer att bli stora. Jag har fått rapporter om vissa län där man diskuterar nya fällavgifter. Man diskuterar en kostnad på för kalv och för vuxna djur. Det är klart att detta kommer att få konsekvenser både för vilka djur man skjuter och för hur många man skjuter. Där måste vi tänka till en gång till. Vi socialdemokrater tycker att det är nödvändigt att regeringen säkerställer att kostnaderna för den nya älgförvaltningen inte kommer att överstiga intäkterna. Framför allt ska det inte få leda till att det är de enskilda jägarna själva som kommer att bära kostnaden för det nya systemet. I betänkandet har vi en motion som handlar om § 28 som jag vill nämna med ett par ord. § 28 är den, milt sagt, ganska omdiskuterade paragraf som behandlar djurägares rätt att försvara sina tamdjur vid rovdjursangrepp. Vi har ofta diskuterat här i kammaren hur långt denna rätt ska sträcka sig. Vi är en majoritet av riksdagspartierna som står bakom den förändring för utökade rättigheter som har genomförts. Det förvånar mig att det ändå finns ett par partier som fortfarande tycker att vi ska inskränka dessa rättigheter igen. Om vi verkligen vill ha ett helt som ska vara levande, om vi vill ha öppna landskap och om vi vill ha lantbruk med djur i hela landet måste vi också ge förutsättningar för det. har vi en rovdjurspolitik som har lagts på is, vilket medför rätt stora problem för många av dem som försöker bedriva till exempel fäbodbruk och annan utsatt djurhållning. Det är lite svårt att förstå att det då finns partier som ytterligare vill försvåra för dem. Innan § 28 ändrades för att ge ytterligare möjligheter att skydda sina djur framfördes argument mot det som egentligen gick ut på att man skulle hota hela den svenska vargstammen om man skulle utöka reglerna. står vi med facit i hand och ser att så har det verkligen inte blivit. § 28 har fungerat bra. Den svenska vargstammen har definitivt inte lidit några stora förluster på grund av dessa förändringar. Tvärtom växer den fort . Med den brist på förvaltningspolitik som råder i detta nu är det märkligt att man fortfarande ser § 28 som ett hot mot vargstammen. Vi går till frågan om småviltsjakten i de svenska fjällen. Också detta är en fråga som vi har diskuterat ganska i den här kammaren vid det här laget. Faktum är att vi hade en möjlighet att avgöra den för ganska precis då vi i oppositionen fick majoritet för ändring av reglerna i utskottet. Men på grund av en del missar under omröstningen i kammaren blev det inget nytt beslut, så nu står vi här igen. Majoritetsförhållandena är desamma som . Likaså är de argument som jag framförde då desamma. De borgerliga partiernas argument är troligen också desamma som . Den stora skillnaden är väl egentligen att den borgerliga majoriteten nu har haft på sig att genomföra förändringar. Man har haft på sig att prata med oss om hur man skulle kunna göra situationen bättre. Denna chans har man inte tagit. Därför står vi nu här igen. Jag tänker kort redogöra för historien bakom detta för att påminna oss om upprinnelsen till debatten. kom ett brev till den då alldeles nytillträdda borgerliga regeringen från . I brevet ställdes frågan ifall det möjligen kunde vara så att bröt mot tjänstedirektivet när man gynnade i boende jägare framför andra jägare enligt 3 § rennäringsförordningen. Här hade regeringen ett antal valmöjligheter om hur man skulle hantera situationen. En av dem hade varit ganska naturlig. Man kunde ha svarat kommissionen och förklarat varför man hade regler som gynnade de i boende jägarna. Det gjorde man inte. I stället rev man direkt upp reglerna och öppnade för alla att jaga fritt i de svenska fjällen. Det är unikt. Om vi ser oss om i världen finns det inte speciellt många ställen dit man som svensk jägare kan åka och lösa jaktkort på samma premisser som de som bor i landet och gå ut och jaga på statlig mark utan att ha med sig någon över huvud taget. är unikt när det gäller detta. Efter det att öppnade fjällen för de utländska jägarna har EU godkänt tre länders särbehandling av egna jägare. Det är våra nordiska grannar , och , som alla gynnar sina egna jägare betydligt tydligare än vad vi gjorde i . Faktum är att en del europeiska länder har visat sig särbehandla egna jägare utan att deras fall alls dragits till prövning. Det kan ses som ganska naturligt eftersom det är få som delar den tolkning att detta kan innebära ett regelbrott. Faktum är att det inte alls är svårt att hitta länder som har valt att gynna sina egna jägare. Det är svårare att hitta något land som inte gör det. EU har slagit fast att jakten inte är en tjänst; också om detta är vi överens här i kammaren. I European Charter on Hunting and Biodiversity rekommenderas en positiv särbehandling av inhemska jägare av sociala skäl samt att utländska jägare måste finna sig i specialregler och högre priser. Att återställa § 3 skulle alltså inte möta några hinder, enligt detta. Trots det har regeringen vägrat i sten att riva upp ändringen. Anledningarna och argumenten till det har varierat lika mycket som antalet debatter vi har haft här i kammaren. Regeringspartierna har snärjt in sig i diverse paragrafer och juridik. Man har försökt hitta så många efterhandskonstruktioner som det bara går för att slippa erkänna att man fattade ett förhastat beslut . Men, fru talman, kom ihåg vad det handlade om från början! Det handlar om ett brev från kommissionen där den undrar om vi möjligen bröt mot EU:s tjänstedirektiv med de gamla reglerna. Om man läser brevet, vilket jag hoppas att alla har gjort, ser man att det avslutas med att kommissionen ber de svenska myndigheterna att inkomma med eventuella synpunkter och information om eventuella åtgärder som de planerar att vidta för att förekomma tänkbara överträdelser av gemenskapsrätten. Man kan inte säga att det är en speciellt hård skrivning. Man kan tycka att det är lite märkligt att regeringen agerade så snabbt för att ändra reglerna i stället för att föra en dialog med . Om vi talar om tjänster är poängen att den fria rörligheten för just tjänster handlar om att företag ska ha rätt att bedriva verksamhet var som helst inom gemenskapen. Det handlar inte om att man inom gemenskapen alltid har en rättighet att köpa vad man vill. För att tala klarspråk: Det är helt enkelt inte, och det kommer aldrig att vara, en mänsklig rättighet för folk i hela världen att köpa fri jakt i de svenska fjällen. Vad kan vi göra , då? Jo, vi river upp det felaktiga beslutet och börjar om. Om då kontaktar oss inleder vi en dialog med dem. har regeringen fått träna en del på det i andra frågor, bland annat den om vargen, så nu vet man hur det går till. Min förhoppning är att vi ska kunna hjälpa regeringen lite på vägen med att riva upp, att göra om och att göra rätt. Vi behöver få ordning på jakten i de svenska fjällen. Situationen som den är nu är inte hållbar. Det finns många vittnesmål om det; jag har talat om dem tidigare här i kammaren. Jag vill understryka att jag verkligen inte vill hindra utländska jägare från att jaga i de svenska fjällen. Jag vill att de ska komma hit. Jag vill att de ska främja den lokala turistnäringen. Men då ska de göra det för att de köper en exklusiv, kontrollerad jakt inte som den sker . Om det är alla överens. Turistföretagen, oppositionen, jägarna och rennäringen är överens men inte regeringen. Nog kan man tycka att det är lite märkligt. Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till utskottets förslag i betänkandet i den del som handlar om fjälljakt, avslag på reservation 2 och bifall till reservation 3. 76 (M): Vi ska nu debattera ett betänkande som innehåller bland annat älgförvaltning, fjälljakt, jakttider, skyddsjakt, skadskjutning och jakt och funktionshindrade. Det är detta spännvidden handlar om. Låt mig först ge en bild av den värdefulla tillgång som våra vilda djur är och vilken betydelse de har för vårt land och för oss människor. Tack vare en mycket väl utförd viltvård och jakt och dessutom skydd av hotade arter har vi en mångfald som ytterst få länder har. Vi har en biologisk mångfald och en förnybar resurs där jakt och viltvård kan värderas till några miljarder kronor. Vi hörde här att bara älgjakten kan värderas till 1 ½ miljard. Matlandet ges en extra dimension genom tillgången på vilt och ett kött av bra kvalitet. Detta ska vi vara rädda om och förvalta vidare till gagn för alla i vårt samhälle och för kommande generationer. Jag kommer att uppehålla mig vid fjälljakten, älgförvaltningen och skyddsjakt på eget initiativ. Jag väljer att börja med fjälljakten. Jag ska komplettera den historiebild vi fick . Den haltar i någon mån eftersom den inte var komplett. öppnade man för småviltsjakt i de svenska fjällen till skillnad mot vad som hade gällt . Det utvecklades ett regelverk enligt 3 § rennäringsförordningen. Datumet är viktigt. Före sade rennäringsförordningen att det skall upplåtas till den som är fast bosatt i . Det tror jag inte att vi har någon delad uppfattning om. Sedan fanns också föreskrifter som kompletterade 3 § rennäringslagen och som också gällde före . Den sade att det skall medges till den som är folkbokförd i och får medges till den som inte är folkbokförd i . har vi det klart för oss. väljer i att bestämma att det endast är i folkbokförda jägare som får jaga .