prot · H00942 · 2012-12-12 00:00:00 — Den andra frågan fick jag inte svar på, och därför upprepar jag den igen. Den handlar om de familjer som tyvärr lever på försörjningsstöd. Det finns alltför många familjer som har fastnat i långvarigt beroende därför att de inte kommer in på arbetsmarknaden. Om ett barn insjuknar i en svår sjukdom och de blir beviljade vårdbidrag är marginaleffekten total. Vårdbidraget i sig gör att man inte längre får försörjningsstöd. Men att vårdbidraget ska täcka de ökade kostnaderna gäller inte för den familjens totala ekonomi tyvärr. Vad vill och göra så att familjer som lever på försörjningsstöd också ska få behålla vårdbidraget? 134 (KD) replik: Jag hann inte riktigt med att komma fram till den andra frågan i mitt förra inlägg. Jag går tillbaka till den förra frågan. Nej, tack och lov är det så att kärleken inte i första hand styrs av ekonomin. Men jag tycker ändå att det är olämpligt att ha en negativ skatteeffekt av att flytta samman med någon. Det är inte sådana incitament vi vill ha i skattesystemet. Till frågan om försörjningsstödet och de som har behov av vårdbidrag. Det här är ett område som också har tittat på. Det finns ännu inte ett konkret förslag i budgeten från regeringen. Vi ser också en brist vad gäller att det inte är båda föräldrarna som har möjlighet att få del av vårdbidraget . Det här är ett område som regeringen tittar på och där vi kristdemokrater är pådrivande, och det finns anledning att komma tillbaka till frågan. Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas .) 11 § Hälsovård, sjukvård och social omsorg Föredrogs socialutskottets betänkande 2012/13:SoU1 Utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg (prop. 2012/13:1 delvis). 135 (S): Jag står givetvis bakom samtliga S-reservationer i betänkandet, men för tids vinnande yrkar jag bifall till reservationerna 5, 24 och 29. Hälso- och sjukvårdslagens 2 § lyder att målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Vården skall ges med respekt för alla människors lika värde och för den enskilda människans värdighet. Den som har det största behovet av hälso- och sjukvård skall ges företräde till vården. Här är vi inte , herr talman. Vi måste våga se de brister som finns och åtgärda dem. Jag ska ta upp några sådana brister, och jag tänkte börja med vårdgarantin. Vårdgarantin är tänkt att garantera just vård och vård för den enskilde patienten. Det är bra. Kömiljarden är också bra. Den har förstärkt vårdgarantin och bidragit till att minska köerna. Men båda har en uppenbar baksida. I skrev ledningen att vid en samlad analys framträder en tydlig bild av att vårdgarantin och kömiljarden ger undanträngningseffekter på ganska bred front i sjukvården. Omfattningen kan inte längre anses vara begränsad. vet vi med säkerhet att patienter trängs undan i de skeden i sjukvården som inte omfattas av vårdgarantin. Det gäller i första hand utrednings- och eftervårdsfas i specialistvården. Återbesök, efterkontroller och medicinsk uppföljning uteblir eller skjuts . Det gäller patienter i alla åldrar och samhällsgrupper. De mest drabbade är alltjämt patienter med komplexa och tidskrävande diagnoser. är inte ensamt om att påtala dessa brister. konstaterade ungefär i en rapport att vårdgaranti och kömiljard i vissa fall har lett till att nybesök går före återbesök. Detta gäller framför allt vård inom ögonsjukdomar, neurologi och reumatologi. Om det inte framgår vill jag gärna understryka att detta inte är i överensstämmelse med hälso- och sjukvårdslagens devis om vård efter behov och företräde till dem med störst behov. En av regeringens käpphästar och mirakelmediciner är, även på detta område, att införa fri etablering. Den som vill erbjuda någon form av specialiserad vård får själv bestämma var man vill etablera sin verksamhet. Regeringen understöder detta i statens budget genom extrapengar. Fri etablering innebär att landstingen blir tvungna att tillåta vårdföretag inom välfärdsområdet att etablera sig där de anser det vara mest lönsamt. Det finns en uppenbar risk att utbudet blir lägre i mer kostnadskrävande områden om inte ersättningssystemet tar hänsyn till sjuklighet och sociala skillnader. Eftersom regeringen trots denna vetskap okritiskt tuffar vidare med sina förslag vill jag berätta om vårdval gyn. På kan man läsa att den som bor i och behöver träffa en gynekolog själv kan välja vilken gynekologisk mottagning man ska få vård på. Man väljer mellan de mottagningar som blivit godkända av . En morgontidning i skriver: Vårdval gynekologi, som infördes , ger alla mottagningar samma ersättning per patient, oavsett i vilket område kliniken ligger och vilka vårdbehov som finns. har tolv nya gynkliniker öppnat, men samtliga har etablerat sig i city eller stadens norra delar. Ingen ny klinik har öppnats i södra . försvinner en av de få mottagningar som finns söder om innerstaden, Ultragyn i . beklagar beslut att säga upp avtalet . I ett tjänsteutlåtande konstaterar man att det finns ett stort behov av specialistvård i området, inte minst i gynekologi. Helt klart finns det ett behov i . Det här är tråkigt, säger avdelningschefen på hälso- och sjukvårdsförvaltningen. Men att en mottagning inte går runt är inte det absoluta beviset på att ersättningen är helt fel. Detta är tyvärr inte unikt, men det är uppenbart och framför allt så förutsägbart. Jag ställer mig frågan: Vad krävs mer för att majoriteten ska tänka om? När finns det anledning att ta ett nationellt ansvar? Regeringen driver en politik bort från hälso- och sjukvårdslagens vård efter behov genom att stimulera vårdval där etablering styrs av marknaden, genom vårdgaranti och kömiljard som styr mot förstabesök före återbesök och genom förslag och beslut att möjliggöra för den som har en privat sjukvårdsförsäkring att gå före i den offentligt finansierade vården. En jämlik vård efter behov genomsyrar helt enkelt inte regeringens förslag. Hur ska annars jag och övriga tittare tolka det faktum att regeringen trots kritik väljer att nu skruva villkoren för att ta del av kömiljarden ännu hårdare? Trots att skillnaderna i hälsa ökar geografiskt och socioekonomiskt för regeringen inga resonemang om hur man borde styra resurser efter vårdtyngd. Och det är obegripligt att regeringen vidhåller att den som har en privat sjukvårdsförsäkring ska ha rätt att gå före i primärvården och på offentligt finansierade sjukhus. Resultatet av denna utveckling är en ojämlik vård där efterfrågan styr snarare än behov. Vi socialdemokrater kommer aldrig att acceptera det, och vi menar att det finns en annan och bättre väg att gå. Den som blir sjuk ska känna sig säker på att få hjälp av en personal som har den bästa utbildningen, tillräckligt med tid och den senaste medicinska tekniken. Vi vill införa en vårdgaranti i form av ett patientkontrakt där patientens alla delar inom behandlingen ingår och inom vilken tid det ska ske. Vi vill att alla ska ha lika rätt till vård, oavsett förmåga att teckna en privat försäkring. Det krävs ett tydligt politiskt ledarskap för att prioritera vården för de sjukaste och sköraste. Just därför ska hälso- och sjukvården styras demokratiskt och finansieras gemensamt och solidariskt. Det är i sammanhanget väsentligt att poängtera det faktum att vi ser allt fler som inte kan hämta ut sina receptbelagda läkemedel. Betalningsanmärkningar, bristande fullmakter och tomt på lagret är bara några orsaker. Oavsett orsak är det oacceptabelt. Vi kan väl vara överens om att läkemedel är en del av vården. Ingen skulle nekas ett kirurgiskt ingrepp, några stygn i ett sprucket ögonbryn eller en dialys på grund av dålig ekonomi. Men det sker med utskrivna läkemedel. Detta måste få ett slut. Vård efter behov måste gälla även läkemedel. Innovationer är helt avgörande för vårdens utveckling och framtid. Endast genom att låta forskning vara en självklar del i vårdvardagen och genom att se till att nya läkemedel tar plats och nya metoder ersätter gamla kommer vi att få begränsade resurser att räcka till och fortsätta framstegen. Men hur försäkrar vi oss om fortsatta innovationer? Hur vet vi att senast tillgängliga kunskap verkligen vägleder i vården? Det är genom riktlinjer och rekommendationer, genom kvalitetscertifiering av alla offentligt finansierade vårdgivare, genom en närvarande forskning, genom ständig kompetensutveckling, genom en överläggning mellan alla parter för att hitta en samsyn kring hur samhället säkrar en snabb och säker prövning och introduktion av nya läkemedel, genom att inkludera innovation och tid för forskning i upphandlingar eller ersättningssystem och genom en fortsatt samordning eller regionalisering av specialiserad vård. Jag vill lyfta upp en verksamhet som växer i omfattning, som blivit en oundgänglig del i verksamhet, som inte skulle fungera utan ideella krafter, som möter våldsutsatta kvinnor och deras barn kvinnojourerna. tänker vi på fysiskt våld, det som möjligen kan upptäckas av en uppmärksam omgivning. Men förtrycket kan även uttryckas som ekonomiskt våld, psykologiskt våld och materiellt våld. Det är också värt att betona hur den allt tuffare bostadsmarknaden, den växande arbetslösheten och de försämrade trygghetssystemen försvårar situationen ytterligare för denna grupp kvinnor. På grund av misshandel, hot och våld från man, make eller pappa kan de helt enkelt inte leva och känna trygghet i sin ordinarie bostad. De kan då av hänvisas till ett skyddat boende. Tiden där kan variera från enstaka dagar i hemkommunen eller i någon annan del av . Ideella krafter och föreningar är en förutsättning, och det är ett viktigt, stort och varmt engagemang på över 150 kvinnojourer runt om i landet. Men det är dags att se över villkoren. Det är inte rimligt att kvinnojourerna får tillfälliga utvecklingsanslag, projektmedel och om de bor i rätt kommun kanske också ett kommunalt bidrag. Vi måste ställa oss frågan hur vi kan säkra kvinnojourernas livsviktiga verksamhet på lång sikt. Hur försäkrar vi oss om att hjälp och stöd till våldsutsatta kvinnor och deras barn inte avgörs av i vilken kommun man råkar bo? Stöd och hjälp till våldsutsatta kvinnor borde vara en nationell rättighet. Vi socialdemokrater menar att detta borde utredas för att resultera i en lagstiftning om obligatoriskt stöd till kvinnojourernas verksamhet. Det är förvånande och anmärkningsvärt att förslaget röstas ned av majoriteten. Men det är inte för sent att stödja reservation 24 i betänkandet. har vi kunnat ta del av en rapport som presenteras av . Rapporten beskriver att allt fler, företrädesvis kvinnor, går ned helt eller delvis i arbetstid för att vårda en nära anhörig. Det ger oss ett viktigt perspektiv på äldreomsorgen. Det går att göra många jämförelser med barnomsorgen, numera förskolan. Låt mig ta bara några. Förskolan är en förutsättning för att föräldrar ska kunna kombinera familj och arbete. Alla har rätt till en plats , utan skäligt dröjsmål. Verksamheten styrs av en läroplan för att garantera likvärdighet och kvalitet. Verksamheten leds av utbildade förskollärare och barnskötare. Kostnaden är maximerad för att inte bli ett hinder för familjer med låg inkomst. Jag skulle kunna fortsätta länge, och det blir bara alltmer uppenbart att likheterna med hemtjänst och särskilda boenden skulle kunna vara många fler. Men då har äldreomsorgen en resa att göra. Jag och Socialdemokraterna vill gärna göra den resan, för gruppen äldre förtjänar att bli sedd och respekterad och att känna trygghet. Som vid alla andra resor står man titt som tätt vid olika vägskäl, och det gäller att göra rätt val för att nå målet. En äldreomsorg av hög kvalitet som ser människan bakom det åldrade skalet, som omfattar alla den dag man behöver den oavsett om man har anhöriga som kan strida för en plats och oavsett om man har pengar att lägga emellan det är för mig som socialdemokrat målet. Det finns de som målar upp en ganska mörk och dyster bild . De menar att när antalet äldre ökar kommer vi inte att ha råd med en gemensamt finansierad välfärd. De säger att var och en kommer att bli tvungen att betala mer ur egen ficka. Men så behöver det inte vara. Frågan om hur vi ska finansiera välfärden är en genuint politisk fråga. Det går att utveckla en gemensamt finansierad vård och omsorg med hög kvalitet för alla äldre det handlar om politiska prioriteringar och kraft. Det gör vi genom att prioritera, genom ett aktivt folkhälsoarbete och genom att fler får möjlighet att arbeta. Därför ska vi inte bygga in tilläggstjänster i privat verksamhet för den som har råd och erbjuda det mest nödvändiga i offentlig regi till resten. I stället ska vi nu och framöver satsa på kompetens och utbildning för dem som ska börja eller som redan arbetar i verksamheten. Det måste finnas många vägar in i yrket inom vuxenutbildningen för den som ångrat gymnasievalet, för den som vill byta bana mitt i livet och för den som kommer till med flera språk i bagaget. Vi behöver alltmer av demenskunskap, geriatrisk kompetens, folkhälsopedagoger och andra högskoleutbildade män och kvinnor. Vi beskriver detta och mycket mer i vår kommittémotion. Om jag drar hela den här överskrider jag min talartid med råge, så det gör jag inte. Men man kan ta del av den. Låt mig därför bara kort beskriva våra budgetförslag som är ett försök att sätta fingret på några oerhört väsentliga utmaningar. har i granskningar av äldreomsorgen påpekat att den fortsatt låga andelen omvårdnadspersonal med vårdutbildning inverkar negativt på kvalitetsutvecklingen och att staten bör vidta åtgärder för att öka utbudet av yrkeskompetent omvårdnadspersonal och förbättra förutsättningarna för lärande knutet till arbetsplatserna. Vi delar den uppfattningen. Att utbilda till yrket har jag redan talat om, men intern fortbildning för personalen i äldreomsorgen är precis lika viktig. Vi föreslår därför en satsning som ett komplement till den tidsbegränsade statliga satsning på kompetensutveckling som gäller . Vi vill att landstingen utvecklar modeller och system som förbättrar omhändertagandet av svårt sjuka äldre patienter, och vi avsätter medel till detta. Hemsjukvården kan förbättras med till exempel hemläkarbilar så att vården enkelt kan komma hem till sjuka äldre. Vi vill även förbättra möjligheterna till direktinläggning och olika slags mellanvårdsformer så att så få som möjligt tvingas vänta på akuten. I stället för att ge pengar till de kommuner som inför fri etablering i äldreomsorgen avsätter vi resurser för att kommunerna ska utveckla system där äldre i större utsträckning än får styra innehållet i den biståndsbedömda eller system som gör det möjligt att få hjälp även om behoven inte är så stora. Syftet är helt enkelt att öka de äldres oberoende och trygghet. Flera kommuner har redan infört så kallad förenklad biståndsbedömning som gör att alla äldre över en viss ålder får ett antal hemtjänsttimmar bara genom att anmäla sig. Vi vill att fler äldre ska ha denna möjlighet. Förslaget till lagändring som skärper tillsynen av personlig assistans borde ha lett till en egen proposition. Det kommer att tala mer om . kommer att ta upp den viktiga verksamheten vid Rett Center. Vid sidan av det vill jag säga, inte minst till externa tittare och lyssnare, att utgiftsområde 9 egentligen förtjänar många separata debatter. Det finns så mycket att säga om missbrukarvården, spelberoende, psykiatri, sexualpolitik och den övergripande frågan folkhälsa. Så är dock inte riksdagsordningen utformad. Jag vill gärna avsluta med att understryka att folkhälsoarbetet och kopplingen till att minska klyftorna i samhället måste tydliggöras. De stora hälsoskillnaderna i är djupt orättvisa och extremt kostsamma för samhället. Människors hälsotillstånd påverkas inte bara av individuella levnadsvanor utan också av samhälleliga faktorer. Eller som den kände folkhälsoexperten har uttryckt det: Att en individ lyckas ekonomiskt och samhälleligt är inte avskilt från det liv som samhället erbjuder sina medborgare att leva. (Applåder) I detta anförande instämde och (båda S). 136 (MP): Jag står givetvis bakom alla reservationer, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservationerna 5, 9 och 29. Utgiftsområde 9 är ett brett område. Jag kommer bara att ta upp en del av detta stora utgiftsområde. anser att den politiska inriktningen under utgiftsområde 9 behöver bygga ännu mer på förebyggande och hälsofrämjande principer. Därför satsar i årets budget mycket för att införa kraftfulla förebyggande åtgärder. Vi vill bland annat inrätta en folkhälsokommission, och till det avsätter vi . Kommissionen ska bland annat arbeta med åtgärder för en mer jämlik vård. Övergripande mål för folkhälsan är att skapa samhälleliga förutsättningar för en god hälsa på lika villkor för hela befolkningen. En god och jämlik hälsa är ett övergripande mål för . För att nå detta krävs investeringar i både människor och miljö. Begreppet hälsa utgår från den enskilde individen och handlar om ett samspel mellan människa och omgivande samhälle. Folkhälsa, däremot, har en tydlig koppling till både miljöfrågor och fördelningspolitik. Begreppet folkhälsa är ett uttryck för befolkningens samlade hälsa och beskriver både hur hälsa fördelas mellan olika grupper och den totala nivån på hela befolkningens hälsoläge. vill på detta område bland annat omvandla regeringens kömiljard till en hälsomiljard med ett hälsofrämjande och långsiktigt fokus. Vi vill också stärka folkhälsoforskningen och särskilt interventionsforskningen. Vi vill att kommunerna ska ha en folkhälsoplan. Vi vill, som jag sade tidigare, tillsätta en nationell folkhälsokommission som tar fram en handlingsplan med strategier och åtgärder för att vi i ska minska skillnaderna i hälsa. förespråkar just att varje land ska ha en nationell folkhälsokommission. lade kommissionen fram rapporten the gap in a generation, där slutsatserna har antagits i en resolution av Världshälsoförsamlingen. Rekommendationerna från WHO är att alla länder bör tillsätta en egen för att utreda lokalt och regionalt och för att arbeta för en jämlik hälsa. har ingen egen kommission, men vill att vi ska tillsätta en sådan. I kommun är det kommunen som har en egen kommission. SKL har också startat ett nätverk som heter Social hållbarhet. Där vill man titta på hur man kan minska skillnaderna i hälsa. berördes 358 barn av vräkning. Det är en ökning eller 30 barn. Det går alltså åt fel håll, och då måste någonting göras. Barn ska aldrig utsättas för att bli vräkta från sitt hem och sin trygghet. Så fort en familj hotas av vräkning måste kommunerna arbeta mycket aktivt med familjerna och naturligtvis också underrätta socialnämnden. På socialnämnden ska man ta fram handläggare så att de har möjlighet att agera innan vräkningen verkställs. vill att regeringen får i uppdrag att återkomma med förslag till ändringar i socialtjänstlagen. Vi vill inte se fler vräkningar av barnfamiljer. Förhoppningsvis kan detta stoppas den dag Alliansen bejakar förslaget om att inkorporera i svensk lag. var ett av de allra första länder som ratificerade 1990. Om vi inkorporerade skulle det stärka barnens ställning. Vi skulle se det som ett kvitto på att verkligen menar allvar med att sätta barnen i första rummet. Vi delar härmed åsikter som har kommit fram både från och . är fortfarande den enda lag av de internationella och centrala konventionerna för mänskliga rättigheter som saknar en utarbetad internationell klagomekanism. Allt för barnets bästa! Personligt ombud är ett stöd för personer med psykisk funktionsnedsättning. Verksamheten syftar till att personer med psykisk funktionsnedsättning ska få möjlighet att leva ett mer självständigt liv. Det är en mycket välinriktad reform eftersom den kommer psykiskt sjuka direkt till del. Personligt ombud är en för kommunerna frivillig verksamhet, och verksamhetens form är inte reglerad på nationell nivå. Den enskilde har alltså inte någon laglig rätt till personligt ombud och kan inte överklaga till förvaltningsdomstol om hon eller han nekas stödet. fanns personligt ombud i 250 av våra kommuner. anser att det ska finnas i alla kommuner och att det ska finnas en stark koppling till brukarorganisationerna. Därför avsätter mer än regeringen och därefter fram . Andelen äldre i befolkningen ökar, vilket kräver satsningar på en trygg äldreomsorg som ger god omvårdnad. satsar mer än regeringen . Satsningen avser ökad personaltäthet. Vi är övertygade om att kvalitet och händer i vården hänger mycket ihop. Personalen ska slippa stå inför den omöjliga situationen att ensamma behöva lyfta när man egentligen borde vara två. Vi gör också en satsning på kompetenshöjning så att sjuksköterskor som vill utbilda sig till specialistsjuksköterskor inom äldrevård ska få denna möjlighet. Det är de äldre och deras vardag det handlar om. vill ge dem en genom våra satsningar. Och så till något helt annat, nämligen bidrag till handikapporganisationer. Genom kostnadsökningar och att fler organisationer fått bidrag har bidraget urholkats. anser att det är nödvändigt att nya pengar tillförs när det blir fler aktörer. Därför bör man utreda en uppräkning av statsbidraget så att handikapporganisationerna kan fortsätta sitt viktiga arbete med att företräda personer med funktionsnedsättning och frågor om tillgänglighet och delaktighet. Möjlighet att arbeta med dessa frågor är en viktig demokratifråga. Rett Center är ett nationellt center för Retts syndrom, en sällsynt men svår neurologisk störning som drabbar företrädesvis flickor i spädbarnsåldern. Centret samlar tvärprofessionell kompetens och fungerar som specialistklinik för högspecialiserad vård, som klinisk forskningsenhet och som kompetenscenter. Innan Alliansen tillträdde fick Rett Center anslag , numera bara , vilket naturligtvis försvårar planeringen. Dessutom har summan inte uppräknats , det är alltså . vill lägga ytterligare utöver det regeringen lägger för att trygga verksamheten vid Rett Center i . den föreslagna lagändringen inom LSS: Det räcker nu! Först kom domen som förändrade tolkningen av grundläggande behov. Det har medfört stora försämringar för många personer i behov av assistans, inte minst för dem som arbetade och som inte kan arbeta heltid eller kan arbeta väsentligt färre timmar. Och så nu detta förslag som man har gömt i budgetpropositionen och som man således inte anser är värt en egen proposition. IFA, för assistansberättigade, har uttryckt det så här: Skillnaden mot 1994 då assistansreformen trädde i kraft är slående. Den gången kunde vi jubla över att äntligen respekteras som medborgare, jubla över att få självbestämmande och integritet, jubla över att bli subjekt i våra egna liv. Men håller den assistansberättigade som individ åter på att bli objekt, objekt för åtgärder, objekt i assistansreformen i stället för att vara dess stolta, fria, jämlika subjekt. Anordnarna ställs nu i centrum, det är de som får i uppdrag att ordna vårt liv, till och med närmast övervaka oss, med eller utan assistenter som hjälp. IFA är ytterst kritisk till att regeringen inte lyssnat på IFA:s invändningar när det gäller den del av lagförslaget som gör assistansanordnare och assistenter till övervakare av den enskilde assistansberättigade. Dessutom ska det enligt lagförslaget bli möjligt för eller kommunen göra oanmälda hembesök om assistenten är närstående till den assistansberättigade. får det vara nog! 137 PER RAMHORN (SD): Vi debatterar utgiftsområde 9 Hälsovård, sjukvård och social omsorg. Det är ett stort och viktigt område som berör oss alla förr eller . Politik är att prioritera och välja väg, och för oss sverigedemokrater är sjukvården ett mycket prioriterat område. Därför satsar vi 3,4 miljarder mer än regeringen inom detta viktiga område. Att komma till rätta med vårdplatsbristen är en av sjukvårdens viktigaste frågor. Det finns exempel från min egen region där patienter tvingas få vård i korridorer eller på expeditioner på grund av den vårdplatsbrist som vi har. Detta är en stor skandal.