prot · GZ0999 · 2012-04-18 00:00:00 — Vårt mål är att få bättre tillgänglighet för kunderna, så att de kan få sina mediciner. Det måste också vara varje apoteks mål. Därför finns också en frivillig överenskommelse i branschen om att man ringer runt till andra apotek om man själv inte har medicinen inne. På de apotek som jag har besökt gör man så, för där är man väldigt mån om att kunderna ska bli nöjda. 78 (MP) replik: Det är uppenbart att detta inte räcker. Kunden är fortfarande inte nöjd. säger att det är samma personal. Ja, det är det till viss del, men nya apotek måste ändå innebära ny personal. Den gamla personalen kan ju inte räcka till alla hundratals nya apotek. Det är klart att det är jättemycket ny personal. På den utfrågning vi höll här i framkom att ett av problemen var att det inte fanns utbildade farmaceuter på varje apotek. Det stämmer alltså inte riktigt att det hela vägen är samma personal. Återigen undrar jag: Kan ni ta till er detta? Jag vet att ni tittar på detta med 24-timmarsregeln, men det är inte det enda som kunden inte är nöjd med. Det finns andra delar i apoteksavregleringen som man inte är nöjd med. Hur ser ni på de delarna? 79 (M) replik: Jag måste tydligen säga detta . Andelen som får ut sin medicin på en gång var före avregleringen, och den är fortsatt efter avregleringen. Det är lite lustigt att höra säga att det är ett problem att det ska anställas fler personer. Jag tycker att det är bra att det skapas fler arbetstillfällen om det finns ett tryck på att anställa fler på apoteken. Sedan är det hela väldigt reglerat. Man får inte driva ett apotek utan att ha farmaceuter. De som sköter läkemedelshanteringen är utbildade farmaceuter med högskoleutbildning. Jag tycker att det är lite nonchalant att påstå att det inte skulle fungera. Fler arbeten på fler apotek är väl jättebra? 80 (FP): Läkemedel är inte vilken vara som helst. Läkemedel kan jämställas med kirurgens kniv. Det innebär att man alltid måste visa respekt för behandling med läkemedel. Det måste ske effektivt och säkert. Vi har en ingående kontroll alltifrån produktionen i läkemedelsindustrin fram till dess läkemedlet lämnar disk. Det är också en väldigt noggrann kontroll av vilka som får arbeta på apotek och hur man säkrar att patienten får rätt läkemedel på . Den svaga länken är läkarnas förskrivning och konsumenternas användning men också i viss mån den personal som finns runt en patient. Jag tänker då närmast på personalen i särskilda boenden. En av många väckarklockor var fallet 2008. Hon var inte ensam. Det hade inträffat många sådana fall tidigare, men blev uppmärksammad i medierna. Det satte i gång en debatt, och vi hade särskild debatt här i . Då kom också tanken på en lex upp. har dock en rad saker hänt. Vi har fått patientsäkerhetslagen , som innebär att läkemedelskomplikationer och felaktig läkemedelsbehandling liksom andra incidenter i hälso- och sjukvården ska anmälas till och utredas där på ett sådant sätt att man inte främst letar syndabockar utan försöker hitta systemfelen och hur man kan förebygga nya fall. Detta arbetar för fullt med. Det är ett större arbete än man kunde ana, och styrelsen har successivt tillförts resurser för det. Det tar dock sin tid. kommer EU:s patientsäkerhetslag som innebär att medlemsstaterna ska rapportera läkemedelsbiverkningar och också medicineringsfel till den europeiska läkemedelskontrollen. Hur det här praktiskt ska gå till är nu under diskussion. Sedan har regeringen och SKL slutit avtal om en läkemedelsstrategi som tar fasta just på målet att det ska vara rätt läkemedelsanvändning till nytta för patient och samhälle. Här kommer läkemedelsgenomgångar och allt möjligt annat in, som vi fick redogjort för oss också i utskottet. Det sker också annat. Läkarutbildningen är nu föremål för översyn för att just ett sådant område som läkemedelsbehandling ska komma in på ett tydligare sätt, tillsammans med geriatrik, psykiatri och allmänmedicin. Landstingen får ett stimulansbidrag på 325 miljoner att dela på om de kan visa att den felaktiga läkemedelsanvändningen minskar med . Där har vi de öppna jämförelserna som hjälp för att kunna se hur den här förändringen sker. Det finns en reservation kring läkemedelsprövningar. Här är det så att den europeiska läkemedelskontrollen kräver prövning på barn och på äldre på ett sätt som man inte gjorde tidigare, av lite olika skäl, och även på män och kvinnor. Det arbetet är i full gång, och för läkemedel som redan finns på marknaden krävs det här vid femårsprövningen. Det finns producentobunden läkemedelsinformation från . Vi har också en särskild bok om vad man ska tänka på när man avslutar läkemedelsbehandling. Sedan ska jag gå över till apoteksfrågorna. Då vill jag tala om att jag har arbetat i . Men jag slutade , så preskriptionstiden torde vara tillräckligt lång. jag var där lade vi ned glesbygdsapotek, det ena efter det andra. Det fick då kompenseras med apoteksombud, men det gavs också telefonservice och så vidare från det närliggande . Det är sådant som finns också. De lärdomar som fick under de här neddragningarna är vitt kända. Det beaktas också . Jag tycker att det är en viss glamorisering av den här perioden. Det visas siffror från undersökningar om kundnöjdhet. Man får ju svar ungefär som man frågar. Svaren är också det ska man komma ihåg påverkade av vad som står i medierna. gav , när jag var där, sina medlemmar en lista det har jag berättat om förut med frågor att ställa till doktorn som man skulle få svar på. Hur gick det med de där frågorna? Det var väldigt frekvent att man sade: Doktorn har ju så bråttom, så vi får fråga på i stället. Hur gick det på ? Man sade: Där har de inte tid att svara heller, så vi frågar grannen eller någon annan bekant. Tidspressen på apotek är alltså ingenting nytt. Men det lyfts fram , och vi måste naturligtvis ta siffrorna på allvar. Och jag vet att de som driver apotek, de olika kedjorna och också enskilda, tar det här på allvar. Jag tycker att man ska ha i minnet att en sådan här stor omställning innebär en massa inkörningsproblem. Det är datasystem som ska fungera och lokaler som ska godkännas av läkemedelskontrollen. Det är mycket administrativt. Det jag upplever nu när jag möter företrädare för olika apotek eller apoteksgrupper är att man säger: kan vi börja jobba med kvalitetsfrågorna, utbildning och tider. Man tar de här nöjdhetsundersökningarna på största allvar. Man ser också att man är en del av hälso- och sjukvården. Det gläder mig särskilt, för det var en sak som jag jobbade med på men som man aldrig riktigt fick tid att förverkliga. Därför är det som musik i mina öron när jag får möta företrädare för de här apotekskedjorna som säger: En viktig del är att vi måste in som en del av hälso- och sjukvården i de områden där vi verkar. Jag vill också understryka att vi i Alliansen var medvetna om att det var en stor och komplicerad omstrukturering. Det är därför vi har satt i gång så många myndigheter när det gäller att utvärdera alla de här olika delarna, detta för att korrigera och utveckla där vi ser att det är nödvändigt. Därmed yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet. 81 (V) replik: I det var ju de som fick specialuppdraget att fråga konsumenterna har man tagit upp det här med att förbättra tillgängligheten till personal med farmaceutisk kompetens. Det handlar kanske inte bara om att de inte finns utan om att de kanske ska ha den tid som behövs för olika saker. Man har tagit upp det här med förköpsinformation och rådgivning inför köp av läkemedel. Och man har tagit upp bristande tillgänglighet till lokalerna. Jag har fått information från om att tillgängligheten för dem som är blinda och gravt synskadade också har blivit sämre på flera håll. Jag har också varit och pratat med , som organiserar många som jobbar på apotek. De rapporter de fått från sina medlemmar har handlat om minskad tid för utbildning och för att sätta sig in i frågorna och ofta om en ökad stress. har föreslagit en kompetensplattform, att man skulle göra ett samlat jobb för att få en ökad och bra kompetens för alla som jobbar på apotek. Jag vill gärna höra av om det finns några tankar på att på olika sätt försöka satsa när det gäller just kunskapen och kompetensen. Det är ju ett område som kan bli hotat. hade naturligtvis stora resurser för att jobba med kompetensfrågor om man ville. Man kan jämföra med en massa mindre apotek eller kedjor. Det finns kanske i och för sig de som är stora, men alla är inte lika stora. Är det här med en kompetensplattform en bra idé, eller finns det andra förslag? 82 (FP) replik: Jag är övertygad om att varenda en som har ansvar för en apotekskedja eller ett apotek är väl medveten om de här behoven. Och det här är en viktig konkurrensfaktor. Det är just kvaliteten som man kommer att konkurrera med. Man erkänner på sina håll att man inte har hunnit med. Det har handlat om att få datasystem och annat att fungera. är det på plats, och det här är det som man går i gång med härnäst. Det är därför det är så viktigt att man gör sådana uppföljningar som gör, att man följer hur verksamheten utvecklas. hade den typen av undersökningar internt. Där kunde man se en stor variation mellan apoteken. Det konstiga var att de apotek som hade störst antal kunder och kortast tid för kunderna var de apotek där kunderna var mest nöjda. Vi djupdök i det här för att se vad som låg bakom. Det handlade mycket om bemötande. Man kan klara mycket också. Det här är undersökningar som jag hoppas att man tar vara på i den kommande apoteksverksamheten. 83 (V) replik: Ja, men det är alltså inga speciella insatser när det gäller kompetensen så långt, utan det kommer att fixa sig. Jag tänkte ställa en annan fråga. Vi har receptfria läkemedel som man kan köpa på ett helt annat sätt. Vi har våra dubier i . Det finns faktiskt brister här. Man skulle behöva titta över listan igen och se om det är rätt mediciner där. Det skulle behöva vara ett bassortiment, så att man inte hamnar i det här att man försöker anpassa till barn sådant som är för de vuxna. Man kanske inte klarar av det, och det finns ingen att fråga. Det skulle vara bra med en tillståndsprövning, så att man lättare kan ställa krav och dra in tillståndet om någon inte sköter sig. Är och nöjda med detta som det ser ut eller behöver man utvärdera, titta närmare och förändra något? Det finns ändå en överkonsumtion och ett missbruk av bland annat receptfria smärtstillande läkemedel. 84 (FP) replik: följer ju utvecklingen. Ett smärtstillande läkemedel som vi var väldigt tveksamma till om vi skulle kunna ha ute i handeln var paracetamol, därför att det behövs ganska små mängder för att man ska förorsaka sig själv en svår leverskada. Men så här långt har det inte synts några stora hotande moln. Det här är någonting som verkligen håller ögonen på, liksom förpackningsstorlekar och sådant. Jag tycker att vi har sörjt för en tillfredsställande tillsyn när det gäller det området. 85 (MP) replik: och jag tycks ha läst samma rapporter. Jag har också tittat på . De gjorde alltså en undersökning med över tusen medlemmar. av personalen på apotek upplever att arbetsmiljön har försämrats efter omregleringen. Det är naturligtvis precis som du säger, att tiden fattades även tidigare, men över hälften tycker att det har blivit sämre, och det var väl inte riktigt meningen. De har inte tid med rådgivning. De tycker att utvecklingen går åt fel håll och att det riskerar att drabba konsumenten. Mer än var femte känner oro över recepthanteringen, att det handlar om felmedicinering. Det tycker jag är väldigt allvarligt. Egentligen ställer jag samma fråga som : Vad kan man göra åt det här? föreslår ju själva den här kunskapsplattformen. Någonting måste man göra. Det kan inte vara meningen att över hälften av dem som arbetar inom apotek ska uppleva att det är en försämring. 86 (FP) replik: Så här stora organisationsförändringar leder alltid till problem på arbetsplatser. Man upplever försämringar men man upplever också sådant som blir bättre. Det är inte någon quick fix. Jag är inte förvånad över att det ser ut som det gör. Däremot är det naturligtvis en signal till ytterst ansvariga för de olika kedjorna, apoteken, att det här måste man när man har kommit in i ett lugnare skede göra någonting åt. Det är jag övertygad om att man kommer att göra. På myndigheter som har genomgått stora sådana här omregleringar eller omorganisationer finner man precis samma sak. Trivseln går ned och tempot går upp innan man är på plats. När man sedan ser på det hela i backspegeln, i ett längre perspektiv, finner man att det var värt det. Jag är övertygad om att det kommer att ha varit värt det. Men det har varit tuffa år för dem som har arbetat inom den här sektorn. Det tror jag att vi alla är medvetna om. är det fantastiskt hur alla har bjudit till för att det ska lyckas. Det har jag fått många vittnesmål om. Det var inte så att alla som arbetade inom ville att det skulle förbli som det var. Man ville ha en förändring. 87 (MP) replik: Frågan är hur länge apoteken ska få betraktas som en ny arbetsplats och en ny organisation. Förhoppningen är, åtminstone hos mig, att jag inte står här med samma fundering. Hur länge ska det vara nytt och hur länge ska man kunna säga att det här är en stor organisation och att man får räkna med det här? Hur länge ska man räkna med att det här fortgår? Om vi pratar arbetsplatser kan det vara ganska intressant att höra att det apotek som utsågs till det allra bästa var ett i . Det är bra där också, menar jag. 88 (FP) replik: Som jag har sagt , ska man få en verksamhet att överleva måste man skapa både nöjd personal och nöjda kunder, annars går man under. Det är också det som gör att man kan jämföra sig med varandra. Personal kommer ju att söka sig till apotek där det är bra arbetsmiljö. Kunder kommer att söka sig till apotek där man blir väl bemött och där personalen har tid. Jag tror att mycket kommer att ske utan att vi ska stå här i och dona med att precis så här ska det vara. Jag tror att det värdefullaste här är att verksamheten kommer att utvecklas så som det passar bäst på den ort där man befinner sig. I är det en sak, i en annan, i en tredje och i det inre av på ett fjärde sätt. Man får också ha lite tålamod. Jag vågar inte säga när det är idealiskt överallt. Det kommer det sannolikt aldrig att vara, för det är det inte i några verksamheter. Men det är på god väg och det finns massor av god vilja när det gäller att det ska lyckas, alltifrån oss i Alliansen till dem som arbetar ute på de enskilda apoteken och sedan också förskrivare. Det är inte bara apoteken vi har talat om i det här betänkandet, utan det är en mycket bredare fråga än så. 89 (C): Jag skulle vilja börja med att yrka bifall till förslaget i dess helhet och avslag på motionerna. Det är glädjande att se allt det som faktiskt nu görs på läkemedelsområdet. Den nationella läkemedelsstrategin som alliansregeringen tillsammans med Kommuner och Landsting, SKL, har lagt fram pekar ut många områden som förtjänar att lyftas fram lite extra. Jag vill börja med att visa på frågans tyngd. Det kan ibland vara svårt att tänka sig att läkemedel kan spela en negativ roll för människor i samhället, men genom felaktiga förskrivningar och misstag i administrationen skadas många människor . Det leder till kostnader för miljarder och ett mänskligt lidande som är helt onödigt. är bara ett exempel i raden av drabbade. Det är fler än man tror som berörs av det här. hämtar två tredjedelar av den vuxna befolkningen ut en eller flera receptbelagda mediciner. Att sedan använda läkemedlen som skrivits ut på rätt sätt och undvika farliga kombinationer är viktigt för att inte orsaka de här vårdskadorna. Det finns uppskattningar som säger att mellan av alla vårdinläggningar beror på läkemedelsrelaterade problem och runt hälften av dessa beror på att patienten inte har följt ordinerad behandling. Här krävs en utökad dialog och förståelse mellan personal och patient. Det är inte acceptabelt att var tionde sjuksäng är upptagen av någon som egentligen kunde ha varit frisk om botemedlet hade hanterats korrekt av patient och personal. Det måste ju vara ett av de billigaste sätten att få fram fler vårdplatser, att se till att de här människorna inte behöver komma tillbaka. Under alliansregeringens första mandatperiod, så långt jag har statistik, har andelen invånare som har över tio läkemedel minskat och andelen med riskfyllda läkemedelskombinationer i samma åldersgrupp har minskat . Trots detta är läkemedelsbiverkningar den näst största anledningen till att patienter skadas i vården. Det finns ofta bristfällig forskning på biverkningar och konsekvenser av att kombinera olika läkemedel, och att kombinera mer än tio stycken är ofta mer än vad som är överblickbart ur biverkningssynpunkt. Sedan ska man försöka komma ihåg att ta de här läkemedlen, vilket är en halv vetenskap i sig. De ska tas i olika doser, och olika ofta, några i samband med mat, andra när man ska gå till sängs och så vidare. Att klara av det här själv eller tillsammans med sjukvårdspersonal är inte lätt. Jag vill också lyfta fram en framtidsfråga för svensk och internationell sjukvård. En av de allra första debattartiklarna jag någonsin skrev lyckades jag få publicerad på debattsida. Den handlade om antibiotikaresistens. Det var efter ett inslag i Vetenskapens värld, där de hade smygfilmat hur enkelt det var att få ut antibiotika mot förkylning i , alltså ett EU-land. Det är dessutom så att en förkylning är en virussjukdom, och där hjälper inte antibiotika. De problem som vi nu börjar få här i är alarmerande, även om de inte är så stora än så . Det sägs att många i min generation kommer att leva tills vi fyller hundra. Ja, men det förutsätter att vi faktiskt inte har förbrukat möjligheten att använda antibiotika det närmaste halvseklet. Kommer vi inte att klara av att hantera detta på ett bättre sätt är det tveksamt om jag ens lever till 75. Det är nämligen en skrämmande verklighet som går oss till mötes om vi inte hanterar dessa problem . Många enkla operationer skulle vara livshotande med tanke på att vi inte kan behandla infektionsrisker. Lunginflammation skulle återigen bli en vanlig dödsorsak, inte bara för äldre. Kostnaden för sjukvården skulle inte bara gå i taket utan slå i himlen. Att använda alldeles för mycket antibiotika nu till behandlingar som läker ut bra själv eller som egentligen inte alls behöver antibiotika är lite som att kissa i byxan det känns rätt bra , men längre fram blir det betydligt jobbigare. är förhållandevis bra på det här, men det går att göra mycket mer. Självklart kan vi ställa krav på de tillverkare av läkemedel vi anlitar. Forskare från åkte till och tog miljöprover vid en av de fabriker vi köper antibiotika ifrån. Det visade sig att halterna av bredspektrumantibiotika, alltså sådant man använder för att bekämpa många olika bakterier , var högre i vattnet utanför fabriken än vad de är i blodet hos en patient. Du skulle alltså kunna dricka vattnet och få läkande effekt. Det är inte konstigt om resistens uppstår då. Det är dock inte bara ansvar, utan det är faktiskt vårt ansvar. Det är det offentliga ansvar att ställa krav på inköpare. Precis som vi förväntar oss att konsumenter ställer krav när de är i affären och köper kött med god djurhållning är det vårt ansvar att ställa krav på att de läkemedel vi använder tillverkas på ett sjyst sätt. Sedan måste vi också agera inom EU och , , för att minska användningen av antibiotika. När den spanska läkaren skriver ut antibiotika i onödan, för att lugna patienten, tar han eller hon nämligen inte ansvar för hela bilden. Visst är det viktigt med trygga patienter, men det är viktigare att vi kan operera och behandla sjukdomar . Det pratas mycket om att skapa incitament för att ta fram ny antibiotika. Det är bra, men det är viktigare att vi inte förbrukar de möjligheter vi faktiskt har att använda den som redan finns . Slutligen skulle jag vilja lyfta upp den omreglering av apoteksmarknaden som regeringen gjorde 2009. Den har lett till att över 300 fler apotek finns i landet, och tillgängligheten och öppettiderna har ökat. Det är bättre med öppettider även och inte bara på vardagar. Det går att få tag i huvudvärkstabletter och medel för pollenallergi, som till exempel jag har, på bensinmackar och i mataffärer. Här kommer vi dock till det som har varit uppe tidigare i debatten: Det är också viktigt att värna apoteksombuden på mindre orter. Därför har regeringen för avsikt att förlänga den ägaranvisning som nu har fram till mitten av 2015. Självklart ska det gå att få tag i läkemedel även i mindre orter. Även hemma hos mig i i ska det gå att få tag på läkemedel hos den lokala lanthandeln, precis som . får vi också möjlighet att fundera på hur vi bäst säkerställer att det finns en god läkemedelsförsörjning i hela landet även efter detta. i regeringen är den största garanten för att hela ska leva och för att vi ska ha en trygg samhällsservice över hela landet. ska man också vara självkritisk i viss mån, och man ska vara medveten om att detta inte har fungerat helt smärtfritt. Det finns problem med 24-timmarsregeln, som vi har hört tidigare, och det finns vissa problem med kompetensförsörjning och så vidare. Man måste dock komma ihåg att så här stora reformer inte görs över eller . Därför är det också skönt att regeringen har gett Läkemedels- och apoteksutredningen i uppdrag att kartlägga dessa frågor och se hur vi ska lösa detta på bästa sätt för att patienter ska få sina läkemedel inom rimlig tid. Sammanfattningsvis måste jag säga att jag är stolt över det betänkande vi nu lägger fram till . Vi har en regering som är mycket aktiv på läkemedelsområdet och som kommer att vara det också framöver. Vi har en stolt tradition av forskning på området. Trots nedläggningar i kommer vi på andra håll i , bland annat i , att forska och ta fram nya läkemedel. Jag är övertygad om att även kommer att ligga i framkant både när det gäller forskning och när det gäller en klok användning av och tillgänglighet till läkemedel. 90 (S) replik: Jag uppskattar den ödmjuka inställning hade i talarstolen just när det gäller att det inte bara är guld och gröna skogar med apoteksavvecklingen, som jag tänkte orda lite mer om. Jag tycker kanske inte att det är så fruktsamt att vi håller på och kastar detta fram och tillbaka varenda gång vi möts. Vi tyckte inte att det var någon god idé att avveckla, omreglera eller sälja ut apoteken, vilket nu har gjorts. Vi tror att man hade kunnat göra det mycket bättre om man hade haft det kvar i egen regi. är det dock gjort. Det finns ett antal saker vi skulle behöva styra upp för att det ska bli ännu bättre än vad det är. Något av det nämnde är sådant som vi också slåss för. Det handlar om 24-timmarsregeln och att vi verkligen ser till att människor får den medicin de behöver ha så snabbt som möjligt. Det gäller även möjligheterna att få till ett centralt register som gör att man kanske redan på sjukhuset skulle kunna få veta var någonstans medicinen finns. Sedan är det hur skattepengarna ska användas på ett så bra sätt som möjligt. Vi är inte riktigt överens om vem som egentligen har betalat de tillskott eller den höjning av handelsmarginalen som gjordes, men det må vara. Det viktiga är att vi ser till att de skattepengar folk faktiskt betalar används så bra som möjligt. Sedan var det landsbygdsproblematiken. Jag har talartid kvar, så jag får ta det i nästa replik. Det är dock bra om vi kan bli överens om hur vi ska hantera också den saken, så att det faktiskt finns apotek runt omkring i landet. 91 (C) replik: Det trevliga är att nu faktiskt har lämnat och bakom sig som de enda länder som har statliga apoteksmonopol. Det tycker i alla fall vi är bra, och vi ser också att det har ökat tillgängligheten vi har över 300 nya apotek. Sedan håller jag med om att vi har ett problem på vissa områden. Där är vi överens, och det får vi självklart titta vidare på. Det är ju så att dessa reformer inte direkt görs över .