prot · H00919 · 2012-11-06 00:00:00 — Man slirar till och faller omkull, men eftersom de grundläggande strukturerna i ekonomin är rätt välfungerande reser man sig upp, tar ansvar och gör förändringar. Det var många som sade om att det aldrig skulle gå att få ordning på det. Krugman och andra var ute och sade att den tänkta medicinen aldrig skulle fungera, man skulle få ett svart decennium för . Det blev en genomsnittlig tillväxt på i som följde. Några av de ekonomierna, som och , är bland de starkaste därför att man absolut inte är beredd att någonsin sänka garden. Sedan har vi länder som och som delvis kanske mer påminner om de kriser man upplevde i långsiktig brist på kontroll över skuldsättning, bytesbalansunderskott, man dolde kanske mer strukturella fundamentala problem med överskuldsättning och låga räntor som höll uppe konsumtionen. Låt oss komma ihåg att även i har det skett förskjutningar, mycket komplexa och komplicerade sådana, men vi har exempel från i söder och lite längre norrut från eller ännu längre ut från , där man under gradvis strukturerat och under Dilma fortsatt att utveckla en ekonomi som faktiskt växer och som rör sig framåt. Man ska inte skriva av länder därför att de har problem, men man ska vara medveten om att det inte bara finns en orsak till problemen. En poäng med den historiska exposén är att många av de här länderna har haft euro, några har inte haft det. , , har väldigt olika växelkursregimer men har drabbats av rätt likartade problem. Jag tror inte att man ska förenkla den här diskussionen till att tro att det finns något enkelt svar på svåra ekonomiska misstag som heter att ha eller inte ha euron. Jämför oss själva med , eller jämför oss själva med . och har utvecklats som siamesiska tvillingar. , med en rörlig växelkurs och en mycket kraftig depreciering, står och stampar och har gjort det . Bankerna sedan: Jag tror inte riktigt på den lösning som talar om när det gäller att dela banker. Man kan föra en sådan diskussion, men enligt min bild av bankkrishistorien har det aldrig varit en typ av banker som är ett problem. Alla banker är farliga, det finns ingen ofarlig banktyp. Man kan inte säga att vi låter investmentbankerna stå på en sida, och dem räddar vi inte, och så har vi hushållsbankerna på andra sidan, och dem räddar vi. LTCM-kraschen, long-term capital management-kraschen, som utlöste Rysslandskrisen var ett sådant mycket renodlat institut, men det var för stort och för komplext för att man skulle låta det gå i konkurs. Det vi gör i är att förstärka kapitaltäckningskraven, skärpa riskvikterna för bankernas bolån och, utifrån utredning, titta på om vi behöver göra någonting för att klämma åt bankerna på finansieringssidan där de är alldeles för valutaberoende och har alldeles för mycket kortsiktig finansiering. Det är möjligt att vi behöver göra någonting där också, och ska naturligtvis bankerna betala för det. Jag vill nog ändå säga att står relativt skyddat här, delvis tack vare den nuvarande regeringens arbete men också därför att vi har skyddat , byggt de här skyddsvallarna och inte fått en hybris där vi tror att just vår ekonomi är skyddad mot en besvärlig omvärld. I grund och botten kan detta bara göras genom att ha en fundamental ordning på konkurrenskraft, skuldsättning och offentliga finanser. 34 (V): Jag beklagar att finansministern inte är lika öppenhjärtig i den här debatten som han var i intervjun om att det skulle vara en möjlighet för att återupprätta en egen valuta. Jag tycker att det är en god spegel av den brist på klarspråk som finns i den europeiska debatten om EU:s valutaunion. Många inser att den var ett misstag. Många inser att om man ska upprätta konkurrenskraften i flera av de här länderna vore det bra med en nationell valuta. Men den politiska prestigen som styr gör att man inte fattar nödvändiga politiska beslut om att skapa en väg ut ur en misslyckad valutaunion. En bankdelningslag är inte den enda lösningen för att skydda oss mot möjliga kriser, men den nuvarande ordningen gör att skattebetalarna subventionerar storbankernas finansiella handel och ett riskbeteende via våra garantier för inlåningen. Kan man hindra det och dessutom minska riskerna för skattebetalarna på det sättet menar jag att det är samhällets sak att göra det. Det är rimligt att bankerna tjänar mer pengar på att vara banker än på att vara finanshandelsinstitut. Finansministern nämner som exempel. Man ska veta att har en fast växelkurs mot euron. I den meningen fungerar man som ett euroland, och landet har fortfarande inte återhämtat sig från det läge man befann sig i före krisen. Det är tvärtom symtomatiskt att det är , som har haft en rörlig växelkurs, som har haft den bästa vägen ut ur krisen, utöver att man har haft en vänsterpartist som finansminister på . Slutligen vill jag säga någonting om inlägg också. Varför har vi varit emot EU:s krispolitik? Jo, därför att den ensidigt har lagt bördorna på vanligt folk men skyddat bankerna och gått in och betalat deras förluster, därför att den är misslyckad i allt väsentligt och därför att den bygger på att ge EU mer makt när maktens centralisering till EU är en del av problemet. Man släcker inte en eld med bensin, vilket man försöker göra i Europeiska unionen. 35 Finansminister (M): Detta känns som en ovanligt svår debatt att klara av på en-, två- och treminutersinlägg, men låt mig ändå göra ett försök. Låt oss minnas hur det var före euron och de kriser vi själva vi gick igenom. försökte vi försvara växelkursen och tömde i praktiken nästan balansräkning för att göra till slut helt fruktlösa interveneringar. På räknade man fram att man skulle behöva gå upp till 2 0003 000 procents ränta för att klara av detta, och till slut fungerade det inte. och följde efter och var lika maktlösa mot valutamarknaderna. Efter detta drabbades precis innan eurons införande av liknande spekulativa attacker. Det var inte ordnade och enkla processer som vi hade då, utan det var komplexa och besvärliga situationer. Jag tror att man gör det alldeles för enkelt för sig om man drar slutsatsen att hade haft en enklare väg genom de här fundamentala problemen utan euron. Jag skulle snarare säga att det faktum att har etablerat en ordning där vi har prisstabilitet i , att vi har fått ramverk för finanspolitiken som gör att man försöker hålla budgetar bättre i balans och att man gemensamt jobbar med ökad konkurrenskraft gör att står lite bättre rustat. Jag vill inte ge bilden av att jag inte ser stora bekymmer och besvär i detta. Det här är en plågsam tid för världsekonomin. Det kommer att vara plågsamt , och för många länder . Det finns fundamentala bekymmer i euroländer som till slut måste hanteras. Sedan gäller det bankerna, och det ska jag nu klara av . Det som är specifikt för det svenska systemet är att vi har haft ett behov av att stärka kapitalet därför att det inte bara handlar om hushållen utan också om storleken. Vi måste göra någonting åt de här riskvikterna och få ordning på finansieringssidan. Det är de saker som måste komma först. Vi måste alltid ha en sådan ordning att vi inte vidtar åtgärder på de här områdena som stryper efterfrågan för mycket. Det är en avvägning som är svår. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:7 om utvärdering av de så kallade 3:12-reglerna 36 Finansminister (M): har frågat mig om jag har för avsikt att vidta några åtgärder för att komma till rätta med de brister som visas i in An empirical evaluation of the 3:12 rules. 3:12-reglerna har en viktig roll i att understödja innovationskraft och entreprenörskap i de små företagen. Reglerna gäller för aktiva delägare i fåmansbolag. De anger hur delägarens inkomst ska fördelas mellan tjänst och kapital. Rapporten studerar den reform som trädde i kraft och som genomfördes av den socialdemokratiska regeringen. Rapporten antyder att inkomstomvandling kan vara ett problem men visar inte att 3:12-reglerna orsakar en inkomstomvandling. Författarna påpekar att beräkningen av skattebortfallet på grund av inkomstomvandling är mycket osäker. De redovisade beräkningarna förutsätter nämligen att gränsbeloppen kan utnyttjas. Detta förutsätter i sin tur att företaget går med vinst. Alla regelverk måste naturligtvis ses över kontinuerligt. Regeringen skärpte 3:12-reglerna . Förenklingsregeln begränsades till att bara få användas i ett företag per person, löneunderlagen begränsades och de så kallade bankuppläggen stoppades. I budgetpropositionen aviserar regeringen att beskattningen vid generationsskiften ska ses över. Jag har ingen avsikt att vidta några andra åtgärder beträffande 3:12-reglerna. 37 (V): Tack för svaret, finansministern! Det var ett kort men ganska tydligt svar: Finansministern avser inte att vidta några åtgärder med anledning av . Jag beklagar det. Jag hade kanske förväntat mig en mer öppen hållning från finansministern, som brukar tycka om att referera till forskning som underlag för sina förslag. I och med skattereform infördes ett så kallat dualt system för beskattning av inkomster i och med att man skilde på inkomster från arbete respektive kapital. hade beskattning tagits ut på summan av arbets- och kapitalinkomster efter en progressiv skala. I det duala systemet beskattas normalt kapitalinkomster medan löneinkomster beskattas efter en progressiv skala där höga inkomster på marginalen beskattas med , det vill säga nästan dubbelt så mycket. Här har vi alltså en stor avvikelse från principen att olika inkomster ska ha lika beskattning och också från principen om skatt efter bärkraft. Jag tycker att det i sig är ett gott motiv för att göra en översyn av hela skattesystemet, men det är tyvärr något som finansministern ihärdigt motsätter sig. Dagens debatt handlar om ett problem som det duala systemet medför, nämligen just beskattningen av fåmansföretag enligt dessa 3:12-regler. Det är ett väl känt och ofta diskuterat problem. Till exempel kallade skatteforskaren detta för det duala systemets akilleshäl. 3:12-reglerna försöker väga av hur fåmansföretagare ska beskattas vad gäller inkomster från sitt arbete respektive utdelning i företaget. Eftersom skatten på inkomster är väsentligt högre än skatten på kapital är risken för inkomstförvandling från arbetsinkomst till kapitalinkomst överhängande, särskilt som kapitalinkomsten inom vissa gränser enligt 3:12-reglerna bara ska beskattas . Jag har med intresse tagit del av rapporten från Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi, . Enligt rapporten kom man bland annat fram till att reglerna leder till utbredd omvandling av inkomster från tjänst till inkomster av kapital. Detta utförs främst av manliga höginkomsttagare, vilket bland annat leder till ökade inkomstskillnader efter skatt i samhället i stort. Men författarna har även funnit att nybildade fåmansföretag gör färre reala investeringar, att andelen fåmansföretag som är holdingbolag och skalbolag har ökat och att det sparade gränsbeloppet till holdingbolag kan uppskattas motsvara så mycket som i framtida förluster i skatteintäkter, även om den siffran är osäker. Att den omfattande inkomstomvandlingen leder till en missvisande makroekonomisk statistik, eftersom nya fåmansföretag som uppenbart har gjorts primärt av skatteplaneringsskäl kan tolkas som bevis för nyföretagandet, men i själva verket handlar det om skatteplanering. Författarna föreslår en rad åtgärder för att komma till rätta med dessa problem, till exempel vad gäller definitionen av aktiva ägare, som är för vag i dagens lagstiftning. Då vill jag fråga finansministern som, tror jag, gärna lutar sig mot evidensbaserat vetande hur han ser på de här förslagen. Är det möjligtvis så att i ska det löna sig bättre att skatteplanera än att arbeta? 38 Finansminister (M): Som gammal ledamot i för studier i offentlig ekonomi får jag naturligtvis glädjas åt att en av dess rapporter nu ligger till grund för en riksdagsdebatt. Låt mig göra det här riktigt komplicerat , så att vi kan snurra ihop det rejält! har två utgångspunkter som är besvärliga och som vi måste hantera. Den ena är att vi har en snapsglasstruktur på vårt näringsliv. Vi har många riktigt små företag, ett alldeles för smalt mittparti och stora, internationellt gångbara företag. Det här håller delvis på att förskjutas, men låt oss ändå ha det som utgångspunkt. Vi har alltså ett behov i av att få fler små företag som vill växa. Vi vet också från modern forskning om företagsamhet och entreprenörskap att små, snabbväxande företag skapar en oproportionerligt stor andel av sysselsättningen. Det handlar inte om små företag i största allmänhet, för de är oftast levnadsföretag, utan det är snabbväxande företag som går från att ha 50100 till att ha 1 000 anställda. De står för en oproportionerligt stor del av sysselsättningen. Det är den ena utgångspunkten. Vi måste göra någonting åt det, och vi måste förbättra villkoren för företagsamheten. Den andra utgångspunkten är att vi har ett dualt inkomstskattesystem i , och det är vi överens om. Det finns partier som väldigt gärna vill ta bort värnskatten, det finns de som vill ha den kvar och det finns kanske till och med några som vill höja den. Men i grund och botten har vi ett dualt inkomstskattesystem, även om den högsta skattesatsen skulle vara . Det spelar ingen roll, utan vi har fortfarande kvar en stor spänning i skattesystemet. 3:12-reglerna kommer vi alltså att få leva med så länge vi vill ha en proportionalitet i skattesystemet. Det här är våra två utgångspunkter: Vi måste göra villkoren för företagsamheten bättre, för annars får vi inga jobb, och vi måste ha en dualitet i skattesystemet där inkomstbeskattningen ligger högre än kapitalbeskattningen. Det går inte att komma ifrån. Det var det här som den socialdemokratiska regeringen med stöd från och försökte jobba med när man kom med 3:12-reformerna. Man försökte att väga av det här för att göra reglerna mer förmånliga. Det är närmast otänkbart att man gör reglerna mer förmånliga men inte får en skillnad mellan kapital och inkomst. Om man anser att det inte ska inträffa skulle man inte ha gjort reformerna. Jag tror att det var klokt av den dåvarande regeringen att göra dem. Jag kan inte förstå hur man ska få ett mer förmånligt skattesystem för företag och småföretagare utan att den här spänningen uppkommer om man inte tänker sig att avskaffa statsskatten. Jag tror att ingen av oss här i tänker sig att man ska avskaffa statsskatten, och ska vi inte förenkla problemet så att vi kan prata oss runt det. Det är en grundläggande motsättning, och vi får leva med den. Vad jag har förstått var det flera vänsterpartister som var pådrivande för att få igenom de här reformerna. Per med flera ansåg att det var nödvändigt att få till stånd förändringar. Betyder det här att systemet är perfekt som det är? Till att börja med ska vi inte överdriva problemen. Det är inte 23 miljarder som är svårigheten, utan det är ett skattebortfall som uppkommer om man kan få ut alla de sparade gränsbeloppen, vilket inte är sannolikt. Det kan vara så att det finns ett skattebortfall på maximalt ett antal miljarder, och det behöver man kanske fundera kring. Vi har gjort förändringar av hur de här gränsdragningsreglerna ser ut, men vi har gjort både och. Vi har i vissa avdelningar skärpt dem och sedan gjort dem än mer förmånliga, därför att den grundläggande utgångspunkten måste vara att det är generösa, väl fungerande och uppmuntrande regler som får små företag att växa. Annars har vi inte en växande arbetsmarknad, och då tappar vi den här kraften som vi behöver från små och medelstora företag. Jag som finansminister, och vi här i , har gemensamt ett ansvar att hitta kryphål som överutnyttjas eller felutnyttjas och därmed stänga eller försvåra möjligheten till detta. Men så länge vi har de här två problemen en för svag mellanföretagsamhet och en inkomstskatt får vi nog leva med att det här är svåra gränsdragningar. 39 (V): Finansministern talar om kryphål som bör täppas till, och jag tänker nog att om man läser den här rapporten lite noggrant kan man få tips om vilka kryphål som ska täppas till. Som av en händelse hade vi besök av rapportförfattarna i utskottet , och de gjorde en presentation. De uppskattar att det rör sig om av de nybildade fåmansföretagen efter 2006 som i första hand har bildats för att kunna tillgodogöra sig den här förmånliga, lägre kapitalbeskattningen. Som jag sade tidigare handlar det mestadels om höginkomsttagare, främst män, som har en anställning men som bildar ett bolag och därmed kan sänka sin skatt. I sitt svar hänvisar finansministern till att regeringen skärpte reglerna . Det är riktigt att reglerna ändrades då, men det är inte hela sanningen att reglerna skärptes, för till exempel höjdes schablonbeloppet i förenklingsregeln från 2,5 till 2,75 inkomstbasbelopp. avstyrkte då detta förslag och pekade på att det här har gjorts som kravet på aktiekapital i aktiebolag har sänkts och att kravet på revisionsplikt har avskaffats för mindre företag. ansåg att den alltför generösa förenklingsregeln medför ett betydande incitament till att kanalisera företagsinkomster till beskattning av kapital, vilket ju måste jämföras med marginalskatten på . Författarna har påpekat detta och kunnat visa att det har skett en stor inkomstomvandling. Finansministern vill tyvärr inte titta närmare på det här, och han vill heller inte ha en översyn av det svenska skattesystemet. Jag tycker att det är synd, för man borde kunna titta på erfarenheter från andra länder. Ett sådant land är som genomförde en skattereform 2006, då deras motsvarighet till 3:12-reglerna ändrades, vilket också resulterade i en avsevärd minskning av kapitaluttaget från företag från ca 2005 till 20 miljarder . har utvecklingen gått åt motsatt håll i , och det kan beskrivas på olika sätt. Enligt har uttaget av kapitalinkomster från fåmansföretag i stort sett fördubblats , och liknande siffror har redovisat med uppgifter från . Utdelningen till ägare av fåmansföretag har ökat från ca till därefter. Om man skulle jämföra med den allmänna löneutvecklingen i samhället kan man se att lönerna i genomsnitt har stigit och kapitaluttaget . Hur man än räknar tycker jag att man ser att det lönar sig mycket bättre för höginkomsttagare att omvandla sin inkomst från lön till kapital om man har den möjligheten. Att omvandla sin inkomst är inte vad man ska använda sin höga utbildning till. Vi hade besök i skatteutskottet av generaldirektör , som redovisade resultaten från en ny medborgarundersökning om attityder hos allmänheten när det gäller skattefusk. Enligt den har allmänhetens syn på skattefusk förbättrats. Fler än tidigare anser att skattefusk är felaktigt, och färre än tidigare känner till skattefusk i sin omgivning. Det är ju glädjande om det stämmer, men det gäller också att vårda denna attitydförändring. Jag befarar att den här omfattande inkomstomvandlingen från arbetsinkomster till kapitalinkomster hos fåmansföretag undergräver dessa attitydförändringar hos allmänheten. Det är ytterligare ett skäl att läsa om den här rapporten och komma med förslag till ändringar, finansministern! 40 Finansminister (M): Jag tycker inte att ger en balanserad bild av den frågeställning vi nu diskuterar. En bra politisk diskussion som leder till kloka slutsatser bygger på att man erkänner när man har konflikter att hantera mellan olika principer, intressen och problem. Skälet till att den socialdemokratiska regeringen med stöd av drev igenom de här reformerna till och med starkt pådriven av Per med flera, om jag har förstått det hela rätt är att vi har haft en företagsbeskattning i som har bidragit till att det skapas för få jobb i de mellansmå företag som upplever hinder för att växa. måste vi acceptera att vi kommer att ha en högre statlig inkomstskatt än kapitalinkomstskatt. Det vore omöjligt att ha en kapitalinkomstskatt på , och det är ingen i som föreställer sig att vi inom en överskådlig framtid ska avskaffa inkomstskatten. Låt oss erkänna att detta är två problem som måste vägas mot varandra. Regeländringarna berodde just på att man allsidigt såg över de här frågorna. Det var , och som gjorde det. är väl kanske den som har hållit på mest med svenska skatter på . är skatteprofessor och mångårig expert, och är tidigare LO-ekonom. De kom fram till att den här avvägningen var bättre. Då kan man fråga: Visste man då inte att det skulle få den här effekten? Jo, självklart visste man det. Det ligger i begreppet att förenkla och förbättra 3:12-reglerna. Då får man ju den här effekten. Jag har svårt att se hur man på något vettigt sätt skulle kunna få en annan effekt. Man kan naturligtvis marginaljustera regelverk och sådant, men gör man förbättringar för möjligheten att ta ut kapitalinkomstskatt kommer man att få en inkomstskiftning. Jag kan inte se att något annat är realistiskt att vänta sig. Det vi gjorde var helt riktigt att både skärpa och lätta de här reglerna . Vi har skärpt på några ställen och lättat på några. Vi delar ambition från 20052006 att svenskt företagsklimat måste bli bättre. Vi tyckte att det var en rimlig utgångspunkt som den socialdemokratiska regeringen då intog. Vi har inte för avsikt att skärpa 3:12-reglerna. Vi har för avsikt att ibland strama upp dem och ibland lätta dem så att vi undviker missbruk, men i grund och botten ska skattebelastningen på de här bolagen vara förmånlig, för annars får vi inga jobb. Jag tycker också att gör ESO:s arbete en otjänst när han försöker göra gällande att är en utvärdering av den här reformen. Det är inte en utvärdering av hela reformen utan bara av en del av den. och författarna kommer att återkomma med en utvärdering av sysselsättningseffekter och andra effekter på systemet. Det handlar delvis om sysselsättningseffekter men också effekter på produktivitet och därmed på reallöner. Man kan inte bryta ut en enskild aspekt ur en reform och säga att man har gjort en fullödig utvärdering. Här finns en grundläggande och besvärlig avvägning mellan å ena sidan behovet av ett förmånligt skatteklimat för företagen och å andra sidan att vi måste ha en statlig inkomstskatt. Man kan snurra runt i det och ge en sådan ensidig belysning av frågeställningen som gör, men då riskerar man att bita sig i svansen. Då är man tillbaka i ett skattesystem där det blir svårt att få förutsättningar för små företag att växa. Låt mig säga att jag delar den hållning som , och hade när de gjorde förändringen. Låt oss i stället titta på vad vi kan göra för gränsdragningar. Det är förändringar av gränsdragningar som behövs snarare än den svartvitmålning som ägnar sig åt. 41 (V): Jag menar som sagt att den här rapporten visar att man i av fallen egentligen ägnar sig åt skatteplanering. Det är klart att det ska vara förmånliga villkor för aktiva småföretagare och fåmansföretagare, men om man inrättar företag endast för att kunna göra denna skatteplanering är det något annat. Det är dessa kryphål man ska försöka täppa till. Den här interpellationen handlar om åtgärder. Jag har aldrig hävdat att var en fullständig utvärdering av 3:12-reglerna, men på sätt och vis efterlyser man där en fullständig utvärdering. Finansministern är dock inte intresserad av att göra en sådan. Jag tycker att det är allvarligt om man i av fallen använder detta för skatteplanering. är det ett problem i vårt duala inkomstskattesystem, där det är avsevärt lägre kapitalbeskattning än inkomstbeskattning. Dess värre pågår ett slags internationell skattetävlan när det gäller kapitalinkomster ett race to the bottom oavsett om det handlar om bolagsskatt eller om höginkomsttagares inkomstomvandling. Man kan här verkligen se en kamp mellan arbete och kapital. Tyvärr har vi en högerstyrd agenda både i och utomlands som gynnar dessa intressen. Jag vill avsluta den här debatten med ett citat från en debattartikel av nobelpristagaren : Skattesmitning och låga skatter på kapitalinkomster och den förstärkande effekt det har på ojämlikheten försvagar vår ekonomi och förvränger vår resursfördelning.