prot · H00931 · 2012-11-27 00:00:00 — Då tänker jag på återföringen, som bidragit starkt till att resurser har tillförts för utveckling och tillväxt i hela landet, för att hela ska leva. Sammanhållningspolitiken med glesbygdskriterierna har varit viktig, liksom jordbruks- och landsbygdsprogrammen. Sammantaget har de här områdena tillfört stora resurser och medverkat till att utveckla mycket positivt runt om i landet. Statsministern nämnde själv att på möte låg fokus på att få ned totalvolymen och på återföringen. Därför skulle jag vilja be statsministern att kommentera möjligheterna att hålla nere den svenska nettokostnaden genom återföring av budgetpengar. 17 Statsminister (M): Det är riktigt att också har ett återflöde. Det finns inom flera av de programpunkter som vi diskuterar. Det framgår tydligt av bland annat det svenska anslutningsfördraget att vi har särskilda resurser som kopplas till vad som kallas ett gleshetskriterium, det vill säga att vi bor glest i delar av . Det finns en särskild glesbygdsbonus. Det finns också särskilda landsbygdsutvecklingsprogram, som har fått ta del av. Som en tredje position inför efter att försöka få ned totalvolymen, bevaka den svenska nettopositionen framför allt när det gäller hur rabatten utformas fanns också att bevaka vårt intresse av att få återflöden, framför allt i form av de stöd jag nämnde. Den förhandlingen är inte avslutad, men jag ska redovisa det uppenbara, nämligen att de som vill ha högre utgifter säger att det med kommissionens nivåer på 1 060 miljarder inte är något problem att få plats med det som önskar. har presenterat en nivå på 980 miljarder, men ingår i en liten krets av länder som säger att den ska ned ytterligare. Det försvagar vår argumentation att vi dessutom också kräver ett återflöde. Det är vad man genmäler gentemot oss. Jag har egentligen inget annat att säga än att instruktion fortsatt gäller och att jag kommer att förhandla på det sättet. Det faktum att det ajournerades kan tolkas som att vi även i de här delarna inte hann färdigt. Det blev väldigt mycket en totalvolymsdiskussion, och det är en diskussion som handlar om hur man sedan fördelar en totalvolym som är beslutad, så att dessa intressen inte glöms bort. Men de har framförts och finns i diskussionen, och jag följer den rangordning som jag har angivit, och jag är inställd på att göra det också vid nästa tillfälle. 18 (SD): Tack, statsministern, för redogörelsen! tog jag i upp utgiftsökningen med EU-ministern, som tillade att varje land självt får kämpa för sina egna mål. I det här avseendet menar jag att det är dags att också lyfta fram att vi från sida inte accepterar de utgiftsökningar som vi har hört statsministern redogöra för här i kammaren. Vi har också fått det tidigare genom redogörelsen från EU-ministern, som deklarerade att vi för del skulle få en utgiftsökning på . I den förhandlingsbox som har kommit i och med toppmötet ser vi att inte på en enda punkt tjänar något i förhållande till det tidigare förslaget. Det tycker jag är anmärkningsvärt. I stället för att förstärka jobb, utbildning och tillväxt satsar vi pengar på sammanhållningspolitiken och jordbrukspolitiken. Jag tror inte att jag har hört någon från regeringens sida nämna ett enda ord om hur mycket det kommer att kosta om det här förslaget ligger kvar även fortsättningsvis. För min det tycker jag nog inte att och var den bästa förhandlaren. Vi är för tillfället faktiskt sjunde största nettobidragsgivarland. Med den här förhandlingsboxen och med regeringen som förhandlare ser det ut att bli ännu värre. Det återstår att se. Vad jag skulle vilja säga är: Ta fram vetokortet! Berätta för de övriga EU-länderna att vi inte accepterar den här utgiftsökningen, och påskynda diskussionen i riktning mot ett läge där vi får en avgift som vi faktiskt kan acceptera. Regeringen säger ju faktiskt själv att man inte accepterar den här utgiftsökningen. Då vill jag att statsministern ska visa att han står för sina egna ord. 19 Statsminister (M): Förhandlingarna förs med 27 medlemsländer runt bordet och med medbestämmande av . Den yttersta konsekvensen är att det finns 28 vetokort. Om alla räcker upp sitt vetokort och säger att det ska bli exakt som man själv vill kan vi sluta att ha sammanträden och samarbete på det här sättet, för det kommer inte att fungera. Låt mig också påpeka att de flesta veton kommer att vara veton mot position: Kom inte här och föreslå utgiftsminskningar eller att slå vakt om era rabatter, för vi har helt andra intressen! Det är majoriteten. Jag satt i och lyssnade över lunchsejouren. Det var inte särskilt många som talade om utgiftsminskningar, värdet av rabatter eller något som ens liknade något av det jag framförde i mitt inlägg. Den som inte tycker att andra ska använda sitt veto bör nog inte själv göra det heller. Jag inser att man gärna i och i riksdag renodlar en svensk position. Det har jag inga problem med. Vi måste veta vad vi vill. Men jag är inte nedsänd till rådsmötet för att visa vetokort utan med föresatsen att komma överens och att få samarbetet att fungera på ett sätt som alla kan känna delaktighet i. Innan vi utvärderar på vilket sätt detta eventuellt är bra eller dåligt för tycker jag att det är viktigt att bara återrapportera att vi alltså inte är färdiga. Vi kan väl börja med att få en överenskommelse. Sedan utvärderar vi hur den har fallit ut. Jag har angivit att utgiftsrisken är betydande. Den nuvarande medlemsavgiften är väl runt 32 miljarder. Vi angav att kommissionsförslaget skulle innebära en nivå på ytterligare 10 miljarder, alltså en bit över 40 miljarder. Det senaste förslaget vi har arbetat med kanske talar om nivåer på runt 38 miljarder. Det är klart att detta är mycket höga nivåer som vi inte kommer att stödja och som vi argumenterar emot, så får vi se var vi till slut kommer att landa. Då får jag återrapportera, så kan vi utvärdera hur vi har skött oss. 20 (SD): Statsministern nämner att vi inte vill se en situation med 28 vetokort. Som jag sade tidigare är vi dock det sjunde största nettobidragsgivarlandet. Det är vi som betalar räkningen för de andra länderna. Det är vi som har anledning att stå upp för våra egna värden. Det är inte de andra länderna. Det är faktiskt vi som betalar de andra ländernas förehavanden. I det läget tycker jag att det är föredömligt om man vill visa att man står upp för sina egna ord, inte bara här i riksdag utan även i toppförhandlingarna. I det senaste förslaget ser vi tydligt att det inte är någon nere i EU som tar på allvar. Ska man ta på allvar ska vi åtminstone få någonting tillbaka. Jag har tittat fullt ut på det förslag som har lagts fram. Jag kan inte hitta en enda punkt där faktiskt har fått sina krav tillgodosedda. Om statsministern har en annan uppfattning vill jag gärna få det redogjort för mig. 21 Statsminister (M): Utgångspunkten är att vi håller på att bygga ihop ett en gång väldigt trasigt . Delar av vår kontinent har legat i ruiner. Och stora delar av befolkningarna har varit fattiga. I takt med att vi lever i ökad fredlig samvaro och också med stigande välstånd över , vilket delvis EU:s sätt att sköta sina finanser bidrar till, är det vår tro att de människor som bor runt om i ska få det bättre men också att detta i grunden förstärker förmåga som exportberoende land att handla med vår nära omvärld. Får jag påpeka att de varsel som vi ofta diskuterar är mycket nära kopplade till efterfrågefall som sker på de europeiska marknaderna och som får konsekvenser i svenska exportföretag. Det är väldigt isolerat, det som har skett, just på det viset. Så det är klart att rätt använt gör detta ekonomier starkare. Det är vår målsättning. Sedan finns det en hel del resurser som vi tycker används fel, och då är vi kritiska. Återigen: Vi är inte färdiga med förhandlingarna. De är ajournerade. Jag kommer att återkomma , förhoppningsvis med ett färdigt resultat. 22 (V): Till skillnad från en del av mina kolleger här vill jag nog vänta med att gratulera eller kritisera ett färdigt förhandlingsresultat tills det kommer. Däremot kan man säga att den utgångspunkt som har haft inte har varit framgångsrik när det gäller de förslag vi har sett. Den svenska positionen har i stora delar haft ett starkt stöd av . Det gäller att frysa budgeten, helst minska omfattningen av den. Det handlar om att bidrag inte ska öka. Det handlar om att modernisera den och omfördela inom den, så att man gör det som är rätt och riktigt och som kan ge det som statsministern brukar kalla för europeiskt mervärde. Dit hör inte jordbrukspolitiken, som den ser ut . När vi såg förslaget som kom såg vi att det i princip var motsatt det som vi ville, framför allt när det gäller att man hade dragit in på sådant som vi menar att man skulle kunna satsa på, infrastrukturinvesteringar, järnväg, forskning och utveckling samt klimatåtgärder. Därmed kan man väl säga att har den svenska positionen inte haft någon avgörande betydelse för de förslag som har lagts fram. fastnade jag lite grann vid en formulering som statsministern använde i sin inledning. Jag tror att orden föll ungefär så här: har Barroso och god kännedom om medlemsländernas positioner. Det skulle då förebåda en möjlig överenskommelse . Vad är det för tomtar som inte har haft det tidigare? Allvarligt talat: Här har man jobbat i mer än , och man kom till ett toppmöte med så dåligt underbyggda underlag att man lade fram ett förslag som rimligtvis inte någon hade kunnat tänka sig skulle accepteras på det här mötet, åtminstone inte så som det såg ut. har man skaffat sig den kännedom som man menar skulle kunna förebåda en överenskommelse. Det menar jag är lite väl sent. Kritiken faller inte tyngst på den , utan den faller på EU-systemet, på kommissionen och på Europeiska rådets ordförande. Jag skulle gärna vilja ha en kommentar från statsministern om det. 23 Statsminister (M): Jag kan tänka mig att den som försöker sammanjämka röster från 27 länder i och kommissionens olika intressen i detta får höra väldigt mycket som drar i olika riktningar. Och ska man lyssna bara på ljudstyrkan tror jag att de som pratar om expansion, mer i resurser, låter högre än dem som vill banta eller realt frysa. Det kan vara så, helt enkelt, att de har lyssnat på det som synes vara majoriteten. Det blir ganska talande, kan jag säga, när man lyssnar på alla kolleger hur de ser på detta framöver. Det som är viktigt att påpeka är att alla länder måste vara med på överenskommelsen för att den ska kunna gå igenom. Sedan har vi det här med medbestämmande. Det gör att en grupp av länder som är tunga nettobidragsgivare inte tycker att de har fått sina synpunkter tillgodosedda på det sätt som jag har redovisat. Det väcker frågan om det var känt tidigare eller inte. Ja, det kan man diskutera. Det är alldeles uppenbart att kommissionen till exempel lade fram ett väldigt utgiftsexpansivt grundförslag. Möjligen är problemet att har man en gång föreslagit 1 060 är det många som tycker att de har förlorat redan på vägen ned till 983, det vill säga alla kan utgå från en högre nivå och tycka: Då fanns det med mycket av det jag ville ha med, och är det bortbantat. Den typen av diskussioner har onekligen inte underlättats av att det var ett väldigt expansivt utgångsbud. Det får man väl ärligt redovisa. Om kommissionen stod här skulle de säga: Ja, men det beror på att vi tycker att medlemsländerna är inkonsekventa. I löpande arbete beställer ni massvis med åtgärder som ni vill se, och det är massvis med problem som ni tycker att vi ska ge resurser till. Men ni är i slutändan inte beredda att finansiera. Då tror jag att jag har redovisat för er vad jag tror att kommissionen skulle ha svarat. 24 (V): I så fall kommer vi sannolikt att vara i samma dilemma framåt . Jag har en stor förståelse för resonemanget att man inte börjar med att vetera. Man börjar inte med att visa var gränserna går för en möjlig överenskommelse. Men om det här förslaget hade förelagts den svenska för godkännande hade jag definitivt anmält en avvikande mening och förespråkat att skulle ha lagt in sitt veto. Detta var för dåligt. Det gick på flera punkter emot det som regeringen och varit överens om. Därför tycker jag att det är viktigt att man inte heller spelar bort möjligheten att som en stark nettobidragsgivare också påverka genom att visa att det finns gränser. Det är naturligtvis rimligt att en kompromiss inte i alla delar uppfyller utgångspunkter, men några av dem måste finnas med för att man ska känna att det är ett rimligt samarbete som man kan stå för. Jag menar att det förslag som lades fram inte hade det innehållet. 25 Statsminister (M): Det har framgått av min redovisning att vi inte heller ansåg det. Vi har därför inte gått med på det, utan det ledde till slutsatsen att vi står för långt ifrån varandra. Därför ajournerades mötet. Men det är nog riktigt som säger, att väldigt mycket av de här utgångspunkterna kommer att återkomma . Vi får då också diskutera våra utgångspunkter i . 26 (KD): Tack, statsministern, för redogörelsen från toppmötet! Det har varit mycket tal om rabatter. kan jag tycka att det känns som om Socialdemokraterna har fått en hang up när det gäller det här med rabatten och längtar tillbaka till . Frågan är om det är det som är diskussionen. Är det rabatterna som kommer att avgöra , eller är det netto vad ska betala? Jag tror att vanliga svenska skattebetalare, vanliga svenska medborgare, är mest intresserade av hur mycket pengar som ska gå från budget till EU-budgeten, netto. Det är en jättestor budget som vi talar om . Det är jättemycket pengar. Och har fått en ökning, för att man ökar budgeten, med ovanpå dagens . har man då halverat den här rabatten. Frågan är: Är det den stora frågan, eller anser statsministern att det är nettoflödena? Vi får tillbaka mer glesbygdsstöd i det senaste förslaget. Det kan i och för sig vara bra. Är det regionalstödet är det jätteviktigt att få det genom EU, för vi har själva regionalpolitik i . Jag tror att det viktigaste, det som statsministern också redogör för, är att ta ned budgeten totalt sett. Men det viktigaste är ändå vad EU ska göra för de här pengarna. Vad är det vi vill att EU ska bidra med? Som jag ser det handlar väldigt mycket om att få andra länder att också lyfta, så att vi får en större EU-marknad, en större ekonomi och mer inflytande i världspolitiken. Frågan handlar lite grann om förhandlingsstrategin inför nästa omgång. Vad är statsministerns förhandlingsstrategi? Är det netto? Är det rabatter? Är det glesbygdsstöd? Och vad är bedömningen att kan göra så att inte vår nettoposition försämras, som några sade tidigare, inför nästkommande möte ? 27 Statsminister (M): Rangordningen är den att först försöka göra ytterligare en reduktion av totalvolymen. Förslaget ligger nu på drygt 980 miljarder, som vi diskuterar kring. I andra hand handlar det om att försvara en svensk nettoposition, för vilken rabatten har en mycket stor betydelse. Det tredje är att försöka säkra också ett återflöde till , framför allt i de här kriterierna jag nämnde, kopplat till gleshet. Det kommer att vara min utgångspunkt också vid nästa sammanträde. Får jag bara påpeka för att rabatten inte uppfanns av . Den ursprungliga rabatten uppstod när slog fast detta i en diskussion 1984 i , ett berömt tillfälle i EU:s historia då hon krävde en sorts kompensation för att de inte fullt ut absorberade lika mycket jordbrukssubventioner som andra länder. Detta var ett helt annat EU. Det var ju bara tolv medlemsländer då. För detta utformades en rabatt som är närmast fördragsförknippad, alltså med en mycket starkare ställning än vad någon annan har haft. Det fyra länder sedan har gjort är att få en rabatt på den brittiska rabatten. Vi har alltså länkat ihop våra rabatter med denna av fastställda budgetrabatt . Det gäller , , och . De som inte har rabatt anser att rabatterna ska försvinna, för då blir det mer pengar till annat som de tycker är prioriterat. I det förslag vi sitter med är den österrikiska rabatten helt borttagen och den svenska nästan helt borta jag tror att återstår medan det däremot är ett bättre läge för den tyska och den holländska, fast inte alls på ett sätt som gör dem nöjda. Det är klart att vi till att börja med bör hålla ihop den kretsen, och det är som sagt min andra prioritet efter den angivna totalvolymen. Jag ska också tillägga att ytterligare ett land, nämligen , har sagt sig vilja bli det sjätte landet med en rabatt. Det ska också vägas in när man ser på hur förhandlingspositionerna kommer att se ut. 28 (KD): Tack, statsministern, för svaret! Jag förstår att den här rabatten har en funktion i och med att den sänker vår nettoavgift. Jag vet inte om den skulle bidra till någon typ av rättvisa, men det blir ju en fråga om att ha rabatt eller inte ha rabatt, och jag vet inte om det känns så meningsfullt att ha den diskussionen. När det gäller EU tror jag dock att det är väldigt viktigt att vi vet att det handlar om EU:s framtid, både politiskt och ekonomiskt. Vad gäller förnyelsen av budgethanteringen, vilket också har varit en prioritering från regeringens sida, är det här ju en långtidsbudget . Men antar vi ändå budgetförslag. Måste vi då vänta ända till 2020 innan vi får en förnyelse, eller kommer vi att under den här resan kunna göra någon typ av förnyelse i arbetet kring hur vi ska se på budgetprioriteringar? Eller är det helt statiskt? 29 Statsminister (M): Som angavs är det här att göra en sjuårsbudget lite ovanligt. Det är egentligen väldigt svårt att prognostisera vilka behov man ser för ett samarbete från . Men det är trots allt så vi arbetar med EU:s budget. Den antas i nominella termer penningvärde. Sedan sker bara en inflationsuppräkning. Det blir alltså en väldig låsning, och det är därför detta är så komplicerat. Många inser ju att vad vi gör vid det här tillfället kommer att vara verkande och styrande över . Den svenska rabatten spelar stor roll. Den är ju drygt 3 miljarder netto, så givet vad jag sade om att det först var en bit över 40 och kanske kring 38 så spelar det väldigt stor roll, nämligen att den nära nog nu är helt borttagen. Det är en mycket liten andel av den svenska ursprungliga rabatten som kvarstår. Vi kommer att argumentera för denna, men, och det har jag också redogjort för, det är väldigt många som har helt andra och från detta avvikande synpunkter. De tycker snarare att det är en riktig inriktning att rika länder ska betala mer, alltså en sorts solidaritetskänsla som vi till del accepterar men som vi inte tycker ska expandera på det här sättet. Rabatterna är ett sätt att dämpa det faktum att nettobidragsgivarna betalar en väldigt stor andel av EU:s gemensamma resurser. 30 (MP): Tack, statsministern, för redogörelsen! När jag lyssnar på statsministern blir jag allvarligt oroad av många skäl, dels när det gäller beskrivningen av förhandlingsläget som inte låter särskilt ljust, dels av utvecklingen för del. I morse hade vi även en diskussion i skatteutskottet med finansministern angående skatten på finansiella transaktioner, vilket låter som att vi kommer att få en EU-skatt. Det skulle innebära att EU i princip ska bygga upp ett eget skatteverk, något som inte har varit tillskyndare av. Jag blir därför mer och mer oroad. Precis som många här har frågat om men inte fått något riktig svar på, tycker jag, undrar jag ändå: Hur ser framtiden ut? Jag ser en allvarlig risk för att kan bli ganska ensamt i slutändan. Vad händer om man inte blir överens i nästa omgång? Det är några turer kvar, men det här låter inte bra för del. 31 Statsminister (M): Det är riktigt som påpekar, att det finns en del frågor kring var resurser ska landa inbakade i den här flerårsbudgeten. Det var därför jag angav att det kommissionsförslag som har ställt sig bakom innebär en hel del utökade möjligheter till vad som kallas för egna medel. Det mest tydliga exemplet på det är den grupp av länder, elva just , som har sagt sig vilja införa en finansiell transaktionsskatt och som i förslaget leds helt till EU:s gemensamma budget. Det blir som en skatt för att finansiera EU:s gemensamma åtaganden. Det är många som ser det som ett embryo till något som skulle kunna växa, och därför har vi på principiell grund invänt mot denna som vi dessutom rent faktiskt har invändningar mot en finansiell transaktionsskatt, eftersom vi tror att en sådan vore skadlig för svensk ekonomi. Vi ingår alltså inte i den grupp av elva länder som har velat se detta. Jag tror att även en del tillskyndare av en finansiell transaktionsskatt sådana finns även i riksdag kanske inte hade tänkt sig att det skulle bli en del av EU:s gemensamma medel, men här bör man komma ihåg att mycket av den här typen av förslag också finns inbakat i det vi nu arbetar med. Jag vill inte spekulera kring fortsättningen. Jag tycker att det är viktigt att för riksdag redogöra för hur positionerna ser ut. Det är som sagt lättare att komma överens om en svensk position mycket stram men jag vill också tala om att den är rätt avvikande från var andra befinner sig. Naturligtvis jobbar vi med utgångspunkten att hitta allierade. Det finns exempel på det, och det finns möjlighet att arbeta med den gruppen också inför nästkommande toppmöte. Men jag tycker att vi ska vara öppna med att det finns omfattande utgiftsförväntningar runt om i och att det gäller både hos andra länder och i EU:s gemensamma institutioner. Det kan vara viktigt att det finns med i diskussionerna inför nästa toppmöte, att vi på olika sätt bekantgör detta. 32 (MP): Tack för svaret! har när det gäller finansskatten och skatten på finansiella transaktioner åsikten att en sådan skatt är intressant, men den bör inte gå till EU utan till . Det här med att bygga upp ett eget skatteverk i tror vi inte på. Man kan också se en tendens i de här budgetdiskussionerna som återkommer varje gång vid EU:s budgetdiskussioner att det på kontinenten finns en ganska stark federativ inställning som ökar, kanske speciellt nu i kristider. Där hamnar vi i med vår inställning av ett mer samarbetsinriktat EU lätt vid sidan om. Det är just därför som jag blir orolig när jag lyssnar på statsministerns beskrivning av att det kan bli svårt i slutändan att hitta bundsförvanterna för att få en bra slutprodukt. 33 Statsminister (M): Jag har instämt i detta, men jag vill bara än en gång inskärpa att vi ännu inte är färdigförhandlade. Jag är väl förtrogen med vilken uppfattning som finns i riksdag. Då tror jag också att jag har bekantgjort lite grann vilka invändningar jag kommer att möta. 34 (C): Inför toppmötet noterade statsministern att rabatt föreslås minskas medan andra länders förslogs höjas utan motivering. Min fråga är då först: Kom det någon sådan motivering? vill som vi vet vara med i EU:s kärna men stå på barrikaderna tillsammans med mot de flesta länderna på kontinenten. En bred majoritet av EU-länderna och vill ju ha en högre budget och vill behålla mer jordbruksstöd. förhandlingslinje som vi diskuterar här grundas i en massiv enighet och samstämmighet i där inte minst oppositionen kraftfullt driver på kring de tre punkter som statsministern har redovisat. förhandlingslinje väcker en del motstånd och irritation i hos dem som vill något annat. Våra återflöden, vår rabatt, är otillräckliga, och de har till och med försämrats. Inför slutförhandlingarna tycker jag ändå att förhandlingspunkt 1 har blivit en viss framgång. EU:s budget föreslås ju minskas rätt ordentligt. Min fråga är: Kommer att kunna prioritera upp återflöden och rabatt och möjligen tona ned kravet på sänkt EU-budget om detta skulle kunna göra att vi får tillbaka mer? 35 Statsminister (M): För att vara helt ärlig, få saker skulle möta större jubel än om sade ungefär det: Lite mer i återflödet och vi går med på en högre totalvolym. Då har vi nästan alla med oss. Det är bara det att då kommer vår avgift att åka upp bara så att vi är klara över det. En så tung nettobidragsbetalare är . Tyvärr är detta väldigt komplicerat. Det är väldigt många som vill bli av med dessa rabatter.