prot · GZ0982 · 2012-03-14 00:00:00 — Vi vill ha utbildad skolledning med rektorer som har lite emfas i det som de säger. Det finns fantastiskt duktiga rektorer. Det finns också rektorer som inte är bra arbetsledare. Verktygen finns i den nya skollagen. Man kan lyfta ut en stökig elev om det skulle behövas. Men man måste naturligtvis se till att eleven får det stöd som han eller hon behöver för att inte behöva sitta ute i korridoren varenda syslöjdslektion eller vad det nu är fråga om. De eleverna har samma rättighet till en utbildning i svensk skola som de elever som är tysta och snälla och sköter sig. 39 (C): I dagens betänkande behandlar vi regeringens skrivelse Jämställdhetspolitikens inriktning 20112014. Det är en fortsatt satsning på jämställdhet av regeringen. Den syftar till att fullfölja reformarbetet med den kunskap och erfarenhet som gjordes av den särskilda jämställdhetssatsningen av alliansregeringen . som vi gör nya satsningar är det centralt att vi följer upp och säkrar hållbarheten i det som redan är genomfört. De högst prioriterade områdena är att bekämpa mäns våld mot kvinnor, hedersrelaterat våld och förtryck, våld i samkönade relationer, prostitution och människohandel för sexuella ändamål. Andra prioriterade områden är fortsatta insatser för en jämställd arbetsmarknad och en jämställd skola. Det är delmålen en jämn fördelning av makt och inflytande, ekonomisk jämställdhet, jämn fördelning av det obetalda hem- och omsorgsarbetet och eliminering av mäns våld mot kvinnor som utgör ramen för arbetet. Den främsta strategin för att nå dem är jämställdhetsintegrering. Genom att vi även tilldelar jämställdhetspolitiken extra resurser kan vi fortsätta flytta fram positionerna till gagn för flickor och pojkar, kvinnor och män. Ett av verktygen har varit regeringens strategi för jämställdhet på arbetsmarknaden och i näringslivet. Där har vi haft 60 definierade åtgärder. Strategin anger övergripande och långsiktiga inriktningar på fyra områden: att motverka könsuppdelningen på arbetsmarknaden och i näringslivet, att främja jämställda villkor för entreprenörskap, ett jämställt deltagande i arbetslivet och jämställda arbetsvillkor. För att detta ska uppnås på arbetsmarknaden är det viktigt att det också genomsyrar hela utbildningssystemet. För att fortsätta detta arbete finns nu en delegation för jämställdhet i arbetslivet på plats. Flera uppdrag är på gång som är kopplade till att kvinnor och män löper olika risk på sina arbetsplatser. Kvinnor svarar för en större andel av sjukfrånvaron än män. Fler kvinnor än män tvingas av hälsoskäl att lämna sina jobb . Skador i leder och muskler ligger bakom nästan hälften av alla kvinnors anmälda arbetssjukdomar och är den främsta orsaken till sjukfrånvaro och utslagning från arbetslivet. Detta är orsaken till att har fått ett uppdrag att se hur man kan utveckla och förbättra kvinnors arbetsmiljö. Syftet är att öka kunskaperna om kvinnors arbetsmiljö och förebygga ohälsa och utslagning på grund av belastningsskador. Det specifika utvecklingsuppdraget ska slutredovisas . har också fått i uppdrag att studera frågan om hot och våld i skolan, inom vården och omsorgen och bland de offentliganställda som i sina tjänster berörs av hot och våld. Dessutom har fått i uppdrag att hjälpa med kunskapsöversikter i frågor som rör arbetsskador. Det är under beredning men kommer troligtvis att leda till åtgärder på respektive område. Precis i uppstart är också en handlingsplan för jämställd tillväxt 20122014. Det finns tydliga samband mellan jämställdhet och tillväxt, och det är därför som näringsminister tagit fram handlingsplanen. Den nya handlingsplanen ska underlätta en jämn fördelning av makt och resurser i det regionala tillväxtarbetet. Ansvarig myndighet, , får i uppdrag att ta reda på hur fördelningen av företagsstöd kan bli mer jämställd. Det handlar om att synliggöra de könsstrukturer som finns i fördelningen av resurser. Vi ser att det är en väldigt skev fördelning mellan män och kvinnor och vill därför att tittar på det. De ska också bland annat jämföra förutsättningarna för kvinnor respektive män att få information om, söka och beviljas företagsstöd. Från start i Alliansens jämställdhetssatsning var dåvarande näringsminister drivande i insatser för att främja kvinnors företagande och stärka kunskapen om kvinnors företagande. Satsningen pågick under 20072010. finns också en uppföljning av programmet som i mycket stor utsträckning har stärkt kvinnor som redan driver företag i deras företagande, och de som vill starta eller ta över ett företag har fått ökade kunskaper inom området. Insatserna har bidragit till att fler kvinnor kan tänka sig att starta företag och att företag som drivs av kvinnor utvecklas och växer. Dessutom har insatserna bidragit till ökad kunskap och kompetens i ansvariga myndigheter i fråga om kvinnors företagande. Fortsättningen på satsningen beslutades . har fått i uppdrag att samordna och genomföra en del av ett fyraårigt program som har till syfte att främja kvinnors företagande. Även har fått del av uppdraget. Att kvinnor och män ska kunna leva på sin lön, få lika lön för lika arbete och få chansen att fritt kunna välja sitt liv är oerhört viktigt. Det är ett arbete som har många decennier på nacken ja, i vissa frågor även sekel. Och positionerna flyttas fram, om än i mycket långsam takt. I ekonomiskt hänseende stärks kvinnor om än sakta så i alla fall någorlunda säkert. För den som är utsatt för psykiskt, fysiskt eller sexuellt våld höjs trösklarna till den nämnda friheten av någon som ska föreställa vara en kär och nära person på ett sådant sätt att man är inlåst i någon annans mycket begränsade verklighet. Det är en situation som inte under några omständigheter accepteras eller ursäktas. Att motverka mäns våld mot kvinnor har därför varit högt prioriterat . Särskilda satsningar har gjorts inom ramen av tre handlingsplaner med många olika åtgärder inom sex olika fokusområden. Grunden till detta arbetades fram av för i opposition för att sedan genomföras med alliansregeringen. har gjort en uppföljning, och görs också en mer långsiktig uppföljning och analys av effekterna av handlingsplanerna. De satsningar på forskning som fanns i handlingsplanen har fått fortsatta medel. Många delar av handlingsplanerna fick Nationellt centrum för kvinnofrid i i uppdrag att arbeta med. Centrumet arbetar på uppdrag av regeringen med att sammanställa, utveckla och sprida kunskap om våld mot kvinnor. NCK arbetar även med att omsätta kunskapen i praktisk handling så att den blir till konkret hjälp för de personer vars liv, hälsa och mänskliga rättigheter hotas på grund av våld. Som ett exempel finns nu en nationell kvinnofridslinje för att kunna svara och möta de kvinnor som utsätts för hot, våld och sexuella övergrepp. NCK har också arbetat fram en kunskapsbank där man kan söka fakta om våld. Där är forskning och fakta sammanställt och lättillgängligt för alla som jobbar med frågorna ute i kommunerna, i landstingen och på kvinnojourer och för släktingar och nära vänner till dem som blir utsatta. sker närmare hundra nedladdningar av rapporter och myndighetspublikationer. Man anordnar också universitetsutbildningar för till exempel de poliser, åklagare, domare och socialsekreterare som möter denna verklighet och dessa utsatta personer i sitt arbete. Nationellt centrum för kvinnofrid har också arbetat fram en handledning och ett material där den läkare som möter en som blivit våldtagen kan göra den undersökning och den dokumentation som sedan är ett viktigt bevismaterial. Eftersom våldtäktsmål oftast inte har några vittnen är denna bevisning oerhört viktig som stöd för offrets vittnesmål. Detta finns tillgängligt för landstingen att beställa hem. Nationellt centrum för kvinnofrid har också vidareutvecklat metoder för att personal inom hälso- och sjukvård rutinmässigt ska kunna ställa frågor om våldsutsatthet till patienter. Uppdraget är en del av regeringens handlingsplan för att bekämpa mäns våld mot kvinnor. För att förstå varför man ska ställa dessa frågor behöver man veta att vid polisingripanden har de kvinnor som utsätts för våld ofta redan en diger journal. De har gjort många besök i vården och sökt för olika saker, men grundproblemet har varit misshandeln. Slutsatsen är enhällig: Det finns ett starkt stöd för att frågan om våld ska ställas som en rutinfråga till patienter inom hela hälso- och sjukvården. I första hand rör detta, i enlighet med uppdraget, kvinnliga patienter, men mycket tyder på att även män bör tillfrågas om sina erfarenheter av våld. De som tillfrågats under försöken upplever att det är bra att frågan ställs. Är man själv inte utsatt så ser man möjligheten att någon annan blir hjälpt. Att få in detta rutinmässigt inom vården vore ett sätt att kunna komma in i ett mycket tidigare skede i en misshandel. Många kvinnor som misshandlas har, precis som jag sade tidigare, omfattande journaler efter många kontakter med sjukvården. Den som lever i ett destruktivt förhållande med mycket spänningar och våld blir ju sjuk. Det finns alltså många tillfällen att fånga upp dessa i ett tidigare skede än vad man gör . Ansvaret för att skapa rutiner inom vården för att upptäcka de kvinnor som utsätts för våld ligger hos de enskilda landstingen. Det finns inga snabba lösningar för att minska våldet mot kvinnor. Det krävs ett långsiktigt och systematiskt arbete och dygnet runt. I detta har vården en viktig roll att fylla. Att ställa frågan om våld måste bli en självklarhet. NCK har tagit fram hur man kan jobba med detta systematiskt. Kvinnojourerna har under många decennier varit de som funnits när samhället inte har sett problemet, vetat hur man ska hantera det eller orkat bry sig. Det kvinnojourerna har gjort och gör kan inte ersättas, men det får inte heller vara på ideella föreningar som allt ansvar ligger. Därför är de satsningar som vi har gjort för att skapa kunskap och ta fram hur man systematiskt kan arbeta med detta viktiga. ska de också användas och införas i verksamheterna i kommuner och landsting och för den delen även i statlig verksamhet. Kvinnojourerna behövs dock fortsatt och fyller en viktig funktion. bad jag utredningstjänsten att se vad det finns för forskning och undersökningar som kan visa vad ojämställdhet kostar staten, samhället och individen. Utredningstjänsten konstaterade att det främst är kostnader i individekonomisk mening som det finns studier om i relation till ojämställdhet. Det finns många studier om jämställdhet och bristen på det. En del av dessa studier har ett ekonomiskt perspektiv och belyser till exempel samband mellan jämställdhet och lönsamhet i företag, jämställdhetens betydelse för samhällets tillväxt eller hur avsaknad av jämställdhet påverkar kvinnors inkomster. Få av de studier som utredningstjänsten har studerat inom ramen för utredningen behandlar dock bristen av jämställdhet ur ett kostnadsperspektiv. Ojämställdhet finns i alla delar av samhället. De kostnader och den outnyttjade potential som är relaterade till ojämställdhet är inte belagda. Bara för ett av och regeringens fyra jämställdhetsmål finns det beräkningar på kostnader. Det handlar om kostnader för våld mot kvinnor. I en rapport från uppskattas kostnaderna för våld mot kvinnor i nära relationer till omkring 2,73,. Ett område där det saknas beräkningar är det obetalda arbetet. En av de få kostnadsberäkningar som finns på det ojämnt fördelade hem- och omsorgsarbetet visar att kvinnor bara i utför motsvarande mer i arbete än män i i form av anhörigvård. Ekonomen publicerade 2006 på uppdrag av den dåvarande brittiske finansministern en uppmärksammad rapport. Rapporten beskriver ett scenario där följderna av den globala uppvärmningen mäts i pengar. Kostnaderna för ett ojämställt samhälle är fortfarande i stort sett en vit fläck på både forskarnas och politikernas karta. För att snabbare kunna åstadkomma förändringar är det viktigt att frågan får en grundlig belysning ur ett nationalekonomiskt perspektiv. Politiken behöver oberoende siffror på vad ojämställdheten kostar för staten, samhället och individen. Med en sådan rapport får vi bättre underlag för att förutom den mänskliga aspekten också visa att det kan vara ekonomiskt motiverat att göra mycket åt ojämställdheten. Min motion om en prislapp på ojämställdheten avstyrktes av utskottet dock med en vink till regeringen att utskottet utgår från att regeringen inom den satsning som görs beaktar de brister som finns och som belyses i min motion. Jag yrkar bifall till arbetsmarknadsutskottets förslag i betänkande AU6. 40 (KD): Jämställdhet engagerar många men inte tillräckligt många. Det berör, men det berör inte tillräckligt alla gånger. Om det berör är det ofta för att man ska rättfärdiga de insatser som vidtas för att det aldrig känns riktigt tillräckligt. Alla vi som varit uppe i debatten är nog överens om att det alltid går att göra mer. Liksom många av mina allianskolleger kan jag konstatera att alliansregeringen har tiodubblat resurserna till jämställdhetsarbetet . är ingen föraktlig summa och den största satsning på jämställdhet som har genomförts i . Men det är inte nog. Som kristdemokrat anser jag att jämställdhet inte är något som vi åstadkommer enbart med extra medel, extra projekt eller något som läggs på något annat. Jämställdhet måste bottna i samhällets värderingar och i värderingar som finns hos oss alla. Annars fattas det något. Det hjälper inte hur mycket pengar vi än lägger på jämställdheten och hur många projekt som än sätts i gång i skolor, på arbetsplatser, inom organisationer och så vidare om det inte finns en grundvärdering som säger att alla människor är unika och har lika värde. Varje person oavsett kön har ett värde i sig och rätt till ett bra liv. Man ska kunna bestämma över sin ekonomi, kunna leva på sin lön och inte vara beroende av andra runt omkring sig och så vidare. Detta är någonting som vi ofta glömmer när vi debatterar jämställdhet. Jag hade nöjet att ha ett samtal med den kända författaren , som vi ändå får konstatera har varit en jämställdhetskämpe på många sätt, tillsammans med en ung tjej, , som går i gymnasiet. Vi fick frågor om vad vi tyckte om jämställdhet i en radiosändning på eftersom vi representerade tre olika generationer. berättade att när hon började som journalist på jag tror att det var 1968 var hon ensam kvinna bland flera hundra män på den arbetsplatsen. Hon sade att detta som tur är har förändrats. Det finns en mix på alla områden som är betydligt bättre. Men hon hade denna erfarenhet med sig. , som går i gymnasiet, är engagerad i ett projekt för jämställdhet inom skolan. I hennes skola har man en genuspedagog som är väldigt mycket på hugget och tar upp jämställdhet på många olika sätt i olika ämnen. Vi diskuterade detta med att man kan hamna i olika diken. Å ena sidan finns det unga tjejer och killar som är oerhört medvetna om betydelsen av jämställdhet lika villkor för kvinnor och män. Men det finns också andra, och kanske jag svär i kyrkan. Det handlar lite grann om , alltså om killar som står i tjocka täckjackor och kepsar medan tjejerna bara ska vara dekorativa prydnader intill med mindre kläder på sig. Det förstår jag inte, och jag kommer aldrig att förstå det. Jag tycker också att det är en stor brist på jämställdhetstänk i mycket av den kultur som finns i , inte bara i denna typ av kultur utan över huvud taget. När vi talar om jämställdhet blir det ibland mycket märkligt när man i debatten till exempel när det gäller löner jämför vårdbiträden och direktörer. Det är nog ganska självklart att det är en löneskillnad mellan dem. De har inte samma uppgifter. Lönesättning är, som sagt, en sak mellan arbetsmarknadens parter. Å ena sidan säger oppositionens företrädare här att det inte är regeringen som sätter löner. Nej, det är det inte. Å andra sidan säger de att det är regeringens fel att det är löneskillnader. Ni får nog tänka efter vad ni anser att det ska gå att göra rent politiskt. Har regeringen en möjlighet att påverka arbetsmarknadens parter, eller är det en skyldighet? Jag tror inte att det är en skyldighet. I detta fall ska vi tro på arbetsmarknadens parter. Löner är en förhandlingsfråga. Jag kan konstatera att enligt mätningar som har gjorts har kvinnor blivit otroligt mycket bättre på att förhandla sig till individuella löneavtal. Det gläder mig mycket därför att jag tror att man mycket mer kan bestämma så att säga sin egen insats om man också kan värdera den med en lön. Vi talar ibland om kvotering när det gäller styrelsearbete, och vi nämner börsbolag. Men det är bara att konstatera att när man har kommit så långt att man möjligtvis skulle bli föremål för en nominering till styrelsen i ett börsnoterat företag har man förmodligen gått en ganska lång väg innan genom olika typer av ideellt arbete i föreningar och mindre företag för att ens komma i fråga att bli nominerad. Varför riktar vi in oss på jämställdhetsarbetet just i börsnoterade företag? Jag förstår inte det. Kom igen när vi har så att säga lika många kvinnor och män i alla typer av tillsatta grupper, inte minst politiskt tillsatta grupper. Kom igen när vi ser kvinnor och män i alla arbetsgrupper. På valsedlar är det ganska naturligt . Då är det så att säga varannan damernas. Men kom igen när vi har alla andra typer av grupper med lika många kvinnor och män. Då kan man också komma i fråga för högre uppdrag. Då har man också fått en skolning för det, både för kvinnor och för män. När det handlar om finansiering var jag inne på att jämställdhet inte bara får projektifieras. Kvinnojourerna har nämnts här. Jag vill verkligen poängtera vikten av att vi har kvinnojourer över hela som fungerar. Jag tror att det är oerhört viktigt att de finns. Kvinnojourerna måste också finansieras på en stabil grund där kommunerna sätter in medel, så att de inte får en summa framåt och sedan lever mycket osäkert. Jag tycker naturligtvis att detta skulle permanentas. Det är intressant när vi kommer in på kommunernas ansvar när det gäller kvinnojourer, och även mansjourer som jag skulle vilja se många fler. Det är intressant att veta att det finns en europeisk deklaration om jämställdhet mellan kvinnor och män på lokal och regional nivå. Jag tror att det än så länge är 90 kommuner av våra 290 kommuner i som faktiskt har förbundit sig att jobba efter denna deklaration. Vad sägs då i den? Jo, det sägs till exempel att man ska titta på frågan att det ska vara lika lön för lika arbete för kvinnor och män. Hur kommer det sig då att oppositionens företrädare varje gång vi diskuterar jämställdhet och löner är så snabba med att säga att allianspartierna inte har gjort tillräckligt. Men vilket parti är det som har styrt och har styrt i både kommuner och landsting? Borde man inte ha jobbat mycket längre med det och inte nu komma och säga att det är alliansregeringens fel som har suttit vid makten betydligt ? Men det är viktigt att poängtera att när man har skrivit under ett sådant här dokument i kommuner och landsting borde det på något sätt generera en attitydförändring också på högre nivå här i , så att det som man har förbundit sig att genomföra blir verklighet. Som kristdemokrat är jag stolt över att se jämställdheten inte bara som ett projekt och inte bara som någonting som man lägger på någonting annat, utan jag är stolt över att se den som en genomgripande princip. Den ska finnas naturligt i det vi gör. Man ska inte ens behöva tänka tanken att man nu måste jobba med jämställdhet, annars är det inte okej. Jämställdhet är en konsekvens av värderingar, som jag var inne på förut. släppte vi en liten skrift som heter som genomgripande princip. Jag har några exemplar med mig som den som är intresserad kan få. Den finns också på hemsidan. I denna skrift poängterar vi ytterligare att jämställdhet är någonting som måste erövras. Om vi inte fostrar våra barn och ger dem de värderingar som de behöver för att se alla människors unika och lika värde och se att kvinnor och män har samma värde i skolan, i arbetslivet och i familjen är det självklart att vi också får ett samhälle där vi inte har en jämställd tillvaro. Det är viktigt för oss som kristdemokrater att säga att vi genom en ökning av ett värderingsbaserat arbete för jämställdheten tror att kommer att kunna bli en jämställd dag. Det var någon som tidigare här fick frågan: När kommer det att bli fullständig jämställdhet? Det kanske det aldrig kan bli. Men vi måste sträva dithän. Det arbetet kan aldrig någonsin sluta. Det är vår uppgift, inte minst som lagstiftare, att ständigt ha en nagel i ögat på varandra här så att vi driver jämställdheten framåt. 41 (FP): Det är så roligt att debattera att jag tänkte att vi kan ta ett varv till. Nej, anledningen till detta mitt lilla inhopp är direkta fråga om och dess regleringsbrev. Det berörde mig starkt för att uttrycka det i politiskt korrekta termer. Vi har fått en bekräftelse från det departement som berörs om att det i regleringsbrev finns en förstärkt skrivning dessutom om viktiga arbete med att driva på för ett mer jämställt uttag av föräldraförsäkringen. Så i alla fall den kampen har liberalerna vunnit tillbaka. är det en hel del annat som vi måste göra. Maskulinitetsforskningen återkommer vi till, ! Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades under 14 §.) 7 § Barns möjlighet att få vård Föredrogs civilutskottets betänkande 2011/12:CU12 Barns möjlighet att få vård (prop. 2011/12:53). 42 (S): betänkande om barns rätt till vård hanterar den komplicerade frågan om när och hur samhället ska inskränka föräldrars vårdnadsansvar för sina barn. I betänkandet sägs också att barn vars föräldrar tvistar om vårdnaden inte ska ges rätt till juridiskt biträde. När det kommer till frågan om barns möjligheter att få vård är regeringens förslag ganska bra. Tyvärr är tillämpningsområdet alldeles för snävt. Regeringen föreslår att en ordning införs som innebär att socialnämnden i en kommun kan gå in och fatta beslut i fall där föräldrarna inte är överens i frågor som rör psykiatrisk eller psykologisk utredning och behandling enligt hälso- och sjukvårdslagen. Även vissa behandlingar och insatser inom ramen för socialtjänstlagen kan komma i fråga. Majoriteten i utskottet säger i sitt ställningstagande att det är bättre för barnet att vårdnadshavarna gemensamt bestämmer om barnets omvårdnad än att en av dem eller någon utomstående får bestämma. Jag måste säga att det är en ganska universell hållning som jag tror att de allra flesta här i kammaren kan hålla med om. Det problem som vi vill finna lösningar på uppstår när principen om att föräldrarna är de som ska bestämma kolliderar med barnets rätt till insatser för att garantera god psykologisk och fysisk hälsa. Jag måste säga att jag har väldigt svårt att förstå varför regeringen och utskottets majoritet väljer att inta en så snäv hållning när det gäller vilka insatser som ska kunna garanteras vid föräldrars oenighet. Varför blundar majoriteten för risken att en förälder kan neka till viss vård för att till exempel dölja fysiskt våld och misshandel? Varför sätter man föräldrarnas rätt att träta framför barns rätt till god hälsa? I både betänkandet och regeringens proposition avskrivs de krav som den här kammaren tidigare fört fram om att rätt till juridiskt biträde ska införas för barn vars föräldrar befinner sig i en vårdnadstvist. Vi har sagt att domstolar ska kunna förordna sådant här biträde om det finns synnerliga skäl. Det är ett förslag som följer andan i , ett förslag som sätter barnets rätt i främsta rummet och ett förslag som ger domstolarna ytterligare ett verktyg för att kunna hitta bra lösningar för barnen. Förslaget handlar alltså inte om att det regelmässigt ska utses biträde till barn vars föräldrar är i konflikt. Alla vet vi att det är bäst om man utanför domstol kan hitta lösningar på frågor om vårdnad, umgänge och boende.