prot · GZ0969 · 2012-02-14 00:00:00 — Förste vice talmannen meddelade att (V) avsagt sig uppdragen som ledamot i och i krigsdelegationen samt att avsagt sig uppdraget som personlig ersättare för (M) i . Kammaren biföll dessa avsägelser. Förste vice talmannen meddelade att (S) ansökt om ledighet den 14 februari31 mars. Kammaren biföll denna ansökan. Förste vice talmannen anmälde att (S) skulle tjänstgöra som ersättare för . 3 § Anmälan om kompletteringsval Förste vice talmannen meddelade att riksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanser anmält som ledamot i och i krigsdelegationen, att Moderata samlingspartiets riksdagsgrupp på grund av uppkommen vakans anmält som personlig ersättare för i samt att Socialdemokraternas riksdagsgrupp anmält som suppleant i civilutskottet och i socialutskottet under ledighet. Förste vice talmannen förklarade valda till ledamot i () ledamot i krigsdelegationen (V) personlig ersättare för (M) i (M) Förste vice talmannen förklarade vald den 15 februari31 mars till suppleant i civilutskottet (S) suppleant i socialutskottet (S) 4 § Anmälan om fördröjda svar på interpellationer Till hade inkommit följande skrivelser: Interpellation 2011/12:202 Till Interpellation 2011/12:202 Näringslivets förutsättningar i av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är tidigare inbokade arrangemang och resor. (C) Enligt uppdrag Interpellation 2011/12:222 Till Interpellation 2011/12:222 Nationellt Anhöriga av (S) Interpellationen kommer att besvaras . Skälet till dröjsmålet är redan inbokade engagemang. (KD) Enligt uppdrag 5 § Hänvisning av ärenden till utskott Föredrogs och hänvisades Propositioner 2011/12:55 och 63 till justitieutskottet /12:68 till näringsutskottet /12:70 till finansutskottet Skrivelse 2011/12:65 till EU-dokument KOM(2012)7 till arbetsmarknadsutskottet 6 § Förnyad bordläggning Föredrogs och bordlades åter betänkande 2011/12:TU6 betänkande 2011/12:SkU11 betänkanden /12:KU2 och KU3 betänkande 2011/12:NU9 betänkanden /12:JuU14 och JuU18 7 § Svar på interpellationerna 2011/12:181 och 183 om den ekonomiska ojämlikheten 1 Finansminister (M): har frågat mig vad jag avser att göra för att minska klyftorna i samhället och för att stödja dem som har det sämst ställt. har frågat mig genom vilka åtgärder jag avser att minska Gini-koefficienten i . Jag väljer att ge ett gemensamt svar på dessa interpellationer. Inkomstspridningen har ökat i många länder under . Internationellt sett är ökade löneskillnader en av de viktigaste förklaringarna, men kapitalinkomsternas betydelse har också ökat. För del kan i stort sett hela den långsiktiga uppgången förklaras av kapitalinkomsterna. Trots att inkomstskillnaderna i har ökat har enligt alla källor en av de jämnaste inkomstfördelningarna i världen. En aktuell , , konstaterar att det inte är tillräckligt effektivt att enbart utjämna med skatter och transfereringar. Utmaningen ligger i att också uppmuntra och underlätta möjligheter till sysselsättning för grupper med svag anknytning till arbetsmarknaden. Regeringen har sedan den tillträdde fört en politik för att stärka arbetslinjen och bryta de senaste decenniernas växande utanförskap. Genom jobbskatteavdragen och reformerna inom arbetsmarknadspolitiken och sjukförsäkringen har regeringen sänkt trösklarna in på arbetsmarknaden. Jobbpolitiken har sedan den kraftiga internationella lågkonjunkturen inriktats på att motverka att arbetslösheten biter sig fast. Regeringens ansvarsfulla finanspolitik har skapat utrymme för att under 20092012 höja ett flertal transfereringar. I den senaste budgetpropositionen föreslog regeringen ett antal åtgärder som riktar sig till grupper med svag ekonomi: höjt bostadsbidrag för unga utan barn och för barnfamiljer, en höjning av bostadstillägget till pensionärer och höjd norm för skälig levnadsnivå för pensionärer med särskilt bostadstillägg och äldreförsörjningsstöd. Det är regeringens fortsatta ambition att ytterligare stärka arbetslinjen och driva en effektiv fördelningspolitik som gagnar dem som har det allra sämst. 2 (S): Jag tackar för svaret. säger att regeringen har en arbetslinje, och jag vet att det är mantrat som ska försöka urholka stenen även om det inte är sant. Säger man det bara tillräckligt kanske folk tror det, och många har faktiskt trott att regeringen har en arbetslinje. Det är inte sant, det vet vi. Det är inte bra, och det är inte bra att vi inte tar till vara människors vilja att arbeta och människors förmåga. Många är ofrivilligt deltidsarbetslösa, och många är helt arbetslösa. Vi har en massarbetslöshet i landet. Detta innebär att många också är fattiga, eftersom regeringen har försämrat försäkringsskyddet för de arbetslösa. Det var under devisen att om man bara gör de sjuka och arbetslösa fattigare ökar incitamentet, det vill säga skillnaden, och då kommer de att bli friska och hitta ett jobb. har det i praktiken visat sig att denna politik inte har fungerat. Då undrar jag: Vill regeringen ändra denna politik? Eller vill regeringen ha större skillnader? har nämligen varit lite otydlig i fråga om det. säger han att det är bra med större skillnader eftersom man då får en morot och en piska. Man får jobba lite hårdare, ta tag i sig själv och rycka upp sig även om man har cancer eller någon annan svår sjukdom. Man ska rycka sig i kragen. Bara man blir lite fattigare kommer man säkert ut och kan hitta ett jobb. Så säger ibland, men inte med dessa ord utan orden är inlindade i . Men ibland säger att vi ska se till att de sämst ställda har det drägligt och att vi ska se till att vi har ett jämnare samhälle eftersom det minskar oroligheterna. Därför tycker jag att är otydlig. Jag skulle gärna vilja ha ett förtydligande på denna punkt. Antalet ensamstående mammor som lever på socialbidrag, eller ekonomiskt bistånd, ökar. Var fjärde ensamstående mamma söker nu någon form av ekonomiskt bistånd. Det är jättebra att vi har detta skyddsnät i . Det är fantastiskt bra. Men dessa ensamstående mammor skulle vilja ha ett arbete och en bättre ekonomisk situation. De skulle vilja ha en heltid och ha en barnomsorg som gör att de kan ta jobb på obekväm arbetstid. Dessa ensamstående mammor får inte denna hjälp av samhället som de skulle behöva. Det motverkar arbetslinjen att de ensamstående mammorna inte kan ta de jobb som de vill eftersom barnomsorgen inte fungerar på obekväm arbetstid. Dessutom är det många av dem som har varit sjuka som har friskskrivits, inte för att de har blivit friska utan för att de har drabbats av den tidsregel som den borgerliga regeringen har satt upp. Av dessa människor är det som inte har ett arbete. har hittat ett arbete, och det är vackert så, och har någon annan form av ersättning eller stöd från Arbetsförmedlingen. Men så många som av dem som var sjuka har ingen försörjning alls eller lever kanske på sina anhöriga eller får hanka sig fram på annat sätt, till exempel via ekonomiskt bistånd. Denna politik bidrar till ökade skillnader i samhället. Vi socialdemokrater tycker att det är helt värdelöst. Vi är lite osäkra på vad regeringen tycker. Är det bra eller dåligt med större skillnader? 3 (S): Så kraschlandade moderater. Svenska folket tyckte inte om budskapet om att sänka skatterna med 120 miljarder. Retoriken behövde göras om. städslade åter den moderata partiledningen. talade man annorlunda. investerade man , och fram till valet , i att tala om utanförskap, massarbetslöshet, utanförskap, massarbetslöshet. Man sade: Det är möjligt att bryta detta tillstånd i nationen bara genom att kraftigt sänka skatterna. Det skulle stimulera människor till arbete och försämra socialförsäkringar och arbetslöshetsförsäkring, ty då skulle fler välja arbete och då skulle lönerna sänkas så att en annan arbetsmarknad blev möjlig. Det senare talar man dock något tystare om. har vi skattesänkningar i 80-miljardersklassen i och med de så kallade jobbskatteavdragen totalt 100 miljarder. Vi ser effekterna i det svenska samhället. Vi ser en inkomstfördelning som är djupt orättvis. De med de lägsta inkomsterna har fått direkta försämringar, medan de med de höga inkomsterna har fått kraftfulla förbättringar förbättringar som man inte kunnat drömma om att ens skulle ge dem. Dessutom har den så kallade jobbstrategin brutalt misslyckats. Det är ju fler som är arbetslösa. har vi en långtidsarbetslöshet omfattande över 100 000 personer. Vi har en öppen arbetslöshet omfattande runt 350 000 personer. Vi har en med minskad förvärvsfrekvens. De utvärderingar som den regering begärt som tillhör säger: Det finns ingenting som visar att det så kallade jobbskatteavdraget har bidragit till ökad sysselsättning. Det har i stället bidragit till två andra saker: Det betalas i det svenska samhället av barn i förskolan och av de gamla i äldreboenden därför att det offentliga dräneras på resurser och därmed på förutsättningar för kvalitet i välfärden. Det betalas av dem som är sjuka och som slängts ut från sjukförsäkringen, av de arbetslösa som i växande skaror till en förnedrande låg ersättning förvaras i fas 3. Jag vill hävda, , att er politik inte är en slump utan en medvetenhet, men ni valde en annan retorik än den Lundgrenska. Ni valde en retorik som lockade människor till att stödja en idé om att allt fler skulle få jobb och att vi skulle minska utanförskapet. Det blev inte så. Det blev tvärtom. Det blev växande klyftor ett totalt misslyckande för er politik, ! 4 (M): var det år då Sällskapsresan komoch då och åkte till . Ni kommer kanske ihåg början på filmen. kommer gående genom ett grått med en väska som knarrar. Det ser allmänt tragiskt och nedgånget ut. Man kan läsa: Svenskar reser inte till något utan från något. var alltså året då den här filmen kom en mycket rolig och bra film men också på sätt och vis ett tidsdokument mitt i den då det gick som sämst för . Svensk ekonomi stod i praktiken stilla . De som levde hade inte en bättre levnadsstandard än de hade haft , för reallönerna stod stilla. Mitt i allt detta fanns , Sällskapsresans år. Varför säger jag då detta? Jo, jag säger det därför att de som påpekar att inkomstskillnaderna ökat alltid jämför med . De säger: hade vi de jämnast fördelade inkomsterna i svensk historia. De säger att det då var det perfekta samhället, att precis så skulle det vara. har inkomsterna, tack och lov, ökat. De har ökat i alla inkomstskikt. Men de har ökat olika snabbt och olika mycket. De har ändå ökat . Alla i alla inkomstskikt har alltså fått ökade inkomster . Ändå säger man: , då det var jämnast, var det perfekt; det var idealet. Det säger man trots att 1980 var stagnationens år mitt i den då svensk ekonomi stod stilla. , under de gyllene , hade vi starkt ökande inkomster och stark tillväxt. Ekonomin gick bra. Då hade vi större inkomstskillnader. Varför vill man inte tillbaka till de gyllene ? Nej, 1980 ska det vara, för då var det perfekt. Då var det så att man i stort sett oavsett hur mycket man arbetade och oavsett om man genomgick en utbildning fick det ungefär likadant. Livet blev ungefär likadant för alla detta stagnationens år, 1980. Efter 1990-talet, , har vi haft en bra tillväxt och inkomsterna har ökat men olika snabbt. Då säger man: Nej, hellre . Därför frågar jag: Vad var det som var så bra 1980? Vad var det som var så bra Sällskapsresans år när svenskar hellre reste från något än till något? Varför vill ni ? 5 FINN (M): Det är två viktiga områden som interpellanterna tar upp. Jag får tacka för det. Jag får också tacka finansministern för ett uttömmande svar i dessa mycket viktiga frågor där vi uppenbarligen har skillnader. För att börja med fråga om den så kallade Gini-koefficienten, ett mått på skillnader i hushållens inkomster: torgför att det är stadiga ökningar och att mäler ut sig. Ja, vi i gör faktiskt det. Tittar vi på Gini-koefficienten utifrån ett perspektiv där man väger in också de samhällstjänster som finns inblandade i att stötta hushållen med skola, hälso- och sjukvård, bostadsbidrag och andra gemensamma välfärdstjänster ser vi att ligger i särklass bäst till. Vi i har de minsta skillnaderna precis som finansministern beskriver i sitt svar. Det beror ju på vad man vill väga in i rättvisor och orättvisor. Jag tycker att det är viktigt att konstatera att en stor rättvisa i är våra väl utbyggda välfärdssystem som gemensamt finansieras. Lägger man till dessa till ekvationen ser det väldigt bra ut för . Det finns många länder som där har mycket att jobba på. Båda interpellanterna tar upp sjukförsäkringen det var egentligen därför jag anmälde mig till debatten. Frågan fick stort utrymme i det muntliga svaret jämfört med den skrivna interpellationsfrågeställningen. Låt mig konstatera att det sägs från interpellanterna att alliansregeringen slänger ut folk i sjukförsäkringen, och låt mig omformulera detta. hade de absolut högsta sjuktal man kunde se bland annat i . Tar vi jämförbara länder kan vi se att vi hade dubbelt så många sjukskrivna och dubbelt så länge, och vi förtidspensionerade 140 personer . Vi hade 550 000 förtidspensionerade av en befolkning som då var under 9 miljoner invånare. hade en dröm. I budgetpropositionen då skrev han in: Min dröm är att detta ska halveras till 2008. Sedan tillsatte han socialdemokratisk sjukförsäkringsminister och även generaldirektör för motsvarighet som utredare. Hon kom fram till att det var mycket stora problem med den svenska sjukförsäkringen. Bland annat fanns det enorma geografiska skillnader. Jag vill alltså hävda att vad den socialdemokratiska regeringen lyckades med var att slänga in folk i sjukförsäkringen människor som inte hade där att göra. har vi agerat med en reformering av sjukförsäkringen. har tagit ansvar för att genomföra en betydande övergång till arbetsmarknaden för dem som faktiskt har möjlighet att komma dit. Vi har generösa regler för dem som prövas mot arbetsförmåga. Ungefär en fjärdedel stannar kvar i sjukförsäkringen på grund av undantagen. Vi har trots allt , alltså mer än hälften, som är kvar i arbetsmarknadspolitiska åtgärder av olika slag och rehabilitering, där regeringen för övrigt har investerat . Detta är på grund av att vi, precis som finansministern noterar, har haft sunda statsfinanser som bas för våra reformer. Vi har alltså ett mycket mer aktivt arbete för att låta folk komma tillbaka till arbetsmarknaden. Min fråga till interpellanterna är: På vilket sätt tror ni att man kommer närmare en arbetsmarknad om man ställs passiv i en sjukförsäkring där man dessutom inte har några tidsgränser, utan övergången i förtidspension är nästan den enda givna lösningen? Detta kan jämföras med om man, som ungefär hälften av individerna , får en möjlighet att pröva arbetsmarknadsåtgärderna som vi också har lyckats intensifiera på grund av reformutrymme, inte minst i budgetpropositionen 20011/12. Avslutningsvis tycker jag att det finns väldigt mycket här som talar för att Alliansens reformering av sjukförsäkringen har varit i syfte med vad tidigare socialdemokratiska ledare har önskat. Jag undrar vad den nuvarande socialdemokratiska hegemonin tycker om detta. 6 (S): Det är två frågor jag ställer mig. Den första frågan är: Fungerar politiken? Den andra frågan är: Är politiken mänsklig? Tyvärr måste jag svara nej på båda dessa frågor. Såsom debatten gick tidigare handlade det om att vi måste få ut de sjukskrivna och de arbetslösa på arbetsmarknaden. De skulle få incitament att jobba, och då var det att de skulle ha mindre pengar att leva på. I detta låg en föreställning om att de helt enkelt hade det för bra och att det var därför de inte jobbade. De ville helt enkelt inte jobba. har dock regeringen sänkt ersättningarna rejält och jagar de arbetslösa och sjuka på många olika sätt. Det har inte lett till att fler har kommit i arbete eller att utanförskapet har minskat tvärtom. Därför tycker jag att man redan där borde se att den här politiken inte fungerar. när man har kört med den här politiken skattesänkningar och att jaga dem som har haft minst och står utanför har det inte heller hjälpt. Jag tycker alltså att slutsatsen är att det behövs en annan politik om man på allvar ska få människor i arbete. När det gäller den andra frågan, om detta är mänskligt, säger jag: Nej, det är inte mänskligt. Vi kan nämligen nu se att klyftorna ökar. Det drabbar allra värst den tiondel som hade det sämst redan från början. Vi kan se att det började med sänkt ersättning för de människor som levde i sjukförsäkringen och a-kassan. Det var redan innan svårt att leva på den ersättningen. Nästa steg är att man kastas ut ur systemet, vilket har hänt många inte minst de sjukskrivna. Då hamnar man på socialbidrag. Vi kan se att socialbidragen har ökat i nio av tio kommuner. Det är naturligtvis även andra grupper som har gått över till socialbidrag, bland annat från a-kassan. Men det är även sjukskrivna som faktiskt är för sjuka för att jobba som lever på socialbidrag. De får inte en chans att få ett jobb heller. Detta är omänskligt, anser jag. I stället borde man lägga resurserna på att ge dem som kan rehabiliteras rehabilitering, men det har man tyvärr inte gjort. Det som gör detta ännu mer tragiskt och omänskligt är att det finns barn inblandade. Många av de människor som har fått sänkta ersättningar och dessutom kastas ut i försörjningsstöd och socialbidrag har barn. Dessa barn drabbas orimligt hårt av hur deras föräldrar behandlas. Det krävs helt enkelt en genomgripande annorlunda politik. Det räcker inte att man med allmosor försöker hjälpa dessa barn, utan barnens problem består i föräldrarnas fattigdom. Därför måste man hjälpa föräldrarna. Det är helt enkelt en mänskligare politik som ska till. När det gäller just barnfattigdomen beräknas den av ligga på i hela . Det är en rätt hög siffra. I , som jag kommer ifrån, är siffran nästan vart tredje barn. Dessa siffror ökar också . Det är verkligen oroväckande och borde vara en larmsignal: Här har vi barn vars föräldrar har svårt att få ihop pengar till hyra, mat och mediciner. De har svårt att få det att räcka till allting och dessutom till att kunna köpa en födelsedagspresent eller en julklapp allt det där extra som är så viktigt för barnen och inte minst viktigt för att de ska känna gemenskap i skolan och förskolan. Det krävs helt enkelt en annan politik en mänskligare politik och en politik som verkligen ger jobb. 7 (S): I går kom ett pressmeddelande från : Ökad ojämlikhet i hälsa och livslängd. Klyftorna i har ökat. En ny unik forskningsöversikt visar att detta leder till ökad ojämlikhet i hälsa och livslängd hos den svenska befolkningen. Jag har, fru talman, valt att anmäla mig till denna debatt därför att jag blev lite förvånad över regeringens svar. avslutar med: Det är regeringens fortsatta ambition att ytterligare stärka arbetslinjen och driva en effektiv fördelningspolitik som gagnar dem som har det allra sämst. Han skriver en effektiv fördelningspolitik inte en jämlik eller solidarisk fördelningspolitik, utan en effektiv som gagnar dem som har det allra sämst. Då är frågan: Vad är det som gagnar dem som har det allra sämst? , fru talman, har jag fått ett presentkort från en känd restaurangfirma. Jag tror att det är som tack till majoritet som har röstat för sänkt restaurangmoms. Det är så vi på något sätt får uppmärksamhet från en del medborgare och företag, beroende på vilka beslut vi tar. Jag får också en hel del mejl och samtal från personer som har blivit fattigare på grund av regeringens politik. De är väldigt bekymrade. Vad menar alltså med att det gagnar dem som har det allra sämst? 65 000 har blivit utförsäkrade från sjukförsäkringen. Nästan 30 000 personer befinner sig i fas 3. Det är en arbetsmarknadspolitisk åtgärd som har fler personer inskrivna än vad som jobbar på Posten. Det är 68 000 personer som har varit långtidsarbetslösa . sade till TT att han finner klyftorna i besvärande och att vi det är oklart vem han avser där, fru talman i varje läge ska göra det som behövs för att hålla ihop . Det är inte med sanningen och de skattesänkningar som denna regering har genomfört överensstämmande, fru talman. fick den rikaste fjärdedelen av de totala skattesänkningarna. Den fattigaste fick att dela på. Är det att hålla ihop ? Är det att bedriva en effektiv fördelningspolitik som gagnar dem som har det allra sämst? Jag är socialdemokrat. Uppenbarligen är inte det. Jag skulle ändå vilja ha svar på frågan: Vad menar man med att bedriva en effektiv fördelningspolitik som gagnar dem som har det allra sämst? Är det att de ska bli så fattiga som möjligt, eller vad är syftet? 8 (FP): Den som har gjort en resa har ofta något att berätta. Det är ett uttryck som lämpligen kan översättas till tyska. Den där resan kan företas geografiskt, men den kan även företas . företog en resa i tiden. har jag haft möjlighet att besöka ett antal andra länder, för att ta den geografiska dimensionen. Det har varit tillsammans med bland annat , , , , och så vidare. Vad noterar man i dessa länder jämfört med ? Jo, den ekonomiska krisen är svårare i alla dessa länder. Den är svårare i alla dessa länder än den är i . Det kan bero på tur; det ska vi inte bestrida. Det kan dock också bero på något annat, nämligen att vi har fört en ekonomisk politik i det här landet som trots vad oppositionen vill anföra har varit relativt sett framgångsrik. Vi har en alldeles för liten arbetsmarknad. Det kan vi vara överens om, därför att den grundläggande skillnaden går alltid mellan att ha försörjning, arbete, och att vara arbetslös. Vi har trygghetssystem som täcker upp det mesta, dock inte allt. Så ska vi ha´t, men var ska vi ta´t? säger att den här politiken inte har fungerat. Nej, det kan man kanske tycka ur er synpunkt sett. Men bygger ändå denna omständighet på att vi har ökat köpkraften med hela jobbskatteavdraget med jag vet inte exakt hur mycket det är . När man ställer frågan om ojämlikheten har ökat måste man diskutera vad alternativet hade varit, nämligen att inte göra detta. Hur många fler människor i detta land hade haft jobb om vi inte hade vidtagit de här åtgärderna? Det är en fråga som är obesvarad av Socialdemokraterna, och det är den mest centrala frågan av alla. Om vi inte hade gjort detta, vad är alternativet? Är det att minska köpkraften med 80100 miljarder för de vanliga människorna? Hur många fler jobb hade detta gett i ? Hade ojämlikheten i inkomstskillnader då varit större eller mindre? Den frågan måste ni besvara. Det alternativ ni har är ingenting annat än att man borde ha gjort mer av allting annat. Så ska vi ha´t, men var ska vi ta´t? Det är inte helt lätt. Jag tycker inte att man behöver försvara regeringens politik i varje del. Det finns en och annan sak som man naturligtvis alltid kan diskutera när det gäller om utformningen har blivit den perfekta. Men det är viktigt att komma ihåg att den här inriktningen har gjort att fler människor i vårt land relativt sett har sysselsättningen kvar än i många andra länder. Och det viktigaste av allt är att man ska kunna hålla uppe sysselsättningen på ett hyfsat sätt i det här landet. Som Wigforss sade: Jobben tar aldrig slut, men det gäller att se till att de också utförs. 9 HANS (S): Hur hade det blivit om vi inte hade haft jobbskatteavdraget? Jag bad att jämföra hur det såg ut med jobbtillväxten, hur många fler som var sysselsatta under vår senaste regeringsperiod, alltså , och hur det ser ut , för vi hör ju de borgerliga företrädarna säga att det har blivit si och så många fler sysselsatta. Under det socialdemokratiska regeringsinnehavet, de tolv åren , kom det till 500 000 nya jobb, en ökning från 3,9 miljoner till 4,4 miljoner utan jobbskatteavdrag. Vad var det då? Magic, eller? Det funkade utan jobbskatteavdrag, och det är ganska intressant. Jag tror inte på jobbskatteavdrag, därför att det bygger på en människosyn som jag inte kan dela. Den teoretiska modellen med jobbskatteavdraget vänder sig ju mot dem som står längst bort från arbetsmarknaden ungdomar, invandrare och så vidare. Då är tänket att nu kommer de att se och märka att det är lönt att gå ut och börja jobba.