prot · H00925 · 2012-11-15 00:00:00 — Facken berättar också om den frustration de känner över att inte kunna hjälpa dessa utsatta människor och inte ha möjlighet att fullfölja detta viktiga fackliga arbete som även skulle gagna den utsatta. Så länge arbetstillståndet kopplas till den enskilde arbetsgivaren och arbetstillståndet inte baseras på ett bindande arbetserbjudande är det alltid arbetstagaren, den enskilde, som får ta konsekvenserna av de oseriösa arbetsgivarnas regelbrott. Om man klagar på villkoren är det migranten som får sitt tillstånd indraget om man inte lyckas hitta ett nytt arbete , något som kan vara väldigt svårt till och med för oss som lever och har nätverk här. Arbetsgivaren kan ostraffat fortsätta att utnyttja utomeuropeisk arbetskraft medan arbetstagaren tar hela risken. Detta ökar andelen papperslösa i . Det finns migranter som inte står ut med dessa villkor och väljer att lämna arbetsgivaren och i stället söka ett liv som papperslös i eller . Därmed är regeringen och med och skapar och ökar gruppen av papperslösa som lever rättighetslöst. Jag undrar, precis som : På vilket sätt tror migrationsministern att arbetstagaren skyddas om vi inte skapar möjligheter att garantera de villkor man har lovats och verkligen ser till att det finns möjlighet för facket att följa upp det? Jag har tidigare hört statsrådet säga att man eventuellt skulle kunna göra det möjligt att dra in migrantens arbetstillstånd om man ser oegentligheter. En självklar fråga är: På vilket sätt skulle det hjälpa den person som utnyttjas och exploateras att få tillståndet indraget? 25 Statsrådet (M): säger att interpellationen är föranledd av fall som hon refererar till där människor som har saknat tillstånd eller haft falska tillstånd har utnyttjats. Det är viktigt att vi för ordningen i diskussionen skiljer på situationen för migranter som kommer till för att arbeta med stöd av arbetskraftsinvandringssystemet och de migranter som arbetar i utan vare sig uppehålls- eller arbetstillstånd. Det är två helt olika kategorier. De kan inte blandas samman på det sätt som jag tycker att interpellanten gör. För mig och regeringen är det oacceptabelt att människor blir behandlade i strid med lagstiftningen, att de blir utsatta för exploatering eller blir dåligt behandlade. Det ska naturligtvis bekämpas. Om man hänvisar till att sådant skulle vara resultatet av uppgörelsen mellan regeringen och om en ny arbetskraftsinvandringslagstiftning är man fel ute. Den lagstiftningen innebär att vi har förändrat reglerna för dem som kommer hit med arbetstillstånd. Det är de som omfattas av förändringarna. När det gäller Hotell- och restaurangfackets undersökning om restaurangbranschen är det viktigt att poängtera att man endast har granskat arbetsgivare som har rekryterat genom arbetskraftsinvandringssystemet. Det framgår inte hur de problem som har framkommit i samband med granskningen förhåller sig till situationen inom branschen generellt. Det är inte obekant att anställda inom hotell- och restaurangbranschen generellt har låga löner och otrygga anställningsvillkor på den svenska arbetsmarknaden. Om man läser undersökningen noggrant framgår det att det inte bara är arbetstagare som kommer från länder utanför EU som har arbetat för sämre villkor än kollektivavtalets. HRF anger att det oftast är alla anställda på de berörda arbetsplatserna som har arbetat för sämre villkor än avtalat. Det är naturligtvis mycket allvarligt att arbetstagare i restaurangbranschen arbetar för sämre villkor än vad som är överenskommet i kollektivavtalet därom torde vi vara överens i kammaren men det går inte att utifrån HRF:s undersökning fastslå att det är en problematik som särskilt utmärker arbetskraftsinvandrare. Det är viktigt att slå fast att vi alla värnar om den svenska arbetsmarknadsmodellen. Jag kan konstatera att det finns ett antal åtgärder för fackförbunden att vidta för att motverka dåliga lönevillkor. roll är att göra kontroller i samband med ett ärende om arbetstillstånd. När arbetstagaren har beviljats tillstånd och väl är i är det i huvudsak polisen, , och fackförbunden som kan upptäcka missförhållanden på en arbetsplats och korrigera dem. Det betyder inte att det inte finns sanktioner att ta till bara för att det är andra myndigheter än . Det finns sådana. Både arbetsgivare och arbetstagare är skyldiga att följa svensk lag. Den som medvetet lämnar oriktiga uppgifter i samband med en ansökan om arbetstillstånd kan dömas till böter eller fängelse . Det gäller både arbetsgivare och arbetstagare som lämnar oriktiga uppgifter till . Att utreda och beivra brott är en uppgift för polisen. Så bör det också vara. Det bör inte vara några andra myndigheter som gör det. Till vill jag säga, apropå att det här systemet skulle leda till fler tillståndslösa och till att människor blir illa behandlade, att vi i uppgörelsen som skapade den nya arbetskraftsinvandringslagstiftningen har lagt till möjligheten för någon som är missnöjd med sin arbetsgivare att söka nytt arbete utan att bli av med sitt uppehållstillstånd. Den regeln är bland annat till för att minska arbetstagarens beroendeförhållande till arbetsgivaren, men den gäller givetvis personer som vistas i med ett giltigt arbetstillstånd. 26 (V): Det stämmer som statsrådet säger att det är två olika kategorier: personer som har fått arbetstillstånd och personer som inte har arbetstillstånd. Det går inte att komma ifrån att det hänger ihop. Anslaget i min interpellation är att vi har fått en växande grå sektor på den svenska arbetsmarknaden. Såväl människor som kommer hit som arbetskraftsinvandrare och har tillstånd som människor som lever som papperslösa, människor som är asylsökande och en del människor som har uppehållstillstånd rekryteras i allt högre grad av företag som har satt i system att utnyttja den utsatthet och beroendeställning som dessa personer i olika grad befinner sig i. Det är här som politiken har ett stort ansvar. Vi i menar att det är ett brett samhällsproblem. Vi kan inte acceptera att social dumpning, skattefusk och en grå sektor breder ut sig och tar över stora delar av den svenska arbetsmarknaden. Detta är en del av svensk ekonomi där exploatering framför allt av människor från andra länder som inte har permanent uppehållstillstånd tillåts ske med en ganska hög grad av systematik. Vi menar att man måste ta ett helhetsgrepp. Det är häpnadsväckande att regeringen är så passiv när de gäller att ta tag i den här situationen. Det handlar om grundläggande mänskliga rättigheter, om arbetslivets villkor och om den svenska arbetsmarknadsmodell som regeringen säger sig vilja värna där lika rättigheter, lika lön och lika arbetsvillkor ska gälla för alla som jobbar i samma bransch. Det handlar också om konkurrensneutralitet och sjysta villkor i näringslivet. De företag som följer lagar och avtal och gör allt rätt konkurreras ut av dem som inte följer regelverket. Jag menar att det är dags att ta ett helhetsgrepp om detta. Det handlar om skärpta regler och kontroller när det gäller arbetskraftsinvandring. Stärk ställningen för de personer som kommer hit som migranter genom att göra anställningserbjudandet bindande! Skärp kontrollen både före tillstånd och efter så att myndigheterna har koll på att man följer det som man har utlovat! Straffa inte de arbetstagare som kommer hit genom att dra in arbetstillståndet om de ger sig till känna och talar om att det finns brister hos arbetsgivarna, utan låt dem stanna kvar hela tillståndstiden ut och ge dem möjlighet att driva krav och få tillbaka pengar och få ut skadestånd från de arbetsgivare som har lurat dem! Det handlar också om mer generella insatser, som att införa personalliggare till exempel i byggbranschen, där vi vet att det förekommer mycket fusk. Då vet man vilka som befinner sig på arbetsplatsen och kan kontrollera att det är rätt personer. Låt göra oanmälda kontroller på de här arbetsplatserna för att se att det inte finns personer där som utnyttjas utanför lagar och avtal och som man inte betalar skatt för! Varför har regeringen inte genomfört förslag om individuell inbetalning av skatter och sociala avgifter? Det skulle underlätta mycket för att avslöja de arbetsgivare som utnyttjar bland annat migrantarbetare utan att betala in skatter och socialavgifter. Man kan införa ett solidariskt ansvar där huvudentreprenörer kan göras ansvariga för att betala utestående löner, skatter och sociala avgifter hos underentreprenörer som är oseriösa. Om man antar ett sådant paket av åtgärder kan man komma åt den här exploateringen av migrantarbetskraft och garantera att de företag som gör rätt för sig och betalar sjysta löner och betalar in skatter och följer lagar och regler kan konkurrera om jobben på den svenska arbetsmarknaden. 27 (V): kan det vara nödvändigt att påminna lite grann om vad det är vi talar om. Vi talar om människor som till exempel befinner sig i och får ett arbetserbjudande där det framgår att de ska få en avtalsenlig lön. På grund av detta säljer de eventuellt sina tillgångar hemma för att detta arbetstillstånd ofta går genom mellanhänder och kostar någonting. När de väl är här i får de veta att de inte kommer att få denna lön. Det gör att möjligheten att köpa tillbaka mark, hus eller vad det kan vara försvinner. Det blir mycket svårt för dessa personer att komma tillbaka till en bra ekonomisk situation. Det är detta vi talar om. Vi talar om människor som förlorar det lilla som de hade. Då säger migrationsministern att de har på sig att hitta ett annat arbete. Jag tror att vi alla är fullt medvetna om att det i ett med en mycket hög arbetslöshet, där man kanske inte kan språket eller har något nätverk, är mycket svårt att hitta ett nytt arbete . Dessutom har dessa personer ingen möjlighet till försörjning . Jag tycker därför att detta är en falsk bild av vilka förutsättningar som människor har. Min fråga kvarstår: Vad är det som gör att migrationsministern inte vill ge människor denna trygghet att arbetserbjudandet ska vara bindande? Vari ligger problemet? Varför kan man inte ge arbetstagaren denna trygghet? 28 Statsrådet (M): Det är ganska intressant att höra hur instämmer i stort sett i allt det som jag har sagt när det gäller beskrivningarna av problemet och så vidare. Men trots det kommer hon fram till slutsatsen att dessa frågor skulle hänga ihop. Hon hänvisar uttryckligen till arbetskraftsinvandringslagstiftningen som skäl för denna interpellation, trots att den, vilket jag mycket tydligt redogjorde för, inte alls handlar om de grupper som tar upp. Varken asylsökande eller människor som saknar tillstånd att vistas i omfattas av denna lagstiftning eller har påverkats av den. Det är alltså olika kategorier. Jag tycker själv att det är mycket svårt att undvika att den som saknar tillstånd att vistas i det är helt klart en försvårande faktor också får det besvärligare att verka på en arbetsmarknad utan att bli exploaterad. Men just därför har vi skapat legala möjligheter för människor att komma till på ett ordnat sätt genom arbetskraftsinvandringslagstiftningen. Därmed har vi stärkt migranternas rättigheter på ett sätt som och hennes parti har mäktat med under de år som de styrde tillsammans med Socialdemokraterna. Sedan har vi frågan om de bindande avtalen som tas upp av interpellanten och också av . I förfogar arbetstagare och arbetsgivare över sitt eget avtal. De är fria att när som helst förhandla om anställningsvillkoren. Därför ställer jag frågan på vilket sätt ett anställningsavtal, till skillnad från ett erbjudande, som är det som står i lagtexten, i ett ärende om arbetstillstånd skulle skydda arbetstagare från oseriösa arbetsgivare. Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande på den punkten eftersom ofta kommer tillbaka till detta som en lösning på problemet. Om med ett bindande anställningserbjudande menar att tredjelandsmedborgare som kommer till för att arbeta ska ingå ett anställningsavtal som är bindande i den bemärkelsen att avtalet inte kan omförhandlas, måste man fråga sig om det är rätt väg. Jag anser för min del, vilket är regeringens uppfattning, att man måste motverka oseriösa arbetsgivare som missbrukar regelverket på ett annat sätt än genom en så ingripande förändring i det svenska systemet, där arbetstagare från länder utanför EU i så fall skulle särbehandlas. Det är vad som skulle bli konsekvensen av att göra anställningserbjudandet bindande. Jag har redan redogjort för en rad åtgärder som har vidtagit för att upptäcka och motverka missbruk. Jag avser även att föreslå utökade möjligheter att återkalla tillstånd som beviljats för arbete. När det gäller frågan om kontroller, som också tog upp, till exempel att skulle göra oanmälda kontroller som om det skulle vara någon ny uppfinning kan jag tala om att det görs . Jag var själv närvarande när och gränspolisen gjorde ett tillslag i för att jag på plats skulle se hur det går till. Jag kan därför vittna om att det i allra högsta grad är en åtgärd som finns och används av våra myndigheter. Det är alltså ingenting som behöver uppfinnas. Sedan är det, först som sist, viktigt att slå fast att migranters rättigheter skyddas bäst genom att man har fler sätt för människor att komma legalt till ett land. Det har varit hela regeringens credo till att vi genomförde denna förändring 2008. När jag tittar på de rapporter som har lagts fram om hur systemet fungerar måste jag säga att vi internationellt sett får ett mycket gott betyg. Att man däremot kan hitta fall där människor som saknar tillstånd blir illa behandlade och att man kan hitta fall där människor som står helt utanför systemet blir illa behandlade är en konsekvens som jag djupt beklagar. Men detta måste vi bekämpa på andra sätt och med andra metoder. Det går inte att gömma sig bakom arbetskraftsinvandringslagstiftning när man ska föra den kampen eftersom det är någonting helt annat. 29 (V): Det är lite trist att väljer att låtsas att han inte förstår hur jag har ställt min fråga. Den handlar inte om i vilket regelverk som den ena eller den andra migranten befinner sig i, utan den handlar om att vi har en omfattande exploatering av personer som befinner sig i en utsatt situation i . De allra mest utsatta är de papperslösa som i stort sett är helt rättslösa i dagens system. Men den näst mest utsatta gruppen är de som har kommit hit i enlighet med den nya lagstiftningen om arbetskraftsinvandrare. Den utsatthet som de befinner sig i handlar om att de, precis som och jag själv har tagit upp här tidigare, är helt knutna till och beroende av en arbetsgivare när de har kommit hit för att få behålla sitt arbetstillstånd. Det erbjudande som de har fått av denna arbetsgivare kan ändras den dag som de kommer till . Inte sällan är det precis det som händer, så att de i själva verket, när de befinner sig i , får betydligt sämre lön, får jobba betydligt fler timmar och får jobba under betydligt sämre förhållanden än vad de har blivit lovade och vad som gäller enligt svenska lagar och avtal. Det är denna extrema beroendeställning som gör att dessa människor i praktiken inte har någon möjlighet att ta sig ur ett sådant anställningsförhållande som är det stora problemet och som är det politiska ansvar som har. Det tycker jag fortfarande inte att har kunnat svara på. Med dagens system går det inte för en person som har kommit hit och blivit inlurad på detta sätt under falska premisser att ta sig härifrån. Det i sin tur leder, precis som talade om tidigare, sannolikt till att fler personer känner sig tvingade att stanna kvar som papperslösa och bli ännu mer exploaterade på den svenska och på den europeiska arbetsmarknaden. Inga av de åtgärder som föreslår skulle på något sätt förhindra eller försvåra för människor att komma hit och arbeta under anständiga villkor. Däremot skulle de kraftigt försvåra för de arbetsgivare som vill ta hit arbetskraftsinvandrare eller utnyttja papperslösa under usla villkor. Vi tycker att det är ganska rimligt att lagstiftningen ser ut på det sättet. 30 Statsrådet (M): Vi fick aldrig riktigt räta ut frågan om varför bindande avtal skulle vara så bra och hur det fungerar. Det får vi ta upp i en annan debatt. För mig är det i alla fall helt uppenbart att under regeringens ledning har arbetat mycket aktivt med att motverka missbruk och tydligen också, om man tittar på de sammanställningar som har gjorts, har lyckats ganska väl så här långt. Bland annat har man sett till att företag som tidigare anställde arbetskraftsinvandrare dessutom ska visa att de har betalat ut korrekta löner och tecknat försäkringar. De ska visa att det finns ekonomiska förutsättningar för att rekrytera en arbetskraftsinvandrare. Dessa skärpta kontroller, som infördes , har haft avsedd effekt, bland annat genom att minska antalet oseriösa ansökningar. I internationella bedömningar, som jag sade tidigare, som har gjorts av det svenska systemet konstaterar man från till exempel en organisation som att det svenska systemet fungerar väl och att reformen enligt inte har lett till sänkta löner för den inhemska arbetskraften. Man konstaterar också att företag som anställer arbetskraftsinvandrare till och med betalar generellt högre löner till inhemsk arbetskraft än jämförbara företag som inte anställer arbetskraftsinvandrare. På det hela taget är det ett ganska gott utfall av denna reform. Men jag märker att inte vill se skillnaden mellan den som befinner sig i med tillstånd och den som befinner sig i utan tillstånd. Hon säger till och med att den som kommer som arbetskraftsinvandrare enligt system är den mest rättslösa gruppen, om jag återger det som hon sade rätt. Det är ganska anmärkningsvärt att hävda att den som kommer med legala papper och alla tillstånd i ordning skulle vara sämre ute på den svenska arbetsmarknaden än den som helt saknar tillstånd och vistas här. Det är ganska märkligt. När man tittar på helheten i denna diskussion måste man komma ihåg att vi, om vi vill ha ett bra system för de arbetskraftsinvandrare som kommer till vårt land, också måste bygga systemet på det vis vi har gjort med en öppenhet och en förståelse för att människor som vill komma hit ska göra det på bra villkor. Överläggningen var härmed avslutad. 9 § Svar på interpellation 2012/13:78 om viseringsfrihet 31 Statsrådet (M): har, mot bakgrund av de beslut om viseringsfrihet för länderna på som fattades 2009 och 2010, frågat mig vad skälen var till att jag misslyckades i att förutse dagens situation och vad jag har lärt mig av denna läxa. Låt mig börja med att understryka att jag inte delar syn på att viseringsfriheten för medborgare i länderna på är en katastrof. Tvärtom har besluten varit oerhört positiva för länderna i denna region. Besluten om viseringsfrihet för medborgarna i dessa länder har möjliggjort för hundratusentals människor att resa, besöka släkt och vänner och göra affärer. De mellanfolkliga kontakterna mellan och har ökat, och den isolering som människorna på har upplevt ända sedan de blodiga balkankrigen har brutits. är en del av , och besluten om viseringsfrihet befäste detta på ett mycket konkret sätt. Viseringsfriheten föregicks av långa politiska processer som bland annat inbegrep viseringsförenklings- och återtagandeavtal samt specifika reformkrav på områden som dokumentsäkerhet, gränskontroll, rättsstatsuppbyggnad och grundläggande rättigheter. De beslut som kom att fattas grundades alltså på omfattande utvärderingar kring ländernas reformarbete. Som vi alla väl känner till har dock dessa beslut fått vissa negativa konsekvenser. Några medlemsstater, däribland , har blivit destinationsland för en betydande mängd asylsökande från regionen. Den stora majoriteten av de ansökningar som givits in har bedömts som uppenbart ogrundade. Fram till rör det sig om drygt 20 000 asylsökande från de viseringsfria länderna på . Denna situation är givetvis inte acceptabel, och jag har ända sedan de första tendenserna noterades haft nära kontakter med de ansvariga ministrarna i dessa länder för att komma till rätta med situationen. Det som har gjorts för att hantera situationen på EU-nivå är att en övervakningsmekanism har etablerats, där besluten om viseringsfrihet regelbundet följs upp och fortsatta reformbehov identifieras. Jag har varit mycket tydlig när det gäller att åtgärder för att hantera de negativa effekterna av viseringsfriheten måste vidtas, inte bara på nationell nivå. har ett stort ansvar i detta arbete. Kommissionen har föreslagit en suspenderingsmekanism i viseringsförordningen som möjliggör tillfälligt återinförande av viseringskrav mot ett tredje land i situationer då viseringsfriheten på olika sätt missbrukas. Det är mycket viktigt för EU:s trovärdighet att vi har instrument till vårt förfogande att använda i dylika situationer, och det är därför grundläggande att suspenderingsmekanismen kommer på plats . Vår förhoppning är att så ska kunna ske . Den kanske viktigaste framåtsyftande åtgärden är att de pågående viseringsfrihetsprocesserna har gjorts än mer gedigna och rigorösa. Det ställs högre krav på effektivt genomförande av reformer, och kraven har höjts när det gäller minoritetsskydd och grundläggande rättigheter. Det tycker jag är mycket positivt. En särskild och regelbundet återkommande utvärdering kring eventuella säkerhetsrisker och risk för oönskade migrationsströmmar ska också föregå ett eventuellt beslut om viseringsfrihet. Vi ska vara medvetna om att EU:s viseringsfrihetsinstrument är oerhört kraftfullt och kan, om det används på rätt sätt, bidra till att stora och betydelsefulla reformer genomförs. Detta är inte minst viktigt när det gäller att stärka skyddet för minoriteter och utsatta grupper. Det är vår skyldighet att fortsätta att ställa höga krav på förbättringar på det området. I den meningen är viseringsfriheten vårt allra starkaste påtryckningsmedel, och det ska vi använda klokt. Talmannen konstaterade att interpellanten inte var närvarande i kammaren och förklarade överläggningen avslutad. 10 § Svar på interpellationerna 2012/13:50 och 52 om bostadsbristen i och om hur kan få fler villaägare 32 Statsrådet (KD): har frågat mig vad jag tänker göra för att ta itu med bostadsbristen, som hotar tillväxt och jobb. har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att fler familjer i ska kunna förverkliga drömmen om att flytta till ett eget hus, med anledning av att småhusproduktionen störtdyker. Jag väljer att besvara interpellationerna i ett sammanhang. Låt mig först säga att jag delar och oro för bostadsbristen och den låga nyproduktionen av småhus. Bostadsbristen är främst ett problem i landets tillväxtregioner, särskilt i . Under en lång följd av år har det byggts alltför få bostäder i förhållande till de utmaningar som den demografiska utvecklingen innebär, där bostadsbristen också påverkar förutsättningarna för arbetsmarknaden och tillväxten. Det är därför angeläget att förutsättningarna för bostadsbyggande förbättras. Regeringen är i full färd med att rusta upp bostadspolitiken. Vi vill skapa en modern bostadspolitik som med utgångspunkt i långsiktiga och sunda spelregler tar itu med de problem som finns. Planeringsprocesserna för byggande måste göras tydligare och smidigare. trädde en ny plan- och bygglag i kraft, och vi har fått en ny instansordning för överklaganden med fem nya mark- och miljödomstolar och en mark- och miljööverdomstol. Syftet är tydlighet och snabbare processer. Regeringen bedömer dock att ytterligare åtgärder krävs. De långa handläggningstiderna för överklagade ärenden enligt kan åtgärdas genom att till exempel precisera inriktningsmål för länsstyrelsernas handläggningstider samt öka resurserna för länsstyrelsernas och mark- och miljödomstolarnas handläggning. Regeringen ser nu över regelverket som rör plangenomförandet vägen från beslutad detaljplan till färdigt bygge. Regeringen har också tillsatt en utredning kring de tekniska egenskapskrav många kommuner ställer vid byggande för att analysera de kostnader dessa medför för byggandet.