prot · H00944 · 2012-12-14 00:00:00 — De berövas rätten att åtminstone kunna klaga hos FN när det inte går att klaga hos deras egna regeringar. Som du själv sade fattas två ratificeringar för att tilläggsprotokollet ska kunna träda i kraft. Då borde vi gå i bräschen och kunna göra det möjligt för dessa människor. Landgrabbing är ett fenomen som just nu sprider sig väldigt mycket över världen och väldigt mycket i just . Det finns en färsk rapport i ämnet som jag skulle anbefalla både socialministern och biståndsministern att läsa. Det är bara att gå hem till regeringen och övertyga den om att det är vettigt, logiskt och rättvist att underteckna tilläggsprotokollet. Det vore en verklig julklapp för de fattiga världen över från den . Jag tackar därmed för svaret och vissa klargöranden. 21 Socialminister (KD): Tack, , för att ha bjudit till diskussionen om ett väldigt angeläget ämne som är mångfasetterat och kräver långsiktigt och hårt arbete av många för att man ska lyckas steg för steg säkra mänskliga fri- och rättigheter runt om i världen. Som jag tror har framgått av mina tidigare svar gillar regeringen tanken bakom och tycker att den är mer än ängelägen. Men det finns skäl att överväga just den här tekniken så att det stärker krafter och det som vi vill åstadkomma och inte bli någonting som är mindre ändamålsenligt. tar upp företeelser som landgrabbing som är ett brott mot äganderätt och traditionellt ägande som är förfärligt där det förekommer. Kanske skulle konventionen på något sätt kunna påverka. Det påminner oss om vilket värde vi ser i och möjligheten för enskilda medborgare i vårt samhälle att överklaga till när det uppkommer saker och ting. Återigen är det viktiga att det finns en klarhet om vad det är vi ikläder oss och en möjlighet att överblicka konsekvenserna av detta. står naturligtvis bakom de grundläggande tankarna. Överläggningen var härmed avslutad. 11 § Svar på interpellation 2012/13:156 om eftervård vid svåra förlossningsskador 22 Socialminister (KD): har frågat mig om när vi i får nationella riktlinjer för att förebygga svåra förlossningsskador samt för att upptäcka och behandla förlossningsrelaterade skador i eftervården och vad regeringen avser att göra för att säkerställa att förlossningsskador inte förbises eller mörkläggs i vården. Ansvaret för vården är delat mellan stat, kommun och landsting. En viktig uppgift för staten är att verka för en effektiv kunskapsstyrning. I det ligger bland annat att utveckla, analysera, sammanställa och sprida kunskap om effektiva metoder för att främja utvecklingen av sjukdomsförebyggande metoder. Att öppet redovisa resultat är en förutsättning för att förbättra hälso- och sjukvårdens kvalitet, effektivitet och jämlikhet. Regeringen kommer att vidareutveckla den strategi för kvalitetsutveckling genom Öppna jämförelser inom och hälso- och sjukvården som beslutades . Genom Öppna jämförelser möjliggörs ett konkret lärande mellan landstingen. Ett viktigt verktyg för den kunskapsbaserade vården är nationella riktlinjer. har flera nya och uppdaterade riktlinjer publicerats av tillsammans med huvudmännen. Att arbetet görs i samverkan innebär att professionerna står bakom riktlinjerna när de är klara. Det är en förutsättning för att de ska tillämpas i praktiken. Risker inom förlossningsvården ingår i flera av de nationella riktlinjer som finns utarbetade, bland annat nationella riktlinjer för depression som inkluderar depression under graviditet och efter förlossning och ställer krav på att screening av kvinnor ska genomföras efter förlossning samt nationella riktlinjer för diabetes som inkluderar behandling av diabetes typ 1 och även typ 2 under förlossning. Regeringen anser att det är angeläget att underlag för kunskapsstyrning uppdateras kontinuerligt i takt med att kunskapen om nya behandlingsmetoder tillkommer och har därför gett i uppdrag att tillse att vägledningar, rekommendationer och kunskapsöversikter för bland annat förlossnings- och nyföddhetsvård finns utarbetade, tillgängliggörs och hålls uppdaterade. Uppdraget ska redovisas . Som ett led i regeringsuppdrag har myndigheten löpande avstämningar med professionen om behovet av nya kunskapsunderlag. Dessa möten med professionen har bland annat utmynnat i att har fattat beslut om att ta fram ett nationellt vägledningsdokument avseende minskade fosterrörelser. En viktig del av den kunskapsbaserade vården är tillgången på kvalitetssäkrad kunskap. Kunskap i detta sammanhang sträcker sig från lärande av enheter som har visat bättre resultat genom till exempel öppna jämförelser till vetenskapliga sammanställningar av aktuell forskning på ett område. saknas till viss del aktuella kunskapsöversikter inom mödra- och förlossningshälsovården i . Inom området sfinkterruptur pågår emellertid ett samarbete mellan för obstetrik och gynekologi (Sfog), och för neonatologi. Arbetet syftar till att ta fram ett nationellt styrdokument för svåra förlossningsskador och att skapa ett nationellt kvalitetsregister. spelar en viktig roll för den svenska hälso- och sjukvårdens utveckling. Regeringen och sjukvårdshuvudmännen kommer att fortsätta den långsiktiga gemensamma satsningen på utveckling och finansiering av kvalitetsregistren som inleddes . Regeringen ser patientsäkerheten som ett av sina mest prioriterade områden inom hälso- och sjukvården och har gjort ett flertal insatser för att stärka patientens ställning inom och inflytande över hälso- och sjukvården. Särskilt kan nämnas regeringens satsning på en förstärkt tillsyn av hälso- och sjukvården och äldreomsorgen. Som ett led i att stärka tillsynen bildas en ny tillsynsmyndighet för vård och omsorg. För att ytterligare stärka patientens ställning i vården tillsatte regeringen utredningen ställning för patientengenom en ny patientlagstiftning. Utredningen ska bland annat lämna förslag på hur patientens ställning inom och inflytande över hälso- och sjukvården ytterligare kan stärkas. Jag följer utredningens arbete med stort intresse. 23 (S): föds ungefär 100 000 barn i . har de officiella siffrorna när det gäller andelen mödrar som drabbas av svåra förlossningsskador varit . Det har visat sig att det finns mycket som tyder på att andelen är högre, och redan är en hög siffra. Det är nästan var femte mamma som vid förlossningen blir allvarligt skadad. I en brittisk ultraljudsundersökning där man har undersökt kvinnor efter förlossningar har det visat sig att i ungefär bara hälften av fallen har kvinnan fått en diagnos för sin allvarliga förlossningsskada. Det är alltså mycket svåra bristningar i underlivet som det handlar om. Det här har bekräftats av en svensk studie där man har undersökt 245 kvinnor efter förlossningen. Det kan vara länge efter förlossningen, så det behöver inte vara alldeles färskt. Vid undersökningen har man funnit precis samma sak, det vill säga ett stort mörkertal, det är bara hälften av dem som har allvarliga skador som har fått en diagnos efter förlossningen och som har fått genomgå operation, som ju är helt nödvändigt för att skadan ska läka ut. Det som är intressant i den svenska studien med 245 kvinnor är att man med ett mycket enkelt handgrepp har kunnat ställa diagnosen på de här kvinnorna. Det är alltså ett mycket enkelt handgrepp som en barnmorska kan göra. Det tar , och då har man svart på vitt. Den mest allvarliga skadan kallas sfinkterruptur. Det som är tragedin är att många av de här kvinnorna har fått sina liv förstörda. Det är illa nog att få en sfinkterruptur då alla vävnader i underlivet spricker och man måste genomgå en operation efteråt. Det kan ta att läka och är mycket plågsamt, vissa blir aldrig helt återställda. Men det som är helt horribelt är att det finns de som inte ens får diagnos och operation efter förlossningen. Först blir de misstrodda. De flesta har väldigt ont, men de blir inte tagna på allvar av vården. De skickas hem utan att ha blivit undersökta av en läkare. Det är inte säkert att de blivit ordentligt undersökta av en barnmorska. Vissa skickas hem helt utan åtgärd, andra blir sydda lite grann av en barnmorska. Det är långt ifrån tillräckligt. Det som krävs är en operation av en läkare, och denna ska ske efter att skadan har uppstått. Om man får denna operation finns det ultimata förutsättningar för att skadan läker. Tyvärr har det framkommit att uppemot var tionde kvinna som föder barn i , alltså 10 000 kvinnor , drabbas av denna skada. Det är mycket allvarligt, som jag ser det. Det som är viktigt är att titta på varför det har blivit så här och vad vi kan göra för att rätta till det. Ett problem är att det ses som ett misslyckande för vårdpersonalen, inte minst barnmorskorna, när den här skadan uppstår. Därför misstänker man att det finns en underdiagnostisering, och det finns även de som inte upptäcker skadan. Det händer att det är ett medvetet mörkande men även att man inte upptäcker det. Här finns många skrämmande uttalanden, bland annat att man säger att det skulle vara ett övergrepp att undersöka kvinnan efter förlossningen. Det är viktigt att vi får bort det här tabubeläggandet. Det är första steget. 24 Socialminister (KD): Tack, , för det första för interpellationen och för det andra för engagemanget i en fråga som inte precis står överst på den politiska dagordningen men som berör många, många kvinnor i vårt land. Det handlar om en skada som de kämpar med och som de har långvariga effekter av. Det här är otroligt betydelsefullt att belysa. säger, och jag tror att det är rätt, att när en skada uppkommer ses det som ett misslyckande, inte någonting som man med en självklarhet vill skylta med inom vården. En bärande tanke i patientsäkerhetsarbetet och i förändringen av den nya patientsäkerhetslagen är att försöka premiera det omvända, nämligen att alla brister, alla misslyckanden, alla skador, alla riskfyllda situationer ska anmälas, inte i syfte att utse syndabockar utan för att hitta bristerna. Det är först när dessa kommer som man på ett mer metodiskt sätt kan hitta medel för att avhjälpa dem och göra bättre nästa gång. Det här tänkandet finns det en väldigt bred uppslutning omkring hos landstingen och hos de fackliga organisationer som organiserar vårdpersonalen. Det är bra, men det tar lite tid innan det tränger igenom fullt ut. Jag tror att det är en viktig del i att komma till rätta med det som nämner, att allting inte redovisas när det är problem och att problemets hela vidd därmed inte framstår klart, eller för den delen effekterna i övrigt. Jag redovisade i mitt svar ganska många arbeten som pågår just för att utifrån absolut bästa kunskap kunna skaffa sig kunskapsöversikter och riktlinjer på de områden där det är ändamålsenligt. Själva idén med detta är att komma dithän att alla de som jobbar i de här situationerna ska veta att så här gör vi normalt sett, inte att vi gör det i varje enskilt fall, utan grundregeln är att så här gör vi. Arbetar man på det sättet metodiskt kommer det att få väldigt goda effekter. Att bli skadad i samband med förlossning är naturligtvis en stor förlust för kvinnan och för samhället i stort. Sådana misslyckanden ska vi försöka pressa tillbaka så långt det över huvud taget är möjligt. 25 (S): Jag tror att det första steget ändå är att lyfta på locket i den här frågan. Det har varit tabubelagt, och dessutom har man inte vetat hur många skador det faktiskt handlar om, inte ens de berörda kvinnorna har själva vetat det. De har naturligtvis vetat att deras liv är förstört, det har de ju märkt. Många vittnar om att de inte kan arbeta, deras sexliv är förstört, deras sociala liv är förstört, de lider av kroniska smärtor. I stort sett allt är ödelagt, men de vet inte vad det beror på eftersom de efter förlossningen har fått höra att det ser bra ut, du har en mindre bristning. Det får de flesta kvinnor, det är inget farligt och läker av sig självt för det mesta. Men de har inte fått veta att de har fått den allvarliga stora bristningen som inte läker av sig själv. Det gör att dessa kvinnor ofta lever isolerade, många vågar inte ens berätta för omgivningen därför att de skäms så mycket, eftersom det handlar om intima saker. Det handlar om toalettbesök, problem att hålla tätt, problem med sexliv, sådana saker som många inte vill prata om. Det förekommer till och med att kvinnor inte ens berättar för sin partner, så mycket skäms de. Det är många som får sina förhållanden förstörda, sina liv förstörda. Första steget är att lyfta på locket. Det är några kvinnor som har vågat träda fram offentligt, bland annat och som var med i . Jag tycker att det är otroligt modigt av de här kvinnorna att våga träda fram. Det är väldigt många som finns bakom dem som inte syns utåt. Man kan säga att de ger en berättelse som många kvinnor delar och där det är viktigt att det kommer fram. Naturligtvis måste man uppmuntra fler att söka hjälp när man har de här besvären, men det ska inte ligga på kvinnorna i första hand, utan det är vårdens ansvar att se till att de inte lämnar BB förrän de undersökts, den eventuella skadan upptäckts och de har opererats. Det som är intressant är att det inte i första hand handlar om pengar, utan det handlar om kunskap. Kunskapen när det gäller att förebygga den mest allvarliga förlossningsskadan, sfinkterruptur, finns redan till stor del. Det finns ett enkelt handgrepp som barnmorskan tar till precis i utdrivningsskedet, den sista etappen av förlossningen, som gör att man kan halvera antal fall av sfinkterruptur. I och tillämpar man det. I införde man nationella riktlinjer därför att det var så många skador, och man lyckades halvera antalet skador. Det första steget är att se till att det blir obligatoriskt vid alla förlossningar att ta till det greppet. Det är alltså möjligt även vid dramatiska förlossningar, för det är ofta vid de mest dramatiska förloppen som de allvarligaste skadorna uppstår, till exempel vid förlossning med sugklocka eller tång. Men man kan även i den sista etappen ha ett aktivt perinealskydd, som det heter. Det andra steget är efter att skadan har uppstått, för även om man har ett bra förebyggande arbete kommer det i några fall att uppstå skador. Det är oundvikligt. Men då gäller det att man kan diagnostisera skadan. Då finns det även i detta fall ett enkelt handgrepp som inte kostar några pengar alls. Barnmorskan kan undersöka kvinnans underliv manuellt, och om man gör en sådan undersökning kan man inte missa en sfinkterruptur. Även detta borde bli obligatoriskt. Det är ganska enkelt att införa sådana riktlinjer. 26 Socialminister (KD): Jag har verkligen ingenting att invända mot det som har anfört. Som säger är det i det här sammanhanget, precis som i många andra sammanhang, egentligen inte nya pengar som krävs, utan det är snarare så att det sparar pengar. Eftervård, lidande och kanske sjukskrivningar långa tider kostar betydligt mer än att förebygga på ett bättre sätt, som handlar om att använda en metodik som ger en betydligt bättre effekt. Därmed uppnås två saker. Det första och viktigaste är naturligtvis att färre kvinnor drabbas. Det andra är självklart att vi kan använda sjukvårdens resurser till andra områden på ett betydligt bättre sätt för alla inblandade. 27 (S): Jag tror, som jag sagt, att vi måste införa de här enkla handgreppen både för att förebygga sfinkterruptur och för att ställa diagnos. Kunskapen finns när det gäller operation. I de fall där kvinnorna får rätt diagnos snabbt efter förlossningen kan operationer utföras, i de flesta fall mycket framgångsrika operationer som utförs av läkare. Men det viktiga är att det sker så snabbt som möjligt. Barnmorskeutbildningen skulle nog också behöva utvecklas, för det har visat sig att rätt många nyutexaminerade barnmorskor aldrig har sett en sfinkterruptur, det vill säga de vet inte hur den ser ut. Det är ändå ett första steg att man vet vad det är för något för att kunna ställa diagnos. I många fall kan man till och med se utanpå om någon har drabbats av en sfinkterruptur. Det är ganska enkelt att se att det är rätt stor skillnad mellan bilder av dem som inte har drabbats och dem som har drabbats. Men även i de fall där det kan vara svårt att se finns då detta handgrepp att använda som gör att det är helt omöjligt att missa en sfinkterruptur. Jag tror att barnmorskeutbildningen behöver utvecklas så att alla kommer i kontakt med det här fenomenet, för det är uppenbarligen inget ovanligt fenomen. Det drabbar var tionde kvinna som föder, och det vill jag säga är en hög andel. Med tanke på de allvarliga konsekvenserna för kvinnorna, för deras familjer och också för samhället är det otroligt viktigt att upptäcka detta. Därför hoppas jag alltså att man utvecklar barnmorskeutbildningen. Jag tror också att nedskärningar inom förlossningsvården är livsfarligt. Det måste vara tillräckligt mycket personal så att de som är oerfarna kan kalla in en expert som känner igen en sfinkterruptur och på det sättet upptäcka den. 28 Socialminister (KD): Jag vill tacka för att hon tar upp ett väldigt angeläget ämne. Jag tror att det finns skäl att följa det under framöver för att se att vi går rätt väg, framför allt för kvinnornas skull men också för att få en säkrare och bättre vård. Det är ju egentligen inget konstigt kvinnor föder barn att det gäller att begränsa de skador som alltför många kvinnor drabbas av. Och där finns ett antal enkla saker att göra, och jag har redovisat dem i mitt inledande svar. Jag tror att de kommer att ge god effekt, men jag kommer att fortsätta följa detta mycket noga. Överläggningen var härmed avslutad. 12 § Svar på interpellation 2012/13:173 om SLU i 29 Landsbygdsminister (C): har frågat mig vad jag avser att göra för att ha kvar kompetensen som finns i på . Vidare har frågat vad jag avser att göra för att kompensera om SLU läggs ned. Låt mig först och främst slå fast att det inte finns några planer på att lägga ned SLU i . Det finns inte heller något beslut av SLU om att flytta några utbildningar från . SLU i har, förutom utbildningar inom djurområdet, en omfattande och livskraftig forskningsverksamhet som håller hög kvalitet och är mycket värdefull för de gröna näringarna och samhället i stort. Där bedrivs forskningen i nära samverkan med näringen. Denna samverkan mellan akademi och näring är, enligt regeringens mening, en viktig, lagstadgad uppgift för våra lärosäten. Jag vill åter poängtera att det inte finns några förslag om att SLU ska avveckla hela sin verksamhet i . SLU har internt initierat en utbildningsutredning som har gjort en bredare belysning av SLU:s utbildningar. Utredningens uppdrag har varit att analysera och föreslå ett framtida utbildningsutbud som motsvarar samhällets behov och som kan bedrivas på ett effektivt sätt. Utredningen föreslår att de utbildningar som är förlagda till campus flyttas till campus . SLU beslutar själv om den interna organisationen inom och administrerar denna med utgångspunkt i kravet på en hög kvalitet och resurseffektivitet i verksamheten. Utredningens förslag fokuserar enbart på utbildningsutbudet. Några förslag i utredningen om förflyttning av övriga verksamheter från finns inte. Enligt vad jag erfarit i mina och departementets samtal med SLU:s ledning kommer en utredning inom SLU att se över hur den övriga verksamheten som finns i kan utvecklas. Jag ser och SLU i som ett fortsatt viktigt nav i för att upprätthålla ett konkurrenskraftigt jordbruk och för att tillgängliggöra och sprida kunskap och forskningsresultat till näringen. 30 (S): Vi som kämpar för att ha kvar SLU i har fått lite respit, och det är ju bra, eftersom den utredning som styrelsen skulle ta ställning till har skjutits på med anledning av de remissvar som har kommit in och att man behöver en fortsatt analys. Utredningen har missat väldigt mycket när de har kommit fram till att det ska rationaliseras ännu mer. Det är inte bra att vi har en sådan centraliseringsiver i samhället . Det är inte bra för landet i stort, och det är inte bra att utbildningar centraliseras till vissa orter. är SLU i hotat, även högskolan i har varit hotad, och det finns andra saker som den borgerliga regeringen har försämrat. De minskade möjligheterna för små kommuner att utvecklas och nedläggningen av i är tydliga exempel på att ni försämrar ute i landet. hade möjligheter att växa som kommun och tog till vara näringen runt omkring. är det SLU den här gången. Jag vill påpeka att utbildningarna i inte finns där av en slump, utan de har vuxit fram i ett sammanhang. Det är där som djurproduktionen finns i allra högsta grad, och det finns en bredd av djurslag. Där finns Ark, inte precis i men i , och där finns ett fungerande kontaktnät mellan djurägare. Dessutom har utredningen missat att det finns ett djursjukhus på campus i som helt och hållet klarar sin egen ekonomi. Utredningen har också missat att veterinärmedicinutbildningen och djuromvårdnadsutbildningen är två skilda discipliner och tänker heller inte på att det finns utbildningar för utländska veterinärer. i är ett viktigt lärosäte som borde utvecklas, inte avlövas. Det är många som kämpar: kommun, , , Ark och de areella näringarna. Jag vet att de har uppvaktat ministern, och jag vet att det pågår ett arbete. Ministern vill ändå inte riktigt ta ansvaret och säger att styrelsen själv får ta ett beslut. Det kanske ligger en del i det. Men när det görs en utredning som missar så mycket och när landsbygdsministern ser att utbildningen i är av sådan vikt kanske ministern skulle kunna vara tydlig med hur viktigt det är att ha kvar utbildningen på flera orter. Det går att höja anslaget, och det går också att visa på vikten av att ha en bredd i hela landet och inte bara haka på den centraliseringsiver som pågår. 31 (S): Jag vill delta i debatten för att visa hur viktig denna näring är för oss i . Det är mycket som pekar åt fel håll i . Eftersom vi är starka i industrisektorn har vi många varsel just . En annan gren vi har är just livsmedelsproduktion. Det handlar också om landsbygdsutveckling. För att stärka den arbetsmarknad vi har är det viktigt att det finns tillgång till både utbildning och forskning och utveckling. Därför är det viktigt att SLU finns kvar med sin utbildning som är en förutsättning för forskning och utveckling. Att det finns ett tydligt samband mellan utbildningsmöjligheter och forskning vet vi. Dessa synpunkter kommer inte enbart från SLU utan från alla lärosäten. Man behöver ha utbildningsmöjligheter för att kunna bedriva bra forskning. På det område som vi diskuterar finns ett upparbetat samarbete och en samverkan mellan näringslivet, kommunsektorn och regionen, vilket också anförde. Det handlar om att man stöttar varandra för att se vilken arbetsmarknad som finns och vilka näringslivsutvecklingsmöjligheter, men det har också handlat om ekonomiskt anslag när man har fått till stånd de utbildningar som finns på SLU. är det i särklass starkaste djurlänet med avseende på produktionsdjur. Det finns många positiva företagare med framtidstro. Det kan man se på de förprövningar som gjordes , för vi har ännu inte kunnat sammanräkna årets. Avseende nötkreatur och hästar var det 286 förprövningsärenden i jämfört med 54 i dit man säger att man ska flytta utbildningarna. När det handlar om grisproduktion var det 6 anläggningar i och inga i . Landsbygdsministern har fått många interpellationer och frågor om dessa näringar, och det finns en oro. Det har varit kris i grisproduktionen, och det har också handlat om nötkreatur. I kan vi dock se att det finns mycket framåtanda, men vi kan känna ett visst missmod om det inte ska vara möjligt att läsa högre utbildningar inom dessa produktionsgrenar i . Vi vet ju att man får jobb på direkten när man har utbildat sig till djurskötare eller läst etologi- och djurskyddsprogrammet. Även om ministern inte ska styra precis hur det ska vara behöver han göra ordentliga uttalanden om hur viktigt det är att ha utbildningar där en arbetsmarknad finns. Det skulle regeringen kunna uttrycka starkare. 32 Landsbygdsminister (C):